OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# desvirtualització
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bir.tu.ə.ɫi.d͡zə.siˈo/, balear /dəz.viɾ.tu.ə.ɫi.d͡zə.siˈo/ Occidental: nord-occidental /dez.βir.tu.a.ɫi.d͡za.siˈo/ valencià /dez.viɾ.tu.a.ɫi.za.siˈo/, /dez.βiɾ.tu.a.ɫi.za.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De desvirtualitzar i el sufix -ció, segle XXI.

### Nom

desvirtualització f. ‎(plural desvirtualitzacions)
* Acte o efecte de desvirtualitzar.
    «La desvirtualització de la Bagesfera —el pas de la virtualitat a l’acte presencial— no va ser exitosa quant a públic. Una vintena de persones hi van participar, i algunes més a través de la xarxa en directe.» (Saül Gordillo, Bagesfera: desvirtualitzar-se per captar més blocaires, Bloc VilaWeb, març 2008)

#### Traduccions

* Castellà: desvirtualización $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·vir·tu·a·lit·za·ci·ó (8)
# desvirtualitzant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bir.tu.ə.ɫiˈd͡zan/ balear /dəz.viɾ.tu.ə.ɫiˈd͡zant/, /dəz.vir.tu.ə.ɫiˈd͡zan/ Occidental: nord-occidental /dez.βir.tu.a.ɫiˈd͡zan/ valencià /dez.viɾ.tu.a.ɫiˈzant/, /dez.βiɾ.tu.a.ɫiˈzan/
   * Rimes: -ant

### Verb

desvirtualitzant
* Gerundi del verb desvirtualitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·vir·tu·a·lit·zant (6)
# desvirtualitzara
## Català
### Verb

desvirtualitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desvirtualitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desvirtualitzar.

#### Variants

* [1] desvirtualitzés, desvirtualitzàs
* [2] desvirtualitzés, desvirtualitzàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·vir·tu·a·lit·za·ra (7)
# restituigueves
## Català
### Verb

restituigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de restituir.

#### Variants

* restituïves, restituïes

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·ti·tui·gue·ves (5)
# restituiguéreu
## Català
### Verb

restituiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de restituir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb restituir.

#### Variants

* [1] restituíreu
* [2] restituiguésseu, restituíssiu, restituísseu, restituíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·ti·tui·gué·reu (5)
# restituiguésseu
## Català
### Verb

restituiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb restituir.

#### Variants

* restituiguéreu, restituíssiu, restituísseu, restituíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·ti·tui·gués·seu (5)
# restituigué
## Català
### Verb

restituigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de restituir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de restituir.

#### Variants

* [1] restituí
* [2] restituí

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·ti·tui·gué (4)
# restituiguéssem
## Català
### Verb

restituiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb restituir.

#### Variants

* restituiguérem, restituíssim, restituíssem, restituírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·ti·tui·gués·sem (5)
# restituigueva
## Català
### Verb

restituigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de restituir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de restituir.

#### Variants

* [1] restituïva, restituïa
* [2] restituïva, restituïa

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·ti·tui·gue·va (5)
# restituigués
## Català
### Verb

restituigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb restituir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb restituir.

#### Variants

* [1] restituïssi, restituiguera, restituís, restituïra
* [2] restituïssi, restituiguera, restituís, restituïra

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·ti·tui·gués (4)
# restituiguévem
## Català
### Verb

restituiguévem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de restituir.

#### Variants

* restituívem, restituíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·ti·tui·gué·vem (5)
# restituigueven
## Català
### Verb

restituigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de restituir.

#### Variants

* restituïven, restituïen

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·ti·tui·gue·ven (5)
# restituiguérem
## Català
### Verb

restituiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de restituir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb restituir.

#### Variants

* [1] restituírem
* [2] restituiguéssem, restituíssim, restituíssem, restituírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·ti·tui·gué·rem (5)
# desfiduciaves
## Català
### Verb

desfiduciaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de desfiduciar.
# desfiduciesses
## Català
### Verb

desfiduciesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desfiduciar.
# desfiducieu
## Català
### Verb

desfiducieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desfiduciar.
* (occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desfiduciar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desfiduciar.
# desfiduciaven
## Català
### Verb

desfiduciaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desfiduciar.
# desfiducie
## Català
### Verb

desfiducie
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desfiduciar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desfiduciar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desfiduciar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desfiduciar.
# desfiducio
## Català

   * Pronúncia: central /dəs.fi.ðuˈsi.u/, occidental /des.fi.ðuˈsi.o/
   * Rimes: -io

### Verb

desfiducio
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desfiduciar.
# desfiducien
## Català
### Verb

desfiducien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desfiduciar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desfiduciar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desfiduciar.
# desfiducies
## Català
### Verb

desfiducies
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de desfiduciar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desfiduciar.
# desfiduciessen
## Català
### Verb

desfiduciessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desfiduciar.
# desenferrissar-se
## Català
### Verb

desenferrissar-se
* Forma pronominal de desenferrissar.
# desenfitar-se
## Català
### Verb

desenfitar-se
* Forma pronominal de desenfitar.
# desenfetgegar-se
## Català
### Verb

desenfetgegar-se
* Forma pronominal de desenfetgegar.
# desenfilar-se
## Català
### Verb

desenfilar-se
* Forma pronominal de desenfilar.
# desenfellonir-se
## Català
### Verb

desenfellonir-se
* Forma pronominal de desenfellonir.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# rogó
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \roˈɣo\
       Americà: alt /roˈɡo/, baix \roˈɣo\
   * Rimes: -o

### Verb

rogó
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del passat simple del verb rogar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·gó (2)
* Anagrama: ogro
# roibos
## Català

   * Pronúncia: /ˈrɔj.βos/, /ˈroj.βos/
   * Etimologia: De l'afrikaans rooibos, de rooi ‎(«vermell») i bos ‎(«arbust»).

### Nom

roibos m. ‎(plural invariable)
* Arbust originari de Sud-àfrica de fulles lineals, flors grogues i fruits amb llavors (Aspalathus linearis).
* Infusió de fulles d’Aspalathus linearis.

#### Traduccions

* Afrikaans: rooibos $^{(af)}$
* Anglès: rooibos $^{(en)}$
* Francès: rooibos $^{(fr)}$ m.
* Neerlandès: rooibos $^{(nl)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: roi·bos (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DNV, Termcat
# roig de Venècia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌrɔjɡ.də.βəˈnɛ.si.ə/, balear /ˌrɔjɡ.də.vəˈnɛ.si.ə/ Occidental: nord-occidental /ˌrɔjɡ.de.βeˈnɛ.si.a/ valencià /ˌrɔjɡ.de.veˈnɛ.si.a/, /ˌrɔjɡ.de.βeˈnɛ.si.a/
ɔ

### Nom

roig de Venècia m. ‎(només en singular)
* Color roig marronós com el pigment d’òxid de ferro obtingut de l’hematites, usat pels pintors italians del Renaixement.
    #C80815

#### Traduccions

* Anglès: Venetian red $^{(en)}$

### Vegeu també

* Tesaurus d'Art i Arquitectura
# roigs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈrɔt͡ʃ/, /ˈrɔjt͡s/, (gironí) /ˈrot͡ʃ/ balear /ˈrɔt͡ʃ/ Occidental: /ˈrɔt͡ʃ/
   * Rimes: -ɔtʃ
   * Homòfon: roig

### Adjectiu

roigs m. pl. ‎(alternatiu rojos)
* Forma plural de roig.

### Nom

roigs m. pl. ‎(alternatiu rojos)
* Forma plural de roig.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
* Anagrames: giros, griso, grisó, Grisó, rigos, sorgí
# roi des harengs
## Francès
### Nom

roi des harengs m. ‎(plural rois des harengs)
* rei dels peixos
# roig
## Català

   * Pronúncia: /ˈrɔt͡ʃ/, (gironí) /ˈrot͡ʃ/
   * Rimes: -ɔtʃ
   * Homòfon: roigs
   * Etimologia: Del llatí vulgar *ruiu, segle XIII, del clàssic rubeus, de ruber ‎(«vermell»), amb canvi de vocal per analogia amb altres mots com goig, boig.

### Adjectiu

roig m. ‎(femení roja, plural masculí roigs o rojos, plural femení roges)
* De color vermell grogós o d'argila.
* (valencià, tortosí, septentrional) vermell
* Pertanyent o relacionat amb les idees polítiques d'esquerres.
* (menorquí, eivissenc) ros

#### Derivats

* rogejar
* rogenc

#### Compostos i expressions

* cap-roig

#### Sinònims

* [1]: vermell, vermellós
* [2]: esquerrà

#### Notes

Sovint s'utilitza vermell o roig com a sinònims, habitualment vermell en català oriental i roig en català occidental. Tradicionalment i estrictament són dos colors diferenciats, sent el vermell el color de la sang. L'ús en les formes compostes s'ha consolidat amb un terme o l'altre.

#### Traduccions

* Anglès: ruddy $^{(en)}$, reddish $^{(en)}$
* Asturià: colloráu $^{(ast)}$
* Castellà: rojizo $^{(es)}$, bermejo $^{(es)}$
* Gallec: roxo $^{(gl)}$
* Anglès: red $^{(en)}$
* Castellà: rojo $^{(es)}$
* Francès: rouge $^{(fr)}$

### Nom

roig m. ‎(plural roigs o rojos)
* Color roig.

#### Compostos i expressions

* roig Congo
* roig de cacau
* roig de plom
* roig neutre

### Nom

roig m. ‎(plural roigs o rojos, femení roja)
* Persona d'idees polítiques d'esquerres.
* (pilota valenciana) Jugador que porta un element identificador de color vermell en el transcurs d'una partida individual o una partida per equips, com a mostra que ell o el seu equip estan considerats de més nivell que l'adversari.

#### Sinònims

* esquerrà

#### Traduccions

* Francès: rouge $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
* Anagrames: giro, giró, rigo

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* roig. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
* Atles Lingüístic del Domini Català
# roi des rougets
## Francès
### Nom

roi des rougets m. ‎(plural rois des rougets)
* moll reial
# roiar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ruˈja/ balear /roˈja/, /ruˈja/ Occidental: nord-occidental /roˈja/ valencià /roˈjaɾ/, /roˈja/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: (pendent)

### Verb

roiar intr.
* (mallorquí) Forma alternativa de rollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·iar (2)
* Anagrames: arrio, Roïra

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# robiť
## Eslovac

   * Pronúncia: /ˈrɔ.bɪc/
   * Etimologia: Del protoeslau robiti (робити) «fer».

### Verb

robiť
* fer

#### Conjugació

Conjugació :
| Aspecte imperfectiu |||||||
| Nombre | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Persona | 1a | 2a | 3a | 1a | 2a | 3a |
| Present | robím | robíš | robí | robíme | robíte | robia |
| Passat | robil som | robil si | robil | robili sme | robili ste | robili |
| Futur | budem robiť | budeš robiť | bude robiť | budeme robiť | budete robiť | budú robiť |
| Aspecte perfectiu |||||||
| Passat | urobil som | urobil si | urobil | urobili sme | urobili ste | urobili |
| Futur | urobím | urobíš | urobí | urobíme | urobíte | urobia |
| Imperatiu |||||||
| | — | rob | — | robme | robte | — |
| | Participi | Participi | Participi | Participi | Participi | Participi |
| | Actiu: robiaci | Actiu: robiaci | Actiu: robiaci | Passiu: robený | Passiu: robený | Passiu: robený |
# roble
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \ˈro.βle\
       Americà: alt /ˈro.ble/, baix \ˈro.βle\
   * Rimes: -oble
   * Etimologia: Del castellà antic robre, del llatí robur.

### Nom

roble m. ‎(plural robles)
* roure

### Verb

roble
* primera persona del singular (yo) del present de subjuntiu del verb roblar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present de subjuntiu del verb roblar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l'imperatiu del verb roblar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·ble (2)
* Anagrames: reblo, rebló, rebol

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre roble
# robins
## Català

   * Pronúncia: oriental /ruˈβins/, occidental /roˈβins/
   * Rimes: -ins

### Nom

robins m. pl.
* Forma plural de robí..

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·bins (2)
* Heterograma de 6 lletres (binors)
* Anagrames: birons, bornis, sobrin

## Anglès
### Nom

robins
* forma plural de robin

## Francès

   * Pronúncia: /ʁɔˈbɛ̃/

### Nom

robins m. pl.
* forma plural de robin
# robles
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈro.βles\, meridional \ˈro.βleh\
       Americà: alt /ˈro.bl(e)s/, baix \ˈro.βleh\, austral \ˈro.βles\
   * Rimes: -obles

### Nom

robles m. pl.
* forma plural de roble

### Verb

robles
* segona persona del singular (tú, vos) del present de subjuntiu del verb roblar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·bles (2)
* Heterograma de 6 lletres (belors)
# robo
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈrɔ.βu/ balear /ˈrɔ.bo/, /ˈrɔ.bu/ Occidental: /ˈrɔ.bo/
   * Etimologia: Nom: Del castellà robo, segle XV.

### Verb

robo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de robar.
    [Jo] robo, robe, rob o robi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb robar.
    [Que jo] robo, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] robi o robe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb robar.
    [Que ell/ella/vostè] robo, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] robi o robe.

### Nom

robo m. ‎(plural robos)
* (castellanisme, col·loquial) robatori, robament

#### Compostos i expressions

* robo o trobo

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·bo (2)
* Anagrames: boro, obro, orbo

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionari Descriptiu de la Llengua Catalana sobre robo

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \ˈro.βo\
       Americà: alt /ˈro.bo/, baix \ˈro.βo\
   * Rimes: -obo

### Nom

robo m. ‎(plural robos)
* robatori

### Verb

robo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb robar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·bo (2)
# robos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈrɔ.βus/ balear /ˈrɔ.bos/, /ˈrɔ.bus/ Occidental: /ˈrɔ.bos/

### Verb

robos
* (nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb robar.

#### Variants

* robis, robes

### Nom

robos m. pl.
* Forma plural de robo.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·bos (2)
* Anagrames: obros, sobro

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈro.βos\, meridional \ˈro.βoh\
       Americà: alt /ˈro.b(o)s/, baix \ˈro.βoh\, austral \ˈro.βos\
   * Rimes: -obos

### Nom

robos m. pl.
* forma plural de robo
# robis
## Català

   * Pronúncia: /ˈrɔ.βis/
   * Rimes: -ɔbis

### Verb

robis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb robar.
    [Que tu] robis o robes; [tu] no robis o robes.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·bis (2)
* Anagrames: boris, briós, briso, obris, obrís, orbis, sobri, sobrí
# destil·lació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.tiɫ.ɫə.siˈo/, /dəs.ti.ɫə.siˈo/ balear /dəs.tiɫ.ɫə.siˈo/ Occidental: /des.tiɫ.ɫa.siˈo/, /des.ti.ɫa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí dēstillātiō, segle XV.

### Nom

destil·lació f. ‎(plural destil·lacions)
* Mètode per obtenir una substància volàtil dissolta en un líquid, fent-lo bullir i després recollint les gotes de la condensació.

#### Traduccions

* Alemany: Destillation $^{(de)}$ f.
* Anglès: distillation $^{(en)}$
* Àrab: تَقْطِير‎ $^{(ar)}$ m.
* Búlgar: дестилация $^{(bg)}$ f. ‎(destilatsia)
* Castellà: destilación $^{(es)}$
* Finès: tislaus $^{(fi)}$
* Francès: distillation $^{(fr)}$
* Grec: απόσταξη $^{(el)}$ f. ‎(apóstaxi)
* Italià: distillazione $^{(it)}$
* Japonès: 蒸留 $^{(ja)}$
* Llatí: destillatio $^{(la)}$ f.
* Malai: penyulingan $^{(ms)}$
* Maori: iheunga $^{(mi)}$
* Noruec: destillasjon $^{(no)}$ m.
* Persa: تقطیر‎ $^{(fa)}$
* Polonès: destylacja $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: destilação $^{(pt)}$ f.
* Rus: дистилля́ция $^{(ru)}$ f. ‎(distil·liàtsia)
* Suec: destillering $^{(sv)}$ c., destillation $^{(sv)}$ c.
* Tagal: singawkintay $^{(tl)}$
* Txec: destilace $^{(cs)}$ f.
* Urdú: تقطير‎ $^{(ur)}$ f.
* Volapük: steil $^{(vo)}$
* Xinès: 蒸餾 $^{(zh)}$ ‎(蒸馏, zhēngliú)

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·til·la·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# destillare
## Llatí

   * Pronúncia: /deːs.tɪlˈlaː.rɛ/

### Verb

dēstillāre
* infinitiu del present actiu de dēstillō
# destillatum
## Llatí

   * Pronúncia: /deːs.tɪlˈlaː.tʊm/

### Verb

dēstillātum
* supí acusatiu de dēstillō
# destillo
## Llatí

   * Pronúncia: /deːsˈtɪl.loː/
   * Etimologia: Format pel prefix de- ‎(«separació») i el verb stillō ‎(«gotejar»).

### Verb

dēstillō ‎(1a present$^?$), dēstillās ‎(2a present), dēstillāre ‎(infinitiu), dēstillāvī ‎(perfet), dēstillātum ‎(supí)
* destil·lar, jo destil·lo
# destillavi
## Llatí

   * Pronúncia: /deːs.tɪlˈlaː.wiː/

### Verb

dēstillāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de dēstillō
# destil·leria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.tiɫ.ɫəˈɾi.ə/, /dəs.ti.ɫəˈɾi.ə/ balear /dəs.tiɫ.ɫəˈɾi.ə/ Occidental: /des.tiɫ.ɫeˈɾi.a/, /des.ti.ɫeˈɾi.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: De destil·lar i el sufix -ia.

### Nom

destil·leria m. ‎(plural destil·leries)
* Establiment on es fabriquen o venen productes destil·lats.

#### Sinònims

* fassina

#### Traduccions

* Alemany: Brennerei $^{(de)}$
* Anglès: destillery $^{(en)}$
* Castellà: destilería $^{(es)}$
* Francès: destillerie $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·til·le·ri·a (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# desti
## Italià
### Verb

desti
* segona persona singular (tu) del passat de dare
# destillas
## Llatí

   * Pronúncia: /deːsˈtɪl.laːs/

### Verb

dēstillās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de dēstillō
# retuitessis
## Català
### Verb

retuitessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb retuitar.

#### Variants

* retuitesses, retuitasses, retuitares

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tui·tes·sis (4)
* Anagrama: estretíssiu
# retuitessen
## Català
### Verb

retuitessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb retuitar.

#### Variants

* retuitessin, retuitassen, retuitaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tui·tes·sen (4)
# retuitessin
## Català
### Verb

retuitessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb retuitar.

#### Variants

* retuitessen, retuitassen, retuitaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tui·tes·sin (4)
# retuitejàsseu
## Català
### Verb

retuitejàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb retuitejar.

#### Variants

* retuitegéssiu, retuitegésseu, retuitejàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tui·te·jàs·seu (5)
# retuitejàveu
## Català
### Verb

retuitejàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de retuitejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tui·te·jà·veu (5)
# retuites
## Català
### Verb

retuites
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de retuitar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb retuitar.

#### Variants

* [2] retuitis

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tui·tes (3)
* Anagrames: estretiu, tuiteres
# retuitesses
## Català
### Verb

retuitesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb retuitar.

#### Variants

* retuitessis, retuitasses, retuitares

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tui·tes·ses (4)
* Anagrama: estretísseu
# retuitejàvem
## Català
### Verb

retuitejàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de retuitejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tui·te·jà·vem (5)
# retuitem
## Català
### Verb

retuitem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de retuitar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb retuitar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb retuitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tui·tem (3)
# retuiten
## Català
### Verb

retuiten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de retuitar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb retuitar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb retuitar.

#### Variants

* [2] retuitin
* [3] retuitin

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·tui·ten (3)
# saciaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /sə.si.əˈɾi.ə/, occidental /sa.si.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

saciaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de saciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de saciar.
# saciaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /sə.si.əˈɾi.əs/, occidental /sa.si.aˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

saciaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de saciar.
# saciarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /sə.si.əˈɾi.ən/, occidental /sa.si.aˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

saciarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de saciar.
# saciaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /sə.siˈa.ɾən/, occidental /sa.siˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

saciaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de saciar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb saciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sa·ci·a·ren (4)
* Anagrames: canàries, casarien, escainar, escaïnar, escarnia
# saciaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /sə.si.əˈɾan/, occidental /sa.si.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

saciaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de saciar.

### Miscel·lània

* Anagrama: cansaria
# desmenugaré
## Català
### Verb

desmenugaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de desmenugar.
# desmenugaríeu
## Català
### Verb

desmenugaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de desmenugar.
# desmenugaven
## Català
### Verb

desmenugaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desmenugar.
# desmenugaràs
## Català
### Verb

desmenugaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de desmenugar.
# desmenugasses
## Català
### Verb

desmenugasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desmenugar.