OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# inscrigues
## Català

   * Pronúncia: oriental /insˈkɾi.ɣəs/, occidental /insˈkɾi.ɣes/
   * Rimes: -iɡes

### Verb

inscrigues
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inscriure.
# inscriguesses
## Català
### Verb

inscriguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inscriure.
# imbuïsca
## Català
### Verb

imbuïsca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb imbuir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb imbuir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb imbuir.
# imbuïsques
## Català
### Verb

imbuïsques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb imbuir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·bu·ïs·ques (4)
* Anagrames: imbuesquis, ubiquéssim
# imbuïssin
## Català
### Verb

imbuïssin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbuir.
# imbuïssis
## Català
### Verb

imbuïssis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbuir.
# imbuïu
## Català
### Verb

imbuïu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de imbuir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb imbuir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb imbuir.
# imbuïsquen
## Català
### Verb

imbuïsquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb imbuir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb imbuir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·bu·ïs·quen (4)
* Anagrama: imbuesquin
# imbuïssen
## Català
### Verb

imbuïssen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbuir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·bu·ïs·sen (4)
* Anagrama: nimbéssiu
# imbuïsses
## Català
### Verb

imbuïsses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbuir.
# influiguérem
## Català
### Verb

influiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de influir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influigueves
## Català
### Verb

influigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de influir.
# influigué
## Català
### Verb

influigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de influir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de influir.
# influiguesses
## Català
### Verb

influiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influigueva
## Català
### Verb

influigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de influir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de influir.
# influiguera
## Català
### Verb

influiguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influigueres
## Català
### Verb

influigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de influir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influigueren
## Català
### Verb

influigueren
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de influir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influiguessen
## Català
### Verb

influiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influigueven
## Català
### Verb

influigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de influir.
# incartapecoriste
## Italià
### Verb

incartapecoriste
* segona persona plural (voi) del passat de incartapecorire
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de incartapecorire
# incartapecorirà
## Italià
### Verb

incartapecorirà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de incartapecorire
# incartapecorissero
## Italià
### Verb

incartapecorissero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de incartapecorire
# incartapecorisse
## Italià
### Verb

incartapecorisse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de incartapecorire
# incartapecoristi
## Italià
### Verb

incartapecoristi
* segona persona singular (tu) del passat de incartapecorire
# incartapecorissimo
## Italià
### Verb

incartapecorissimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de incartapecorire
# incartapecorirsi
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.kar.ta.pe.koˈrir.si/

### Verb

incartapecorirsi pron.
* forma pronominal de incartapecorire

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: in·car·ta·pe·co·rìr·si (7)
# incartapecorirò
## Italià
### Verb

incartapecorirò
* primera persona singular (io) del futur de incartapecorire
# incartapecorirono
## Italià
### Verb

incartapecorirono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de incartapecorire
# incartapecorissi
## Italià
### Verb

incartapecorissi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de incartapecorire
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de incartapecorire
# immergisca
## Català
### Verb

immergisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immergir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immergir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb immergir.
# immergisquen
## Català
### Verb

immergisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb immergir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gis·quen (4)
* Anagrama: immergesquin
# immergissis
## Català
### Verb

immergissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gis·sis (4)
* Anagrames: esgrimíssim, immigressis
# immergisses
## Català
### Verb

immergisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gis·ses (4)
* Anagrames: esgrimíssem, immigresses
# immergisques
## Català
### Verb

immergisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gis·ques (4)
* Anagrama: immergesquis
# immergissen
## Català
### Verb

immergissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gis·sen (4)
* Anagrama: immigressen
# immergiu
## Català
### Verb

immergiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de immergir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb immergir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·giu (3)
* Anagrames: immigreu, mugiríem
# immergissin
## Català
### Verb

immergissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gis·sin (4)
* Anagrama: immigressin
# instauré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.tauˈɾe/, meridional \i(ŋ)h.tauˈɾe\
       Americà: alt /ins.t(au)ˈɾe/, baix \i(ŋ)h.tauˈɾe\, austral /i(n)h.tauˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

instauré
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb instaurar
# instaurés
## Català
### Verb

instaurés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tau·rés (3)
* Anagrames: aturessin, aürtessin, entràssiu, nitràsseu, rentàssiu, trenàssiu, trinàsseu, tussarien
# instauréssim
## Català
### Verb

instauréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tau·rés·sim (4)
* Anagrama: ministràsseu
# instauréssiu
## Català
### Verb

instauréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# instauràssiu
## Català
### Verb

instauràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# instaurí
## Català
### Verb

instaurí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de instaurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tau·rí (3)
* Anagrames: instruïa, intuiràs
# instauràveu
## Català
### Verb

instauràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de instaurar.
# instauréssem
## Català
### Verb

instauréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# instaurésseu
## Català
### Verb

instaurésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# instruantojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈan.tojn/

### Verb

instruantojn
* acusatiu plural de instruanto
# instruas
## Esperanto

   * Pronúncia: /inˈstru.as/

### Verb

instruas
* present de instrui
# instruata
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈa.ta/

### Verb

instruata ‎(plural instruataj, acusatiu instruatan, plural acusatiu instruatajn)
* participi passiu present de instrui
# instruatajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈa.tajn/

### Verb

instruatajn
* acusatiu plural de instruata
# instruatan
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈa.tan/

### Verb

instruatan
* acusatiu de instruata
# instruatoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈa.toj/

### Verb

instruatoj
* forma plural de instruato
# instruanton
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈan.ton/

### Verb

instruanton
* acusatiu de instruanto
# instruataj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈa.taj/

### Verb

instruataj
* forma plural de instruata
# instruato
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈa.to/

### Verb

instruato ‎(plural instruatoj, acusatiu instruaton, plural acusatiu instruatojn)
* participi passiu nominal present de instrui
# instruate
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈa.te/

### Verb

instruate
* participi passiu adverbial present de instrui
# immutaríeu
## Català
### Verb

immutaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de immutar.
# immutasses
## Català
### Verb

immutasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·tas·ses (4)
* Anagrama: mustiàssem
# immutassin
## Català
### Verb

immutassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·tas·sin (4)
* Anagrama: minutàssim
# immutassis
## Català
### Verb

immutassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·tas·sis (4)
* Anagrama: mustiàssim
# immutassen
## Català
### Verb

immutassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·tas·sen (4)
* Anagrama: minutàssem
# immutatiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.mu.təˈtiw/, occidental /im.mu.taˈtiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: Del llatí immutativus, segle XIX.

### Adjectiu

immutatiu m. ‎(femení immutativa, plural masculí immutatius, plural femení immutatives)
* que immuta o té virtut d'immutar.

#### Traduccions

* Castellà: inmutativo $^{(es)}$
* Francès: qui change $^{(fr)}$, qui tranforme $^{(fr)}$
* Llatí: immutare $^{(la)}$ valens

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·ta·tiu (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# instituyo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.tiˈtu.ʝo/, meridional \i(ŋ)h.tiˈtu.ʝo\
       Americà: alt /ins.t(i)ˈtu.ʝo/, baix \i(ŋ)h.tiˈtu.ʝo\, austral \i(n)h.tiˈtu.ʒo\
   * Rimes: -uʝo

### Verb

instituyo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb instituir
# instituts d'ensenyament secundari
## Català
### Nom

instituts d'ensenyament secundari m. pl.
* Forma plural de institut d'ensenyament secundari.
# institutum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.stɪˈtuː.tʊm/

### Verb

īnstitūtum
* supí acusatiu de īnstituō
# instituts de ciències de l'educació
## Català
### Nom

instituts de ciències de l'educació m. pl.
* Forma plural de institut de ciències de l'educació.
# instituí
## Català
### Verb

instituí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de instituir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de instituir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.ti.tuˈi/, meridional \i(ŋ)h.ti.tuˈi\
       Americà: alt /ins.t(i).tuˈi/, baix \i(ŋ)h.ti.tuˈi\, austral /i(n)h.ti.tuˈi/
   * Rimes: -i

### Verb

instituí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb instituir
# instituíreu
## Català
### Verb

instituíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de instituir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instituir.
# instituts d'educació secundària
## Català
### Nom

instituts d'educació secundària m. pl.
* Forma plural de institut d'educació secundària.
# instituíeu
## Català
### Verb

instituíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de instituir.
# instituírem
## Català
### Verb

instituírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de instituir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instituir.
# introduiguérem
## Català
### Verb

introduiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de introduir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb introduir.
# introduiguéreu
## Català
### Verb

introduiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de introduir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb introduir.
# introduigués
## Català
### Verb

introduigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb introduir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb introduir.
# introduiguésseu
## Català
### Verb

introduiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb introduir.
# introduiguéveu
## Català
### Verb

introduiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de introduir.
# introduigué
## Català
### Verb

introduigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de introduir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de introduir.
# introduiguéssem
## Català
### Verb

introduiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb introduir.
# introduim
## Català antic
### Verb

introduim
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present d'indicatiu de introduir
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de introduir
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de introduir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de introduir

#### Variants

* [2] introduírem
* [3] introduíam
* [4] introduíam
# intervengueriva
## Català
### Verb

intervengueriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de intervenir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de intervenir.
# intervengueries
## Català
### Verb

intervengueries
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de intervenir.
# intervengueriven
## Català
### Verb

intervengueriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de intervenir.
# intervengueràs
## Català
### Verb

intervengueràs
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del futur de intervenir.
# intervengueré
## Català
### Verb

intervengueré
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del futur de intervenir.
# intervengueríeu
## Català
### Verb

intervengueríeu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de intervenir.
# intervenguerives
## Català
### Verb

intervenguerives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de intervenir.
# intervenguerà
## Català
### Verb

intervenguerà
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de intervenir.
# indulteguessa
## Català
### Verb

indulteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# indultegués
## Català
### Verb

indultegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# indulteguéssou
## Català
### Verb

indulteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# indultes
## Català

   * Pronúncia: oriental /inˈduɫ.təs/, occidental /inˈduɫ.tes/
   * Rimes: -ultes

### Verb

indultes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de indultar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb indultar.
# indulteguessen
## Català
### Verb

indulteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# indulten
## Català
### Verb

indulten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de indultar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb indultar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb indultar.
# indulteguesses
## Català
### Verb

indulteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# indultegueu
## Català
### Verb

indultegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb indultar.
# indulteguéssom
## Català
### Verb

indulteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# interessos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.təˈɾɛ.sus/, (gironí) /in.təˈɾe.sus/ balear /in.təˈɾe.sos/, /in.təˈɾe.sus/ Occidental: /in.teˈɾe.sos/
   * Rimes: -ɛsos

### Nom

interessos m. pl.
* Forma plural de interès.

### Verb

interessos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb interessar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·te·res·sos (4)
* Anagrames: roentessis, sostenir-se
# iniciareu
## Català
### Verb

iniciareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de iniciar.
# iniciaries
## Català
### Verb

iniciaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de iniciar.
# iniciarives
## Català
### Verb

iniciarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de iniciar.
# iniciarà
## Català
### Verb

iniciarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de iniciar.
# iniciaràs
## Català
### Verb

iniciaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de iniciar.
# iniciarien
## Català
### Verb

iniciarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de iniciar.
# iniciariva
## Català
### Verb

iniciariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de iniciar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de iniciar.
# iniciaré
## Català
### Verb

iniciaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de iniciar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /i.ni.θjaˈɾe/
       Americà: alt /i.n(i).sjaˈɾe/, baix /i.ni.sjaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

iniciaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb iniciar
# iniciaria
## Català
### Verb

iniciaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de iniciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de iniciar.
# iniciariven
## Català
### Verb

iniciariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de iniciar.
# introduiríveu
## Català
### Verb

introduiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de introduir.
# introduist
## Català antic
### Verb

introduist
* segona persona singular (tu) del passat de introduir
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de introduir

#### Variants

* [1] introduires
* [2] introduíreu
# introduit
## Català antic
### Verb

introduit
* participi masculí singular de introduir
# introduiu
## Català antic
### Verb

introduiu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present d'indicatiu de introduir
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de introduir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de introduir

#### Variants

* [1] introduits
* [2] introduíats, introduíau
* [3] introduits
# introduisquem
## Català
### Verb

introduisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb introduir.
# introduits
## Català antic
### Verb

introduits
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present d'indicatiu de introduir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de introduir

#### Variants

* [1] introduiu
* [2] introduiu
# introduisqueu
## Català
### Verb

introduisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb introduir.
# introduissen
## Català antic
### Verb

introduissen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de introduir

#### Variants

* introduiren
# introduisses
## Català antic
### Verb

introduisses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de introduir

#### Variants

* introduires
# invertiríveu
## Català
### Verb

invertiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de invertir.
# invertisques
## Català
### Verb

invertisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb invertir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ver·tis·ques (4)
* Anagrama: invertesquis
# invertisqueu
## Català
### Verb

invertisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb invertir.
# invertisc
## Català
### Verb

invertisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de invertir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ver·tisc (3)
* Anagrama: escrivint
# invertisca
## Català
### Verb

invertisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb invertir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb invertir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb invertir.

### Miscel·lània

* Anagrama: intricaves