OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# disfressaia
## Català
### Verb

disfressaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de disfressar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de disfressar.

#### Variants

* [1] disfressavi, disfressava
* [2] disfressava
# disfressam
## Català
### Verb

disfressam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de disfressar.

#### Variants

* disfressem
# disfrazo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /disˈfɾa.θo/, meridional /dihˈfɾa.θo/
       Americà: alt /d(i)sˈfɾa.so/, baix /dihˈfɾa.so/
   * Rimes: -aθo

### Verb

disfrazo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb disfrazar
# disfressaien
## Català
### Verb

disfressaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de disfressar.

#### Variants

* disfressaven
# disfressaies
## Català
### Verb

disfressaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de disfressar.

#### Variants

* disfressaves
# dirigesc
## Català
### Verb

dirigesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de dirigir.
# dirigere
## Llatí

   * Pronúncia: /diːˈrɪ.ɡɛ.rɛ/

### Verb

dīrigere
* infinitiu del present actiu de dīrigō
# dirigesques
## Català
### Verb

dirigesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb dirigir.
# dirigesquin
## Català
### Verb

dirigesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb dirigir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb dirigir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ri·ges·quin (4)
* Anagrama: dirigisquen
# dirigesquen
## Català
### Verb

dirigesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb dirigir.
# dirigesquis
## Català
### Verb

dirigesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb dirigir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·ri·ges·quis (4)
* Anagrama: dirigisques
# dirigesca
## Català
### Verb

dirigesca
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb dirigir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb dirigir.

### Miscel·lània

* Anagrama: cadiregis
# dirigesqui
## Català
### Verb

dirigesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb dirigir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb dirigir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb dirigir.
# dirigia
## Català
### Verb

dirigia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de dirigir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de dirigir.
# desplacin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpɫa.sin/, occidental /desˈpɫa.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

desplacin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desplaçar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desplaçar.

#### Variants

* [1] desplacen
* [2] desplacen
# desplacésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəˈse.səw/, occidental /des.pɫaˈse.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

desplacésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplaceguéssou, desplacéssiu, desplaçàssiu, desplaçàsseu, desplaçàreu
# desplacés
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəˈses/, occidental /des.pɫaˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

desplacés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* [1] desplacessi, desplacessa, desplaceguessa, desplaçàs, desplaçara
* [2] desplacegués, desplaçàs, desplaçara
# desplacéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəˈse.sim/, occidental /des.pɫaˈse.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

desplacéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplaceguéssom, desplacéssem, desplaçàssim, desplaçàssem, desplaçàrem
# desplaci
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpɫa.si/, occidental /desˈpɫa.si/
   * Rimes: -asi

### Verb

desplaci
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desplaçar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desplaçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desplaçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desplaçar.

#### Variants

* [1] desplaço, desplace, desplaç
* [2] desplace, desplaço
* [3] desplace, desplaço
* [4] desplace

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·ci (3)
* Heterograma de 8 lletres (acdeilps)
* Anagrames: càlpides, clapides, plàcides
# desplacéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəˈse.səm/, occidental /des.pɫaˈse.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

desplacéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplaceguéssom, desplacéssim, desplaçàssim, desplaçàssem, desplaçàrem
# desplacis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈpɫa.sis/, occidental /desˈpɫa.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

desplacis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplaces, desplaços
# desplacéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pɫəˈse.siw/, occidental /des.pɫaˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

desplacéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desplaçar.

#### Variants

* desplaceguéssou, desplacésseu, desplaçàssiu, desplaçàsseu, desplaçàreu
# desplaciente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /des.plaˈθjen.te/, meridional \deh.plaˈθjeŋ.te\
       Americà: alt /des.pl(a)ˈsjen.te/, baix \deh.plaˈsjeŋ.te\, austral /deh.plaˈsjen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De desplacer i el sufix -iente o del prefix des- i placiente.

### Adjectiu

desplaciente inv. ‎(plural desplacientes)
* (rar) desplaent

#### Antònims

* placentero, placiente (rar)

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·cien·te (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre desplaciente
# desplacientes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /des.plaˈθjen.tes/, meridional \deh.plaˈθjeŋ.teh\
       Americà: alt /des.plaˈsjen.t(e)s/, baix \deh.plaˈsjeŋ.teh\, austral /deh.plaˈsjen.tes/
   * Rimes: -entes

### Adjectiu

desplacientes inv. pl.
* forma plural de desplaciente

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pla·cien·tes (4)
# discreparem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.kɾə.pəˈɾɛm/ balear /dis.kɾə.pəˈɾəm/, /dis.kɾə.pəˈɾɛm/ Occidental: /dis.kɾe.paˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

discreparem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de discrepar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·cre·pa·rem (4)
# discrepares
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.kɾəˈpa.ɾəs/, occidental /dis.kɾeˈpa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

discrepares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de discrepar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb discrepar.

#### Variants

* [2] discrepeguesses, discrepessis, discrepesses, discrepassis, discrepasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·cre·pa·res (4)
# discrepareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.kɾə.pəˈɾɛw/ balear /dis.kɾə.pəˈɾəw/, /dis.kɾə.pəˈɾɛw/ Occidental: /dis.kɾe.paˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

discrepareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de discrepar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·cre·pa·reu (4)
# discrepaies
## Català
### Verb

discrepaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de discrepar.

#### Variants

* discrepaves

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·cre·pa·ies (4)
# discrepam
## Català
### Verb

discrepam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de discrepar.

#### Variants

* discrepem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·cre·pam (3)
* Heterograma de 9 lletres (acdeimprs)
# discreparan
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.kɾə.pəˈɾan/, occidental /dis.kɾe.paˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

discreparan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de discrepar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·cre·pa·ran (4)
# discreparen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dis.kɾəˈpa.ɾən/, occidental /dis.kɾeˈpa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

discreparen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de discrepar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb discrepar.

#### Variants

* [2] discrepeguessen, discrepessin, discrepessen, discrepassin, discrepassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·cre·pa·ren (4)
# discrepant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.kɾəˈpan/ balear /dis.kɾəˈpant/, /dis.kɾəˈpan/ Occidental: nord-occidental /dis.kɾeˈpan/ valencià /dis.kɾeˈpant/, /dis.kɾeˈpan/
   * Rimes: -ant

### Verb

discrepant
* Gerundi del verb discrepar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·cre·pant (3)
* Heterograma de 10 lletres (acdeinprst)
# discrepar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dis.kɾəˈpa/ Occidental: nord-occidental /dis.kɾeˈpa/ valencià /dis.kɾeˈpaɾ/, /dis.kɾeˈpa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: discrepà
   * Etimologia: Del llatí discrepāre, segle XV.

### Verb

discrepar intr.
* Dues coses, ser diferents entre elles.
* Dissentir, no estar d'acord.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: discrepo, discrepa, discrepem Vocal rizotònica: /e/

#### Traduccions

* Anglès: differ $^{(en)}$
* Castellà: discrepar $^{(es)}$
* Francès: diverger $^{(fr)}$
* Italià: discordare $^{(it)}$
* Llengua de signes catalana: DISCREPAR $^{(csc)}$
* Anglès: disagree $^{(en)}$
* Castellà: discrepar $^{(es)}$
* Francès: diverger $^{(fr)}$
* Italià: discordare $^{(it)}$
* Llengua de signes catalana: DISCREPAR $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·cre·par (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# sediamoci
## Italià
### Verb

sediamoci
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de sedersi
# sediate
## Italià
### Verb

sediate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de sedere
# sedevano
## Italià
### Verb

sedevano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de sedere
# sediamo
## Italià
### Verb

sediamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de sedere
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de sedere
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de sedere
# sedevate
## Italià
### Verb

sedevate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de sedere
# sedevi
## Italià
### Verb

sedevi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de sedere
# sedia a rotelle
## Italià

   * Pronúncia: /ˌsɛ.dja a roˈtɛl.le/

### Nom

sedia a rotelle f. ‎(plural sedie a rotelle)
* cadira de rodes

#### Sinònims

* carrozzina, carrozzella

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en italià
# sedevo
## Italià
### Verb

sedevo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de sedere
# sedia
## Italià

   * Pronúncia: /ˈsɛː.dja/ àudio:una sedia
   * Etimologia: Derivat de sedere.

### Nom

sedia f. ‎(plural sedie)
* cadira
* seient

#### Compostos i expressions

* sedia a dondolo
* sedia a rotelle
* sedia a sdraio
* sedia elettrica

#### Sinònims

* seggiola

### Miscel·lània

* Síl·labes: sè·dia (2)
# ruidoso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \rwiˈðo.so\
       Americà: alt /rwiˈdo.s(o)/, baix \rwiˈðo.so\
   * Rimes: -oso
   * Etimologia: De ruido i el sufix -oso.

### Adjectiu

ruidoso m. ‎(femení ruidosa, plural masculí ruidosos, plural femení ruidosas)
* sorollós

### Miscel·lània

* Síl·labes: rui·do·so (3)
# ruidosos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \rwiˈðo.sos\, meridional \rwiˈðo.soh\
       Americà: alt /rwiˈdo.s(o)s/, baix \rwiˈðo.soh\, austral \rwiˈðo.sos\
   * Rimes: -osos

### Adjectiu

ruidosos m. pl.
* forma plural de ruidoso
# ruinam
## Llatí

   * Pronúncia: /rʊˈiː.nam/

### Nom

ruīnam
* acusatiu singular de ruīna
# ruinas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈrwi.nas/, meridional /ˈrwi.nah/
       Americà: alt /ˈrwi.n(a)s/, baix /ˈrwi.nah/, austral /ˈrwi.nas/
   * Rimes: -inas

### Nom

ruinas f. pl.
* forma plural de ruina

## Llatí

   * Pronúncia: /rʊˈiː.naːs/

### Nom

ruīnās
* acusatiu plural de ruīna
# ruina
## Castellà

   * Pronúncia: /ˈrwi.na/
   * Rimes: -ina
   * Etimologia: Del llatí ruīna.

### Nom

ruina f. ‎(plural ruinas)
* ruïna

### Miscel·lània

* Síl·labes: rui·na (2)

## Llatí

   * Pronúncia: /rʊˈiː.na/
   * Etimologia: Derivat de ruō.

### Nom

ruīna f. ‎(genitiu ruīnae)
* ruïna

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | ruīna | ruīnae |
| Vocatiu | ruīna | ruīnae |
| Acusatiu | ruīnam | ruīnās |
| Genitiu | ruīnae | ruīnārum |
| Datiu | ruīnae | ruīnīs |
| Ablatiu | ruīnā | ruīnīs |
# ruinae
## Llatí

   * Pronúncia: /rʊˈiː.naj/

### Nom

ruīnae
* nominatiu plural de ruīna
* vocatiu plural de ruīna
* genitiu singular de ruīna
* datiu singular de ruīna
# ruinarum
## Llatí

   * Pronúncia: /rʊ.iːˈnaː.rʊm/

### Nom

ruīnārum
* genitiu plural de ruīna
# ruis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈrʊ.ɪs/

### Verb

ruis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de ruō
# ruineuse
## Francès
### Adjectiu

ruineuse f. ‎(plural ruineuses)
* forma femenina de ruineux
# ruinis
## Llatí

   * Pronúncia: /rʊˈiː.niːs/

### Nom

ruīnīs
* datiu plural de ruīna
* ablatiu plural de ruīna
# rosae
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈrɔ.saj/

### Nom

rosae
* nominatiu plural de rosa
* vocatiu plural de rosa
* genitiu singular de rosa
* datiu singular de rosa
# rosacées
## Francès
### Nom

rosacées f. pl.
* forma plural de rosacée
# rosalies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.zəˈɫi.əs/ balear /ro.zəˈɫi.əs/, /ru.zəˈɫi.əs/ Occidental: /ro.zaˈɫi.es/
   * Rimes: -ies

### Nom

rosalies f. pl.
* Forma plural de rosalia.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·sa·li·es (4)
* Anagrames: assoliré, isolares
# rosaien
## Català
### Verb

rosaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de rosar.

#### Variants

* rosaven

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·sa·ien (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeinors)
# rosalia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.zəˈɫi.ə/ balear /ro.zəˈɫi.ə/, /ru.zəˈɫi.ə/ Occidental: /ro.zaˈɫi.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: Del llatí científic Rosalia, del prenom francès Rosalie, nomenclatura usada per Étienne Louis Geoffroy.

### Nom

rosalia f. ‎(plural rosalies)
* Coleòpter longicorni de la família dels cerambícids (Rosalia alpina).

#### Sinònims

* rosalia alpina

#### Traduccions

* Alemany: Alpenbock $^{(de)}$ m.
* Castellà: Rosalia longicorn $^{(es)}$
* Francès: rosalie $^{(fr)}$ f.
* Italià: rosalia $^{(it)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·sa·li·a (4)
* Anagrames: isolara, isolarà, oliaràs

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, Termcat
# rosades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ruˈza.ðəs/, occidental /roˈza.ðes/
   * Rimes: -ades

### Adjectiu

rosades f. pl.
* Forma plural de rosada.

### Nom

rosades f. pl.
* Forma plural de rosada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·sa·des (3)
* Anagrames: orsades, redossa, redossà, rodessa, sordesa
# rosam
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈrɔ.sam/

### Nom

rosam
* acusatiu singular de rosa
# rosacés
## Francès

   * Pronúncia: /ʁo.zaˈse/

### Adjectiu

rosacés m. pl.
* forma plural de rosacé
# dictado
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \dikˈta.ðo\, meridional \dikˈta.(ð)o\
       Americà: alt /dikˈta.do/, baix \dikˈta.ðo\
   * Rimes: -ado

### Nom

dictado m. ‎(plural dictados)
* dictat

### Miscel·lània

* Síl·labes: dic·ta·do (3)

### Vegeu també

* dictado. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# dictam
## Català

   * Etimologia: Del llatí dictamnus

### Nom

dictam m. ‎(plural dictams)
* (botànica) (Dictamnus) Gènere de plantes de la família de les rutàcies (Rutaceae).

#### Traduccions

* Alemany: Diptam $^{(de)}$, Aschwurz $^{(en)}$
* Anglès: dittany $^{(en)}$, fraxinella $^{(en)}$
* Castellà: gitam $^{(es)}$
* Francès: dictame $^{(fr)}$, fraxinelle $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: dic·tam (2)
* Heterograma de 6 lletres (acdimt)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia

## Occità

   * Etimologia: Del llatí dictamnus.

### Nom

dictam m. ‎(plural dictams)
* (botànica) dictam (Dictamnus)

### Vegeu també

* Benoèt, Gui. Las plantas, 2008. Tolosa: IEO Edicions, 2008, 267. ISBN 978-2-85910-453-5.
# dictadoras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \dik.taˈðo.ɾas\, meridional \dik.taˈðo.ɾah\
       Americà: alt /dik.taˈdo.(ɾa)s/, baix \dik.taˈðo.ɾah\, austral \dik.taˈðo.ɾas\
   * Rimes: -oɾas

### Nom

dictadoras f. pl.
* forma plural de dictadora
# dictados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \dikˈta.ðos\, meridional \dikˈta.(ð)oh\
       Americà: alt /dikˈta.d(o)s/, baix \dikˈta.ðoh\, austral \dikˈta.ðos\
   * Rimes: -ados

### Nom

dictados m. pl.
* forma plural de dictado
# dictador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /dik.təˈðo/ Occidental: nord-occidental /dik.taˈðo/, valencià /dik.taˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí dictator, segle XVI.

### Nom

dictador m. ‎(plural dictadors, femení dictadora)
* Individu que rep o s'atorga tots els poders d'una administració.
    El dictador espanyol Francisco Franco (1892–1975)
* Magistrat suprem nomenat a l'antiga Roma, en condicions especials i que gaudia d'una autoritat absoluta.
* (per extensió) Individu que governa o dirigeix de forma tirànica.
    La nova directora del departament tenia fama de dictadora.
* Funcionari d'una cancelleria reial que dictava el text d'un document.

#### Relacionats

* dictadura
* dictatorial

#### Traduccions

* Alemany: Diktator $^{(de)}$ m.
* Anglès: dictator $^{(en)}$
* Castellà: dictador $^{(es)}$ m.
* Francès: dictateur $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dic·ta·dor (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \dik.taˈðoɾ\
       Americà: alt /dik.t(a)ˈdoɾ/, baix \dik.taˈðoɾ\
   * Rimes: -oɾ

### Nom

dictador m. ‎(plural dictadores, femení dictadora)
* dictador

### Miscel·lània

* Síl·labes: dic·ta·dor (3)
# dictadura
## Català

   * Pronúncia: oriental /dik.təˈðu.ɾə/, occidental /dik.taˈðu.ɾa/
   * Rimes: -uɾa
   * Etimologia: Del llatí dictatura, segle XIV.

### Nom

dictadura f. ‎(plural dictadures)
* sistema polític contrari a la democràcia on una persona acumula el poder, usualment aconseguit per la força
* per extensió, domini abusiu (la dictadura de la moda)

#### Derivats

* dictador

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: dic·ta·du·ra (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# dosificarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.zi.fi.kəˈɾi.ən/ balear /do.zi.fi.kəˈɾi.ən/, /du.zi.fi.kəˈɾi.ən/ Occidental: /do.zi.fi.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

dosificarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de dosificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ca·ri·en (6)
# dosificareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.zi.fi.kəˈɾɛw/ balear /do.zi.fi.kəˈɾəw/, /du.zi.fi.kəˈɾɛw/ Occidental: /do.zi.fi.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

dosificareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de dosificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ca·reu (5)
# dosificara
## Català
### Verb

dosificara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb dosificar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb dosificar.

#### Variants

* [1] dosifiqués, dosificàs
* [2] dosifiqués, dosificàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ca·ra (5)
# dosificaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.zi.fiˈka.ɾən/ balear /do.zi.fiˈka.ɾən/, /du.zi.fiˈka.ɾən/ Occidental: /do.zi.fiˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

dosificaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de dosificar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb dosificar.

#### Variants

* [2] dosifiquessin, dosifiquessen, dosificassin, dosificassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ca·ren (5)
# dosificaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.zi.fi.kəˈɾi.ə/ balear /do.zi.fi.kəˈɾi.ə/, /du.zi.fi.kəˈɾi.ə/ Occidental: /do.zi.fi.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

dosificaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de dosificar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de dosificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ca·ri·a (6)
# dosificares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.zi.fiˈka.ɾəs/ balear /do.zi.fiˈka.ɾəs/, /du.zi.fiˈka.ɾəs/ Occidental: /do.zi.fiˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

dosificares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de dosificar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb dosificar.

#### Variants

* [2] dosifiquessis, dosifiquesses, dosificassis, dosificasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ca·res (5)
# dosificaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.zi.fi.kəˈɾan/ balear /do.zi.fi.kəˈɾan/, /du.zi.fi.kəˈɾan/ Occidental: /do.zi.fi.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

dosificaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de dosificar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ca·ran (5)
# dosificare
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /do.si.fiˈka.ɾe/
       Americà: alt /d(o).si.fiˈka.ɾe/, baix /do.si.fiˈka.ɾe/
   * Rimes: -aɾe

### Verb

dosificare
* primera persona del singular (yo) del futur de subjuntiu del verb dosificar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del futur de subjuntiu del verb dosificar

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·si·fi·ca·re (5)
* Anagrama: deificaros
# segregui
## Català

   * Pronúncia: oriental /səˈɣɾe.ɣi/, occidental /seˈɣɾe.ɣi/
   * Rimes: -eɡi

### Verb

segregui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de segregar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb segregar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb segregar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb segregar.

#### Variants

* [1] segrego, segregue, segreg
* [2] segregue
* [3] segregue
* [4] segregue

### Miscel·lània

* Síl·labes: se·gre·gui (3)
* Anagrames: giregués, grisegeu
# segreguéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /sə.ɣɾəˈɣe.sim/, occidental /se.ɣɾeˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

segreguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb segregar.

#### Variants

* segreguéssem, segregàssim, segregàssem, segregàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: se·gre·gués·sim (4)
* Anagrama: migreguesses
# segreguí
## Català

   * Pronúncia: oriental /sə.ɣɾəˈɣi/, occidental /se.ɣɾeˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

segreguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de segregar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: se·gre·guí (3)
* Anagrames: giregués, grisegeu
# segregà
## Català

   * Pronúncia: oriental /sə.ɣɾəˈɣa/, occidental /se.ɣɾeˈɣa/
   * Rimes: -a

### Verb

segregà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de segregar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: se·gre·gà (3)