OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# piemontès
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pi.ə.munˈtɛs/ balear /pi.ə.monˈtəs/, /pi.ə.munˈtɛs/ Occidental: /pi.e.monˈtes/
   * Rimes: -ɛs

### Adjectiu

piemontès m. ‎(femení piemontesa, plural masculí piemontesos, plural femení piemonteses)
* Relatiu o pertanyent a Piemont o a la seva parla.

#### Variants

* piemontés (valencià)

#### Traduccions

* Anglès: Piedmontese $^{(en)}$
* Castellà: piamontés $^{(es)}$
* Friülà: piemontês $^{(fur)}$
* Llombard: piemontes $^{(lmo)}$

### Nom

piemontès m. ‎(plural piemontesos, femení piemontesa)
* Persona que habita o és originària de Piemont.
* Grup de dialectes de l'italià parlats al Piemont

#### Traduccions

* Anglès: Piedmontese $^{(en)}$
* Castellà: piamontés $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·e·mon·tès (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot, ésAdir
# piensos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈpjen.sos/, meridional \ˈpjeŋ.soh\
       Americà: alt /ˈpjen.s(o)s/, baix \ˈpjeŋ.soh\, austral /ˈpjen.sos/
   * Rimes: -ensos

### Nom

piensos m. pl.
* forma plural de pienso
# pieprz
## Polonès

   * Pronúncia: /pjɛpʂ/

### Nom

pieprz m. inan.
* pebre

#### Declinació

| | singular | plural |
| Nominatiu | pieprz | pieprze |
| Genitiu | pieprzu | pieprzy |
| Datiu | pieprzowi | pieprzom |
| Acusatiu | pieprz | pieprze |
| Instrumental | pieprzem | pieprzami |
| Locatiu | pieprzu | pieprzach |
| Vocatiu | pieprzu | pieprze |
# pierce
## Anglès

   * Pronúncia: /pɪərs/ àudio (EUA)

### Verb

pierce ‎(3a persona singular present pierces, gerundi piercing, passat i participi pierced)
* foradar, perforar
* travessar, trencar (la veu, la llum)

#### Derivats

* piercing
# piemontés
## Català
### Adjectiu

piemontés m. ‎(femení piemontesa, plural masculí piemontesos, plural femení piemonteses)
* (valencià) Forma alternativa de piemontès.

### Nom

piemontés m. ‎(plural piemontesos, femení piemontesa)
* (valencià) Forma alternativa de piemontès.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·e·mon·tés (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# piensa
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈpjen.sa/, meridional \ˈpjeŋ.sa\
       Americà: alt /ˈpjen.s(a)/, baix \ˈpjeŋ.sa\, austral /ˈpjen.sa/
   * Rimes: -ensa

### Verb

piensa
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present d’indicatiu del verb pensar
* segona persona del singular (tú) de l'imperatiu del verb pensar

#### Variants

* [2]: (voseo) pensá

### Miscel·lània

* Síl·labes: pien·sa (2)
* Heterograma de 6 lletres (aeinps)
* Anagrames: espían, espina, espiná, naipes, napéis, peinas, peinás, penáis, pianes, piasen
# pieni
## Finès
### Adjectiu

pieni ‎(genitiu pienen, partitiu pientä)
* petit
    pieni kirjainlletra minúscula

#### Antònims

* iso
* suuri

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Kielitoimiston sanakirja sobre pieni
# pienso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈpjen.so/, meridional \ˈpjeŋ.so\
       Americà: alt /ˈpjen.s(o)/, baix \ˈpjeŋ.so\, austral /ˈpjen.so/
   * Rimes: -enso

### Nom

pienso m. ‎(plural piensos)
* pinso

### Verb

pienso
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb pensar

### Miscel·lània

* Síl·labes: pien·so (2)
* Heterograma de 6 lletres (einops)
# pier
## Anglès

   * Pronúncia: /pɪə̯(ɹ)/ àudio (EUA)

### Nom

pier ‎(plural piers)
* moll
* pilar

#### Sinònims

* pillar

### Vegeu també

* pier. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# pierced
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

pierced
* passat i participi de pierce
# inspirades
## Català
### Verb

inspirades
* Participi femení plural del verb inspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·pi·ra·des (4)
* Anagrama: dispensari
# inspirar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ins.piˈɾar.sə/ balear /ins.piˈɾaɾ.sə/, /ins.pi.ɾərˈsə/ Occidental: /ins.piˈɾaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

inspirar-se
* Forma pronominal de inspirar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'inspiro, s'inspira, ens inspirem

### Miscel·lània

* Anagrama: inspirares
# inspirara
## Català
### Verb

inspirara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspiraia
## Català
### Verb

inspiraia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inspirar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de inspirar.
# inspiraien
## Català
### Verb

inspiraien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de inspirar.
# inspiraies
## Català
### Verb

inspiraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de inspirar.
# inspirada
## Català
### Verb

inspirada
* Participi femení singular del verb inspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·pi·ra·da (4)
* Anagrama: apadrinis
# inspiram
## Català
### Verb

inspiram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de inspirar.
# pesassis
## Català
### Verb

pesassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pe·sas·sis (3)
* Anagrames: passessi, pisasses
# pesassen
## Català
### Verb

pesassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pe·sas·sen (3)
* Anagrames: napesses, penasses, pensessa
# pesasses
## Català
### Verb

pesasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.
# pesassin
## Català
### Verb

pesassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pe·sas·sin (3)
* Anagrames: espasins, napessis, penassis, pisassen
# pesava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pəˈza.βə/ balear /peˈza.və/, /pəˈza.və/ Occidental: nord-occidental /peˈza.βa/ valencià /peˈza.va/, /peˈza.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

pesava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de pesar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de pesar.
# pesarós
## Català

   * Pronúncia: oriental /pə.zəˈɾos/, occidental /pe.zaˈɾos/
   * Rimes: -os
   * Etimologia: De pesar i el sufix -ós.

### Adjectiu

pesarós m. ‎(femení pesarosa, plural masculí pesarosos, plural femení pesaroses)
* Que està dolgut per haver fet una cosa malament o per veure com una situació pren un caire negatiu.

#### Traduccions

* Anglès: distressed $^{(en)}$
* Castellà: pesaroso $^{(es)}$
* Francès: désolé $^{(fr)}$
* Italià: dispiacente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: pe·sa·rós (3)
* Anagrames: apresos, apresso, esposar, posar-se, posares, repasso, reposàs, separos, sopares

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# pesaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pəˈza.βən/ balear /peˈza.vən/, /pəˈza.vən/ Occidental: nord-occidental /peˈza.βen/ valencià /peˈza.ven/, /peˈza.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

pesaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de pesar.

### Miscel·lània

* Anagrama: penaves
# pesau
## Català
### Verb

pesau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de pesar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb pesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pe·sau (2)
* Anagrames: espau, pause, sepau
# indisciplina
## Català
### Nom

indisciplina f. ‎(plural indisciplines)
* Manca de disciplina.

#### Traduccions

* Anglès: indiscipline $^{(en)}$
* Castellà: indisciplina $^{(es)}$
* Francès: indiscipline $^{(fr)}$

### Verb

indisciplina
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de indisciplinar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb indisciplinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dis·ci·pli·na (5)

### Vegeu també

* indisciplina. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.dis.θiˈpli.na/, meridional \iŋ.dih.θiˈpli.na\
       Americà: alt /in.d(i)s.siˈpli.na/, baix \iŋ.dih.siˈpli.na\, austral /in.dih.siˈpli.na/
   * Rimes: -ina

### Nom

indisciplina f. ‎(plural indisciplinas)
* indisciplina

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dis·ci·pli·na (5)

### Vegeu també

* indisciplina. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# indisciplinar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.di.si.pɫiˈna/, balear /in.dis.si.pɫiˈna/ Occidental: nord-occidental /in.di.si.pɫiˈna/ valencià /in.di.si.pɫiˈnaɾ/, /in.di.si.pɫiˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: indisciplinà
   * Etimologia: De indisciplina.

### Verb

indisciplinar trans., pron. ‎(pronominal indisciplinar-se)
* Fer trencar la disciplina.
* (pronominal) Incomplir la disciplina.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: indisciplino, indisciplina, indisciplinem

#### Traduccions

* Anglès: become undisciplined $^{(en)}$
* Castellà: indisciplinarse $^{(es)}$
* Francès: s'indiscipliner $^{(fr)}$
* Italià: diventare indisciplinato $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dis·ci·pli·nar (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.dis.θi.pliˈnaɾ/, meridional \iŋ.dih.θi.pliˈnaɾ\
       Americà: alt /in.d(i)s.si.pliˈnaɾ/, baix \iŋ.dih.si.pliˈnaɾ\, austral /in.dih.si.pliˈnaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

indisciplinar ‎(present indisciplino, passat indiscipliné, futur indisciplinaré)
* infinitiu de indisciplinarse

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dis·ci·pli·nar (5)
# indisciplinar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.di.si.pɫiˈnar.sə/ balear /in.dis.si.pɫiˈnaɾ.sə/, /in.dis.si.pɫi.nərˈsə/ Occidental: /in.di.si.pɫiˈnaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

indisciplinar-se
* Forma pronominal de indisciplinar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'indisciplino, s'indisciplina, ens indisciplinem

### Miscel·lània

* Anagrama: indisciplinares
# indiscerniblement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.di.sərˌnib.bɫəˈmen/, /in.di.sərˌni.βɫəˈmen/ balear /in.dis.səɾˌnib.bɫəˈment/, /in.dis.sərˌnib.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.di.serˌnib.bɫeˈmen/, /in.di.seɾˌni.βɫeˈmen/ valencià /in.di.seɾˌni.bɫeˈment/, /in.di.seɾˌni.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De indiscernible i el sufix -ment.

### Adverbi

indiscerniblement
* D’una manera indiscernible.

#### Traduccions

* Anglès: indiscernibly $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dis·cer·ni·ble·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indisciplinadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.di.si.pɫiˌna.ðəˈmen/ balear /in.dis.si.pɫiˌna.ðəˈment/, /in.dis.si.pɫiˌna.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.di.si.pɫiˌna.ðaˈmen/ valencià /in.di.si.pɫiˌna.ðaˈment/, /in.di.si.pɫiˌna.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De indisciplinat i el sufix -ment.

### Adverbi

indisciplinadament
* D’una manera indisciplinada.

#### Antònims

* disciplinadament

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dis·ci·pli·na·da·ment (7)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indisciplinam
## Català
### Verb

indisciplinam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de indisciplinar.
# indiscernibly
## Anglès

   * Etimologia: De indiscernible i el sufix -ly.

### Adverbi

indiscernibly ‎(comparatiu more indiscernibly, superlatiu most indiscernibly)
* indiscerniblement
# instigareu
## Català
### Verb

instigareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de instigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·ga·reu (4)
* Anagrama: transigíeu
# instigaria
## Català
### Verb

instigaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de instigar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de instigar.
# instigaries
## Català
### Verb

instigaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de instigar.
# instigariva
## Català
### Verb

instigariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de instigar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de instigar.
# instigariven
## Català
### Verb

instigariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de instigar.
# instigarem
## Català
### Verb

instigarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de instigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·ga·rem (4)
* Anagrama: transigíem
# instigarien
## Català
### Verb

instigarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de instigar.
# instigarives
## Català
### Verb

instigarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de instigar.
# instigaren
## Català
### Verb

instigaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de instigar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·ga·ren (4)
* Anagrama: transigien
# instigares
## Català
### Verb

instigares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de instigar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·ga·res (4)
* Anagrames: regitassin, traginessi, transigies
# insultavi
## Català
### Verb

insultavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de insultar.
# insulted
## Anglès
### Verb

insulted
* passat i participi de insult
# insulteguessa
## Català
### Verb

insulteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insultar.
# insulteguessen
## Català
### Verb

insulteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insultar.
# insultaves
## Català
### Verb

insultaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de insultar.
# insultavo
## Català
### Verb

insultavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de insultar.
# insulteguem
## Català
### Verb

insulteguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb insultar.
# insultegueu
## Català
### Verb

insultegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb insultar.
# insulte
## Català
### Verb

insulte
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insultar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insultar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insultar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insultar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sul·te (3)
* Heterograma de 7 lletres (eilnstu)
* Anagrama: neulits
# insulteguesses
## Català
### Verb

insulteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insultar.
# placarívem
## Català
### Verb

placarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de placar.

#### Variants

* placaríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: pla·ca·rí·vem (4)
# placassero
## Italià
### Verb

placassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de placare
# placaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /pɫə.kəˈɾi.əm/, occidental /pɫa.kaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

placaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de placar.

#### Variants

* placarívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: pla·ca·rí·em (4)
* Anagrames: aplicarem, aplicàrem
# placas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈpla.kas/, meridional /ˈpla.kah/
       Americà: alt /ˈpla.k(a)s/, baix /ˈpla.kah/, austral /ˈpla.kas/
   * Rimes: -akas

### Nom

placas f. pl.
* forma plural de placa

### Verb

placas
* segona persona del singular (tú) del present d’indicatiu del verb placar

#### Variants

* (voseo) placás

### Miscel·lània

* Síl·labes: pla·cas (2)
* Anagrames: clapas, palcas, pascal

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈplaː.kaːs/

### Verb

plācās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de placo
# placaríveu
## Català
### Verb

placaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de placar.

#### Variants

* placaríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: pla·ca·rí·veu (4)
# placasses
## Català
### Verb

placasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb placar.

#### Variants

* plaquessis, plaquesses, placassis, placares

### Miscel·lània

* Síl·labes: pla·cas·ses (3)
# placaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /pɫə.kəˈɾi.əw/, occidental /pɫa.kaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

placaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de placar.

#### Variants

* placaríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: pla·ca·rí·eu (4)
* Anagrames: aplicareu, aplicàreu
# placasse
## Italià
### Verb

placasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de placare
# placassen
## Català
### Verb

placassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb placar.

#### Variants

* plaquessin, plaquessen, placassin, placaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: pla·cas·sen (3)
# placas del lanzador
## Castellà
### Nom

placas del lanzador f. pl.
* forma plural de placa del lanzador
# pornonto
## Esperanto

   * Pronúncia: /porˈnon.to/

### Verb

pornonto ‎(plural pornontoj, acusatiu pornonton, plural acusatiu pornontojn)
* participi actiu nominal futur de porni
# pornontoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /porˈnon.toj/

### Verb

pornontoj
* forma plural de pornonto
# pornon
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈpor.non/

### Nom

pornon
* acusatiu de porno

### Miscel·lània

* Síl·labes: por·non (2)
* Anagrama: pronon
# pornontaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /porˈnon.taj/

### Verb

pornontaj
* forma plural de pornonta
# pornontajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /porˈnon.tajn/

### Verb

pornontajn
* acusatiu plural de pornonta
# pornontan
## Esperanto

   * Pronúncia: /porˈnon.tan/

### Verb

pornontan
* acusatiu de pornonta
# pornontojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /porˈnon.tojn/

### Verb

pornontojn
* acusatiu plural de pornonto
# pornonta
## Esperanto

   * Pronúncia: /porˈnon.ta/

### Verb

pornonta ‎(plural pornontaj, acusatiu pornontan, plural acusatiu pornontajn)
* participi actiu futur de porni
# pornonte
## Esperanto

   * Pronúncia: /porˈnon.te/

### Verb

pornonte
* participi actiu adverbial futur de porni
# instituiries
## Català
### Verb

instituiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de instituir.
# instituiriven
## Català
### Verb

instituiriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de instituir.
# instituirien
## Català
### Verb

instituirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de instituir.
# instituiràs
## Català
### Verb

instituiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de instituir.
# instituireu
## Català
### Verb

instituireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de instituir.
# instituiria
## Català
### Verb

instituiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de instituir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de instituir.
# instituirà
## Català
### Verb

instituirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de instituir.
# instituiriva
## Català
### Verb

instituiriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de instituir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de instituir.
# instituirives
## Català
### Verb

instituirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de instituir.
# indicassis
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.diˈka.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

indicassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    [Tu] indiquessis, indiquesses, indicasses, indicassis o indicares.
# indicat
## Català

   * Pronúncia: /in.diˈkat/
   * Rimes: -at

### Adjectiu

indicat m. ‎(femení indicada, plural masculí indicats, plural femení indicades)
* Que és convenient, adequat, apropiat per a un fi determinat.

#### Traduccions

* Anglès: suitable $^{(en)}$
* Castellà: indicado $^{(es)}$
* Francès: indiqué $^{(fr)}$
* Italià: indicato $^{(it)}$

### Verb

indicat
* Participi masculí singular del verb indicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·cat (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indicassin
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.diˈka.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

indicassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    [Ells/elles/vostès] indiquessin, indiquessen, indicassen, indicassin o indicaren.
# indicaste
## Italià
### Verb

indicaste
* segona persona plural (voi) del passat de indicare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de indicare
# indicasti
## Italià
### Verb

indicasti
* segona persona singular (tu) del passat de indicare
# indicat.
## Castellà
### Abreviatura

indicat.
* forma abreujada de indicativo
# indicata
## Italià
### Verb

indicata
* participi passat femení singular de indicare
# indicate
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈɪndɪˌkeɪt/ àudio (EUA)
   * Etimologia: Del llatí indicatus, participi de indicō.

### Verb

indicate ‎(3a persona singular present indicates, gerundi indicating, passat i participi indicated)
* indicar

## Italià
### Verb

indicate
* participi passat femení plural de indicare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de indicare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de indicare
# indicassimo
## Italià
### Verb

indicassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de indicare
# indicassi
## Italià
### Verb

indicassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de indicare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de indicare
# polisquem
## Català
### Verb

polisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb polir.

#### Variants

* polim, poliguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·lis·quem (3)
* Heterograma de 9 lletres (eilmopqsu)
# polisques
## Català
### Verb

polisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb polir.

#### Variants

* poleixis, polesquis, polixes, polixos, polesques

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·lis·ques (3)
* Anagrama: polesquis
# polisqueu
## Català
### Verb

polisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb polir.

#### Variants

* poliu, poligueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·lis·queu (3)
# polisorbatos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \po.li.soɾˈβa.tos\, meridional \po.li.soɾˈβa.toh\
       Americà: alt \po.li.soɾˈβa.t(o)s\, baix \po.li.soɾˈβa.toh\, austral \po.li.soɾˈβa.tos\
   * Rimes: -atos

### Nom

polisorbatos m. pl.
* forma plural de polisorbato
# polisquen
## Català
### Verb

polisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb polir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb polir.

#### Variants

* [1] poleixin, polesquin, polixen, polesquen
* [2] poleixin, polesquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·lis·quen (3)
* Heterograma de 9 lletres (eilnopqsu)
* Anagrama: polesquin