OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acanalàreu
## Català
### Verb

acanalàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acanalar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# acanalàsseu
## Català
### Verb

acanalàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# acanalàssiu
## Català
### Verb

acanalàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# acanalàieu
## Català
### Verb

acanalàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acanalar.
# acanalàrem
## Català
### Verb

acanalàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acanalar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# acanalàs
## Català
### Verb

acanalàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# acanalàssim
## Català
### Verb

acanalàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# aclimatéssem
## Català
### Verb

aclimatéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.
# aclimaté
## Castellà

   * Pronúncia: /a.kli.maˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

aclimaté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb aclimatar
# aclimatés
## Català
### Verb

aclimatés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cli·ma·tés (4)
* Anagrama: aclameïts
# aclimatéssim
## Català
### Verb

aclimatéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.
# aclimatésseu
## Català
### Verb

aclimatésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.
# aclimatéssiu
## Català
### Verb

aclimatéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.
# aclimatí
## Català
### Verb

aclimatí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aclimatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cli·ma·tí (4)
* Anagrama: maliciat
# aclivell
## Català
### Verb

aclivell
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclivellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cli·vell (3)
* Anagrames: claville, clevilla, clevillà, clivella, clivellà
# aclivella
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫiˈβe.ʎə/, balear /ə.kɫiˈve.ʎə/ Occidental: nord-occidental /a.kɫiˈβe.ʎa/ valencià /a.kɫiˈve.ʎa/, /a.kɫiˈβe.ʎa/
   * Rimes: -eʎa

### Verb

aclivella
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aclivellar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aclivellar.
# acompanyeguessen
## Català
### Verb

acompanyeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acompanyar.
# acompanyaven
## Català
### Verb

acompanyaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acompanyar.
# acompanyaves
## Català
### Verb

acompanyaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acompanyar.
# acompanyeguessa
## Català
### Verb

acompanyeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acompanyar.
# acompanyavi
## Català
### Verb

acompanyavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acompanyar.
# acompanye
## Català
### Verb

acompanye
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acompanyar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acompanyar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acompanyar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acompanyar.
# acompanyeguesses
## Català
### Verb

acompanyeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acompanyar.
# acompanyava
## Català
### Verb

acompanyava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acompanyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acompanyar.
# acompanyavo
## Català
### Verb

acompanyavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acompanyar.
# acompanyeguem
## Català
### Verb

acompanyeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acompanyar.
# acanyéssem
## Català
### Verb

acanyéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyàssiu
## Català
### Verb

acanyàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyàs
## Català
### Verb

acanyàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nyàs (3)
* Anagrama: Casanya
# acanyàssim
## Català
### Verb

acanyàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyésseu
## Català
### Verb

acanyésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyàssem
## Català
### Verb

acanyàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyàsseu
## Català
### Verb

acanyàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
# acanyàveu
## Català
### Verb

acanyàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acanyar-se.
# acanyés
## Català
### Verb

acanyés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanyar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nyés (3)
* Anagrames: escanya, escanyà
# aclivellàs
## Català
### Verb

aclivellàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclivellar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclivellar.
# aclivellin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫiˈβe.ʎin/, balear /ə.kɫiˈve.ʎin/ Occidental: nord-occidental /a.kɫiˈβe.ʎin/ valencià /a.kɫiˈve.ʎin/, /a.kɫiˈβe.ʎin/
   * Rimes: -eʎin

### Verb

aclivellin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aclivellar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aclivellar.
# aclivello
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫiˈβe.ʎu/ Occidental: nord-occidental /a.kɫiˈβe.ʎo/ valencià /a.kɫiˈve.ʎo/, /a.kɫiˈβe.ʎo/
   * Rimes: -eʎo

### Verb

aclivello
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclivellar.
# aclivellàssem
## Català
### Verb

aclivellàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclivellar.
# aclivellàsseu
## Català
### Verb

aclivellàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclivellar.
# aclivellàreu
## Català
### Verb

aclivellàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aclivellar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclivellar.
# aclivellis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫiˈβe.ʎis/, balear /ə.kɫiˈve.ʎis/ Occidental: nord-occidental /a.kɫiˈβe.ʎis/ valencià /a.kɫiˈve.ʎis/, /a.kɫiˈβe.ʎis/
   * Rimes: -eʎis

### Verb

aclivellis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aclivellar.
# aclivellà
## Català
### Verb

aclivellà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aclivellar.
# aclivellàrem
## Català
### Verb

aclivellàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aclivellar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclivellar.
# aclivellàssim
## Català
### Verb

aclivellàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclivellar.
# acollonisca
## Català
### Verb

acollonisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acollonir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acollonir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acollonir.
# acollonisques
## Català
### Verb

acollonisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acollonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·nis·ques (5)
* Anagrama: acollonesquis
# acollonissen
## Català
### Verb

acollonissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·nis·sen (5)
* Anagrama: acollonessin
# acolloniríeu
## Català
### Verb

acolloniríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acollonir.
# acollonisc
## Català
### Verb

acollonisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acollonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·nisc (4)
* Anagrama: col·lacions
# acollonisquem
## Català
### Verb

acollonisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acollonir.
# acollonisquen
## Català
### Verb

acollonisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acollonir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acollonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·nis·quen (5)
* Anagrama: acollonesquin
# acollonis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈʎo.nis/ balear /ə.koˈʎo.nis/, /ə.kuˈjo.nis/ Occidental: /a.koˈʎo.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

acollonis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acollonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·nis (4)
* Anagrama: colonials
# acollonisqueu
## Català
### Verb

acollonisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acollonir.
# acollonéssiu
## Català
### Verb

acollonéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·nés·siu (5)
* Anagrama: acollonísseu
# acolloníeu
## Català
### Verb

acolloníeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acollonir.
# acollonéssem
## Català
### Verb

acollonéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
# acollonésseu
## Català
### Verb

acollonésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
# acollonéssim
## Català
### Verb

acollonéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·nés·sim (5)
* Anagrama: acolloníssem
# acolloní
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.ʎuˈni/ balear /ə.ko.ʎoˈni/, /ə.ku.juˈni/ Occidental: /a.ko.ʎoˈni/
   * Rimes: -i
   * Homòfon: acollonir

### Verb

acolloní ‎(infinitiu acollonir)
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acollonir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acollonir.

### Verb

acolloní ‎(infinitiu acollonar)
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acollonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·ní (4)
* Anagrama: colonial
# acolloné
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ko.ʎoˈne/, meridional /a.ko.ʝoˈne/
       Americà: alt /a.k(o).ʝoˈne/, baix /a.ko.ʝoˈne/, austral \a.ko.ʒoˈne\
   * Rimes: -e

### Verb

acolloné
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acollonar
# acollonés
## Català
### Verb

acollonés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·nés (4)
* Anagrama: aconsello
# acortarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.koɾˈtaɾ.se/
       Americà: alt /a.koɾˈtaɾ.s(e)/, baix /a.koɾˈtaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acortarse trans., pron. ‎(present me acorto, passat me acorté, futur me acortaré)
* forma pronominal de acortar
# acorté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.koɾˈte/
       Americà: alt /a.k(o)ɾˈte/, baix /a.koɾˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

acorté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acortar
# acorruïn
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈru.in/ balear /ə.koˈru.in/, /ə.kuˈru.in/ Occidental: /a.koˈru.in/
   * Rimes: -uin

### Verb

acorruïn
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acorruar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acorruar.
# acorríeu
## Català
### Verb

acorríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acórrer.
# acortaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.koɾ.taˈɾe/
       Americà: alt /a.koɾ.t(a)ˈɾe/, baix /a.koɾ.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acortaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acortar
# acorto
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /aˈkoɾ.to/
       Americà: alt /aˈkoɾ.t(o)/, baix /aˈkoɾ.to/
   * Rimes: -oɾto

### Verb

acorto
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb acortar
# acorrí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.koˈri/
       Americà: alt /a.k(o)ˈri/, baix /a.koˈri/
   * Rimes: -i

### Verb

acorrí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acorrer
# acortar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.koɾˈtaɾ/
       Americà: alt /a.k(o)ɾˈtaɾ/, baix /a.koɾˈtaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

acortar trans., pron. ‎(pronominal acortarse, present acorto, passat acorté, futur acortaré)
* escurçar
* (pronominal) fer curt

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·tar (3)
# acorruïs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈru.is/ balear /ə.koˈru.is/, /ə.kuˈru.is/ Occidental: /a.koˈru.is/
   * Rimes: -uis

### Verb

acorruïs
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acorruar.
# acopassin
## Català
### Verb

acopassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pas·sin (4)
* Anagrama: apocassin
# acopassis
## Català
### Verb

acopassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pas·sis (4)
* Anagrama: apocassis
# acopau
## Català
### Verb

acopau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acopar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pau (3)
* Anagrama: apocau
# acopava
## Català
### Verb

acopava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acopar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pa·va (4)
* Anagrama: apocava
# acopats
## Català
### Verb

acopats
* Participi masculí plural del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pats (3)
* Anagrames: acaptos, apocats, capotàs
# acopassen
## Català
### Verb

acopassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pas·sen (4)
* Anagrama: apocassen
# acopaven
## Català
### Verb

acopaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pa·ven (4)
* Anagrama: apocaven
# acopasses
## Català
### Verb

acopasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pas·ses (4)
* Anagrama: apocasses
# acopaves
## Català
### Verb

acopaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pa·ves (4)
* Anagrama: apocaves
# acataria
## Català
### Verb

acataria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ta·ri·a (5)
* Anagrames: atacaria, atracaia
# acatar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kəˈta/ Occidental: nord-occidental /a.kaˈta/ valencià /a.kaˈtaɾ/, /a.kaˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acatà
   * Etimologia: De l'antic acaptar ‎(«obtenir»).

### Verb

acatar trans.
* Acceptar una ordre, situació o decisió aliena.
* (septentrional) ajupir, abaixar
* (pronominal, tortosí, eivissenc) adonar-se

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acato, acata, acatem

#### Traduccions

* Anglès: respect $^{(en)}$
* Castellà: acatar $^{(es)}$
* Francès: respecter $^{(fr)}$
* Italià: rispettare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tar (3)
* Anagrames: acarat, àcrata, atacar, atraca, atracà, càtara, tacara, tacarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kaˈtaɾ/
       Americà: alt /a.k(a)ˈtaɾ/, baix /a.kaˈtaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: De catar.

### Verb

acatar trans. ‎(present acato, passat acaté, futur acataré)
* acatar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tar (3)
# acataran
## Català
### Verb

acataran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ta·ran (4)
* Anagrama: atacaran
# acatares
## Català
### Verb

acatares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acatar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ta·res (4)
* Anagrames: atacares, estacara, estacarà
# acatareu
## Català
### Verb

acatareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ta·reu (4)
* Anagrames: atacareu, atacàreu
# acatarien
## Català
### Verb

acatarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ta·ri·en (5)
* Anagrames: acientara, acientarà, atacarien, atracaien
# acatant
## Català
### Verb

acatant
* Gerundi del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tant (3)
* Anagrama: atacant
# acataren
## Català
### Verb

acataren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acatar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ta·ren (4)
* Anagrama: atacaren
# acatarem
## Català
### Verb

acatarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ta·rem (4)
* Anagrames: atacarem, atacàrem
# acatara
## Català
### Verb

acatara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ta·ra (4)
* Anagrames: atacara, atacarà
# acreixessa
## Català
### Verb

acreixessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acréixer.
# acreixeré
## Català
### Verb

acreixeré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acréixer.
# acreixerien
## Català
### Verb

acreixerien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acréixer.
# acreixeries
## Català
### Verb

acreixeries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acréixer.
# acreixerà
## Català
### Verb

acreixerà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acréixer.
# acreixeràs
## Català
### Verb

acreixeràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acréixer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·crei·xe·ràs (4)
* Anagrama: xerracaies
# acreixessi
## Català
### Verb

acreixessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acréixer.
# acreixeríeu
## Català
### Verb

acreixeríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acréixer.
# acorara
## Català
### Verb

acorara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorar.
# acorares
## Català
### Verb

acorares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acorar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorar.
# acorareu
## Català
### Verb

acorareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acorar.
# acoraries
## Català
### Verb

acoraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acorar.
# acorar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈɾa/ balear /ə.koˈɾa/, /ə.kuˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.koˈɾa/ valencià /a.koˈɾaɾ/, /a.koˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acorà
   * Etimologia: Del prefix a- i cor.

### Verb

acorar trans.
* Matar amb una ferida al cor.
* Afligir, congoixar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acoro, acora, acorem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Sinònims

* matar, sacrificar

#### Traduccions

* Anglès: slaughter $^{(en)}$
* Castellà: matar $^{(es)}$ traspasando el corazón
* Esperanto: ŝiri $^{(eo)}$
* Francès: tuer $^{(fr)}$ en traversant le cœur
* Italià: accorare $^{(it)}$
* Anglès: afflict $^{(en)}$
* Castellà: acongojar $^{(es)}$, acorar $^{(es)}$
* Francès: endolorir $^{(fr)}$
* Italià: accorare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·rar (3)
* Anagrames: arroca, arrocà

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: acorar
# acoraran
## Català
### Verb

acoraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ra·ran (4)
* Anagrames: acaronar, ancorara, ancorarà, arracona, arraconà
# acoraria
## Català
### Verb

acoraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acorar.
# acerí
## Català
### Verb

acerí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ce·rí (3)
* Anagrames: caire, Caire, carie, cèria, creia
# aceràveu
## Català
### Verb

aceràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ce·rà·veu (4)
* Anagrama: evacuaré
# aceréssim
## Català
### Verb

aceréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ce·rés·sim (4)
* Anagrames: cairéssem, cariéssem, cessaríem, esmicar-se, maceressi