OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adornen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðor.nən/, occidental /aˈðoɾ.nen/
   * Rimes: -oɾnen

### Verb

adornen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de adornar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adornar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·nen (3)
* Anagrames: donaren, enronda, enrondà, ondaren
# adorneguéssom
## Català
### Verb

adorneguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adornar.
# adornegueu
## Català
### Verb

adornegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adornar.
# agguagliano
## Italià
### Verb

agguagliano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de agguagliare
# agguagliasse
## Italià
### Verb

agguagliasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de agguagliare
# agguagliante
## Italià
### Verb

agguagliante
* participi present de agguagliare
# agguagliantesi
## Italià
### Verb

agguagliantesi
* participi present de agguagliarsi
# agguagliarsi
## Italià

   * Pronúncia: /aɡ.ɡwaʎˈʎar.si/

### Verb

agguagliarsi pron.
* forma pronominal de agguagliare ‎(«igualar-se»)
* comparar-se

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ag·gua·gliàr·si (4)
# agguagliassero
## Italià
### Verb

agguagliassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de agguagliare
# agguagliare
## Italià

   * Pronúncia: /aɡ.ɡwaʎˈʎaː.re/
   * Etimologia: Compost del prefix ad- i el llatí aequalis ‎(«igual»).

### Verb

agguagliare trans. ‎(pronominal agguagliarsi)
* igualar, allisar
* igualar, comparar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ag·gua·glià·re (4)

### Vegeu també

* Vocabolario Etimologico di Pianigiani, 1903.
# agguagliarono
## Italià
### Verb

agguagliarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de agguagliare
# agguagliassi
## Italià
### Verb

agguagliassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de agguagliare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de agguagliare
# agguagliassimo
## Italià
### Verb

agguagliassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de agguagliare
# advenguin
## Català
### Verb

advenguin
* (balear, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb advenir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb advenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ven·guin (3)
* Anagrama: advinguen
# advenguéreu
## Català
### Verb

advenguéreu
* (literari, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de advenir.
# advengui
## Català
### Verb

advengui
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb advenir.
* (balear, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb advenir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb advenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ven·gui (3)
* Heterograma de 8 lletres (adeginuv)
* Anagrama: advingué
# advenguis
## Català
### Verb

advenguis
* (balear, alguerès) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb advenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ven·guis (3)
* Heterograma de 9 lletres (adeginsuv)
* Anagrames: advingues, advingués, avingudes
# advengués
## Català
### Verb

advengués
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb advenir.
* (balear, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb advenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ven·gués (3)
* Anagrama: avengudes
# advenguéssim
## Català
### Verb

advenguéssim
* (balear, alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb advenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ven·gués·sim (4)
* Anagrama: advinguéssem
# advengué
## Català
### Verb

advengué
* (literari, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de advenir.
# advenguérem
## Català
### Verb

advenguérem
* (literari, balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de advenir.
# afanaven
## Català
### Verb

afanaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afanar.
# afanava
## Català
### Verb

afanava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afanar.
# afanasses
## Català
### Verb

afanasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanar.
# afanassin
## Català
### Verb

afanassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanar.
# afanau
## Català
### Verb

afanau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afanar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afanar.
# afanaves
## Català
### Verb

afanaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afanar.
# afanassen
## Català
### Verb

afanassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanar.
# afanassis
## Català
### Verb

afanassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanar.
# afartaia
## Català
### Verb

afartaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afartar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afartar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·far·ta·ia (4)
* Anagrames: afaitara, afaitarà
# afartaien
## Català
### Verb

afartaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afartar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·far·ta·ien (4)
* Anagrames: afaitaren, tafaneria
# afarrossí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fə.ruˈsi/ balear /ə.fə.roˈsi/, /ə.fə.ruˈsi/ Occidental: /a.fa.roˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

afarrossí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afarrossar-se.
# afarta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfar.tə/, occidental /aˈfaɾ.ta/
   * Rimes: -aɾta

### Verb

afarta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afartar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afartar.
# afarrós
## Català
### Verb

afarrós
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afarrossar-se.
# afart
## Català
### Verb

afart
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afartar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fart (2)
* Anagrames: farta, fartà
# afarrosséssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fə.ruˈse.siw/ balear /ə.fə.roˈse.siw/, /ə.fə.ruˈse.siw/ Occidental: /a.fa.roˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

afarrosséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afarrossar-se.
# afars
## Francès
### Adjectiu

afars m. pl.
* forma plural de afar

## Occità
### Nom

afars m. pl.
* forma plural de afar
# agafara
## Català
### Verb

agafara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.
# agafar-se
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣəˈfar.sə/, occidental /a.ɣaˈfaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

agafar-se
* Forma pronominal de agafar.
* (rugbi) Posar, un jugador, un braç al voltant del cos d'un company d'equip per formar una melé ordenada, una melé espontània o un mol.

#### Traduccions

* Anglès: bind $^{(en)}$
* Castellà: agarrarse $^{(es)}$
* Francès: se lier $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Anagrama: agafares

### Vegeu també

* agafar-se. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# agafar el gat
## Català
### Verb

agafar el gat
* engatar-se, embriagar-se

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC
# agafar la pinya
## Català
### Verb

agafar la pinya
* empinyar-se, embriagar-se

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC
# agafaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.fəˈɾan/, occidental /a.ɣa.faˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

agafaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de agafar.
# agafarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣə.fəˈɾɛm/ balear /ə.ɣə.fəˈɾəm/, /ə.ɣə.fəˈɾɛm/ Occidental: /a.ɣa.faˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

agafarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de agafar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ga·fa·rem (4)
* Anagrames: afamegar, marafega
# agafar un rebot
## Català
### Verb

agafar un rebot intr.
* (basquetbol) Recuperar la pilota durant el moviment lliure resultant d'un impacte contra el cèrcol o el tauler, com a conseqüència d'un llançament fallat.

#### Traduccions

* Anglès: clear the boards $^{(en)}$, rebound $^{(en)}$
* Castellà: rebotear $^{(es)}$
* Francès: s'emparer d'un rebond $^{(fr)}$, prendre un rebond $^{(fr)}$, rebondir $^{(fr)}$

### Vegeu també

* agafar un rebot. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# agafaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣəˈfa.ɾən/, occidental /a.ɣaˈfa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

agafaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de agafar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.
# agguagliate
## Italià
### Verb

agguagliate
* participi passat femení plural de agguagliare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de agguagliare
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de agguagliare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de agguagliare
# agguagliata
## Italià
### Verb

agguagliata
* participi passat femení singular de agguagliare
# agguagliatasi
## Italià
### Verb

agguagliatasi
* participi passat femení singular de agguagliarsi
# agguagliatevi
## Italià
### Verb

agguagliatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de agguagliarsi
# agguagliasti
## Italià
### Verb

agguagliasti
* segona persona singular (tu) del passat de agguagliare
# agguagliatisi
## Italià
### Verb

agguagliatisi
* participi passat masculí plural de agguagliarsi
# agguagliato
## Italià
### Verb

agguagliato m. ‎(femení agguagliata, plural masculí agguagliati, plural femení agguagliate)
* participi passat masculí singular de agguagliare
# agguagliaste
## Italià
### Verb

agguagliaste
* segona persona plural (voi) del passat de agguagliare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de agguagliare
# agguagliatesi
## Italià
### Verb

agguagliatesi
* participi passat femení plural de agguagliarsi
# agguagliati
## Italià
### Verb

agguagliati
* participi passat masculí plural de agguagliare
# afiler
## Català
### Verb

afiler
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afilerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·ler (3)
* Heterograma de 6 lletres (aefilr)
* Anagrames: filera, flaire, refila, refilà
# afileraies
## Català
### Verb

afileraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afilerar.
# afileraia
## Català
### Verb

afileraia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afilerar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afilerar.
# afileram
## Català
### Verb

afileram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afilerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·le·ram (4)
* Anagrames: afilarem, afilàrem, malferia, malfiaré
# afilera
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈɫe.ɾə/, occidental /a.fiˈɫe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa

### Verb

afilera
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afilerar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afilerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·le·ra (4)
* Anagrama: afilaré
# afilen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfi.ɫən/, occidental /aˈfi.ɫen/
   * Rimes: -ilen

### Verb

afilen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de afilar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afilar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afilar.

### Miscel·lània

* Anagrama: felina
# afileraien
## Català
### Verb

afileraien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afilerar.
# agomboiassen
## Català
### Verb

agomboiassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agomboiar.
# agomboiasses
## Català
### Verb

agomboiasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agomboiar.
# agomboiarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣum.bu.jəˈɾa/ balear /ə.ɣom.bo.jəˈɾa/, /ə.ɣum.bu.jəˈɾa/ Occidental: /a.ɣom.bo.jaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

agomboiarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de agomboiar.
# agomboiaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣum.bu.jəˈɾas/ balear /ə.ɣom.bo.jəˈɾas/, /ə.ɣum.bu.jəˈɾas/ Occidental: /a.ɣom.bo.jaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

agomboiaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de agomboiar.
# agomboiaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣum.bu.jəˈɾe/ balear /ə.ɣom.bo.jəˈɾe/, /ə.ɣum.bu.jəˈɾe/ Occidental: /a.ɣom.bo.jaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

agomboiaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de agomboiar.
# agomboiaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣum.bu.jəˈɾi.əw/ balear /ə.ɣom.bo.jəˈɾi.əw/, /ə.ɣum.bu.jəˈɾi.əw/ Occidental: /a.ɣom.bo.jaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

agomboiaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de agomboiar.
# agomboiassin
## Català
### Verb

agomboiassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agomboiar.
# agomboiassis
## Català
### Verb

agomboiassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agomboiar.
# aggruppò
## Italià
### Verb

aggruppò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de aggruppare
# aggruppo
## Italià
### Verb

aggruppo
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de aggruppare
# agguaglia
## Italià
### Verb

agguaglia
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de agguagliare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de agguagliare
# agguagliando
## Italià
### Verb

agguagliando
* gerundi de agguagliare
# agguagli
## Italià
### Verb

agguagli
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de agguagliare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de agguagliare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de agguagliare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de agguagliare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de agguagliare
# agguagliai
## Italià
### Verb

agguagliai
* primera persona singular (io) del passat de agguagliare
# agguagliammo
## Italià
### Verb

agguagliammo
* primera persona plural (noi) del passat de agguagliare
# agguagliamo
## Italià
### Verb

agguagliamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de agguagliare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de agguagliare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de agguagliare
# agguagliandosi
## Italià
### Verb

agguagliandosi
* gerundi de agguagliarsi
# agguagliamoci
## Italià
### Verb

agguagliamoci
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de agguagliarsi
# aferreguessa
## Català
### Verb

aferreguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrar.
# aferraves
## Català
### Verb

aferraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aferrar.
# aferravi
## Català
### Verb

aferravi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aferrar.
# aferreguem
## Català
### Verb

aferreguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aferrar.
# aferreguessen
## Català
### Verb

aferreguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrar.
# aferreguesses
## Català
### Verb

aferreguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrar.
# aferregueu
## Català
### Verb

aferregueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aferrar.
# aferravo
## Català
### Verb

aferravo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aferrar.
# aferre
## Català
### Verb

aferre
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aferrar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aferrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aferrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aferrar.
# aflaquixen
## Català
### Verb

aflaquixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aflaquir.
# aflaqués
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɫəˈkes/, occidental /a.fɫaˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

aflaqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflacar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflacar.
# aflaquí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɫəˈki/, occidental /a.fɫaˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

aflaquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aflaquir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aflaquir.
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aflacar.
# aflaquéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɫəˈke.siw/, occidental /a.fɫaˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

aflaquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflacar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fla·qués·siu (4)
* Anagrama: aflaquísseu
# aflaquixo
## Català
### Verb

aflaquixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aflaquir.
# aflaquéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɫəˈke.sim/, occidental /a.fɫaˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

aflaquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflacar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fla·qués·sim (4)
* Anagrama: aflaquíssem
# aflaquésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɫəˈke.səw/, occidental /a.fɫaˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

aflaquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflacar.
# aflaquixes
## Català
### Verb

aflaquixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aflaquir.
# aflaquéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɫəˈke.səm/, occidental /a.fɫaˈke.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

aflaquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aflacar.
# agradeguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣɾa.ðeˈɣe.som/

### Verb

agradeguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agradar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] agradéssim, agradéssem, agradàssem, agradàssim o agradàrem.
# agradessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈðe.sən/, occidental /a.ɣɾaˈðe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

agradessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agradar.
    [Ells/elles/vostès] agradessin, agradessen, agradassen, agradassin o agradaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·des·sen (4)
* Anagrames: desganar-se, dessagnaré, esgranades
# agradeguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣɾa.ðeˈɣe.sow/

### Verb

agradeguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agradar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] agradéssiu, agradésseu, agradàsseu, agradàssiu o agradàreu.
# agrades
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣɾa.ðəs/, occidental /aˈɣɾa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

agrades
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de agradar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb agradar.
    [Que tu] agradis o agrades; [tu] no agradis o agrades.
# agradessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈðe.sə/, occidental /a.ɣɾaˈðe.sa/
       Informal: /a.ɣɾaˈðe.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

agradessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agradar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] agradés, agradàs o agradara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·des·sa (4)
* Anagrama: ressagada
# agradegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɣɾa.ðeˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

agradegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb agradar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] agradeu.
# agraden
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣɾa.ðən/, occidental /aˈɣɾa.ðen/
   * Rimes: -aden

### Verb

agraden
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de agradar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb agradar.
    [Que ells/elles/vostès] agradin o agraden.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb agradar.
    Agradin o agraden [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·den (3)
* Anagrames: agendar, Grenada, negrada, regnada
# agobiassin
## Català
### Verb

agobiassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agobiar.

#### Variants

* agobiessin, agobiessen, agobiassen, agobiaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·as·sin (5)
# agobiat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.βiˈat/ balear /ə.ɣo.biˈat/, /ə.ɣu.biˈat/ Occidental: /a.ɣo.biˈat/
   * Rimes: -at

### Verb

agobiat
* Participi masculí singular del verb agobiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·at (4)
# agobiava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.βiˈa.βə/ balear /ə.ɣo.biˈa.və/, /ə.ɣu.biˈa.və/ Occidental: nord-occidental /a.ɣo.βiˈa.βa/ valencià /a.ɣo.biˈa.va/, /a.ɣo.βiˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

agobiava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de agobiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de agobiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·a·va (5)
# agobie
## Català
### Verb

agobie
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agobiar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb agobiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb agobiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb agobiar.

#### Variants

* [1] agobio, agobii
* [2] agobiï
* [3] agobiï
* [4] agobiï

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·e (4)
* Heterograma de 6 lletres (abegio)