OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aqüeductes cerebrals
## Català
### Nom

aqüeductes cerebrals m. pl.
* Forma plural de aqüeducte cerebral.
# aquós
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkwos/, occidental /aˈkwos/
   * Rimes: -os
   * Etimologia: Del llatí aquosus, segle XV.

### Adjectiu

aquós m. ‎(femení aquosa, plural masculí aquosos, plural femení aquoses)
* De contingut abundant en aigua.

#### Traduccions

* Anglès: aqueous $^{(en)}$
* Castellà: acuoso $^{(es)}$
* Francès: aqueux $^{(fr)}$
* Italià: acquoso $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·quós (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# aqüeductes mesencefàlics
## Català
### Nom

aqüeductes mesencefàlics m. pl.
* Forma plural de aqüeducte mesencefàlic.
# aqüeducte mesencefàlic
## Català
### Nom

aqüeducte mesencefàlic m. ‎(plural aqüeductes mesencefàlics)
* (anatomia) aqüeducte cerebral
# aqüeductes de Silvi
## Català
### Nom

aqüeductes de Silvi m. pl.
* Forma plural de aqüeducte de Silvi.
# aporugares
## Català
### Verb

aporugares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aporugar.
# aporugarà
## Català
### Verb

aporugarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aporugar.
# aporugaré
## Català
### Verb

aporugaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de aporugar.
# aporugareu
## Català
### Verb

aporugareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aporugar.
# aporugarien
## Català
### Verb

aporugarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aporugar.
# aporugaries
## Català
### Verb

aporugaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aporugar.
# aporugaria
## Català
### Verb

aporugaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aporugar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aporugar.
# aporugaràs
## Català
### Verb

aporugaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de aporugar.
# aporugaren
## Català
### Verb

aporugaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aporugar.
# anotadors
## Català
### Nom

anotadors m. pl.
* Forma plural de anotador.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·no·ta·dors (4)
* Anagrames: tondosara, tondosarà
# anotaien
## Català
### Verb

anotaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de anotar.
# anotaia
## Català
### Verb

anotaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de anotar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de anotar.
# anotaies
## Català
### Verb

anotaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de anotar.
# anotadoras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.no.taˈðo.ɾas\, meridional \a.no.taˈðo.ɾah\
       Americà: alt /a.no.taˈdo.(ɾa)s/, baix \a.no.taˈðo.ɾah\, austral \a.no.taˈðo.ɾas\
   * Rimes: -oɾas

### Nom

anotadoras f. pl.
* forma plural de anotadora
# anotador
## Català

   * Etimologia: De anotar i el sufix -dor.

### Nom

anotador m. ‎(plural anotadors, femení anotadora)
* (esquaix, bàdminton) Auxiliar d'un àrbitre encarregat de controlar el marcador.
* (basquetbol) encistellador

#### Traduccions

* Anglès: scorer $^{(en)}$
* Castellà: anotador $^{(es)}$
* Francès: marqueur $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·no·ta·dor (4)

### Vegeu també

* anotador. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.no.taˈðoɾ\
       Americà: alt /a.no.t(a)ˈdoɾ/, baix \a.no.taˈðoɾ\
   * Rimes: -oɾ

### Nom

anotador m. ‎(plural anotadores, femení anotadora)
* anotador
* (basquetbol) encistellador

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·no·ta·dor (4)
# apliques
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɫi.kəs/, occidental /aˈpɫi.kes/
   * Rimes: -ikes

### Verb

apliques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aplicar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aplicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pli·ques (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeilpqsu)
* Anagrama: àlpiques

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈpli.kes/, meridional /aˈpli.keh/
       Americà: alt /aˈpli.k(e)s/, baix /aˈpli.keh/, austral /aˈpli.kes/
   * Rimes: -ikes

### Nom

apliques m. pl.
* forma plural de aplique
# apliqueguesses
## Català
### Verb

apliqueguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplicar.
# apliquegueu
## Català
### Verb

apliquegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aplicar.
# apliquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫiˈke.sən/, occidental /a.pɫiˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

apliquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplicar.
# apliquegués
## Català
### Verb

apliquegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplicar.
# apliquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɫi.kən/, occidental /aˈpɫi.ken/
   * Rimes: -iken

### Verb

apliquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aplicar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aplicar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aplicar.
# apliqueguéssom
## Català
### Verb

apliqueguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplicar.
# apliqueguéssou
## Català
### Verb

apliqueguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplicar.
# aparaules
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈɾaw.ɫəs/, occidental /a.paˈɾaw.ɫes/
   * Rimes: -awles

### Verb

aparaules
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aparaular.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aparaular.
# aparaulesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.ɾəwˈɫe.səs/, occidental /a.pa.ɾawˈɫe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aparaulesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparaular.
# aparaulessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.ɾəwˈɫe.sən/, occidental /a.pa.ɾawˈɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aparaulessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparaular.
# aparaule
## Català
### Verb

aparaule
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aparaular.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aparaular.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aparaular.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aparaular.
# aparaulessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.ɾəwˈɫe.sin/, occidental /a.pa.ɾawˈɫe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

aparaulessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparaular.
# aparaulessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pə.ɾəwˈɫe.sis/, occidental /a.pa.ɾawˈɫe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aparaulessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparaular.
# aparaulaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.ɾəwˈɫa.βən/, balear /ə.pə.ɾəwˈɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.pa.ɾawˈɫa.βen/ valencià /a.pa.ɾawˈɫa.ven/, /a.pa.ɾawˈɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aparaulaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aparaular.
# aparaulaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.ɾəwˈɫa.βəs/, balear /ə.pə.ɾəwˈɫa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.pa.ɾawˈɫa.βes/ valencià /a.pa.ɾawˈɫa.ves/, /a.pa.ɾawˈɫa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aparaulaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aparaular.
# arbitreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.biˈtɾɛw/ balear /əɾ.biˈtɾəw/, /ər.biˈtɾɛw/ Occidental: /aɾ.biˈtɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arbitreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arbitrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arbitrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arbitrar.
# arbitros
## Català
### Verb

arbitros
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arbitrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·bi·tros (3)
* Anagrama: barrotis

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.bɪ.troːs/

### Nom

arbitrōs
* acusatiu plural de arbiter
# arbitrum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.bɪ.trʊm/

### Nom

arbitrum
* acusatiu singular de arbiter
# arbitressis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.biˈtɾe.sis/, occidental /aɾ.biˈtɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arbitressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arbitrar.
# arbitris
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈbi.tɾis/, occidental /aɾˈbi.tɾis/

### Verb

arbitris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arbitrar.

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.bɪ.triːs/

### Nom

arbitrīs
* datiu plural de arbiter
* ablatiu plural de arbiter
# arbitrorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ar.bɪˈtroː.rʊm/

### Nom

arbitrōrum
* genitiu plural de arbiter
# arbitro
## Català
### Verb

arbitro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arbitrar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arbitrar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arbitrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·bi·tro (3)
* Anagrames: barroti, barrotí, orbitar, ribotar

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.bɪ.troː/

### Nom

arbitrō
* datiu singular de arbiter
* ablatiu singular de arbiter

### Verb

arbitrō ‎(1a present$^?$), arbitrās ‎(2a present), arbitrāre ‎(infinitiu), arbitrāvī ‎(perfet), arbitrātum ‎(supí)
* jutjar

#### Sinònims

* arbitror
# arbitressin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.biˈtɾe.sin/, occidental /aɾ.biˈtɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arbitressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arbitrar.
# arbitri
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈbi.tɾi/, occidental /aɾˈbi.tɾi/

### Verb

arbitri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arbitrar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arbitrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arbitrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arbitrar.

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.bɪ.triː/

### Nom

arbitrī
* nominatiu plural de arbiter
* vocatiu plural de arbiter
* genitiu singular de arbiter
# arbitrin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈbi.tɾin/, occidental /aɾˈbi.tɾin/

### Verb

arbitrin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arbitrar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arbitrar.
# aposentasses
## Català
### Verb

aposentasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tas·ses (5)
* Anagrama: anteposasses
# aposentats
## Català
### Verb

aposentats
* Participi masculí plural del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tats (4)
* Anagrama: anteposats
# aposentaven
## Català
### Verb

aposentaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·ven (5)
* Anagrama: anteposaven
# aposentaves
## Català
### Verb

aposentaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·ves (5)
* Anagrama: anteposaves
# aposentassen
## Català
### Verb

aposentassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tas·sen (5)
* Anagrama: anteposassen
# aposentat
## Català
### Verb

aposentat
* Participi masculí singular del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tat (4)
* Anagrames: anteposat, apetonats, apostaten
# aposentau
## Català
### Verb

aposentau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aposentar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tau (4)
* Anagrama: anteposau
# aposentassin
## Català
### Verb

aposentassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tas·sin (5)
* Anagrama: anteposassin
# aposentassis
## Català
### Verb

aposentassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·tas·sis (5)
* Anagrama: anteposassis
# aposentava
## Català
### Verb

aposentava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aposentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aposentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·sen·ta·va (5)
* Anagrama: anteposava
# apaivaguí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəj.βəˈɣi/, balear /ə.pəj.vəˈɣi/ Occidental: nord-occidental /a.paj.βaˈɣi/ valencià /a.paj.vaˈɣi/, /a.paj.βaˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

apaivaguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de apaivagar.
# apaivagàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəj.βəˈɣa.ɾəw/, balear /ə.pəj.vəˈɣa.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /a.paj.βaˈɣa.ɾew/ valencià /a.paj.vaˈɣa.ɾew/, /a.paj.βaˈɣa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

apaivagàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de apaivagar.
# apaivagàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəj.βəˈɣa.βəw/, balear /ə.pəj.vəˈɣa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.paj.βaˈɣa.βew/ valencià /a.paj.vaˈɣa.vew/, /a.paj.βaˈɣa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

apaivagàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de apaivagar.
# apaivagà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəj.βəˈɣa/, balear /ə.pəj.vəˈɣa/ Occidental: nord-occidental /a.paj.βaˈɣa/ valencià /a.paj.vaˈɣa/, /a.paj.βaˈɣa/
   * Rimes: -a

### Verb

apaivagà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de apaivagar.
# apaivagàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəj.βəˈɣa.ɾəm/, balear /ə.pəj.vəˈɣa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /a.paj.βaˈɣa.ɾem/ valencià /a.paj.vaˈɣa.ɾem/, /a.paj.βaˈɣa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

apaivagàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de apaivagar.
# apaivaguésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəj.βəˈɣe.səw/, balear /ə.pəj.vəˈɣe.səw/ Occidental: nord-occidental /a.paj.βaˈɣe.sew/ valencià /a.paj.vaˈɣe.sew/, /a.paj.βaˈɣe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

apaivaguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apaivagar.
# apaivaguéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəj.βəˈɣe.sim/, balear /ə.pəj.vəˈɣe.sim/ Occidental: nord-occidental /a.paj.βaˈɣe.sim/ valencià /a.paj.vaˈɣe.sim/, /a.paj.βaˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

apaivaguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apaivagar.
# apaivaguéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəj.βəˈɣe.siw/, balear /ə.pəj.vəˈɣe.siw/ Occidental: nord-occidental /a.paj.βaˈɣe.siw/ valencià /a.paj.vaˈɣe.siw/, /a.paj.βaˈɣe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

apaivaguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apaivagar.
# apaiz
## Basc

   * Pronúncia: /a.pajs̪/
   * Àudio: Sant Sebastià
   * Etimologia: Variant de apez, segle XIII.

### Nom

apaiz anim.
* sacerdot

#### Declinació

Nom comú animat en consonant
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
apaiz
apaiza
apaizak
Ergatiu
apaizek
apaizak
apaizek
Datiu
apaizi
apaizari
apaizei
Genitiu
apaizen
apaizaren
apaizen
Comitatiu
apaizekin
apaizarekin
apaizekin
Benefactiu
apaizentzat
apaizarentzat
apaizentzat
Instrumental
apaizez
apaizaz
apaizez
Partitiu
apaizik
Prolatiu
apaiztzat
Causal
apaizengatik
apaizarengatik
apaizengatik
Locatius
Inessiu
apaizengan
apaizarengan
apaizengan
Ablatiu
apaizengandik
apaizarengandik
apaizengandik
Al·latiu
apaizengana
apaizarengana
apaizengana
Terminatiu
apaizenganaino
apaizarenganaino
apaizenganaino
Al·l. direcional
apaizenganantz
apaizarenganantz
apaizenganantz
Gen. locatiu
apaizenganako
apaizarenganako
apaizenganako :
# apujar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.puˈʒa/ Occidental: nord-occidental /a.puˈʒa/ valencià /a.puˈd͡ʒaɾ/, /a.puˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: apujà
   * Etimologia: Del prefix a- i pujar, segle XIII.

### Verb

apujar trans., pron. ‎(pronominal apujar-se)
* Augmentar una quantitat de diners.
    M'han apujat el sou.
* Fer més flama, més calor.
    Si aties el foc s'apujaran les flames.
* (pronominal) Cantar en un to més alt del què caldria.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: apujo, apuja, apugem

#### Sinònims

* alçar, encarir

#### Traduccions

* Anglès: raise $^{(en)}$
* Castellà: aumentar $^{(es)}$
* Esperanto: levi $^{(eo)}$
* Francès: augmenter $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pu·jar (3)
* Anagrames: jaupar, pujara, pujarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# apujar-se
## Català
### Verb

apujar-se
* Forma pronominal de apujar.

### Miscel·lània

* Anagrames: apujares, asprejau, jaupares
# apostrofava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.tɾuˈfa.βə/ balear /ə.pos.tɾoˈfa.və/, /ə.pus.tɾuˈfa.və/ Occidental: nord-occidental /a.pos.tɾoˈfa.βa/ valencià /a.pos.tɾoˈfa.va/, /a.pos.tɾoˈfa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

apostrofava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de apostrofar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de apostrofar.
# apostrofaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.tɾuˈfa.βən/ balear /ə.pos.tɾoˈfa.vən/, /ə.pus.tɾuˈfa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.pos.tɾoˈfa.βen/ valencià /a.pos.tɾoˈfa.ven/, /a.pos.tɾoˈfa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

apostrofaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de apostrofar.
# apostrofaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.tɾuˈfa.βəs/ balear /ə.pos.tɾoˈfa.vəs/, /ə.pus.tɾuˈfa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.pos.tɾoˈfa.βes/ valencià /a.pos.tɾoˈfa.ves/, /a.pos.tɾoˈfa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

apostrofaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de apostrofar.
# apostrofassen
## Català
### Verb

apostrofassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostrofar.
# apostrofassin
## Català
### Verb

apostrofassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostrofar.
# apostrofassis
## Català
### Verb

apostrofassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostrofar.
# apostrofasses
## Català
### Verb

apostrofasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostrofar.
# apostrofau
## Català
### Verb

apostrofau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apostrofar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apostrofar.
# apel·lessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫˈɫe.sən/, /ə.pəˈɫe.sən/ balear /ə.pəɫˈɫe.sən/ Occidental: /a.peɫˈɫe.sen/, /a.peˈɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

apel·lessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apel·lar.
# apel·lesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫˈɫe.səs/, /ə.pəˈɫe.səs/ balear /ə.pəɫˈɫe.səs/ Occidental: /a.peɫˈɫe.ses/, /a.peˈɫe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

apel·lesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apel·lar.
# apel·lis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈpɛɫ.ɫis/, /əˈpɛ.ɫis/ balear /əˈpɛɫ.ɫis/ Occidental: /aˈpɛɫ.ɫis/, /aˈpɛ.ɫis/
   * Rimes: -ɛllis

### Verb

apel·lis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apel·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pel·lis (3)
* Anagrames: pal·lies, pal·liés, Pesillà, sapel·li
# apel·lessa
## Català
### Verb

apel·lessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apel·lar.
# apel·lessi
## Català
### Verb

apel·lessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apel·lar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apel·lar.
# apel·lessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫˈɫe.sis/, /ə.pəˈɫe.sis/ balear /ə.pəɫˈɫe.sis/ Occidental: /a.peɫˈɫe.sis/, /a.peˈɫe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

apel·lessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apel·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pel·les·sis (4)
* Anagrames: espellissa, espellissà, pal·liesses
# apel·leu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫˈɫɛw/, /ə.pəˈɫɛw/ balear /ə.pəɫˈɫəw/, /ə.pəɫˈɫɛw/ Occidental: /a.peɫˈɫew/, /a.peˈɫew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

apel·leu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apel·lar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb apel·lar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apel·lar.
# aplicatius
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫi.kəˈtiws/, occidental /a.pɫi.kaˈtiws/
   * Rimes: -iws

### Adjectiu

aplicatius m. pl.
* Forma plural de aplicatiu.

### Nom

aplicatius m. pl.
* Forma plural de aplicatiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pli·ca·tius (4)
# aplicativa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫi.kəˈti.βə/, balear /ə.pɫi.kəˈti.və/ Occidental: nord-occidental /a.pɫi.kaˈti.βa/ valencià /a.pɫi.kaˈti.va/, /a.pɫi.kaˈti.βa/
   * Rimes: -iva

### Adjectiu

aplicativa f. ‎(plural aplicatives)
* Forma femenina de aplicatiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pli·ca·ti·va (5)
# aplicaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫiˈka.βəs/, balear /ə.pɫiˈka.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.pɫiˈka.βes/ valencià /a.pɫiˈka.ves/, /a.pɫiˈka.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aplicaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aplicar.
# aplicavi
## Català
### Verb

aplicavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aplicar.
# aplicatiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫi.kəˈtiw/, occidental /a.pɫi.kaˈtiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: De aplicar i el sufix -tiu. Com a nom és un calc de l’adjectiu anglès applicative.

### Adjectiu

aplicatiu m. ‎(femení aplicativa, plural masculí aplicatius, plural femení aplicatives)
* Usat per a aplicar.

#### Traduccions

* Anglès: applicative $^{(en)}$
* Castellà: aplicativo $^{(es)}$
* Francès: applicatif $^{(fr)}$
* Italià: applicativo $^{(it)}$

### Nom

aplicatiu m. ‎(plural aplicatius)
* (informàtica, impròpiament) aplicació

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pli·ca·tiu (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB, Optimot