OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# assessorament psicopedagògic
## Català
### Nom

assessorament psicopedagògic m. ‎(plural assessoraments psicopedagògics)
* Assessorament a un alumne o un petit grup d'alumnes amb relació a la preparació per a la carrera professional, a processos d'ensenyament-aprenentatge, d'atenció a la diversitat o de prevenció i desenvolupament personal en sentit ampli.

#### Traduccions

* Anglès: counseling $^{(en)}$
* Castellà: asesoramiento psicopedagógico $^{(es)}$
* Francès: conseil psychopédagogique $^{(fr)}$

### Vegeu també

* assessorament psicopedagògic. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# assessorament
## Català
### Nom

assessorament m. ‎(plural assessoraments)
* Acció d'informar, donar opinió crítica i aconsellar un alumne en qüestions personals, administratives, escolars o familiars.

#### Traduccions

* Anglès: counseling $^{(en)}$
* Castellà: asesoramiento $^{(es)}$
* Francès: consultation $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·ses·so·ra·ment (5)

### Vegeu també

* assessorament. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# assessora curricular
## Català
### Nom

assessora curricular f. ‎(plural assessores curriculars)
* Forma femenina de assessor curricular.
# assessoraments psicopedagògics
## Català
### Nom

assessoraments psicopedagògics m. pl.
* Forma plural de assessorament psicopedagògic.
# assessoram
## Català
### Verb

assessoram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de assessorar.
# arrangí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəɲˈʒi/, occidental /a.raɲˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

arrangí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arranjar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ran·gí (3)
* Anagrames: agarrin, agriran, garrina, garrinà, giraran, ringarà
# arranj
## Català
### Verb

arranj
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arranjar.
# arranja
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈraɲ.ʒə/, occidental /aˈraɲ.d͡ʒa/

### Verb

arranja
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arranjar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arranjar.
# arranjam
## Català
### Verb

arranjam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arranjar.
# arranin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈra.nin/, occidental /aˈra.nin/
   * Rimes: -anin

### Verb

arranin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arranar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arranar.
# arremanguessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋˈɡe.sən/, occidental /a.re.maŋˈɡe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arremanguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremangar.
# arremanguesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋˈɡe.səs/, occidental /a.re.maŋˈɡe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arremanguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremangar.
# arremanguessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋˈɡe.sin/, occidental /a.re.maŋˈɡe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arremanguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremangar.
# arremangaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.məŋˈɡa.βəs/, balear /ə.rə.məŋˈɡa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.re.maŋˈɡa.βes/ valencià /a.re.maŋˈɡa.ves/, /a.re.maŋˈɡa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arremangaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arremangar.
# arremangues
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈmaŋ.ɡəs/, occidental /a.reˈmaŋ.ɡes/
   * Rimes: -aŋɡes

### Verb

arremangues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arremangar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arremangar.
# arremangaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.məŋˈɡa.βən/, balear /ə.rə.məŋˈɡa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.re.maŋˈɡa.βen/ valencià /a.re.maŋˈɡa.ven/, /a.re.maŋˈɡa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arremangaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arremangar.
# arremanguen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈmaŋ.ɡən/, occidental /a.reˈmaŋ.ɡen/

### Verb

arremanguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arremangar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arremangar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arremangar.
# arremango
## Català
### Verb

arremango
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arremangar.
# arrepetellàssem
## Català
### Verb

arrepetellàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepetellar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pe·te·llàs·sem (6)
# arrepetellàssim
## Català
### Verb

arrepetellàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepetellar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pe·te·llàs·sim (6)
# arrepetello
## Català

   * Pronúncia: central /ə.rə.pəˈte.ʎu/, occidental /a.re.peˈte.ʎo/
   * Rimes: -eʎo

### Verb

arrepetello
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrepetellar-se.
# arrepetellà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pə.təˈʎa/, occidental /a.re.pe.teˈʎa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrepetellà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arrepetellar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pe·te·llà (5)
# arrepetellàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pə.təˈʎa.ɾəm/, occidental /a.re.pe.teˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arrepetellàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arrepetellar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepetellar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pe·te·llà·rem (6)
# arrepetellàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pə.təˈʎa.ɾəw/, occidental /a.re.pe.teˈʎa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arrepetellàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrepetellar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepetellar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pe·te·llà·reu (6)
# arrepetellàs
## Català
### Verb

arrepetellàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepetellar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepetellar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pe·te·llàs (5)
# arrepetellàsseu
## Català
### Verb

arrepetellàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepetellar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pe·te·llàs·seu (6)
# arrogaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ɣəˈɾi.əw/ balear /ə.ro.ɣəˈɾi.əw/, /ə.ru.ɣəˈɾi.əw/ Occidental: /a.ro.ɣaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrogaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrogar-se.
# arrogas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.rɔ.ɡaːs/

### Verb

arrogās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de arrogō
# arrogassis
## Català
### Verb

arrogassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrogar-se.
# arrogaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ɣəˈɾe/ balear /ə.ro.ɣəˈɾe/, /ə.ru.ɣəˈɾe/ Occidental: /a.ro.ɣaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arrogaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arrogar-se.
# arrogassin
## Català
### Verb

arrogassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrogar-se.
# arrogaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.ɣəˈɾas/ balear /ə.ro.ɣəˈɾas/, /ə.ru.ɣəˈɾas/ Occidental: /a.ro.ɣaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrogaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arrogar-se.
# assaonàssem
## Català
### Verb

assaonàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# assaonàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.uˈna.ɾəm/ balear /ə.sə.oˈna.ɾəm/, /ə.sə.uˈna.ɾəm/ Occidental: /a.sa.oˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

assaonàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de assaonar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# assaonàs
## Català
### Verb

assaonàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# assaonàssim
## Català
### Verb

assaonàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# assaonàssiu
## Català
### Verb

assaonàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# assaonàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.uˈna.βəw/ balear /ə.sə.oˈna.vəw/, /ə.sə.uˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.sa.oˈna.βew/ valencià /a.sa.oˈna.vew/, /a.sa.oˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

assaonàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de assaonar.
# assaonàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.uˈna.ɾəw/ balear /ə.sə.oˈna.ɾəw/, /ə.sə.uˈna.ɾəw/ Occidental: /a.sa.oˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

assaonàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de assaonar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# assaonàsseu
## Català
### Verb

assaonàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# assaonés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.uˈnes/ balear /ə.sə.oˈnes/, /ə.sə.uˈnes/ Occidental: /a.sa.oˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

assaonés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# aterekin
## Basc
### Nom

aterekin
* comitatiu indefinit de ate
# aterik
## Basc
### Nom

aterik
* partitiu indefinit de ate
# aterantz
## Basc
### Nom

aterantz
* al·latiu direccional definit singular de ate
# ateren
## Basc
### Nom

ateren
* genitiu indefinit de ate
# ateraino
## Basc
### Nom

ateraino
* terminatiu definit singular de ate
# aterengatik
## Basc
### Nom

aterengatik
* causal indefinit de ate
# aterentzat
## Basc
### Nom

aterentzat
* benefactiu indefinit de ate
# ateri
## Basc

   * Pronúncia: /a.te.ɾi/
   * Àudio: Zarautz

### Nom

ateri
* datiu indefinit de ate
# ater
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaː.tɛr/
   * Etimologia: Del protoindoeuropeu *h₂eh₁ter- "foc" (del qual en deriven: umbre 𐌀𐌕𐌓𐌖, osc 𐌀𐌀𐌃𐌝𐌓𐌉𐌉𐌔, irlandès antic áith).

### Adjectiu

āter m., ātra f., ātrum n. ‎(comparatiu ātrior, superlatiu āterrimus)
* negre apagat (en comptes de niger, negre radiant); fosc
* llòbrec, trist, desafortunat
* (poètic) malèvol
* (poètic) obscur

#### Declinació

Primera i segona declinació, -er, -ra, -rum.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | āter | ātra | ātrum | ātrī | ātrae | ātra |
| Vocatiu | āter | ātra | ātrum | ātrī | ātrae | ātra |
| Acusatiu | ātrum | ātram | ātrum | ātrōs | ātrās | ātra |
| Genitiu | ātrī | ātrae | ātrī | ātrōrum | ātrārum | ātrōrum |
| Datiu | ātrō | ātrae | ātrō | ātrīs | ātrīs | ātrīs |
| Ablatiu | ātrō | ātrā | ātrō | ātrīs | ātrīs | ātrīs |

#### Sinònims

* fuscus

#### Antònims

* albus
# atera
## Basc
### Nom

atera
* al·latiu definit singular de ate

### Verb

atera
* (verb du) treure
* (verb da) sortir
# astrónomo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /asˈtɾo.no.mo/, meridional /ahˈtɾo.no.mo/
       Americà: alt /asˈt͡so.no.mo/, baix /ahˈtɾo.no.mo/
   * Rimes: -onomo
   * Etimologia: Del llatí astronŏmus, del grec antic ἀστρονόμος ‎(astronómos).

### Nom

astrónomo m. ‎(plural astrónomos, femení astrónoma)
* astrònom

#### Relacionats

* astronomía

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·tró·no·mo (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre astrónomo
# astrónomos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /asˈtɾo.no.mos/, meridional /ahˈtɾo.no.moh/
       Americà: alt /asˈt͡so.no.m(o)s/, baix /ahˈtɾo.no.moh/, austral /ahˈtɾo.no.mos/
   * Rimes: -onomos

### Nom

astrónomos m. pl.
* forma plural de astrónomo

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·tró·no·mos (4)
# astuce
## Francès

   * Pronúncia: /asˈtys/

### Nom

astuce f. ‎(plural astuces)
* astúcia
* (videojocs) truc

#### Sinònims

* triche, truc

### Vegeu també

* astuce. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# astrónoma
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /asˈtɾo.no.ma/, meridional /ahˈtɾo.no.ma/
       Americà: alt /asˈt͡so.no.ma/, baix /ahˈtɾo.no.ma/
   * Rimes: -onoma

### Nom

astrónoma f. ‎(plural astrónomas)
* forma femenina de astrónomo

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·tró·no·ma (4)
* Anagrames: amontaros, atronamos, notáramos, ratonamos, romanatos, somataron, tonáramos
# astrònom
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈtɾɔ.num/ balear /əsˈtɾɔ.nom/, /əsˈtɾɔ.num/ Occidental: /asˈtɾɔ.nom/
   * Etimologia: Del prefix astro- i el sufix -nom, calc del grec antic ἀστρονόμος ‎(astronómos), segle XIX.

### Nom

astrònom m. ‎(plural astrònoms, femení astrònoma)
* Persona versada en astronomia.
* Persona que es dedica a observar i estudiar cossos celestes.

#### Traduccions

* Anglès: astronomer $^{(en)}$
* Castellà: astrónomo $^{(es)}$ m.
* Francès: astronome $^{(fr)}$ m. f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·trò·nom (3)
* Anagrama: nostramo

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# astrónomas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /asˈtɾo.no.mas/, meridional /ahˈtɾo.no.mah/
       Americà: alt /asˈt͡so.no.m(a)s/, baix /ahˈtɾo.no.mah/, austral /ahˈtɾo.no.mas/
   * Rimes: -onomas

### Nom

astrónomas f. pl.
* forma plural de astrónoma

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·tró·no·mas (4)
# assehia
## Català antic
### Verb

assehia
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de asseure
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de asseure
# asseguéssets
## Català antic
### Verb

asseguéssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de asseure
# asseguésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈɣe.səw/, occidental /a.seˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

asseguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb asseure.

## Català antic
### Verb

asseguésseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de asseure
# assehien
## Català antic
### Verb

assehien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de asseure
# assaplani
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈpɫa.ni/, occidental /a.saˈpɫa.ni/
   * Rimes: -ani

### Verb

assaplani
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assaplanar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb assaplanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb assaplanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb assaplanar.
# assaplanà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.pɫəˈna/, occidental /a.sa.pɫaˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

assaplanà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de assaplanar.
# assaplanesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.pɫəˈne.səs/, occidental /a.sa.pɫaˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

assaplanesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaplanar.
# assaplano
## Català

   * Pronúncia: central /ə.səˈpɫa.nu/, occidental /a.saˈpɫa.no/
   * Rimes: -ano

### Verb

assaplano
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assaplanar.
# assaplanessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.pɫəˈne.sis/, occidental /a.sa.pɫaˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

assaplanessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaplanar.
# assaplanàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.pɫəˈna.ɾəm/, occidental /a.sa.pɫaˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

assaplanàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de assaplanar.
# assaplanessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.pɫəˈne.sin/, occidental /a.sa.pɫaˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

assaplanessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaplanar.
# atonisses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tuˈni.səs/ balear /ə.toˈni.səs/, /ə.tuˈni.səs/ Occidental: /a.toˈni.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

atonisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·to·nis·ses (4)
* Anagrames: anotessis, asseitons, sanitoses
# atonisques
## Català
### Verb

atonisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb atonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·to·nis·ques (4)
* Anagrames: atonesquis, quantioses, qüestionàs
# atoniríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tu.niˈɾi.əw/ balear /ə.to.niˈɾi.əw/, /ə.tu.niˈɾi.əw/ Occidental: /a.to.niˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

atoniríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de atonir.
# atonissis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tuˈni.sis/ balear /ə.toˈni.sis/, /ə.tuˈni.sis/ Occidental: /a.toˈni.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

atonissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atonir.
# atonissen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tuˈni.sən/ balear /ə.toˈni.sən/, /ə.tuˈni.sən/ Occidental: /a.toˈni.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

atonissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb atonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·to·nis·sen (4)
* Anagrames: anotessin, estonians, onanistes
# atonissin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tuˈni.sin/ balear /ə.toˈni.sin/, /ə.tuˈni.sin/ Occidental: /a.toˈni.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

atonissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb atonir.
# atrofiar-se
## Català
### Verb

atrofiar-se
* Forma pronominal de atrofiar.

### Miscel·lània

* Anagrames: afitorares, atrofiares
# atrofiar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tɾu.fiˈa/ balear /ə.tɾo.fiˈa/, /ə.tɾu.fiˈa/ Occidental: nord-occidental /a.tɾo.fiˈa/ valencià /a.tɾo.fiˈaɾ/, /a.tɾo.fiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: atrofià
   * Etimologia: De atròfia.

### Verb

atrofiar trans., pron. ‎(pronominal atrofiar-se)
* Adquirir un òrgan una atròfia.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: atrofio, atrofia, atrofiem

#### Traduccions

* Anglès: atrophy $^{(en)}$
* Castellà: atrofiar $^{(es)}$
* Francès: atrophier $^{(fr)}$
* Italià: atrofiare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·fi·ar (4)
* Anagrames: afitorar, fitorara, fitorarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.tɾoˈfjaɾ/
       Americà: alt /a.t͡s(o)ˈfjaɾ/, baix /a.tɾoˈfjaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

atrofiar trans., pron. ‎(pronominal atrofiarse, present atrofio, passat atrofié, futur atrofiaré)
* atrofiar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tro·fiar (3)
# assorollo
## Català
### Verb

assorollo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assorollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·ro·llo (4)
* Anagrama: sorollosa
# assorolleu
## Català
### Verb

assorolleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de assorollar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb assorollar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb assorollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·ro·lleu (4)
# assorollis
## Català
### Verb

assorollis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb assorollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·ro·llis (4)
# assorollà
## Català
### Verb

assorollà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de assorollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·ro·llà (4)
# assorollàvem
## Català
### Verb

assorollàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de assorollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·ro·llà·vem (5)
# assorolli
## Català
### Verb

assorolli
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb assorollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb assorollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb assorollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·ro·lli (4)
* Anagrama: riallosos
# assorollàveu
## Català
### Verb

assorollàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de assorollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·ro·llà·veu (5)
# assorollin
## Català
### Verb

assorollin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb assorollar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb assorollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·ro·llin (4)
# assorollàrem
## Català
### Verb

assorollàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de assorollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·ro·llà·rem (5)
# assorollàreu
## Català
### Verb

assorollàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de assorollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·ro·llà·reu (5)
# assibilàssem
## Català
### Verb

assibilàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assibilar.
# assibilis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.siˈβi.ɫis/, occidental /a.siˈbi.ɫis/
   * Rimes: -ilis

### Verb

assibilis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb assibilar.
# assibilàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.βiˈɫa.ɾəm/, occidental /a.si.biˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

assibilàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de assibilar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assibilar.
# assibilàsseu
## Català
### Verb

assibilàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assibilar.
# assibilàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.βiˈɫa.ɾəw/, occidental /a.si.biˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

assibilàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de assibilar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assibilar.
# assibilin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.siˈβi.ɫin/, occidental /a.siˈbi.ɫin/
   * Rimes: -ilin

### Verb

assibilin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb assibilar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb assibilar.
# assibilàssim
## Català
### Verb

assibilàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assibilar.