OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# deixondir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.ʃunˈdi/ balear /də.ʃonˈdi/, /də.ʃunˈdi/ Occidental: nord-occidental /dej.ʃonˈdi/ valencià /dej.ʃonˈdiɾ/, /de.ʃonˈdi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: deixondí
   * Etimologia: De deixondar, per canvi de conjugació, segle XVIII.

### Verb

deixondir trans., pron. ‎(pronominal deixondir-se)
* Llevar l’ensopiment.
* Fer sortir d'un estat d'inactivació.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: deixondeixo, deixondeix, deixondim

#### Variants

* desxondir (menorquí)

#### Sinònims

* deixondar

#### Traduccions

* Anglès: awaken $^{(en)}$
* Castellà: despabilar $^{(es)}$
* Francès: éveiller $^{(fr)}$
* Italià: svegliare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: dei·xon·dir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# descabellàssiu
## Català
### Verb

descabellàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descabellar.

#### Variants

* descabelléssiu, descabellésseu, descabellàsseu, descabellàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·llàs·siu (5)
# descabellésseu
## Català
### Verb

descabellésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descabellar.

#### Variants

* descabelléssiu, descabellàssiu, descabellàsseu, descabellàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·llés·seu (5)
# descabellàs
## Català
### Verb

descabellàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descabellar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descabellar.

#### Variants

* [1] descabellessi, descabellés, descabellara
* [2] descabellessi, descabellés, descabellara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·llàs (4)
# descabellàssem
## Català
### Verb

descabellàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descabellar.

#### Variants

* descabelléssim, descabelléssem, descabellàssim, descabellàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·llàs·sem (5)
# descabellàveu
## Català
### Verb

descabellàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de descabellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·llà·veu (5)
# descabellàvem
## Català
### Verb

descabellàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de descabellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·llà·vem (5)
# descabellés
## Català
### Verb

descabellés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb descabellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb descabellar.

#### Variants

* [1] descabellessi, descabellàs, descabellara
* [2] descabellessi, descabellàs, descabellara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·llés (4)
# descabelléssem
## Català
### Verb

descabelléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descabellar.

#### Variants

* descabelléssim, descabellàssim, descabellàssem, descabellàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·llés·sem (5)
# descabellàsseu
## Català
### Verb

descabellàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb descabellar.

#### Variants

* descabelléssiu, descabellésseu, descabellàssiu, descabellàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·llàs·seu (5)
# descabellàssim
## Català
### Verb

descabellàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb descabellar.

#### Variants

* descabelléssim, descabelléssem, descabellàssem, descabellàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ca·be·llàs·sim (5)
# descarbonitzaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾi.ə/ balear /dəs.kəɾ.bo.ni.d͡zəˈɾi.ə/, /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.ni.d͡zaˈɾi.a/, valencià /des.kaɾ.bo.ni.zaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

descarbonitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de descarbonitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de descarbonitzar.
# descarbonitzarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾi.ən/ balear /dəs.kəɾ.bo.ni.d͡zəˈɾi.ən/, /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.ni.d͡zaˈɾi.en/, valencià /des.kaɾ.bo.ni.zaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

descarbonitzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de descarbonitzar.
# descarbonitzarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾa/ balear /dəs.kəɾ.bo.ni.d͡zəˈɾa/, /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.ni.d͡zaˈɾa/, valencià /des.kaɾ.bo.ni.zaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

descarbonitzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de descarbonitzar.
# descarbonitzares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡za.ɾəs/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡za.ɾəs/, /dəs.kər.bu.niˈd͡za.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡za.ɾes/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈza.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

descarbonitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de descarbonitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* [2] descarbonitzessis, descarbonitzesses, descarbonitzassis, descarbonitzasses

### Miscel·lània

* Anagrama: descarbonitzar-se
# descarbonitzaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾi.əs/ balear /dəs.kəɾ.bo.ni.d͡zəˈɾi.əs/, /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.ni.d͡zaˈɾi.es/, valencià /des.kaɾ.bo.ni.zaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

descarbonitzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de descarbonitzar.
# descarbonitzaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾas/ balear /dəs.kəɾ.bo.ni.d͡zəˈɾas/, /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.ni.d͡zaˈɾas/, valencià /des.kaɾ.bo.ni.zaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

descarbonitzaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de descarbonitzar.
# descarbonitzaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.niˈd͡za.ɾən/ balear /dəs.kəɾ.bo.niˈd͡za.ɾən/, /dəs.kər.bu.niˈd͡za.ɾən/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.niˈd͡za.ɾen/, valencià /des.kaɾ.bo.niˈza.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

descarbonitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de descarbonitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descarbonitzar.

#### Variants

* [2] descarbonitzessin, descarbonitzessen, descarbonitzassin, descarbonitzassen
# descarbonitzareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾɛw/ balear /dəs.kəɾ.bo.ni.d͡zəˈɾəw/, /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.ni.d͡zaˈɾew/, valencià /des.kaɾ.bo.ni.zaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

descarbonitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de descarbonitzar.
# descarbonitzaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾe/ balear /dəs.kəɾ.bo.ni.d͡zəˈɾe/, /dəs.kər.bu.ni.d͡zəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /des.kar.βo.ni.d͡zaˈɾe/, valencià /des.kaɾ.bo.ni.zaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

descarbonitzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de descarbonitzar.
# denier
## Anglès

   * Pronúncia: /dəˈnɪə(r)/ àudio (EUA) (yarn)

### Nom

denier ‎(plural deniers)
* (numismàtica) diner

### Vegeu també

* denier. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# deniers
## Anglès
### Nom

deniers
* forma plural de denier
# denes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈdɛ.nəs/, occidental /ˈde.nes/
   * Rimes: -ɛnes

### Nom

denes f. pl.
* Forma plural de dena.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·nes (2)
* Anagrames: desen, nedes, nedés, seden
# dengue
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈdeŋ.ɡə/, occidental /ˈdeŋ.ɡe/
   * Etimologia: Del castellà dengue, del suahili dinga ‎(«atac amb conculsions»).

### Nom

dengue m. ‎(plural dengues)
* Malaltia infecciosa vírica transmesa per mosquits Aedes i caracteritzada per febre alta, dolors al cap i musculars, i erupció cutània.

#### Traduccions

* Anglès: dengue $^{(en)}$
* Castellà: dengue $^{(es)}$
* Francès: dengue $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: den·gue (2)
* Anagrama: deguen

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, Termcat

## Anglès

   * Pronúncia: /ˈdɛŋɡi/

### Nom

dengue ‎(normalment incomptable, plural dengues)
* dengue
# denigrare
## Llatí

   * Pronúncia: /dɛ.nɪˈɡraː.rɛ/

### Verb

denigrāre
* infinitiu del present actiu de denigrō
# denigras
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdɛ.nɪ.ɡraːs/

### Verb

denigrās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de denigrō
# denigratum
## Llatí

   * Pronúncia: /dɛ.nɪˈɡraː.tʊm/

### Verb

denigrātum
* supí acusatiu de denigrō
# denigravi
## Llatí

   * Pronúncia: /dɛ.nɪˈɡraː.wiː/

### Verb

denigrāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de denigrō
# desembaléssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəˈɫe.siw/, occidental /de.zem.baˈɫe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

desembaléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* desembaleguéssou, desembalésseu, desembalàssiu, desembalàsseu, desembalàreu
# desembalàssim
## Català
### Verb

desembalàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* desembaleguéssom, desembaléssim, desembaléssem, desembalàssem, desembalàrem
# desembalàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəm.bəˈɫa.βəw/, balear /də.zəm.bəˈɫa.vəw/ Occidental: nord-occidental /de.zem.baˈɫa.βew/ valencià /de.zem.baˈɫa.vew/, /de.zem.baˈɫa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

desembalàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de desembalar.

#### Variants

* desembalavo, desembalàieu
# desembaléssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəˈɫe.səm/, occidental /de.zem.baˈɫe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

desembaléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* desembaleguéssom, desembaléssim, desembalàssim, desembalàssem, desembalàrem
# desembalàssiu
## Català
### Verb

desembalàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* desembaleguéssou, desembaléssiu, desembalésseu, desembalàsseu, desembalàreu
# desembalés
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəˈɫes/, occidental /de.zem.baˈɫes/
   * Rimes: -es

### Verb

desembalés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* [1] desembalessi, desembalessa, desembaleguessa, desembalàs, desembalara
* [2] desembalessi, desembalegués, desembalàs, desembalara
# desembaléssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəˈɫe.sim/, occidental /de.zem.baˈɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

desembaléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* desembaleguéssom, desembaléssem, desembalàssim, desembalàssem, desembalàrem
# desembalésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəˈɫe.səw/, occidental /de.zem.baˈɫe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

desembalésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* desembaleguéssou, desembaléssiu, desembalàssiu, desembalàsseu, desembalàreu
# dentiste
## Francès

   * Etimologia: De dent i el sufix -iste.

### Nom

dentiste m. f. ‎(plural dentistes)
* dentista

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Dictionnaire Larousse Français sobre dentiste
# dentistes
## Català

   * Pronúncia: oriental /dənˈtis.təs/, occidental /denˈtis.tes/
   * Rimes: -istes

### Nom

dentistes m. f. pl.
* Forma plural de dentista.

### Miscel·lània

* Síl·labes: den·tis·tes (3)
* Anagrama: distentes

## Francès
### Nom

dentistes m. f. pl.
* forma plural de dentiste
# dentino
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdɛn.tɪ.noː/

### Nom

dentinō
* datiu singular de dentinum
* ablatiu singular de dentinum
# dentinum
## Llatí
### Nom

dentinum n. ‎(genitiu dentinī)
* (Terminologia Anatomica) dentina, substància ebúrnia

#### Declinació

2a declinació -um, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | dentinum | dentina |
| Vocatiu | dentinum | dentina |
| Acusatiu | dentinum | dentina |
| Genitiu | dentinī | dentinōrum |
| Datiu | dentinō | dentinīs |
| Ablatiu | dentinō | dentinīs |

### Vegeu també

* dentinum. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# dentis
## Francès

   * Pronúncia: /dɑ̃ˈti/

### Nom

dentis m. pl.
* forma plural de denti

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdɛn.tɪs/

### Nom

dentis
* genitiu singular de dēns
# dentista
## Català

   * Pronúncia: (masculí) oriental /dənˈtis.tə/, occidental /denˈtis.te/
   * Rimes: -iste
   * Pronúncia: (femení) oriental /dənˈtis.tə/, occidental /denˈtis.ta/
   * Rimes: -ista
   * Etimologia: De dent i el sufix -ista, segle XIX.

### Nom

dentista m. f. ‎(plural dentistes)
* Professional que tracta malalties dentals.

#### Sinònims

* odontòleg (cultisme)

#### Traduccions

* Anglès: dentist $^{(en)}$
* Castellà: dentista $^{(es)}$ m. f.
* Francès: dentiste $^{(fr)}$ m. f.
* Gallec: dentista $^{(gl)}$ m. f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: den·tis·ta (3)
* Anagrames: densitat, destinat, distenta, tintades

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /denˈtis.ta/, meridional \deŋˈtih.ta\
       Americà: alt /denˈtis.t(a)/, baix \deŋˈtih.ta\, austral /denˈtih.ta/
   * Rimes: -ista
   * Etimologia: De diente i el sufix -ista.

### Nom

dentista m. f. ‎(plural dentistas)
* dentista

#### Sinònims

* odontólogo

### Miscel·lània

* Síl·labes: den·tis·ta (3)
* Anagrames: distante, intestad

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre dentista

## Gallec

   * Pronúncia: /denˈtis.ta̝/
   * Etimologia: De dente i el sufix -ista.

### Nom

dentista m. f. ‎(plural dentistas)
* dentista

#### Sinònims

* odontólogo

### Miscel·lània

* Síl·labes: den·tis·ta (3)
* Anagrama: distante

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario da Real Academia Galega sobre dentista
* Per a més informació vegeu l'entrada al Dicionário Estraviz sobre dentista
# dentinorum
## Llatí

   * Pronúncia: /dɛn.tɪˈnoː.rʊm/

### Nom

dentinōrum
* genitiu plural de dentinum
# dentinis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdɛn.tɪ.niːs/

### Nom

dentinīs
* datiu plural de dentinum
* ablatiu plural de dentinum
# dentistas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /denˈtis.tas/, meridional \deŋˈtih.tah\
       Americà: alt /denˈtis.t(a)s/, baix \deŋˈtih.tah\, austral /denˈtih.tas/
   * Rimes: -istas

### Nom

dentistas m. f. pl.
* forma plural de dentista

### Miscel·lània

* Síl·labes: den·tis·tas (3)
* Anagrama: distantes

## Gallec
### Nom

dentistas m. f. pl.
* forma plural de dentista

### Miscel·lània

* Síl·labes: den·tis·tas (3)
* Anagrama: distantes
# dentium
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdɛn.tɪ.ʊm/

### Nom

dentium
* genitiu plural de dēns
# desemmotlàssem
## Català
### Verb

desemmotlàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desemmotlar.
# desemmotlàssiu
## Català
### Verb

desemmotlàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desemmotlar.
# desemmotlàsseu
## Català
### Verb

desemmotlàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desemmotlar.
# desemmotlàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəm.muɫˈɫa.ɾəw/ balear /də.zəm.moɫˈɫa.ɾəw/, /də.zəm.muɫˈɫa.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /de.zem.moɫˈɫa.ɾew/ valencià /de.zem.moɫˈɫa.ɾew/, /de.zem.moˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

desemmotlàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desemmotlar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desemmotlar.
# desemmotlàs
## Català
### Verb

desemmotlàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desemmotlar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desemmotlar.
# desemmotlàssim
## Català
### Verb

desemmotlàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desemmotlar.
# desemmotlàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəm.muɫˈɫa.βəw/ balear /də.zəm.moɫˈɫa.vəw/, /də.zəm.muɫˈɫa.vəw/ Occidental: nord-occidental /de.zem.moɫˈɫa.βew/ valencià /de.zem.moɫˈɫa.vew/, /de.zem.moˈɫa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

desemmotlàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de desemmotlar.
# desemmotlés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəm.muɫˈɫes/ balear /də.zəm.moɫˈɫes/, /də.zəm.muɫˈɫes/ Occidental: nord-occidental /de.zem.moɫˈɫes/ valencià /de.zem.moɫˈɫes/, /de.zem.moˈɫes/
   * Rimes: -es

### Verb

desemmotlés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desemmotlar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desemmotlar.
# desemmotléssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəm.muɫˈɫe.səm/ balear /də.zəm.moɫˈɫe.səm/, /də.zəm.muɫˈɫe.səm/ Occidental: nord-occidental /de.zem.moɫˈɫe.sem/ valencià /de.zem.moɫˈɫe.sem/, /de.zem.moˈɫe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

desemmotléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desemmotlar.
# desenfadeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəɱ.fəˈðɛw/ balear /də.zəɱ.fəˈðəw/, /də.zəɱ.fəˈðɛw/ Occidental: /de.zeɱ.faˈðew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desenfadeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de desenfadar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb desenfadar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb desenfadar.

#### Variants

* [1] desenfadau
* [3] desenfadau

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·deu (4)
# desenfadi
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱˈfa.ði/, occidental /de.zeɱˈfa.ði/
   * Rimes: -adi

### Verb

desenfadi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desenfadar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desenfadar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desenfadar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desenfadar.

#### Variants

* [1] desenfado, desenfade, desenfad
* [2] desenfade
* [3] desenfade
* [4] desenfade

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·di (4)
# desenfadin
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱˈfa.ðin/, occidental /de.zeɱˈfa.ðin/
   * Rimes: -adin

### Verb

desenfadin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desenfadar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desenfadar.

#### Variants

* [1] desenfaden
* [2] desenfaden

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·din (4)
# desenfadis
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱˈfa.ðis/, occidental /de.zeɱˈfa.ðis/
   * Rimes: -adis

### Verb

desenfadis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb desenfadar.

#### Variants

* desenfades

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·dis (4)
# desenfadàs
## Català
### Verb

desenfadàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desenfadar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desenfadar.

#### Variants

* [1] desenfadés, desenfadara
* [2] desenfadés, desenfadara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·dàs (4)
# desenfadàssem
## Català
### Verb

desenfadàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desenfadar.

#### Variants

* desenfadéssim, desenfadéssem, desenfadàssim, desenfadàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·dàs·sem (5)
# desenfado
## Català
### Verb

desenfado
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desenfadar.

#### Variants

* desenfade, desenfadi, desenfad

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·do (4)
# desenfadàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱ.fəˈða.ɾəm/, occidental /de.zeɱ.faˈða.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

desenfadàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desenfadar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desenfadar.

#### Variants

* [2] desenfadéssim, desenfadéssem, desenfadàssim, desenfadàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·dà·rem (5)
# desenfadàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəɱ.fəˈða.ɾəw/, occidental /de.zeɱ.faˈða.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

desenfadàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desenfadar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desenfadar.

#### Variants

* [2] desenfadéssiu, desenfadésseu, desenfadàssiu, desenfadàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·fa·dà·reu (5)
# desbandar-se
## Català
### Verb

desbandar-se
* Forma pronominal de desbandar.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# desbanquem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bəŋˈkɛm/ balear /dəz.bəŋˈkəm/, /dəz.bəŋˈkɛm/ Occidental: /dez.baŋˈkem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

desbanquem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de desbancar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb desbancar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb desbancar.

#### Variants

* [1] desbancam

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·quem (3)
# desbanquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəzˈbaŋ.kən/, occidental /dezˈbaŋ.ken/
   * Rimes: -aŋken

### Verb

desbanquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desbancar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb desbancar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb desbancar.

#### Variants

* [2] desbanquin
* [3] desbanquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·quen (3)
# desbanquessi
## Català
### Verb

desbanquessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbancar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbancar.

#### Variants

* [1] desbanqués, desbancàs, desbancara
* [2] desbanqués, desbancàs, desbancara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·ques·si (4)
* Anagrama: esbandisques
# desbanque
## Català
### Verb

desbanque
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desbancar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desbancar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desbancar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desbancar.

#### Variants

* [1] desbanco, desbanqui, desbanc
* [2] desbanqui
* [3] desbanqui
* [4] desbanqui

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·ban·que (3)