OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acatalanaran
## Català
### Verb

acatalanaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acatalanar.
# acatalanareu
## Català
### Verb

acatalanareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acatalanar.
# acatalanara
## Català
### Verb

acatalanara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatalanar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatalanar.
# acatalanaria
## Català
### Verb

acatalanaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acatalanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acatalanar.
# acatalanar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.tə.ɫəˈnar.sə/ balear /ə.kə.tə.ɫəˈnaɾ.sə/, /ə.kə.tə.ɫə.nərˈsə/ Occidental: /a.ka.ta.ɫaˈnaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acatalanar-se
* Forma pronominal de acatalanar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acatalano, s'acatalana, ens acatalanem

### Miscel·lània

* Anagrama: acatalanares
# acollonin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈʎo.nin/ balear /ə.koˈʎo.nin/, /ə.kuˈjo.nin/ Occidental: /a.koˈʎo.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

acollonin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acollonar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acollonar.
# acolloniguéveu
## Català
### Verb

acolloniguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acollonir.
# acollonir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.ʎuˈni/ balear /ə.ko.ʎoˈni/, /ə.ku.juˈni/ Occidental: nord-occidental /a.ko.ʎoˈni/ valencià /a.ko.ʎoˈniɾ/, /a.ko.ʎoˈni/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: acolloní
   * Etimologia: Del prefix a-, colló i la desinència -ir.

### Verb

acollonir trans., pron. ‎(pronominal acollonir-se)
* (vulgarisme) Acovardir, intimidar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acolloneixo, acolloneix, acollonim

#### Variants

* acollonar

#### Traduccions

* Anglès: put the wind up $^{(en)}$
* Castellà: acojonar $^{(es)}$
* Francès: ficher la trouille $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo·nir (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# acollonira
## Català
### Verb

acollonira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonir.
# acolloniran
## Català
### Verb

acolloniran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acollonir.
# acollonir-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.ʎuˈnir.sə/ balear /ə.ko.ʎoˈniɾ.sə/, /ə.ku.ʎu.nirˈsə/ Occidental: /a.ko.ʎoˈniɾ.se/
   * Rimes: -iɾse

### Verb

acollonir-se
* Forma pronominal de acollonir.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acolloneixo, s'acolloneix, ens acollonim

### Miscel·lània

* Anagrama: acollonires
# acolloniguésseu
## Català
### Verb

acolloniguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonir.
# accepțiunii
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

accepțiunii
* genitiu i datiu definit singular de accepțiune
# accepțiunilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

accepțiunilor
* genitiu i datiu definit plural de accepțiune
# accesamente
## Italià

   * Pronúncia: /at.t͡ʃe.saˈmen.te/
   * Etimologia: De acceso i el sufix -mente.

### Adverbi

accesamente
* ardentment

#### Sinònims

* ardentemente
* vividamente

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ce·sa·mén·te (5)
# accesibilidad
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ak.θe.si.βi.liˈðað\, meridional \ak.θe.si.βi.liˈða(ð)\
       Americà: alt /ak.s(e).si.bi.liˈdad/, baix \ak.se.si.βi.liˈðað\, austral \ak.se.si.βi.liˈðad\
   * Rimes: -ad
   * Etimologia: Del llatí accessibilĭtas.

### Nom

accesibilidad f. ‎(plural accesibilidades)
* accessibilitat

#### Antònims

* inaccesibilidad

#### Relacionats

* acceder
* accesible

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ce·si·bi·li·dad (6)

### Vegeu també

* accesibilidad. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 juny 2014].
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre accesibilidad
# accese
## Romanès
### Nom

accese
* forma plural de acces
* vocatiu singular de acces
# acceselor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

acceselor
* genitiu i datiu definit plural de acces
* vocatiu plural de acces
# accepțiuni
## Romanès
### Nom

accepțiuni
* forma plural de accepțiune
* genitiu i datiu indefinit singular de accepțiune
* vocatiu plural de accepțiune
# accepțiunile
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

accepțiunile
* nominatiu i acusatiu definit plural de accepțiune
# acces
## Romanès
### Nom

acces n. ‎(plural accese)
* accés

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | acces | accesul | (niște) | accese | accesele |
| Genitiu-datiu | (unui) | acces | accesului | (unor) | accese | acceselor |
| Vocatiu | | accesule, accese | accesule, accese | | acceselor | acceselor |
# accesele
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

accesele
* nominatiu i acusatiu definit plural de acces
# acantonis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kənˈto.nis/, occidental /a.kanˈto.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

acantonis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acantonar.
    [Que tu] acantonis o acantones; [tu] no acantonis o acantones.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·can·to·nis (4)
* Anagrama: natacions
# acantonàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tuˈna.ɾəm/, occidental /a.kan.toˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

acantonàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acantonar.
    [Nosaltres] acantonàrem o vam/vàrem acantonar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    Forma valenciana: [nosaltres] acantonéssim, acantonéssem, acantonàssem, acantonàssim o acantonàrem.
# acantonàs
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.kən.toˈnas/, /ə.kən.tuˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

acantonàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Jo] acantonés, acantonàs o acantonara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Ell/ella/vostè] acantonés, acantonàs o acantonara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·can·to·nàs (4)
* Anagrama: acanonats
# acantonin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kənˈto.nin/, occidental /a.kanˈto.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

acantonin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acantonar.
    [Que ells/elles/vostès] acantonin o acantonen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acantonar.
    Acantonin o acantonen [ells/elles/vostès].
# acantonàsseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kən.tuˈna.səw/ balear /ə.kən.toˈna.səw/, /ə.kən.tuˈna.səw/ Occidental: /a.kan.toˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

acantonàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Vosaltres/vós] acantonéssiu, acantonésseu, acantonàsseu, acantonàssiu o acantonàreu.
# acantonà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tuˈna/, occidental /a.kan.toˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: acantonar

### Verb

acantonà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acantonar.
    [Ell/ella/vostè] acantonà o va acantonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·can·to·nà (4)
* Anagrama: acanonat
# acantono
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kənˈto.nu/, occidental /a.kanˈto.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

acantono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acantonar.
    [Jo] acantono, acantone, acanton o acantoni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acantonar.
    [Que jo] acantono, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] acantoni o acantone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acantonar.
    [Que ell/ella/vostè] acantono, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] acantoni o acantone.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.kanˈto.no/, meridional \a.kaŋˈto.no\
       Americà: alt /a.k(a)nˈto.no/, baix \a.kaŋˈto.no\, austral /a.kanˈto.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

acantono
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb acantonar
# acantonàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kən.tuˈna.səm/ balear /ə.kən.toˈna.səm/, /ə.kən.tuˈna.səm/ Occidental: /a.kan.toˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

acantonàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    [Nosaltres] acantonéssim, acantonéssem, acantonàssem, acantonàssim o acantonàrem.
# acantoni
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kənˈto.ni/, occidental /a.kanˈto.ni/
   * Rimes: -oni

### Verb

acantoni
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acantonar.
    Forma septentrional: [jo] acantono, acantone, acanton o acantoni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acantonar.
    [Que jo] acantoni o acantone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acantonar.
    [Que ell/ella/vostè] acantoni o acantone.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acantonar.
    Acantoni o acantone [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·can·to·ni (4)
* Anagrama: ataconin
# acantonàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kən.tuˈna.ɾəw/, occidental /a.kan.toˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

acantonàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acantonar.
    [Vosaltres/vós] acantonàreu o vau/vàreu acantonar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acantonar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] acantonéssiu, acantonésseu, acantonàsseu, acantonàssiu o acantonàreu.
# accidentés
## Català
### Verb

accidentés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb accidentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb accidentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ci·den·tés (4)
* Anagrama: antecedisc
# accidentéssiu
## Català
### Verb

accidentéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb accidentar.
# accidentée
## Francès
### Adjectiu

accidentée f. ‎(plural accidentées)
* forma femenina de accidenté
# accidenté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ak.θi.ðenˈte\, meridional \ak.θi.ðeŋˈte\
       Americà: alt /ak.s(i).denˈte/, baix \ak.si.ðeŋˈte\, austral \ak.si.ðenˈte\
   * Rimes: -e

### Verb

accidenté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb accidentar
# accidie
## Italià

   * Pronúncia: /at.t͡ʃiˈdiː.e/

### Nom

accidie f. pl.
* forma plural de accidia
# accidentésseu
## Català
### Verb

accidentésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb accidentar.
# accidentéssim
## Català
### Verb

accidentéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb accidentar.
# accidentí
## Català
### Verb

accidentí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de accidentar.
# accidia
## Italià

   * Pronúncia: /atˈt͡ʃiː.dja/

### Nom

accidia f. ‎(plural accidie)
* accídia

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·cì·dia (3)
# accidentéssem
## Català
### Verb

accidentéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb accidentar.
# accionassin
## Català
### Verb

accionassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb accionar.
# accionava
## Català
### Verb

accionava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de accionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de accionar.
# accionaves
## Català
### Verb

accionaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de accionar.
# accionasses
## Català
### Verb

accionasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb accionar.
# accionau
## Català
### Verb

accionau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de accionar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb accionar.
# accionat
## Català
### Verb

accionat
* Participi masculí singular del verb accionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·ci·o·nat (4)
* Anagrama: occitana
# accionaven
## Català
### Verb

accionaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de accionar.
# accionassen
## Català
### Verb

accionassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb accionar.
# accionassis
## Català
### Verb

accionassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb accionar.
# acotés
## Català
### Verb

acotés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·tés (3)
* Heterograma de 6 lletres (aceost)
* Anagrames: acoste, escató, escota, escotà, estaco
# acotésseu
## Català
### Verb

acotésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotar.
# acotéssim
## Català
### Verb

acotéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotar.
# acotéssiu
## Català
### Verb

acotéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotar.
# acoumetries
## Anglès
### Nom

acoumetries
* forma plural de acoumetry
# acoumétries
## Francès
### Nom

acoumétries f. pl.
* forma plural de acoumétrie
# acoustic guitar
## Anglès
### Nom

acoustic guitar ‎(plural acoustic guitars)
* guitarra acústica

### Vegeu també

* acoustic guitar. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# acotéssem
## Català
### Verb

acotéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acotar.
# acoustic
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Adjectiu

acoustic ‎(no comparable)
* acústic

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# achromatised
## Anglès
### Verb

achromatised
* passat i participi de achromatise
# achromatism
## Anglès
### Nom

achromatism ‎(incomptable)
* (pintura) acromatisme

#### Sinònims

* colorlessness

### Vegeu també

* achromatism. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# achromatischstem
## Alemany

   * Pronúncia: /akʀoˈmaːtɪʃstəm/

### Adjectiu

achromatischstem
* forma declinada de achromatisch
# achromatischster
## Alemany

   * Pronúncia: /akʀoˈmaːtɪʃstɐ/

### Adjectiu

achromatischster
* forma declinada de achromatisch
# achromatischstes
## Alemany

   * Pronúncia: /akʀoˈmaːtɪʃstəs/

### Adjectiu

achromatischstes
* forma declinada de achromatisch
# achromatises
## Anglès
### Verb

achromatises
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de achromatise
# achromatischsten
## Alemany

   * Pronúncia: /akʀoˈmaːtɪʃstn̩/

### Adjectiu

achromatischsten
* forma superlativa de achromatisch
# achromatise
## Anglès
### Verb

achromatise ‎(3a persona singular present achromatises, gerundi achromatising, passat i participi achromatised)
* (britànic) acromatitzar

#### Variants

* achromatize
# achromatischste
## Alemany

   * Pronúncia: /akʀoˈmaːtɪʃstə/

### Adjectiu

achromatischste
* forma declinada de achromatisch
# achromatising
## Anglès
### Verb

achromatising
* gerundi de achromatise
# acudisc
## Català
### Verb

acudisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acudir.
# acudisques
## Català
### Verb

acudisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acudir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·dis·ques (4)
* Anagrama: acudesquis
# acudissi
## Català
### Verb

acudissi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acudir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acudir.

### Miscel·lània

* Anagrama: suïcidàs
# acudissen
## Català
### Verb

acudissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acudir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·dis·sen (4)
* Anagrames: candísseu, canusides, cuidassen
# acudisca
## Català
### Verb

acudisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acudir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acudir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acudir.
# acudisquen
## Català
### Verb

acudisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acudir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acudir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·dis·quen (4)
* Anagrama: acudesquin
# acudisqueu
## Català
### Verb

acudisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acudir.
# acudisquem
## Català
### Verb

acudisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acudir.
# acudisses
## Català
### Verb

acudisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acudir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·dis·ses (4)
* Anagrama: cuidasses
# acudissin
## Català
### Verb

acudissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acudir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·dis·sin (4)
* Anagrames: candíssiu, cuidassin
# acusavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈza.βi/

### Verb

acusavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acusar.
    Forma septentrional per [jo] acusava.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·vi (4)
* Anagrama: causavi
# acuseguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ku.zeˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

acuseguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acusar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] acusés, acusàs o acusara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·se·gues·sa (5)
* Anagrama: causeguessa
# acuseguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ku.zeˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

acuseguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acusar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] acusessis, acusesses, acusassis, acusasses o acusares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·se·gues·ses (5)
* Anagrama: causeguesses
# acusaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈza.βən/, /ə.kuˈza.vən/, occidental /a.kuˈza.βen/, /a.kuˈza.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

acusaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acusar.

#### Sinònims

* acusaien, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·ven (4)
* Anagrames: cansàveu, causaven
# acusavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈza.βu/, nord-occidental /a.kuˈza.βo/

### Verb

acusavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acusar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] acusàveu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·vo (4)
* Anagrama: causavo
# acuse
## Català

   * Pronúncia: occidental /aˈku.ze/

### Verb

acuse
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acusar.
    Forma valenciana: [jo] acuso, acuse, acús o acusi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acusar.
    [Que jo] acusi o acuse.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acusar.
    [Que ell/ella/vostè] acusi o acuse.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acusar.
    Acusi o acuse [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·se (3)
* Anagrames: caseu, caues, cause, escau, escua, sueca, Sueca, suecà
# acuseguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ku.zeˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

acuseguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acusar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] acusessin, acusessen, acusassin, acusassen o acusaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·se·gues·sen (5)
* Anagrama: causeguessen
# acuse de recibo
## Castellà
### Nom

acuse de recibo m.
* justificant de recepció

### Vegeu també

* acuse de recibo. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 23 setembre 2014].
# acuseguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ku.zeˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

acuseguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acusar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] acusem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·se·guem (4)
* Anagrama: causeguem
# acusaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈza.βəs/, balear /ə.kuˈza.vəs/ Occidental: /a.kuˈza.βes/, /a.kuˈza.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

acusaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acusar.

#### Sinònims

* acusaies, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·ves (4)
* Anagrames: cassàveu, causava, causaves, vacàsseu
# acop
## Català
### Verb

acop
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cop (2)
* Anagrames: apoc, capo, capó, Capó, copa, Copa, copà, opac, poca $^{(revers)}$
# acopades
## Català
### Verb

acopades
* Participi femení plural del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pa·des (4)
* Anagrama: apocades
# acopada
## Català
### Verb

acopada
* Participi femení singular del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pa·da (4)
* Anagrama: apocada
# acopam
## Català
### Verb

acopam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pam (3)
* Anagrames: acampo, apocam
# acopar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈpar.sə/, balear /ə.ku.pəɾˈsə/ Occidental: /a.koˈpaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acopar-se
* Forma pronominal de acopar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acopo, s'acopa, ens acopem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Anagrames: acopares, apocar-se, apocares
# acopa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈko.pə/, occidental /aˈko.pa/
   * Rimes: -opa

### Verb

acopa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acopar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pa (3)
* Anagrames: apoca $^{(revers)}$, apocà, opaca
# acopant
## Català
### Verb

acopant
* Gerundi del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pant (3)
* Anagrames: apocant, caponat
# acopara
## Català
### Verb

acopara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acopar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·pa·ra (4)
* Anagrames: acaparo, apocara, apocarà
# acollissin
## Català
### Verb

acollissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollir.
# acollissis
## Català
### Verb

acollissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollir.