OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# engir
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲˈʒir/, occidental /eɲˈd͡ʒiɾ/
   * Rimes: -iɾ

### Adverbi

engir
* (arcaisme) al voltant

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·gir (2)
* Anagrames: giner, Giner, giren, Níger

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DCVB
# engleza
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

engleza
* nominatiu i acusatiu definit singular de engleză
# englezei
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

englezei
* genitiu i datiu definit singular de engleză
# engiponar-se
## Català
### Verb

engiponar-se
* Forma pronominal de engiponar.
# empleneu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pɫəˈnɛw/ balear /əm.pɫəˈnəw/, /əm.pɫəˈnɛw/ Occidental: /em.pɫeˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

empleneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de emplenar.
    [Vosaltres/vós] empleneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb emplenar.
    [Que vosaltres/vós] empleneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb emplenar.
    Empleneu [vosaltres/vós].
# emplenessa
## Català

   * Pronúncia: central /əm.pɫəˈne.sə/

### Verb

emplenessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb emplenar.
    Forma col·loquial per [jo] emplenés.
# emplenessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɫəˈne.sən/, occidental /em.pɫeˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

emplenessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb emplenar.
    [Ells/elles/vostès] emplenessin o emplenessen.
# emplenessi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɫəˈne.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

emplenessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb emplenar.
    Forma septentrional per [jo] emplenés.
# emplenessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɫəˈne.sis/, occidental /em.pɫeˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

emplenessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb emplenar.
    [Tu] emplenessis o emplenesses.
# emplenes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈpɫɛ.nəs/ balear /əmˈpɫə.nəs/, /əmˈpɫɛ.nəs/ Occidental: /emˈpɫe.nes/
   * Rimes: -ɛnes

### Verb

emplenes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de emplenar.
# emplenesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɫəˈne.səs/, occidental /em.pɫeˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

emplenesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb emplenar.
    [Tu] emplenessis o emplenesses.
# emplenessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɫəˈne.sin/, occidental /em.pɫeˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

emplenessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb emplenar.
    [Ells/elles/vostès] emplenessin o emplenessen.
# emplenen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈpɫɛ.nən/ balear /əmˈpɫə.nən/, /əmˈpɫɛ.nən/ Occidental: /emˈpɫe.nen/
   * Rimes: -ɛnen

### Verb

emplenen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de emplenar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb emplenar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb emplenar.
# empleni
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈpɫɛ.ni/ balear /əmˈpɫə.ni/, /əmˈpɫɛ.ni/ Occidental: /emˈpɫe.ni/
   * Rimes: -ɛni

### Verb

empleni
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de emplenar.
    Forma septentrional: [jo] empleno o empleni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb emplenar.
    [Que jo] empleni.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb emplenar.
    [Que ell/ella/vostè] empleni.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb emplenar.
    Empleni [ell/ella/vostè].

#### Sinònims

* emplèn, forma antiga pel subjuntiu.
# encorsetaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kur.səˈta.βən/ balear /əŋ.koɾ.səˈta.vən/, /əŋ.kur.səˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /eŋ.kor.seˈta.βen/ valencià /eŋ.koɾ.seˈta.ven/, /eŋ.koɾ.seˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

encorsetaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de encorsetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·ta·ven (5)
# encorsetaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kur.səˈta.βəs/ balear /əŋ.koɾ.səˈta.vəs/, /əŋ.kur.səˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /eŋ.kor.seˈta.βes/ valencià /eŋ.koɾ.seˈta.ves/, /eŋ.koɾ.seˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

encorsetaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de encorsetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·ta·ves (5)
# encorsetessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kur.səˈte.sin/ balear /əŋ.koɾ.səˈte.sin/, /əŋ.kur.səˈte.sin/ Occidental: /eŋ.koɾ.seˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

encorsetessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encorsetar.

#### Variants

* encorsetassin, encorsetassen, encorsetaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·tes·sin (5)
# encorsete
## Català
### Verb

encorsete
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de encorsetar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb encorsetar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb encorsetar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb encorsetar.

#### Variants

* [1] encorset
* [2] encorseti
* [3] encorseti
* [4] encorseti

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·te (4)
* Anagrama: coeternes
# encorseti
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kurˈse.ti/ balear /əŋ.koɾˈse.ti/, /əŋ.kurˈse.ti/ Occidental: /eŋ.koɾˈse.ti/
   * Rimes: -eti

### Verb

encorseti
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb encorsetar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb encorsetar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb encorsetar.

#### Variants

* [1] encorsete
* [2] encorsete
* [3] encorsete

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·ti (4)
* Anagrames: contreies, interseco
# encorseten
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kurˈse.tən/ balear /əŋ.koɾˈse.tən/, /əŋ.kurˈse.tən/ Occidental: /eŋ.koɾˈse.ten/
   * Rimes: -eten

### Verb

encorseten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de encorsetar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb encorsetar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb encorsetar.

#### Variants

* [2] encorsetin
* [3] encorsetin

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·ten (4)
# encorsetes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kurˈse.təs/ balear /əŋ.koɾˈse.təs/, /əŋ.kurˈse.təs/ Occidental: /eŋ.koɾˈse.tes/
   * Rimes: -etes

### Verb

encorsetes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de encorsetar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb encorsetar.

#### Variants

* [2] encorsetis

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·tes (4)
# encorsetem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kur.səˈtɛm/ balear /əŋ.koɾ.səˈtəm/, /əŋ.kur.səˈtɛm/ Occidental: /eŋ.koɾ.seˈtem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

encorsetem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de encorsetar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb encorsetar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb encorsetar.

#### Variants

* [1] encorsetam

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·tem (4)
# encorsetessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kur.səˈte.sis/ balear /əŋ.koɾ.səˈte.sis/, /əŋ.kur.səˈte.sis/ Occidental: /eŋ.koɾ.seˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

encorsetessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encorsetar.

#### Variants

* encorsetassis, encorsetasses, encorsetares

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·tes·sis (5)
# encorseteu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kur.səˈtɛw/ balear /əŋ.koɾ.səˈtəw/, /əŋ.kur.səˈtɛw/ Occidental: /eŋ.koɾ.seˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

encorseteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de encorsetar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb encorsetar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb encorsetar.

#### Variants

* [1] encorsetau
* [3] encorsetau

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·teu (4)
# enojo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈno.xo/, meridional /eˈno.ho/
       Americà: alt /eˈno.x(o)/, baix /eˈno.ho/, austral /eˈno.xo/
   * Rimes: -oxo

### Verb

enojo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb enojar
# enojosamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /e.noˌxo.saˈmen.te/, meridional /e.noˌho.saˈmen.te/
       Americà: alt /e.noˌxo.saˈmen.t(e)/, baix /e.noˌho.saˈmen.te/, austral /e.noˌxo.saˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De enojoso i el sufix -mente.

### Adverbi

enojosamente
* enutjosament
* enfadosament

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·no·jo·sa·men·te (6)
# enorgullir-se
## Català
### Verb

enorgullir-se
* Forma pronominal de enorgullir.
# enojaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /e.no.xaˈɾe/, meridional /e.no.haˈɾe/
       Americà: alt /e.no.x(a)ˈɾe/, baix /e.no.haˈɾe/, austral /e.no.xaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

enojaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb enojar
# enojé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /e.noˈxe/, meridional /e.noˈhe/
       Americà: alt /e.noˈxe/, baix /e.noˈhe/, austral /e.noˈxe/
   * Rimes: -e

### Verb

enojé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb enojar
# enorme
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈnor.mə/, occidental /eˈnoɾ.me/
   * Rimes: -oɾme
   * Etimologia: Del llatí enormis, segle XIV.

### Adjectiu

enorme inv. ‎(plural enormes)
* De mida molt gran, en desmesura.

#### Sinònims

* colossal, immens

#### Antònims

* minúscul

#### Relacionats

* enormement
* enormitat

#### Traduccions

* Alamànic: marchtig $^{(gsw)}$
* Alemany: ungeheuer $^{(de)}$, enorm $^{(de)}$
* Anglès: enormous $^{(en)}$, huge $^{(en)}$
* Bretó: mellad $^{(br)}$
* Castellà: enorme $^{(es)}$
* Francès: énorme $^{(fr)}$
* Italià: enorme $^{(it)}$
* Llatí: enormis $^{(la)}$
* Neerlandès: enorm $^{(nl)}$
* Occità: enòrme $^{(oc)}$
* Portuguès: enorme $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nor·me (3)
* Anagrames: nomeré, remeno

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia: /eˈnoɾ.me/
   * Rimes: -oɾme
   * Etimologia: Del llatí enormis.

### Adjectiu

enorme inv. ‎(plural enormes)
* enorme

#### Sinònims

* desmedido

#### Antònims

* minúsculo

#### Relacionats

* enormemente
* enormidad

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nor·me (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre enorme

## Italià

   * Pronúncia: /eˈnor.me/, /eˈnɔr.me/
   * Etimologia: Del llatí enormis.

### Adjectiu

enorme inv. ‎(plural enormi)
* enorme

#### Antònims

* minuscolo

#### Relacionats

* enormemente
* enormità

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nór·me (3), e·nòr·me (3)

## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈnoːr.mɛ/

### Adjectiu

ēnōrme
* nominatiu neutre singular de ēnōrmis
* vocatiu neutre singular de ēnōrmis
* acusatiu neutre singular de ēnōrmis

## Portuguès

   * Etimologia: Del llatí enormis.

### Adjectiu

enorme
* enorme
# enophthalmos
## Anglès
### Nom

enophthalmos ‎(incomptable)
* enoftàlmia

### Vegeu també

* enophthalmos. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# enormem
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈnoːr.mɛm/

### Adjectiu

ēnōrmem
* acusatiu masculí/femení singular de ēnōrmis
# enlairara
## Català
### Verb

enlairara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.

#### Variants

* [1] enlairessi, enlairés, enlairàs
* [2] enlairessi, enlairés, enlairàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ra·ra (4)
# enlairarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəj.ɾəˈɾi.ən/, occidental /en.ɫaj.ɾaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

enlairarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de enlairar.

#### Variants

* enlairariven

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ra·ri·en (5)
# enlairaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəjˈɾa.ɾən/, occidental /en.ɫajˈɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

enlairaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de enlairar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.

#### Variants

* [2] enlairessin, enlairessen, enlairassin, enlairassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ra·ren (4)
# enlairaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəj.ɾəˈɾi.əs/, occidental /en.ɫaj.ɾaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

enlairaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de enlairar.

#### Variants

* enlairarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ra·ri·es (5)
# enlairares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəjˈɾa.ɾəs/, occidental /en.ɫajˈɾa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

enlairares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de enlairar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enlairar.

#### Variants

* [2] enlairessis, enlairesses, enlairassis, enlairasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ra·res (4)
* Anagrama: enlairar-se
# enlairareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ɫəj.ɾəˈɾɛw/ balear /ən.ɫəj.ɾəˈɾəw/, /ən.ɫəj.ɾəˈɾɛw/ Occidental: /en.ɫaj.ɾaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enlairareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de enlairar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ra·reu (4)
# enlairar-se
## Català
### Verb

enlairar-se
* Forma pronominal de enlairar.

### Miscel·lània

* Anagrama: enlairares
# enlairaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəj.ɾəˈɾan/, occidental /en.ɫaj.ɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

enlairaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de enlairar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ra·ran (4)
# enlairarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ɫəj.ɾəˈɾɛm/ balear /ən.ɫəj.ɾəˈɾəm/, /ən.ɫəj.ɾəˈɾɛm/ Occidental: /en.ɫaj.ɾaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enlairarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de enlairar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ra·rem (4)
# enlairaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.ɫəj.ɾəˈɾi.ə/, occidental /en.ɫaj.ɾaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enlairaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de enlairar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enlairar.

#### Variants

* [1] enlairariva
* [2] enlairariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·lai·ra·ri·a (5)
# empresoneguessa
## Català
### Verb

empresoneguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb empresonar.
# empresonegués
## Català
### Verb

empresonegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb empresonar.
# empresoneguéssou
## Català
### Verb

empresoneguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb empresonar.
# empresoneguem
## Català
### Verb

empresoneguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb empresonar.
# empresoneguesses
## Català
### Verb

empresoneguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb empresonar.
# empresonegueu
## Català
### Verb

empresonegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb empresonar.
# empresoneguessen
## Català
### Verb

empresoneguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb empresonar.
# empresoneguéssom
## Català
### Verb

empresoneguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb empresonar.
# empresone
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɾəˈzo.nə/, occidental /em.pɾeˈzo.ne/
   * Rimes: -one

### Verb

empresone
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de empresonar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb empresonar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb empresonar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb empresonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pre·so·ne (4)
* Anagrama: esperonem
# encruelir-se
## Català
### Verb

encruelir-se
* Forma pronominal de encruelir.

### Miscel·lània

* Anagrama: encruelires
# encrueliran
## Català
### Verb

encrueliran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de encruelir.
# encruelies
## Català
### Verb

encruelies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de encruelir.
# encruelira
## Català
### Verb

encruelira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encruelir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encruelir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cru·e·li·ra (5)
* Anagrames: encarrileu, ulcerarien
# encrueligueu
## Català
### Verb

encrueligueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb encruelir.
# ensajaré
## Català
### Verb

ensajaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de ensajar.
# ensajareu
## Català
### Verb

ensajareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de ensajar.
# ensajarà
## Català
### Verb

ensajarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de ensajar.
# enfangàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fəŋˈɡa.βəm/, balear /əɱ.fəŋˈɡa.vəm/ Occidental: nord-occidental /eɱ.faŋˈɡa.βem/ valencià /eɱ.faŋˈɡa.vem/, /eɱ.faŋˈɡa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

enfangàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enfangar.

#### Variants

* enfangàvom, enfangàiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fan·gà·vem (4)
# enfant
## Francès

   * Pronúncia: /ɑ̃.fɑ̃/
   * Etimologia: Del llatí infans.

### Nom

enfant m. f. ‎(plural enfants)
* fill, filla
* nen, nena

#### Notes

Normalment s'utilitza en masculí, identificant tant a nens com nenes. Si s'utilitza en femení, únicament designa xiques.

#### Relacionats

* infantile

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fant (2)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Dictionnaire Larousse Français sobre enfant
# enfangàssiu
## Català
### Verb

enfangàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfangar.

#### Variants

* enfangueguéssou, enfanguéssiu, enfanguésseu, enfangàsseu, enfangàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fan·gàs·siu (4)
# enfangàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fəŋˈɡa.βəw/, balear /əɱ.fəŋˈɡa.vəw/ Occidental: nord-occidental /eɱ.faŋˈɡa.βew/ valencià /eɱ.faŋˈɡa.vew/, /eɱ.faŋˈɡa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

enfangàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enfangar.

#### Variants

* enfangavo, enfangàieu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fan·gà·veu (4)
# enfants
## Francès
### Nom

enfants m. f. pl.
* forma plural de enfant
* mainada
# enfants d'âge préscolaire
## Francès
### Nom

enfants d'âge préscolaire m. f. pl.
* forma plural de enfant d'âge préscolaire
# enfard
## Català
### Verb

enfard
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enfardar.

#### Variants

* enfardo, enfarde, enfardi

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fard (2)
* Heterograma de 6 lletres (adefnr)
* Anagrama: fendrà
# enfangàvom
## Català
### Verb

enfangàvom
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enfangar.

#### Variants

* enfangàiem, enfangàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fan·gà·vom (4)
# enfant d'âge préscolaire
## Francès
### Nom

enfant d'âge préscolaire m. f. ‎(plural enfants d'âge préscolaire)
* pàrvul

#### Sinònims

* tout-petit

### Vegeu també

* enfant d'âge préscolaire. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# empresonessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pɾə.zuˈne.sən/ balear /əm.pɾə.zoˈne.sən/, /əm.pɾə.zuˈne.sən/ Occidental: /em.pɾe.zoˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

empresonessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb empresonar.
# empresoni
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɾəˈzo.ni/, occidental /em.pɾeˈzo.ni/
   * Rimes: -oni

### Verb

empresoni
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de empresonar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb empresonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb empresonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb empresonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pre·so·ni (4)
* Anagrames: reimposen, responíem
# empresonesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pɾə.zuˈne.səs/ balear /əm.pɾə.zoˈne.səs/, /əm.pɾə.zuˈne.səs/ Occidental: /em.pɾe.zoˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

empresonesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb empresonar.
# empresonessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pɾə.zuˈne.sin/ balear /əm.pɾə.zoˈne.sin/, /əm.pɾə.zuˈne.sin/ Occidental: /em.pɾe.zoˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

empresonessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb empresonar.
# empresonessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pɾə.zuˈne.sis/ balear /əm.pɾə.zoˈne.sis/, /əm.pɾə.zuˈne.sis/ Occidental: /em.pɾe.zoˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

empresonessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb empresonar.
# empresoneu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pɾə.zuˈnɛw/ balear /əm.pɾə.zoˈnəw/, /əm.pɾə.zuˈnɛw/ Occidental: /em.pɾe.zoˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

empresoneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de empresonar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb empresonar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb empresonar.
# empresones
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɾəˈzo.nəs/, occidental /em.pɾeˈzo.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

empresones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de empresonar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb empresonar.
# empresonen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɾəˈzo.nən/, occidental /em.pɾeˈzo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

empresonen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de empresonar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb empresonar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb empresonar.