OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# armament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.məˈmen/ balear /əɾ.məˈment/, /ər.məˈmen/ Occidental: nord-occidental /ar.maˈmen/ valencià /aɾ.maˈment/, /aɾ.maˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De arma i el sufix -ment, segle XIV.

### Nom

armament m. ‎(plural armaments)
* Acció d'armar-se.
* Conjunt d'armes d'un exèrcit, cos de seguretat, vaixell, etc.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·ment (3)
* Anagrama: emmantar

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# armairutik
## Basc
### Nom

armairutik
* ablatiu definit singular de armairu
# armairuz
## Basc
### Nom

armairuz
* instrumental indefinit de armairu
# armairutatik
## Basc
### Nom

armairutatik
* ablatiu indefinit de armairu
# armairutzat
## Basc
### Nom

armairutzat
* prolatiu indefinit de armairu
# armako
## Basc
### Nom

armako
* genitiu locatiu definit singular de arma
# arrivassimo
## Italià
### Verb

arrivassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de arrivare
# arrivaste
## Italià
### Verb

arrivaste
* segona persona plural (voi) del passat de arrivare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de arrivare
# arrivasti
## Italià
### Verb

arrivasti
* segona persona singular (tu) del passat de arrivare
# arrivasse
## Italià
### Verb

arrivasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de arrivare
# arrivati
## Italià
### Verb

arrivati
* participi passat masculí plural de arrivare
# arrivassi
## Italià
### Verb

arrivassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de arrivare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de arrivare
# arrivata
## Italià
### Verb

arrivata
* participi passat femení singular de arrivare
# arrivate
## Italià
### Verb

arrivate
* participi passat femení plural de arrivare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de arrivare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de arrivare
# arrivarono
## Italià
### Verb

arrivarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de arrivare
# arrivassero
## Italià
### Verb

arrivassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de arrivare
# arranjàssiu
## Català
### Verb

arranjàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arranjar.
# arrano
## Català

   * Pronúncia: central /əˈra.nu/, occidental /aˈra.no/
   * Rimes: -ano

### Verb

arrano
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arranar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·no (3)
* Anagrames: oraran, ornara, ornarà, raonar

## Basc

   * Pronúncia: /a.ra.no/
   * Àudio: Sant Sebastià

### Nom

arrano anim.
* àguila

#### Declinació

Nom comú animat en vocal
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
arrano
arranoa
arranoak
Ergatiu
arranok
arranoak
arranoek
Datiu
arranori
arranoari
arranoei
Genitiu
arranoren
arranoaren
arranoen
Comitatiu
arranorekin
arranoarekin
arranoekin
Benefactiu
arranorentzat
arranoarentzat
arranoentzat
Instrumental
arranoz
arranoaz
arranoez
Partitiu
arranorik
Prolatiu
arranotzat
Causal
arranorengatik
arranoarengatik
arranoengatik
Locatius
Inessiu
arranorengan
arranoarengan
arranoengan
Ablatiu
arranorengandik
arranoarengandik
arranoengandik
Al·latiu
arranorengana
arranoarengana
arranoengana
Terminatiu
arranorenganaino
arranoarenganaino
arranoenganaino
Al·l. direcional
arranorenganantz
arranoarenganantz
arranoenganantz
Gen. locatiu
arranorenganako
arranoarenganako
arranoenganako :
# arranoa
## Basc
### Nom

arranoa
* absolutiu definit singular de arrano
# arranoarekin
## Basc
### Nom

arranoarekin
* comitatiu definit singular de arrano
# arranjàsseu
## Català
### Verb

arranjàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arranjar.
# arranjàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəɲˈʒa.βəw/, balear /ə.rəɲˈʒa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.raɲˈd͡ʒa.βew/ valencià /a.raɲˈd͡ʒa.vew/, /a.raɲˈd͡ʒa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arranjàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arranjar.
# arranjàssim
## Català
### Verb

arranjàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arranjar.
# arranoak
## Basc
### Nom

arranoak
* absolutiu definit plural de arrano
* ergatiu definit singular de arrano
# arranoaren
## Basc
### Nom

arranoaren
* genitiu definit singular de arrano
# atavelle
## Català
### Verb

atavelle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de atavellar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb atavellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb atavellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb atavellar.
# atavellava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.βəˈʎa.βə/, balear /ə.tə.vəˈʎa.və/ Occidental: nord-occidental /a.ta.βeˈʎa.βa/ valencià /a.ta.veˈʎa.va/, /a.ta.βeˈʎa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

atavellava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de atavellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de atavellar.
# atavellaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.βəˈʎa.βəs/, balear /ə.tə.vəˈʎa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ta.βeˈʎa.βes/ valencià /a.ta.veˈʎa.ves/, /a.ta.βeˈʎa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

atavellaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de atavellar.

### Miscel·lània

* Anagrama: estavellava
# atavellaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.βəˈʎa.βən/, balear /ə.tə.vəˈʎa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ta.βeˈʎa.βen/ valencià /a.ta.veˈʎa.ven/, /a.ta.βeˈʎa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

atavellaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de atavellar.
# atavellassis
## Català
### Verb

atavellassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atavellar.
# atavellasses
## Català
### Verb

atavellasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atavellar.
# atavellassin
## Català
### Verb

atavellassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb atavellar.
# arrepentir-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.pənˈtir.sə/ balear /ə.rə.pənˈtiɾ.sə/, /ə.rə.pən.tirˈsə/ Occidental: /a.re.penˈtiɾ.se/
   * Rimes: -iɾse
   * Etimologia: Del castellà arrepentirse, segle XIX.

### Verb

arrepentir-se intr., pron.
* (castellanisme) penedir-se
    «Moltes vegades s'arrepenteix un d'haver parlat, y cap d'haver callat.» (Joan Codinach i Espinalt, Aplech de sentencies y pensaments de filosophs insignes, pàg. 128, "La Hormiga de Oro", Barcelona, 1903)
    «En l’ora morí la mare y la filla es posà a servir, y el caballer -millor a Déu!-, arrepentint-se de aquell juí y demanant perdó a pare Pere, el venerable lo abraçà y el cavaller li fonch gran amich, publicant sa virtut y el mal concepte ab què lo avia tengut.» (Leopold Ignasi Planells, Resumen y relació de la vida y prodigis de Pere Esteve, pàg. 37, 1677)
    «Es figurá que tornaba, / Y molt contrit y humiliat / Encomensá á arrepentir·se / De ses culpes y pecats.» (J. Bernat i Baldoví, J. Maria Bonilla i P. Pérez, La Donsayna (6), pàg. 7, 1845)

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'arrepenteixo, s'arrepenteix, ens arrepentim

#### Variants

* repentir (antic)

#### Derivats

* arrepentida (castellanisme)
* arrepentiment (castellanisme)

#### Relacionats

* arrepenedir-se (menorquí)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·tir·se (5)
* Anagrama: arrepentires

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, ésAdir
# arrepentides
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pənˈti.ðəs/, occidental /a.re.penˈti.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

arrepentides
* Participi femení plural del verb arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·des (5)
# arrepentiguem
## Català
### Verb

arrepentiguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrepentir-se.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arrepentir-se.

#### Variants

* [1] arrepentim
* [2] arrepentim

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·guem (5)
# arrepenties
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pənˈti.əs/, occidental /a.re.penˈti.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrepenties
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·es (5)
* Anagrames: espertinaré, penetraries
# arrepentint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.pənˈtin/ balear /ə.rə.pənˈtint/, /ə.rə.pənˈtin/ Occidental: nord-occidental /a.re.penˈtin/ valencià /a.re.penˈtint/, /a.re.penˈtin/
   * Rimes: -int

### Verb

arrepentint
* Gerundi del verb arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·tint (4)
# arrepentien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pənˈti.ən/, occidental /a.re.penˈti.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrepentien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·en (5)
* Anagrama: penetrarien
# arrepentim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pənˈtim/, occidental /a.re.penˈtim/
   * Rimes: -im

### Verb

arrepentim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrepentir-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrepentir-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arrepentir-se.

#### Variants

* [2] arrepentiguem
* [3] arrepentiguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·tim (4)
* Anagrames: impetraren, temprarien, tremparien
# arrepentir
## Català
### Verb

arrepentir
* Forma de l'infinitiu arrepentir-se.

### Miscel·lània

* Anagrama: repartiren
# arrepentira
## Català
### Verb

arrepentira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepentir-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrepentir-se.

#### Variants

* [1] arrepentís
* [2] arrepentís

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·ra (5)
# arrepentigueu
## Català
### Verb

arrepentigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrepentir-se.

#### Variants

* arrepentiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·pen·ti·gueu (5)
# arraulesqui
## Català
### Verb

arraulesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arraulir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arraulir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arraulir.
# arrarenganako
## Basc
### Nom

arrarenganako
* genitiu locatiu definit singular de ar
# arrarengatik
## Basc
### Nom

arrarengatik
* causal definit singular de ar
* causal indefinit de arra
* causal definit singular de arra
# arrarik
## Basc
### Nom

arrarik
* partitiu indefinit de arra
# arrarengana
## Basc
### Nom

arrarengana
* al·latiu definit singular de ar
# arrarenganaino
## Basc
### Nom

arrarenganaino
* terminatiu definit singular de ar
# arrari
## Basc
### Nom

arrari
* datiu definit singular de ar
* datiu indefinit de arra
* datiu definit singular de arra
# arrarenganantz
## Basc
### Nom

arrarenganantz
* al·latiu direccional definit singular de ar
# arrarentzat
## Basc
### Nom

arrarentzat
* benefactiu definit singular de ar
* benefactiu indefinit de arra
* benefactiu definit singular de arra
# arrarengan
## Basc
### Nom

arrarengan
* inessiu definit singular de ar
# arrarengandik
## Basc
### Nom

arrarengandik
* ablatiu definit singular de ar
# arrepleguessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pɫəˈɣe.sin/, occidental /a.re.pɫeˈɣe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arrepleguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# arrepleguessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pɫəˈɣe.sis/, occidental /a.re.pɫeˈɣe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arrepleguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# arreplegueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.pɫəˈɣɛw/ balear /ə.rə.pɫəˈɣəw/, /ə.rə.pɫəˈɣɛw/ Occidental: /a.re.pɫeˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arreplegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arreplegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arreplegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arreplegar.
# arreplegui
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈpɫɛ.ɣi/ balear /ə.rəˈpɫə.ɣi/, /ə.rəˈpɫɛ.ɣi/ Occidental: /a.reˈpɫe.ɣi/
   * Rimes: -ɛɡi

### Verb

arreplegui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arreplegar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arreplegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arreplegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arreplegar.
# arrepleguis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈpɫɛ.ɣis/ balear /ə.rəˈpɫə.ɣis/, /ə.rəˈpɫɛ.ɣis/ Occidental: /a.reˈpɫe.ɣis/
   * Rimes: -ɛɡis

### Verb

arrepleguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arreplegar.
# arrepleguin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈpɫɛ.ɣin/ balear /ə.rəˈpɫə.ɣin/, /ə.rəˈpɫɛ.ɣin/ Occidental: /a.reˈpɫe.ɣin/
   * Rimes: -ɛɡin

### Verb

arrepleguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arreplegar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arreplegar.
# arrepleguessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pɫəˈɣe.sən/, occidental /a.re.pɫeˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arrepleguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# arrepleguesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pɫəˈɣe.səs/, occidental /a.re.pɫeˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arrepleguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# arrepleguessi
## Català
### Verb

arrepleguessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# ateseràssem
## Català
### Verb

ateseràssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ateserar.
# atesereu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.zəˈɾɛw/ balear /ə.tə.zəˈɾəw/, /ə.tə.zəˈɾɛw/ Occidental: /a.te.zeˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

atesereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ateserar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ateserar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ateserar.
# atesero
## Català

   * Pronúncia: central /ə.təˈze.ɾu/, occidental /a.teˈze.ɾo/
   * Rimes: -eɾo

### Verb

atesero
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ateserar.
# ateserà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tə.zəˈɾa/, occidental /a.te.zeˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

ateserà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de ateserar.
# ateseràreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tə.zəˈɾa.ɾəw/, occidental /a.te.zeˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

ateseràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de ateserar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ateserar.
# ateseràsseu
## Català
### Verb

ateseràsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ateserar.
# ateserin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.təˈze.ɾin/, occidental /a.teˈze.ɾin/
   * Rimes: -eɾin

### Verb

ateserin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ateserar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ateserar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·te·se·rin (4)
* Anagrames: atenir-se, entraies, estarien, esternia, esternià, rentaies, restaien, tesarien, trenaies
# ateseràrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tə.zəˈɾa.ɾəm/, occidental /a.te.zeˈɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

ateseràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de ateserar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ateserar.
# arrebossessi
## Català
### Verb

arrebossessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebossar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebossar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esbrossaries
# arrebossessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βuˈse.sis/ balear /ə.rə.boˈse.sis/, /ə.rə.buˈse.sis/ Occidental: /a.re.boˈse.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arrebossessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebossar.
# arrebossessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βuˈse.sin/ balear /ə.rə.boˈse.sin/, /ə.rə.buˈse.sin/ Occidental: /a.re.boˈse.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arrebossessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebossar.
# arrebossesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βuˈse.səs/ balear /ə.rə.boˈse.səs/, /ə.rə.buˈse.səs/ Occidental: /a.re.boˈse.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arrebossesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebossar.
# arrebosseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βuˈsɛw/ balear /ə.rə.boˈsəw/, /ə.rə.buˈsɛw/ Occidental: /a.re.boˈsew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrebosseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrebossar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrebossar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrebossar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·bos·seu (4)
* Anagrames: arborésseu, sobreseurà
# arrebossem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βuˈsɛm/ balear /ə.rə.boˈsəm/, /ə.rə.buˈsɛm/ Occidental: /a.re.boˈsem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arrebossem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrebossar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrebossar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arrebossar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·bos·sem (4)
* Anagrames: arboréssem, emborsares, esbromar-se, esbromares, reembossar
# arrebossessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βuˈse.sən/ balear /ə.rə.boˈse.sən/, /ə.rə.buˈse.sən/ Occidental: /a.re.boˈse.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arrebossessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebossar.
# arregne
## Català
### Verb

arregne
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arregnar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arregnar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arregnar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arregnar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·reg·ne (3)
* Anagrames: generar, gernera, gèrnera, regaren, renegar
# attogram
## Suec

   * Etimologia: Del prefix atto- ‎(«atto-») i gram ‎(«gram»).

### Nom

attogram n.
* attogram (ag)

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Indefinit | Definit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu | attogram | attogramet | attogram | attogramen |
| Genitiu | attograms | attogramets | attograms | attogramens |

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en suec
# attondeo
## Llatí

   * Pronúncia: /atˈtɔn.dɛ.oː/
   * Etimologia: Del prefix ad- i tondeō

### Verb

attondeō ‎(1a present$^?$), attondēs ‎(2a present), attondēre ‎(infinitiu), attondī ‎(perfet), attōnsum ‎(supí)
* afaitar-se, jo m'afaito, esquilar, jo esquilo, tallar, jo tallo
* collir, jo cullo

#### Variants

* adtondeō

#### Derivats

* attōnsus
# attivi
## Italià

   * Pronúncia: /atˈtiː.vi/

### Adjectiu

attivi m. pl.
* forma plural de attivo

### Nom

attivi m. pl.
* forma plural de attivo
# atto
## Italià

   * Pronúncia: /ˈat.to/

### Adjectiu

atto m. ‎(femení atta, plural masculí atti, plural femení atte)
* apte

### Nom

atto m. ‎(plural atti)
* acte
* (jurídic) acta, auto

### Miscel·lània

* Síl·labes: àt·to (2)
# attivo
## Italià

   * Pronúncia: /atˈtiː.vo/

### Adjectiu

attivo m. ‎(femení attiva, plural masculí attivi, plural femení attive)
* actiu

### Nom

attivo m. ‎(plural attivi)
* actiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: at·tì·vo (3)
# attonare
## Llatí

   * Pronúncia: /at.tɔˈnaː.rɛ/

### Verb

attonāre
* infinitiu del present actiu de attonō
# attonas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈat.tɔ.naːs/

### Verb

attonās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de attonō
# attivismi
## Italià

   * Pronúncia: /at.tiˈvi.zmi/

### Nom

attivismi m. pl.
* forma plural de attivismo
# attività
## Italià

   * Pronúncia: /at.ti.viˈta/
   * Rimes: -a

### Nom

attività f. ‎(plural invariable)
* activitat

### Miscel·lània

* Síl·labes: at·ti·vi·tà (4)
# attivismo
## Italià

   * Pronúncia: /at.tiˈvi.zmo/

### Nom

attivismo m. ‎(plural attivismi)
* activisme

### Miscel·lània

* Síl·labes: at·ti·vì·smo (4)
# assolellessa
## Català
### Verb

assolellessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolellar.
# assolellessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.su.ɫəˈʎe.sən/ balear /ə.so.ɫəˈʎe.sən/, /ə.su.ɫəˈje.sən/ Occidental: /a.so.ɫeˈʎe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

assolellessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolellar.
# assolellessi
## Català
### Verb

assolellessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolellar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolellar.
# assolellessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.su.ɫəˈʎe.sin/ balear /ə.so.ɫəˈʎe.sin/, /ə.su.ɫəˈje.sin/ Occidental: /a.so.ɫeˈʎe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

assolellessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolellar.
# assolellen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.suˈɫɛ.ʎən/ balear /ə.soˈɫə.ʎən/, /ə.suˈɫɛ.jən/ Occidental: /a.soˈɫe.ʎen/
   * Rimes: -ɛʎen

### Verb

assolellen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de assolellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb assolellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb assolellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·le·llen (4)
* Anagrama: Solanelles
# assolelleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.su.ɫəˈʎɛw/ balear /ə.so.ɫəˈʎəw/, /ə.su.ɫəˈjɛw/ Occidental: /a.so.ɫeˈʎew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

assolelleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de assolellar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb assolellar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb assolellar.