OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# interpel·lis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tərˈpɛɫ.ɫis/, /in.tərˈpɛ.ɫis/ balear /in.təɾˈpɛɫ.ɫis/ Occidental: /in.teɾˈpɛɫ.ɫis/, /in.teɾˈpɛ.ɫis/
   * Rimes: -ɛllis

### Verb

interpel·lis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb interpel·lar.

### Miscel·lània

* Anagrama: espitllerin
# interpel·lessen
## Català
### Verb

interpel·lessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpel·lar.
# interpel·lesses
## Català
### Verb

interpel·lesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpel·lar.

### Miscel·lània

* Anagrama: espitlleressen
# interpel·lessi
## Català
### Verb

interpel·lessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpel·lar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpel·lar.
# interpel·lessis
## Català
### Verb

interpel·lessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpel·lar.

### Miscel·lània

* Anagrama: espitlleressin
# interpel·lo
## Català

   * Pronúncia: central /in.tərˈpɛɫ.ɫu/, /in.tərˈpɛ.ɫu/, occidental /in.teɾˈpɛɫ.ɫo/, /in.teɾˈpɛ.ɫo/
   * Rimes: -ɛllo

### Verb

interpel·lo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de interpel·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·pel·lo (4)
# interpel·lessin
## Català
### Verb

interpel·lessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpel·lar.
# interpel·lin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tərˈpɛɫ.ɫin/, /in.tərˈpɛ.ɫin/ balear /in.təɾˈpɛɫ.ɫin/ Occidental: /in.teɾˈpɛɫ.ɫin/, /in.teɾˈpɛ.ɫin/
   * Rimes: -ɛllin

### Verb

interpel·lin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb interpel·lar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb interpel·lar.
# insuflegueu
## Català
### Verb

insuflegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb insuflar.
# insuflen
## Català
### Verb

insuflen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de insuflar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insuflar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insuflar.
# insufleguessen
## Català
### Verb

insufleguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insufleguesses
## Català
### Verb

insufleguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insuflegués
## Català
### Verb

insuflegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insufleguéssom
## Català
### Verb

insufleguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insufleguéssou
## Català
### Verb

insufleguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insufles
## Català
### Verb

insufles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de insuflar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb insuflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·fles (3)
* Anagrames: fluïssen, unflessi
# insuflessa
## Català
### Verb

insuflessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# iodassin
## Català
### Verb

iodassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·das·sin (3)
* Anagrama: odiassin
# iodava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈða.βə/ balear /joˈða.və/, /juˈða.və/ Occidental: nord-occidental /joˈða.βa/ valencià /joˈða.va/, /joˈða.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

iodava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de iodar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·da·va (3)
* Anagrames: aidavo, odiava
# iodasses
## Català
### Verb

iodasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·das·ses (3)
* Anagrama: odiasses
# iodassis
## Català
### Verb

iodassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·das·sis (3)
* Anagrama: odiassis
# iodats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈðats/ balear /joˈðats/, /juˈðats/ Occidental: /joˈðats/
   * Rimes: -ats

### Verb

iodats
* Participi masculí plural del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·dats (2)
* Heterograma de 6 lletres (adiost)
* Anagrama: odiats
# iodaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈða.βəs/ balear /joˈða.vəs/, /juˈða.vəs/ Occidental: nord-occidental /joˈða.βes/ valencià /joˈða.ves/, /joˈða.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

iodaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·da·ves (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeiosv)
* Anagrama: odiaves
# iodat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈðat/ balear /joˈðat/, /juˈðat/ Occidental: /joˈðat/
   * Rimes: -at

### Verb

iodat
* Participi masculí singular del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·dat (2)
* Anagrama: odiat
# iodau
## Català
### Verb

iodau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de iodar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·dau (2)
* Anagrames: àudio, odiau
# iodaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈða.βən/ balear /joˈða.vən/, /juˈða.vən/ Occidental: nord-occidental /joˈða.βen/ valencià /joˈða.ven/, /joˈða.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

iodaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de iodar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·da·ven (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeinov)
* Anagrama: odiaven
# intervenguérem
## Català
### Verb

intervenguérem
* (literari, balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de intervenir.
# intervenien
## Català
### Verb

intervenien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de intervenir.
# intervengué
## Català
### Verb

intervengué
* (literari, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·gué (4)
* Anagrama: tengueriven
# intervenguéreu
## Català
### Verb

intervenguéreu
* (literari, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de intervenir.
# intervenia
## Català
### Verb

intervenia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de intervenir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ve·ni·a (5)
* Anagrama: inventarie
# intervengués
## Català
### Verb

intervengués
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervenir.
* (balear, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervenir.
# intervenies
## Català
### Verb

intervenies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ve·ni·es (5)
* Anagrama: envestirien
# intervenguéssim
## Català
### Verb

intervenguéssim
* (balear, alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·gués·sim (5)
* Anagrama: intervinguéssem
# intervenguéssiu
## Català
### Verb

intervenguéssiu
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·gués·siu (5)
* Anagrama: intervinguésseu
# intervenguí
## Català
### Verb

intervenguí
* (literari, balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de intervenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·guí (4)
* Anagrama: intervingué
# inventariessis
## Català
### Verb

inventariessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inventariar.
# inventarii
## Català
### Verb

inventarii
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inventariar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ven·ta·rii (4)
* Anagrama: invitarien
# inventario
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bən.təˈɾi.u/ Occidental: nord-occidental /im.ben.taˈɾi.o/ valencià /iɱ.ven.taˈɾi.o/, /im.ben.taˈɾi.o/
   * Rimes: -io

### Verb

inventario
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inventariar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.benˈta.ɾjo/, meridional \im.beŋˈta.ɾjo\
       Americà: alt /im.benˈta.ɾjo/, baix \iŋ.beŋˈta.ɾjo\, austral /im.benˈta.ɾjo/
   * Rimes: -aɾjo
   * Etimologia: Del llatí inventarium.

### Nom

inventario m. ‎(plural inventarios)
* inventari

#### Sinònims

* registro, balance, relación

#### Derivats

* inventariar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ven·ta·rio (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre inventario

## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.venˈtaː.rjo/

### Nom

inventario m. ‎(plural inventari)
* inventari

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ven·tà·rio (4)
# inventarieu
## Català
### Verb

inventarieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de inventariar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inventariar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb inventariar.
# inventaris
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bənˈta.ɾis/, balear /iɱ.vənˈta.ɾis/ Occidental: nord-occidental /im.benˈta.ɾis/ valencià /iɱ.venˈta.ɾis/, /im.benˈta.ɾis/
   * Rimes: -aɾis

### Nom

inventaris m. pl.
* Forma plural de inventari.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ven·ta·ris (4)
* Anagrames: instariven, investiran
# inventariva
## Català
### Verb

inventariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de inventar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inventar.
# inventarios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.benˈta.ɾjos/, meridional \im.beŋˈta.ɾjoh\
       Americà: alt /im.benˈta.ɾ(jo)s/, baix \iŋ.beŋˈta.ɾjoh\, austral /im.benˈta.ɾjos/
   * Rimes: -aɾjos

### Nom

inventarios m. pl.
* forma plural de inventario
# inventariven
## Català
### Verb

inventariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inventar.
# inventarives
## Català
### Verb

inventarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de inventar.
# inventarià
## Català
### Verb

inventarià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de inventariar.
# invaginàssem
## Català
### Verb

invaginàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# invaginàsseu
## Català
### Verb

invaginàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# invaginàssiu
## Català
### Verb

invaginàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# invaginàs
## Català
### Verb

invaginàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# invaginàssim
## Català
### Verb

invaginàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# invaginés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.ʒiˈnes/, balear /iɱ.və.ʒiˈnes/ Occidental: nord-occidental /im.ba.ʒiˈnes/ valencià /iɱ.va.d͡ʒiˈnes/, /im.ba.d͡ʒiˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

invaginés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# invaginéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.ʒiˈne.səm/, balear /iɱ.və.ʒiˈne.səm/ Occidental: nord-occidental /im.ba.ʒiˈne.sem/ valencià /iɱ.va.d͡ʒiˈne.sem/, /im.ba.d͡ʒiˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

invaginéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# invaginàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.ʒiˈna.βəw/, balear /iɱ.və.ʒiˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /im.ba.ʒiˈna.βew/ valencià /iɱ.va.d͡ʒiˈna.vew/, /im.ba.d͡ʒiˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

invaginàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de invaginar.
# invaginé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.ba.xiˈne/, meridional /im.ba.hiˈne/
       Americà: alt /im.ba.x(i)ˈne/, baix \iŋ.ba.hiˈne\, austral /im.ba.xiˈne/
   * Rimes: -e

### Verb

invaginé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb invaginar
# insufléssem
## Català
### Verb

insufléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insufléssiu
## Català
### Verb

insufléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insufléssim
## Català
### Verb

insufléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insuflésseu
## Català
### Verb

insuflésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insuflàssiu
## Català
### Verb

insuflàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insuflé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.suˈfle/, meridional \iŋ.suˈfle\
       Americà: alt /in.s(u)ˈfle/, baix \iŋ.suˈfle\, austral /in.suˈfle/
   * Rimes: -e

### Verb

insuflé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb insuflar
# insuflés
## Català
### Verb

insuflés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·flés (3)
* Anagrames: fluïssen, unflessi
# insuflàveu
## Català
### Verb

insuflàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de insuflar.
# intervertix
## Català
### Verb

intervertix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de intervertir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb intervertir.
# intervertissin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bərˈti.sin/, balear /in.təɾ.vəɾˈti.sin/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βerˈti.sin/ valencià /in.teɾ.veɾˈti.sin/, /in.teɾ.βeɾˈti.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

intervertissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervertir.
# intervertisques
## Català
### Verb

intervertisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb intervertir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ver·tis·ques (5)
* Anagrama: intervertesquis
# intervertisses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bərˈti.səs/, balear /in.təɾ.vəɾˈti.səs/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βerˈti.ses/ valencià /in.teɾ.veɾˈti.ses/, /in.teɾ.βeɾˈti.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

intervertisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervertir.
# intervertissis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bərˈti.sis/, balear /in.təɾ.vəɾˈti.sis/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βerˈti.sis/ valencià /in.teɾ.veɾˈti.sis/, /in.teɾ.βeɾˈti.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

intervertissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervertir.
# intervertisquen
## Català
### Verb

intervertisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb intervertir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb intervertir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ver·tis·quen (5)
* Anagrama: intervertesquin
# intervertiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bərˈtiw/, balear /in.təɾ.vəɾˈtiw/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βerˈtiw/ valencià /in.teɾ.veɾˈtiw/, /in.teɾ.βeɾˈtiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

intervertiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de intervertir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb intervertir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb intervertir.
# intervertissen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bərˈti.sən/, balear /in.təɾ.vəɾˈti.sən/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βerˈti.sen/ valencià /in.teɾ.veɾˈti.sen/, /in.teɾ.βeɾˈti.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

intervertissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intervertir.
# ironitzassen
## Català
### Verb

ironitzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ironitzar.
# ironitzasses
## Català
### Verb

ironitzasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ironitzar.
# ironitzassin
## Català
### Verb

ironitzassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ironitzar.
# ironitzaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾi.əw/ balear /i.ɾo.ni.d͡zəˈɾi.əw/, /i.ɾu.ni.d͡zəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.ni.d͡zaˈɾi.ew/, valencià /i.ɾo.ni.zaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

ironitzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de ironitzar.
# ironitzassis
## Català
### Verb

ironitzassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ironitzar.
# ironitzava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.niˈd͡za.βə/ balear /i.ɾo.niˈd͡za.və/, /i.ɾu.niˈd͡za.və/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.niˈd͡za.βa/ valencià /i.ɾo.niˈza.va/, /i.ɾo.niˈza.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

ironitzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ironitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ironitzar.
# ironitzau
## Català
### Verb

ironitzau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ironitzar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ironitzar.
# intercalaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.kə.ɫəˈɾan/, occidental /in.ter.ka.ɫaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

intercalaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de intercalar.
# intercalaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.kəˈɫa.ɾən/, occidental /in.ter.kaˈɫa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

intercalaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de intercalar.
    [Ells/elles/vostès] intercalaren o van/varen intercalar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercalar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] intercalessin, intercalessen, intercalassen, intercalassin o intercalaren.
# intercalare
## Italià

   * Pronúncia: /in.ter.kaˈlaː.re/
   * Etimologia:
       Adjectiu i substantiu: Del llatí intercalaris.
       Verb: Del llatí intercalare.

### Adjectiu

intercalare inv. ‎(plural intercalari)
* intercalar

### Nom

intercalare m. ‎(plural intercalari)
* falca, mot crossa.

### Verb

intercalare trans.
* intercalar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ca·là·re (5)

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛr.kaˈlaː.rɛ/

### Adjectiu

intercalare
* nominatiu neutre singular de intercalaris
* vocatiu neutre singular de intercalaris
* acusatiu neutre singular de intercalaris

### Verb

intercalāre
* infinitiu del present actiu de intercalō
# intercalareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.kə.ɫəˈɾɛw/, occidental /in.ter.ka.ɫaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

intercalareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de intercalar.
# intercalante
## Italià
### Verb

intercalante
* participi present de intercalare
# intercalar
## Català

   * Pronúncia: (verb)
       Oriental: /in.tər.kəˈɫa/ Occidental: nord-occidental /in.ter.kaˈɫa/ valencià /in.teɾ.kaˈɫaɾ/, /in.teɾ.kaˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: intercalà
   * Pronúncia: (adjectiu) oriental /in.tər.kəˈɫar/, occidental /in.teɾ.kaˈɫaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Verb: Del llatí intercalāre ‎(literalment «posar entre calendes») en referència al dia inserit abans de les calendes de març en un any de traspàs, segle XIX. Doblet de entrecalar.
   * Etimologia: Adjectiu: Del llatí intercalaris.

### Verb

intercalar trans.
* Interposar o col·locar un element entre altres d'una sèrie.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: intercalo, intercala, intercalem

#### Derivats

* desintercalar
* intercalable

#### Relacionats

* intercalació

#### Traduccions

* Anglès: intercalate $^{(en)}$
* Castellà: intercalar $^{(es)}$
* Francès: intercaler $^{(fr)}$
* Italià: intercalare $^{(it)}$
* Llatí: intercalare $^{(la)}$

### Adjectiu

intercalar inv. ‎(plural intercalars)
* Allò que s'intercala.
    dia intercalar, el 29 de febrer en els anys de traspàs.

#### Traduccions

* Anglès: intercalary $^{(en)}$
* Castellà: intercalar $^{(es)}$ inv.
* Francès: intercalaire $^{(fr)}$
* Italià: intercalare $^{(it)}$
* Llatí: intercalaris $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ca·lar (4)
* Anagrames: alternàric, encarrilat

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.teɾ.kaˈlaɾ/, meridional \iŋ.teɾ.kaˈlaɾ\
       Americà: alt /in.teɾ.k(a)ˈlaɾ/, baix \iŋ.teɾ.kaˈlaɾ\, austral /in.teɾ.kaˈlaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia:
       Verb: Del llatí intercalere.
       Adjectiu: Del llatí intercalaris.

### Verb

intercalar ‎(present intercalo, passat intercalé, futur intercalaré)
* intercalar

### Adjectiu

intercalar inv. ‎(plural intercalares)
* intercalar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ca·lar (4)
# intercalara
## Català

   * Pronúncia: valencià /in.ter.kaˈɫa.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

intercalara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercalar.
    [Jo] intercalés, intercalàs o intercalara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercalar.
    [Ell/ella/vostè] intercalés, intercalàs o intercalara.