OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# imbriquin
## Català
### Verb

imbriquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb imbricar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb imbricar.
# imbriquesses
## Català
### Verb

imbriquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbricar.
# imbriqué
## Castellà

   * Pronúncia: /im.bɾiˈke/
   * Rimes: -e

### Verb

imbriqué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb imbricar
# impurificaven
## Català
### Verb

impurificaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de impurificar.
# impurificasses
## Català
### Verb

impurificasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificau
## Català
### Verb

impurificau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de impurificar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb impurificar.
# impurificava
## Català
### Verb

impurificava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de impurificar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de impurificar.
# impurificaves
## Català
### Verb

impurificaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de impurificar.
# impurifico
## Català
### Verb

impurifico
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impurificar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.pu.ɾiˈfi.ko/
       Americà: alt /im.pu.ɾiˈfi.k(o)/, baix /im.pu.ɾiˈfi.ko/
   * Rimes: -iko

### Verb

impurifico
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb impurificar
# impurificassin
## Català
### Verb

impurificassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# impurificassis
## Català
### Verb

impurificassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impurificar.
# huelgas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈwel.ɣas\, meridional \ˈ(ɣ)wel.ɣah\
       Americà: alt \ˈwel.ɣ(a)s\, baix \ˈ(ɣ)wel.ɣah\, austral \ˈ(ɣ)wel.ɣas\
   * Rimes: -elɡas

### Nom

huelgas f. pl.
* forma plural de huelga
# huelguística
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \welˈɣis.ti.ka\, meridional \(ɣ)welˈɣih.ti.ka\
       Americà: alt \welˈɣis.t(i).ka\, baix \(ɣ)welˈɣih.ti.ka\
   * Rimes: -istika

### Adjectiu

huelguística f. ‎(plural huelguísticas)
* forma femenina de huelguístico

### Miscel·lània

* Síl·labes: huel·guís·ti·ca (4)
# huecas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈwe.kas/, meridional \ˈ(ɣ)we.kah\
       Americà: alt /ˈwe.k(a)s/, baix \ˈ(ɣ)we.kah\, austral \ˈ(ɣ)we.kas\
   * Rimes: -ekas

### Adjectiu

huecas f. pl.
* forma plural de hueca
# huecauh
## Nàhuatl clàssic
### Adjectiu

huecauh
* vell
# hueco
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈwe.ko/, meridional \ˈ(ɣ)we.ko\
       Americà: alt /ˈwe.k(o)/, baix \ˈ(ɣ)we.ko\
   * Rimes: -eko
   * Etimologia: Del llatí occāre.

### Adjectiu

hueco m. ‎(femení hueca, plural masculí huecos, plural femení huecas)
* buit
* balmat

### Nom

hueco m. ‎(plural huecos)
* buit
* (pilota basca) forat

### Miscel·lània

* Síl·labes: hue·co (2)

### Vegeu també

* hueco. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre hueco
# huecograbado
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \we.ko.ɣɾaˈβa.ðo\, meridional \(ɣ)we.ko.ɣɾaˈβa.(ð)o\
       Americà: alt /we.k(o).ɡɾaˈba.do/, baix \(ɣ)we.ko.ɣɾaˈβa.ðo\
   * Rimes: -ado

### Nom

huecograbado m. ‎(plural huecograbados)
* (Gravat) gravat en relleu, gravat en profunditat

#### Sinònims

* grabado en fondo
* grabado en hueco

### Miscel·lània

* Síl·labes: hue·co·gra·ba·do (5)

### Vegeu també

* huecograbado. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# huehxolotl
## Nàhuatl clàssic
### Nom

huehxolotl
* dindi, gall dindi, endiot.
# huelga
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈwel.ɣa\, meridional \ˈ(ɣ)wel.ɣa\
       Americà: alt \ˈwel.ɣa\, baix \ˈ(ɣ)wel.ɣa\
   * Rimes: -elɡa

### Nom

huelga f. ‎(plural huelgas)
* vaga

### Miscel·lània

* Síl·labes: huel·ga (2)
* Heterograma de 6 lletres (aeghlu)
# huecograbados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \we.ko.ɣɾaˈβa.ðos\, meridional \(ɣ)we.ko.ɣɾaˈβa.(ð)oh\
       Americà: alt /we.ko.ɡɾaˈba.d(o)s/, baix \(ɣ)we.ko.ɣɾaˈβa.ðoh\, austral \(ɣ)we.ko.ɣɾaˈβa.ðos\
   * Rimes: -ados

### Nom

huecograbados m. pl.
* forma plural de huecograbado
# huecos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈwe.kos/, meridional \ˈ(ɣ)we.koh\
       Americà: alt /ˈwe.k(o)s/, baix \ˈ(ɣ)we.koh\, austral \ˈ(ɣ)we.kos\
   * Rimes: -ekos

### Adjectiu

huecos m. pl.
* forma plural de hueco

### Nom

huecos m. pl.
* forma plural de hueco
# immortalitzis
## Català
### Verb

immortalitzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzos
## Català
### Verb

immortalitzos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzessin
## Català
### Verb

immortalitzessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzessis
## Català
### Verb

immortalitzessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzi
## Català
### Verb

immortalitzi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immortalitzar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb immortalitzar.
# immortalitzin
## Català
### Verb

immortalitzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb immortalitzar.
# immortalitzo
## Català
### Verb

immortalitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immortalitzar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzeu
## Català
### Verb

immortalitzeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de immortalitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb immortalitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb immortalitzar.
# immortalitzà
## Català
### Verb

immortalitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de immortalitzar.
# independentists
## Anglès
### Nom

independentists
* forma plural de independentist
# independentize
## Anglès
### Verb

independentize ‎(3a persona singular present independentizes, gerundi independentizing, passat i participi independentized)
* independitzar
# independentizing
## Anglès
### Verb

independentizing
* gerundi de independentize
# independentizes
## Anglès
### Verb

independentizes
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de independentize
# independentist
## Anglès
### Nom

independentist ‎(plural independentists)
* independentista
# independentized
## Anglès
### Verb

independentized
* passat i participi de independentize
# igni
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ˈiŋ.ni/ Occidental: nord-occidental /ˈiŋ.ni/, valencià /ˈiɡ.ni/
   * Rimes: -iɡni
   * Etimologia: Del llatí igneus, derivat de ignis ‎(«foc»), segle XV.

### Adjectiu

igni m. ‎(femení ígnia, plural masculí ignis, plural femení ígnies)
* Produït per l'acció del foc.

#### Traduccions

* Anglès: igneous $^{(en)}$
* Castellà: ígneo $^{(es)}$
* Francès: igné $^{(fr)}$
* Italià: igneo $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ig·ni (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪ.ŋniː/

### Nom

ignī
* datiu singular de ignis
# ignifugara
## Català
### Verb

ignifugara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignifugar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignifugar.
# ignibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪ.ŋnɪ.bʊs/

### Nom

ignibus
* datiu plural de ignis
* ablatiu plural de ignis
# ignifug
## Català
### Verb

ignifug
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ignifugar.
# ignifuga
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.niˈfu.ɣə/ Occidental: nord-occidental /iŋ.niˈfu.ɣa/, valencià /iɡ.niˈfu.ɣa/
   * Rimes: -uɡa

### Verb

ignifuga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de ignifugar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb ignifugar.
# ignifugam
## Català
### Verb

ignifugam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de ignifugar.
# ignifugar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.ni.fuˈɣa/ Occidental: nord-occidental /iŋ.ni.fuˈɣa/ valencià /iɡ.ni.fuˈɣaɾ/, /iɡ.ni.fuˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: ignifugà
   * Etimologia: De ignífug.

### Verb

ignifugar trans.
* Protegir amb un producte ignífug.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: ignifugo, ignifuga, ignifuguem

#### Traduccions

* Anglès: fireproof $^{(en)}$
* Francès: ignifuger $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ig·ni·fu·gar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# inculcariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.kul.kaˈɾi.van/
   * Homòfon: inculcarívem

### Verb

inculcariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inculcar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] inculcarien.
# inculcarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.kul.kaˈɾi.vas/

### Verb

inculcarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de inculcar.
    Forma algueresa per [tu] inculcaries.
# inculcaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental //iŋˈkuɫ.kəˈɾəs/, occidental /iŋ.kuɫ.kaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

inculcaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de inculcar.
# inculcariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.kul.kaˈɾi.va/

### Verb

inculcariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inculcar.
    Forma algueresa per [jo] inculcaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inculcar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] inculcaria.
# inculcarono
## Italià
### Verb

inculcarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de inculcare
# inculcarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫ.kəˈɾi.ən/, occidental /iŋ.kuɫ.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

inculcarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inculcar.
# inculcaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫ.kəˈɾi.əs/, occidental /iŋ.kuɫ.kaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

inculcaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de inculcar.
# inculcarà
## Català

   * Pronúncia: oriental //iŋˈkuɫ.kəˈɾə/, occidental /iŋ.kuɫ.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

inculcarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de inculcar.
# inculcaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.kuɫ.kəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kuɫ.kaˈɾi.ɛ/, /iŋ.kuɫ.kaˈɾi.e/ valencià /iŋ.kuɫ.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

inculcaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inculcar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inculcar.
# inculcarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kulˈkaɾ.se\
       Americà: alt \iŋ.kulˈkaɾ.s(e)\, baix \iŋ.kulˈkaɾ.se\
   * Rimes: -aɾse

### Verb

inculcarse trans., pron. ‎(present me inculco, passat me inculqué, futur me inculcaré)
* forma pronominal de inculcar
# indulgenciéssem
## Català
### Verb

indulgenciéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgencié
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.dul.xenˈθje/, meridional \iŋ.dul.heŋˈθje\
       Americà: alt /in.dul.x(e)nˈsje/, baix \iŋ.dul.heŋˈsje\, austral /in.dul.xenˈsje/
   * Rimes: -e

### Verb

indulgencié
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb indulgenciar
# indulgenciés
## Català
### Verb

indulgenciés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciàssiu
## Català
### Verb

indulgenciàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciàssim
## Català
### Verb

indulgenciàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciàsseu
## Català
### Verb

indulgenciàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciàveu
## Català
### Verb

indulgenciàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de indulgenciar.
# indulgenciésseu
## Català
### Verb

indulgenciésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciàssem
## Català
### Verb

indulgenciàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# impassible
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pəˈsib.bɫə/, /im.pəˈsi.βɫə/ balear /im.pəˈsib.bɫə/ Occidental: nord-occidental /im.paˈsib.bɫe/, /im.paˈsi.βɫe/ valencià /im.paˈsi.bɫe/
   * Rimes: -ible
   * Etimologia: Del llatí tardà impassibilis, segle XVII.

### Adjectiu

impassible inv. ‎(plural impassibles)
* Que no s’altera davant del dolor, les emocions.

#### Traduccions

* Anglès: impassive $^{(en)}$
* Castellà: impasible $^{(es)}$
* Francès: impassible $^{(fr)}$
* Llengua de signes catalana: REFREDAR $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pas·si·ble (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# impassively
## Anglès

   * Etimologia: De impassive i el sufix -ly.

### Adverbi

impassively ‎(comparatiu more impassively, superlatiu most impassively)
* impàvidament
# impassibly
## Anglès

   * Etimologia: De impassible i el sufix -ly.

### Adverbi

impassibly ‎(comparatiu more impassibly, superlatiu most impassibly)
* impassiblement
# impartíveu
## Català
### Verb

impartíveu
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de impartir.
# imparò
## Italià
### Verb

imparò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de imparare
# impassiblement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pəˌsib.bɫəˈmen/, /im.pəˌsi.βɫəˈmen/ balear /im.pəˌsib.bɫəˈment/, /im.pəˌsib.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.paˌsib.bɫeˈmen/, /im.paˌsi.βɫeˈmen/ valencià /im.paˌsi.bɫeˈment/, /im.paˌsi.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De impassible i el sufix -ment.

### Adverbi

impassiblement
* D’una manera impassible.

#### Traduccions

* Anglès: impassibly $^{(en)}$
* Castellà: impasiblemente $^{(es)}$
* Francès: impassiblement $^{(fr)}$
* Italià: impassibilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pas·si·ble·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# impassibilmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.pasˌsi.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De impassibile i el sufix -mente.

### Adverbi

impassibilmente
* impassiblement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pas·si·bil·mén·te (6)
# imparzialmente
## Italià

   * Pronúncia: /im.parˌt͡sjalˈmen.te/
   * Etimologia: De imparziale i el sufix -mente.

### Adverbi

imparzialmente
* imparcialment

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·par·zial·mén·te (5)
# impasiblemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \im.paˌsi.βleˈmen.te\
       Americà: alt /im.p(a)ˌsi.bleˈmen.te/, baix \im.paˌsi.βleˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De impasible i el sufix -mente.

### Adverbi

impasiblemente
* impassiblement

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pa·si·ble·men·te (6)
# imprecation
## Anglès
### Nom

imprecation ‎(plural imprecations)
* imprecació
# imprecations
## Anglès
### Nom

imprecations
* forma plural de imprecation
# imprecatorio
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.pɾe.kaˈto.ɾjo/
       Americà: alt /im.pɾe.k(a)ˈto.ɾjo/, baix /im.pɾe.kaˈto.ɾjo/
   * Rimes: -oɾjo
   * Etimologia: Del verb imprecar.

### Adjectiu

imprecatorio m. ‎(femení imprecatoria, plural masculí imprecatorios, plural femení imprecatorias)
* imprecatori

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·ca·to·rio (5)
# imprecatorios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.pɾe.kaˈto.ɾjos/, meridional /im.pɾe.kaˈto.ɾjoh/
       Americà: alt /im.pɾe.k(a)ˈto.ɾjos/, baix /im.pɾe.kaˈto.ɾjoh/, austral /im.pɾe.kaˈto.ɾjos/
   * Rimes: -oɾjos

### Adjectiu

imprecatorios m. pl.
* forma plural de imprecatorio
# imprecats
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈkats/, occidental /im.pɾeˈkats/
   * Rimes: -ats

### Verb

imprecats
* Participi masculí plural del verb imprecar.
    Imprecats [ells/aquells]...; [els he...] imprecat o imprecats.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·cats (3)
* Heterograma de 9 lletres (aceimprst)
* Anagrama: impartesc
# imprecatoria
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.pɾe.kaˈto.ɾja/
       Americà: alt /im.pɾe.k(a)ˈto.ɾja/, baix /im.pɾe.kaˈto.ɾja/
   * Rimes: -oɾja

### Adjectiu

imprecatoria f. ‎(plural imprecatorias)
* forma femenina de imprecatorio
# imprecatus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.prɛˈkaː.tʊs sʊm/

### Verb

imprecātus sum
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de imprecor
# imprecatori
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.kəˈtɔ.ɾi/, occidental /im.pɾe.kaˈtɔ.ɾi/
   * Rimes: -ɔɾi
   * Etimologia: (pendent)

### Adjectiu

imprecatori m. ‎(femení imprecatòria, plural masculí imprecatoris, plural femení imprecatòries)
* que es fa amb imprecació

#### Traduccions

* Castellà: imprecatorio $^{(es)}$ m.
* Francès: imprécatoire $^{(fr)}$
* Llatí: imprecatorius $^{(la)}$
* Portuguès: imprecatório $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·ca·to·ri (5)

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# imprecatorias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.pɾe.kaˈto.ɾjas/, meridional /im.pɾe.kaˈto.ɾjah/
       Americà: alt /im.pɾe.k(a)ˈto.ɾjas/, baix /im.pɾe.kaˈto.ɾjah/, austral /im.pɾe.kaˈto.ɾjas/
   * Rimes: -oɾjas

### Adjectiu

imprecatorias f. pl.
* forma plural de imprecatoria
# imprimo
## Castellà

   * Pronúncia: /imˈpɾi.mo/
   * Rimes: -imo

### Verb

imprimo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb imprimir

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪm.prɪ.moː/
   * Etimologia: Format pel prefix in i el verb primō ‎(«pressionar»)

### Verb

imprimō ‎(1a present$^?$), imprimis ‎(2a present), imprimere ‎(infinitiu), impressī ‎(perfet), impressum ‎(supí)
* empremtar, jo empremo
* estampar, jo estampo

#### Derivats

* imprĭmātur
* impressĭō
* impressus
# imprimíssem
## Català
### Verb

imprimíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimíreu
## Català
### Verb

imprimíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de imprimir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimís
## Català
### Verb

imprimís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimixo
## Català
### Verb

imprimixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de imprimir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimixos
## Català
### Verb

imprimixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimíeu
## Català
### Verb

imprimíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de imprimir.
# imprimírem
## Català
### Verb

imprimírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de imprimir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimí
## Català
### Verb

imprimí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de imprimir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de imprimir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.pɾiˈmi/
       Americà: alt /im.p(ɾi)ˈmi/, baix /im.pɾiˈmi/
   * Rimes: -i

### Verb

imprimí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb imprimir
# infligia
## Català
### Verb

infligia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
# infligesquis
## Català
### Verb

infligesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infligir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fli·ges·quis (4)
* Anagrama: infligisques
# infligien
## Català
### Verb

infligien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
# infligiguera
## Català
### Verb

infligiguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligigueren
## Català
### Verb

infligigueren
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de infligir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligigueres
## Català
### Verb

infligigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de infligir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infligir.
# infligies
## Català
### Verb

infligies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
# infeccionaria
## Català
### Verb

infeccionaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de infeccionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de infeccionar.
# infeccionarà
## Català
### Verb

infeccionarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de infeccionar.
# infeccionares
## Català
### Verb

infeccionares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de infeccionar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# infeccionaries
## Català
### Verb

infeccionaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de infeccionar.
# infeccionaràs
## Català
### Verb

infeccionaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de infeccionar.
# infeccionaré
## Català
### Verb

infeccionaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de infeccionar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fek.θjo.naˈɾe\
       Americà: alt \iɱ.f(e)k.sjo.naˈɾe\, baix \iŋ.fek.sjo.naˈɾe\, austral \iɱ.fek.sjo.naˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

infeccionaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb infeccionar
# infeccionaren
## Català
### Verb

infeccionaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de infeccionar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.