OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# envoleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buˈɫɛw/ balear /əɱ.voˈɫəw/, /əɱ.vuˈɫɛw/ Occidental: nord-occidental /em.boˈɫew/ valencià /eɱ.voˈɫew/, /em.boˈɫew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

envoleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de envolar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb envolar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb envolar-se.

#### Variants

* [1] envolau
* [3] envolau
# envolo
## Català
### Verb

envolo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de envolar-se.

#### Variants

* envole, envoli, envol
# envolta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈbɔɫ.tə/, balear /əɱˈvɔɫ.tə/ Occidental: nord-occidental /emˈbɔɫ.ta/ valencià /eɱˈvɔɫ.ta/, /emˈbɔɫ.tɔ/
   * Rimes: -ɔlta

### Verb

envolta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de envoltar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb envoltar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·vol·ta (3)
* Heterograma de 7 lletres (aelnotv)
* Anagrames: envolat, nevolat
# envoli
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈbɔ.ɫi/, balear /əɱˈvɔ.ɫi/ Occidental: nord-occidental /emˈbɔ.ɫi/ valencià /eɱˈvɔ.ɫi/, /emˈbɔ.ɫi/
   * Rimes: -ɔli

### Verb

envoli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de envolar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb envolar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb envolar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb envolar-se.

#### Variants

* [1] envolo, envole, envol
* [2] envole
* [3] envole
* [4] envole

### Miscel·lània

* Anagrames: oliven, violen, voleïn, volien
# envolis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈbɔ.ɫis/, balear /əɱˈvɔ.ɫis/ Occidental: nord-occidental /emˈbɔ.ɫis/ valencià /eɱˈvɔ.ɫis/, /emˈbɔ.ɫis/
   * Rimes: -ɔlis

### Verb

envolis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb envolar-se.

#### Variants

* envoles
# envolin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈbɔ.ɫin/, balear /əɱˈvɔ.ɫin/ Occidental: nord-occidental /emˈbɔ.ɫin/ valencià /eɱˈvɔ.ɫin/, /emˈbɔ.ɫin/
   * Rimes: -ɔlin

### Verb

envolin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb envolar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb envolar-se.

#### Variants

* [1] envolen
* [2] envolen
# envoltaia
## Català
### Verb

envoltaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de envoltar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de envoltar.
# entabanades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tə.βəˈna.ðəs/, occidental /en.ta.baˈna.ðes/
   * Rimes: -ades

### Adjectiu

entabanades f. pl.
* Forma plural de entabanada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·ba·na·des (5)
# entabanador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ən.tə.βə.nəˈðo/ Occidental: nord-occidental /en.ta.βa.naˈðo/, valencià /en.ta.ba.naˈðoɾ/ Informal: nord-occidental /an.ta.βa.naˈðo/, valencià /an.ta.βa.naˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: De entabanar i el sufix -dor.

### Adjectiu

entabanador m. ‎(femení entabanadora, plural masculí entabanadors, plural femení entabanadores)
* Que entabana, enganya, engalipa.
* Que dificulta la respiració.

#### Sinònims

* engalipador

#### Traduccions

* Anglès: humbug $^{(en)}$, cajoler $^{(en)}$
* Castellà: engatusador $^{(es)}$, embaucador $^{(es)}$
* Francès: endormeur $^{(fr)}$
* Italià: abbindolatore $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·ba·na·dor (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# entabanada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tə.βəˈna.ðə/, occidental /en.ta.baˈna.ða/
   * Rimes: -ada

### Adjectiu

entabanada f. ‎(plural entabanades)
* Forma femenina de entabanat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·ba·na·da (5)
# ensús
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈsus/, occidental /enˈsus/
   * Rimes: -us
   * Etimologia: Del prefix en- i el català antic sus, segle XIV.

### Adverbi

ensús
* (arcaisme) amunt

#### Antònims

* enjús

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·sús (2)
* Anagrama: nuses

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# enyorarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲu.ɾəˈɾi.ən/ balear /ə.ɲo.ɾəˈɾi.ən/, /ə.ɲu.ɾəˈɾi.ən/ Occidental: /e.ɲo.ɾaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

enyorarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de enyorar.

## Català antic
### Verb

enyorarien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de enyorar
# enyorarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲu.ɾəˈɾa/ balear /ə.ɲo.ɾəˈɾa/, /ə.ɲu.ɾəˈɾa/ Occidental: /e.ɲo.ɾaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

enyorarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de enyorar.

## Català antic
### Verb

enyorarà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de enyorar
# enyoraren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲuˈɾa.ɾən/ balear /ə.ɲoˈɾa.ɾən/, /ə.ɲuˈɾa.ɾən/ Occidental: /e.ɲoˈɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

enyoraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de enyorar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enyorar.

#### Variants

* [2] enyoreguessen, enyoressin, enyoressen, enyorassin, enyorassen

## Català antic
### Verb

enyoraren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de enyorar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de enyorar

#### Variants

* [2] enyorassen
# enyorares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲuˈɾa.ɾəs/ balear /ə.ɲoˈɾa.ɾəs/, /ə.ɲuˈɾa.ɾəs/ Occidental: /e.ɲoˈɾa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

enyorares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de enyorar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enyorar.

#### Variants

* [2] enyoreguesses, enyoressis, enyoresses, enyorassis, enyorasses

### Miscel·lània

* Anagrama: enyorar-se

## Català antic
### Verb

enyorares
* segona persona singular (tu) del passat de enyorar
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de enyorar

#### Variants

* [1] enyorast, enyorist
* [2] enyorasses
# enyorareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲu.ɾəˈɾɛw/ balear /ə.ɲo.ɾəˈɾəw/, /ə.ɲu.ɾəˈɾɛw/ Occidental: /e.ɲo.ɾaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enyorareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de enyorar.

## Català antic
### Verb

enyorareu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de enyorar

#### Variants

* enyorarets
# enyoraries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲu.ɾəˈɾi.əs/ balear /ə.ɲo.ɾəˈɾi.əs/, /ə.ɲu.ɾəˈɾi.əs/ Occidental: /e.ɲo.ɾaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

enyoraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de enyorar.

## Català antic
### Verb

enyoraries
* segona persona singular (tu) del condicional de enyorar
# enyorarets
## Català antic
### Verb

enyorarets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de enyorar

#### Variants

* enyorareu
# enyoraria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲu.ɾəˈɾi.ə/ balear /ə.ɲo.ɾəˈɾi.ə/, /ə.ɲu.ɾəˈɾi.ə/ Occidental: /e.ɲo.ɾaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enyoraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de enyorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enyorar.

## Català antic
### Verb

enyoraria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de enyorar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de enyorar
# enyoraràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɲu.ɾəˈɾas/ balear /ə.ɲo.ɾəˈɾas/, /ə.ɲu.ɾəˈɾas/ Occidental: /e.ɲo.ɾaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

enyoraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de enyorar.

## Català antic
### Verb

enyoraràs
* segona persona singular (tu) del futur de enyorar
# encestàssiu
## Català
### Verb

encestàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.
# encestàveu
## Català
### Verb

encestàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de encestar.
# encesté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /en.θesˈte/, meridional \eŋ.θehˈte\
       Americà: alt /en.s(e)sˈte/, baix \eŋ.sehˈte\, austral /en.sehˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

encesté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb encestar
# encestàreu
## Català
### Verb

encestàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de encestar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.
# encestàssem
## Català
### Verb

encestàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.

### Miscel·lània

* Anagrama: cementasses
# encestés
## Català
### Verb

encestés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.
# encestàssim
## Català
### Verb

encestàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.

### Miscel·lània

* Anagrama: cementassis
# encestàsseu
## Català
### Verb

encestàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encestar.
# esbalandris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəˈɫan.dɾis/, occidental /ez.baˈɫan.dɾis/

### Verb

esbalandris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esbalandrar.

#### Variants

* esbalandres

### Miscel·lània

* Anagrama: albardessin
# esbalandri
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəˈɫan.dɾi/, occidental /ez.baˈɫan.dɾi/

### Verb

esbalandri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esbalandrar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esbalandrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esbalandrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esbalandrar.

#### Variants

* [1] esbalandro, esbalandre
* [2] esbalandre
* [3] esbalandre
* [4] esbalandre

### Miscel·lània

* Anagrames: blandaries, esbaldiran
# esbalandrin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəˈɫan.dɾin/, occidental /ez.baˈɫan.dɾin/

### Verb

esbalandrin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esbalandrar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esbalandrar.

#### Variants

* [1] esbalandren
* [2] esbalandren
# esbalandro
## Català
### Verb

esbalandro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esbalandrar.

#### Variants

* esbalandre, esbalandri
# esbalandrà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫənˈdɾa/, occidental /ez.ba.ɫanˈdɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

esbalandrà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esbalandrar.
# esbalandràrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫənˈdɾa.ɾəm/, occidental /ez.ba.ɫanˈdɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esbalandràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esbalandrar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbalandrar.

#### Variants

* [2] esbalandréssim, esbalandréssem, esbalandràssem
# esbalandràssem
## Català
### Verb

esbalandràssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbalandrar.

#### Variants

* esbalandréssim, esbalandréssem, esbalandràrem
# esbalandràreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bə.ɫənˈdɾa.ɾəw/, occidental /ez.ba.ɫanˈdɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esbalandràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esbalandrar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbalandrar.

#### Variants

* [2] esbalandréssiu, esbalandrésseu, esbalandràsseu
# esbalandràsseu
## Català
### Verb

esbalandràsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbalandrar.

#### Variants

* esbalandréssiu, esbalandrésseu, esbalandràreu
# entreforqueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈkɛw/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈkəw/, /ˌen.tɾə.furˈkɛw/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

entreforqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de entreforcar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb entreforcar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* [1] entreforcau
* [3] entreforcau
# entreforquéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈke.səm/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈke.səm/, /ˌen.tɾə.furˈke.səm/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈke.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

entreforquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* entreforquéssim, entreforcàssim, entreforcàssem, entreforcàrem
# entreforquéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈke.sim/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈke.sim/, /ˌen.tɾə.furˈke.sim/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

entreforquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* entreforquéssem, entreforcàssim, entreforcàssem, entreforcàrem
# entreforquí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈki/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈki/, /ˌen.tɾə.furˈki/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

entreforquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de entreforcar-se.
# entreforquin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌen.tɾəˈfor.kin/, occidental /ˌen.tɾeˈfoɾ.kin/

### Verb

entreforquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb entreforcar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* [1] entreforquen
* [2] entreforquen
# entreforquésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈke.səw/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈke.səw/, /ˌen.tɾə.furˈke.səw/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

entreforquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* entreforquéssiu, entreforcàssiu, entreforcàsseu, entreforcàreu
# entreforquis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌen.tɾəˈfor.kis/, occidental /ˌen.tɾeˈfoɾ.kis/

### Verb

entreforquis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* entreforques
# entreforquéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈke.siw/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈke.siw/, /ˌen.tɾə.furˈke.siw/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

entreforquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* entreforquésseu, entreforcàssiu, entreforcàsseu, entreforcàreu
# entreforqui
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌen.tɾəˈfor.ki/, occidental /ˌen.tɾeˈfoɾ.ki/

### Verb

entreforqui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entreforcar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb entreforcar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb entreforcar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* [1] entreforco, entreforque, entreforc
* [2] entreforque
* [3] entreforque
* [4] entreforque
# entreforqués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈkes/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈkes/, /ˌen.tɾə.furˈkes/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

entreforqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* [1] entreforcàs, entreforcara
* [2] entreforcàs, entreforcara
# esblanqueir-se
## Català
### Verb

esblanqueir-se
* Forma pronominal de esblanqueir.
# esbiegàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bi.əˈɣa.βəw/, balear /əz.bi.əˈɣa.vəw/ Occidental: nord-occidental /ez.βi.eˈɣa.βew/ valencià /ez.bi.eˈɣa.vew/, /ez.βi.eˈɣa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esbiegàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esbiegar.
# esblaimar-se
## Català
### Verb

esblaimar-se
* Forma pronominal de esblaimar.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# escindir-se
## Català
### Verb

escindir-se
* Forma pronominal de escindir.
# escintil·lam
## Català
### Verb

escintil·lam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de escintil·lar.
# escintil·lar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sin.tiɫˈɫa/, /ə.sin.tiˈɫa/ balear /əs.sin.tiɫˈɫa/ Occidental: nord-occidental /e.sin.tiɫˈɫa/, /e.sin.tiˈɫa/ valencià /e.sin.tiɫˈɫaɾ/, /e.sin.tiˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: escintil·là
   * Etimologia: Del llatí scintillare, segle XIV.

### Verb

escintil·lar intr.
* centellejar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: escintil·lo, escintil·la, escintil·lem

#### Traduccions

* Anglès: scintillate $^{(en)}$
* Castellà: escintilar $^{(es)}$
* Francès: scintiller $^{(fr)}$
* Italià: scintillare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cin·til·lar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# englotíreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɫuˈti.ɾəw/ balear /əŋ.ɡɫoˈti.ɾəw/, /əŋ.ɡɫuˈti.ɾəw/ Occidental: /eŋ.ɡɫoˈti.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

englotíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de englotir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb englotir.

#### Variants

* [2] englotíssiu, englotísseu
# englotíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɫuˈti.sim/ balear /əŋ.ɡɫoˈti.sim/, /əŋ.ɡɫuˈti.sim/ Occidental: /eŋ.ɡɫoˈti.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

englotíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb englotir.

#### Variants

* englotíssem, englotírem
# englotís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɫuˈtis/ balear /əŋ.ɡɫoˈtis/, /əŋ.ɡɫuˈtis/ Occidental: /eŋ.ɡɫoˈtis/
   * Rimes: -is

### Verb

englotís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb englotir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb englotir.

#### Variants

* [1] englotira
* [2] englotira

### Miscel·lània

* Anagrama: singlote
# englutam
## Català antic
### Verb

englutam
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de englutir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de englutir

#### Variants

* [1] englutim
* [2] englutim
# englotírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɫuˈti.ɾəm/ balear /əŋ.ɡɫoˈti.ɾəm/, /əŋ.ɡɫuˈti.ɾəm/ Occidental: /eŋ.ɡɫoˈti.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

englotírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de englotir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb englotir.

#### Variants

* [2] englotíssim, englotíssem

### Miscel·lània

* Anagrama: tremolegin
# englotíeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɫuˈti.əw/ balear /əŋ.ɡɫoˈti.əw/, /əŋ.ɡɫuˈti.əw/ Occidental: /eŋ.ɡɫoˈti.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

englotíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de englotir.
# englotíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɫuˈti.siw/ balear /əŋ.ɡɫoˈti.siw/, /əŋ.ɡɫuˈti.siw/ Occidental: /eŋ.ɡɫoˈti.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

englotíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb englotir.

#### Variants

* englotísseu, englotíreu
# englotíssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɫuˈti.səm/ balear /əŋ.ɡɫoˈti.səm/, /əŋ.ɡɫuˈti.səm/ Occidental: /eŋ.ɡɫoˈti.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

englotíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb englotir.

#### Variants

* englotíssim, englotírem
# englotísseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡɫuˈti.səw/ balear /əŋ.ɡɫoˈti.səw/, /əŋ.ɡɫuˈti.səw/ Occidental: /eŋ.ɡɫoˈti.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

englotísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb englotir.

#### Variants

* englotíssiu, englotíreu
# escamparien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəm.pəˈɾi.ən/, occidental /es.kam.paˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

escamparien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de escampar.

#### Variants

* escampariven

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·ri·en (5)
# escamparà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəm.pəˈɾa/, occidental /es.kam.paˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

escamparà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de escampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·rà (4)
* Anagrames: acampar-se, acampares, empacaràs
# escamparíem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəm.pəˈɾi.əm/, occidental /es.kam.paˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

escamparíem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de escampar.

#### Variants

* escamparívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·rí·em (5)
# escamparia
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəm.pəˈɾi.ə/, occidental /es.kam.paˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

escamparia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de escampar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de escampar.

#### Variants

* [1] escampariva
* [2] escampariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·ri·a (5)
* Anagrama: acamparies
# escampariven
## Català
### Verb

escampariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de escampar.

#### Variants

* escamparien

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·ri·ven (5)
# escamparé
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəm.pəˈɾe/, occidental /es.kam.paˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

escamparé
* Primera persona del singular (jo) del futur de escampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·ré (4)
* Anagrama: empacares
# escamparies
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəm.pəˈɾi.əs/, occidental /es.kam.paˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

escamparies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de escampar.

#### Variants

* escamparives

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·ri·es (5)
* Anagrama: apreciàssem
# escamparives
## Català
### Verb

escamparives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de escampar.

#### Variants

* escamparies

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·ri·ves (5)
# escamparàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəm.pəˈɾas/, occidental /es.kam.paˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

escamparàs
* Segona persona del singular (tu) del futur de escampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·ràs (4)
* Anagrames: aparcàssem, capmassaré
# escampariva
## Català
### Verb

escampariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de escampar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de escampar.

#### Variants

* [1] escamparia
* [2] escamparia

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·ri·va (5)
* Anagrama: acamparives