OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acurçaren
## Català
### Verb

acurçaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acurçar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acurçar.
# acurçares
## Català
### Verb

acurçares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acurçar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acurçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cur·ça·res (4)
* Anagrames: escurçara, escurçarà
# afillaves
## Català
### Verb

afillaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afillar.
# afillavo
## Català
### Verb

afillavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afillar.
# afilleguessa
## Català
### Verb

afilleguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afilleguessen
## Català
### Verb

afilleguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillaven
## Català
### Verb

afillaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afillar.
# afilleguesses
## Català
### Verb

afilleguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afille
## Català
### Verb

afille
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afillar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afillar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afillar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afillar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·lle (3)
* Anagrama: Llefià
# afilleguem
## Català
### Verb

afilleguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb afillar.
# afillavi
## Català
### Verb

afillavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afillar.
# afillegueu
## Català
### Verb

afillegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afillar.
# afranquies
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾəŋˈki.əs/, occidental /a.fɾaŋˈki.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

afranquies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afranquir.
# afranquien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾəŋˈki.ən/, occidental /a.fɾaŋˈki.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

afranquien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afranquir.
# afranquia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fɾəŋˈki.ə/, occidental /a.fɾaŋˈki.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

afranquia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afranquir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afranquir.
# afranquigueu
## Català
### Verb

afranquigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afranquir.
# afranquesquis
## Català
### Verb

afranquesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afranquir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fran·ques·quis (4)
* Anagrama: afranquisques
# aferrissaria
## Català
### Verb

aferrissaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aferrissar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aferrissar-se.
# aferrissaràs
## Català
### Verb

aferrissaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de aferrissar-se.
# aferrissassen
## Català
### Verb

aferrissassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrissar-se.
# aferrissarien
## Català
### Verb

aferrissarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aferrissar-se.
# aferrissaries
## Català
### Verb

aferrissaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aferrissar-se.
# aferrissaré
## Català
### Verb

aferrissaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de aferrissar-se.
# aferrissasses
## Català
### Verb

aferrissasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrissar-se.
# aferrissarà
## Català
### Verb

aferrissarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aferrissar-se.
# aferrissaríeu
## Català
### Verb

aferrissaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aferrissar-se.
# afeixaríeu
## Català
### Verb

afeixaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afeixar.
# afeixaries
## Català
### Verb

afeixaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de afeixar.
# afeixarà
## Català
### Verb

afeixarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afeixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fei·xa·rà (4)
* Anagrama: aixafaré
# afeixassen
## Català
### Verb

afeixassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fei·xas·sen (4)
* Anagrama: aixafessen
# afeixaràs
## Català
### Verb

afeixaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afeixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fei·xa·ràs (4)
* Anagrama: aixafares
# afeixaré
## Català
### Verb

afeixaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afeixar.
# afeixasses
## Català
### Verb

afeixasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeixar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fei·xas·ses (4)
* Anagrama: aixafesses
# admeteva
## Català
### Verb

admeteva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.
# admeteves
## Català
### Verb

admeteves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.
# admetia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əd.məˈti.ə/ Occidental: nord-occidental /ad.meˈti.ɛ/, /ad.meˈti.e/ valencià /ad.meˈti.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

admetia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·ti·a (4)
* Anagrames: datàiem, mediata
# admetien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.məˈti.ən/, occidental /ad.meˈti.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

admetien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.
# admetessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.məˈte.sin/, occidental /ad.meˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

admetessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb admetre.
    [Ells/elles/vostès] admetessin, admetessen o admeteren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·tes·sin (4)
* Anagrames: atendéssim, meditassen
# admeteven
## Català
### Verb

admeteven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.
# admeti
## Català

   * Pronúncia: oriental /ədˈmɛ.ti/, occidental /adˈme.ti/
   * Rimes: -ɛti
   * Homòfon: admet-hi

### Verb

admeti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de admetre.
    [Jo] admeto, admet o admeti.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb admetre.
    [Que jo] admeti o admeta.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb admetre.
    [Que ell/ella/vostè] admeti o admeta.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb admetre.
    [Ell/ella/vostè] admeti o admeta.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·ti (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeimt)
* Anagrames: dematí, editam, mediat, medita, medità
# admetessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.məˈte.sis/, occidental /ad.meˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

admetessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb admetre.
    [Tu] admetessis, admetesses o admeteres.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·tes·sis (4)
* Anagrames: desestimàs, meditasses
# admeties
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.məˈti.əs/, occidental /ad.meˈti.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

admeties
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·ti·es (4)
* Anagrama: mediates
# admeteu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.məˈtɛw/, occidental /ad.meˈtɛw/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

admeteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de admetre.
    [Vosaltres/vós] admeteu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb admetre.
    [Que vosaltres/vós] admeteu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb admetre.
    [Vosaltres/vós] admeteu.
# agallinares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎiˈna.ɾəs/, occidental /a.ɣa.ʎiˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

agallinares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de agallinar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ga·lli·na·res (5)
* Anagrama: agallinar-se
# agallinarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎi.nəˈɾi.ən/, occidental /a.ɣa.ʎi.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

agallinarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de agallinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ga·lli·na·ri·en (6)
* Anagrama: engallinaria
# agallinaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎi.nəˈɾas/, occidental /a.ɣa.ʎi.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

agallinaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de agallinar-se.
# agallinaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎi.nəˈɾi.ə/, occidental /a.ɣa.ʎi.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

agallinaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de agallinar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de agallinar-se.
# agallinarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎi.nəˈɾa/, occidental /a.ɣa.ʎi.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

agallinarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de agallinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ga·lli·na·rà (5)
* Anagrama: algaliaran
# agallinaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎiˈna.ɾən/, occidental /a.ɣa.ʎiˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

agallinaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de agallinar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agallinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ga·lli·na·ren (5)
* Anagrama: engallinarà
# agallinaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎi.nəˈɾi.əs/, occidental /a.ɣa.ʎi.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

agallinaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de agallinar-se.
# agallinareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣə.ʎi.nəˈɾɛw/ balear /ə.ɣə.ʎi.nəˈɾəw/, /ə.ɣə.ʎi.nəˈɾɛw/ Occidental: /a.ɣa.ʎi.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

agallinareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de agallinar-se.
# agallinaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣə.ʎi.nəˈɾe/, occidental /a.ɣa.ʎi.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

agallinaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de agallinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ga·lli·na·ré (5)
* Anagrames: algaliaren, allargaien
# agençaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʒənˈsa.βən/, balear /ə.ʒənˈsa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ʒenˈsa.βen/ valencià /a.d͡ʒenˈsa.ven/, /a.d͡ʒenˈsa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

agençaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de agençar.
# agenço
## Català
### Verb

agenço
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agençar.
# agençassis
## Català
### Verb

agençassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agençar.
# agençau
## Català
### Verb

agençau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de agençar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb agençar.
# agençava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʒənˈsa.βə/, balear /ə.ʒənˈsa.və/ Occidental: nord-occidental /a.ʒenˈsa.βa/ valencià /a.d͡ʒenˈsa.va/, /a.d͡ʒenˈsa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

agençava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de agençar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de agençar.
# agençàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒənˈsa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /a.ʒenˈsa.ɾem/, valencià /a.d͡ʒenˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

agençàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de agençar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agençar.
# agençaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʒənˈsa.βəs/, balear /ə.ʒənˈsa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ʒenˈsa.βes/ valencià /a.d͡ʒenˈsa.ves/, /a.d͡ʒenˈsa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

agençaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de agençar.
# agençà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒənˈsa/ Occidental: nord-occidental /a.ʒenˈsa/, valencià /a.d͡ʒenˈsa/
   * Rimes: -a

### Verb

agençà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de agençar.
# afermaríeu
## Català
### Verb

afermaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afermar.
# afermaré
## Català
### Verb

afermaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afermar.
# afermasses
## Català
### Verb

afermasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermar.
# afermassin
## Català
### Verb

afermassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·mas·sin (4)
* Anagrames: afirmassen, manifasser
# afermassis
## Català
### Verb

afermassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·mas·sis (4)
* Anagrama: afirmasses
# afermaràs
## Català
### Verb

afermaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afermar.
# afermarà
## Català
### Verb

afermarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afermar.
# afermassen
## Català
### Verb

afermassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afermar.
# afermaries
## Català
### Verb

afermaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de afermar.
# admitiren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.miˈti.ɾən/, occidental /ad.miˈti.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

admitiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de admitir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb admitir.

#### Variants

* [2] admitissin, admitissen

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·ren (4)
* Anagrama: atindríem
# admitiria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.mi.tiˈɾi.ə/, occidental /ad.mi.tiˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

admitiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de admitir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de admitir.

#### Variants

* [1] admitiriva
* [2] admitiriva

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·ri·a (5)
# admitireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.mi.tiˈɾɛw/ balear /əd.mi.tiˈɾəw/, /əd.mi.tiˈɾɛw/ Occidental: /ad.mi.tiˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

admitireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de admitir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·reu (4)
# admitint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.miˈtin/ balear /əd.miˈtint/, /əd.miˈtin/ Occidental: nord-occidental /ad.miˈtin/ valencià /ad.miˈtint/, /ad.miˈtin/
   * Rimes: -int

### Verb

admitint
* Gerundi del verb admitir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·tint (3)
# admitira
## Català
### Verb

admitira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb admitir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb admitir.

#### Variants

* [1] admitissi, admitís
* [2] admitissi, admitís

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·ra (4)
# admitiran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.mi.tiˈɾan/, occidental /ad.mi.tiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

admitiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de admitir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·ran (4)
* Anagrama: dinamitar
# admitirien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.mi.tiˈɾi.ən/, occidental /ad.mi.tiˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

admitirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de admitir.

#### Variants

* admitiriven

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·ri·en (5)
* Anagrama: intimidaré
# admitirem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.mi.tiˈɾɛm/ balear /əd.mi.tiˈɾəm/, /əd.mi.tiˈɾɛm/ Occidental: /ad.mi.tiˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

admitirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de admitir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·rem (4)
# admitires
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.miˈti.ɾəs/, occidental /ad.miˈti.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

admitires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de admitir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb admitir.

#### Variants

* [2] admitissis, admitisses

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·mi·ti·res (4)
* Anagrama: distraiem
# agermaneguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʒeɾ.ma.neˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

agermaneguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] agermanem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·ne·guem (5)
* Anagrama: amargeneguem
# agermanavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʒər.məˈna.βu/, nord-occidental /a.ʒeɾ.maˈna.βo/

### Verb

agermanavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de agermanar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] agermanàveu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·na·vo (5)
* Anagrama: amargenavo
# agermaneguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʒeɾ.ma.neˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

agermaneguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] agermanessin, agermanessen, agermanassin, agermanassen o agermanaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·ne·gues·sen (6)
* Anagrama: amargeneguessen
# agermaneguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʒeɾ.ma.neˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

agermaneguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] agermanessis, agermanesses, agermanassis, agermanasses o agermanares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·ne·gues·ses (6)
* Anagrama: amargeneguesses
# agermanegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʒeɾ.ma.neˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

agermanegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] agermanés, agermanàs o agermanara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·ne·gués (5)
* Anagrama: amargenegués
# agermaneguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʒeɾ.ma.neˈɣe.sow/

### Verb

agermaneguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] agermanéssiu, agermanésseu, agermanàsseu, agermanàssiu o agermanàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·ne·gués·sou (6)
* Anagrama: amargeneguéssou
# agermane
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒərˈma.nə/ Occidental: nord-occidental /a.ʒerˈma.ne/, valencià /a.d͡ʒeɾˈma.ne/
   * Rimes: -ane

### Verb

agermane
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agermanar.
    Forma valenciana: [jo] agermano, agermane, agerman o agermani.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb agermanar.
    [Que jo] agermani o agermane.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb agermanar.
    [Que ell/ella/vostè] agermani o agermane.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb agermanar.
    Agermani o agermane [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·ne (4)
* Anagrames: amargene, manegaré
# agermaneguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʒeɾ.ma.neˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

agermaneguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] agermanés, agermanàs o agermanara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·ne·gues·sa (6)
* Anagrama: amargeneguessa
# agermanegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʒeɾ.ma.neˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

agermanegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] agermaneu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·ne·gueu (5)
* Anagrama: amargenegueu
# agermaneguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʒeɾ.ma.neˈɣe.som/

### Verb

agermaneguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agermanar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] agermanéssim, agermanéssem, agermanàssem, agermanàssim o agermanàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ger·ma·ne·gués·som (6)
* Anagrama: amargeneguéssom
# agudes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣu.ðəs/, occidental /aˈɣu.ðes/
   * Rimes: -udes
   * Homòfon: hagudes

### Adjectiu

agudes f. pl.
* Forma plural de aguda.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gu·des (3)
* Heterograma de 6 lletres (adegsu)
* Anagrames: dagues, seguda
# agudeses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣuˈðɛ.zəs/ balear /ə.ɣuˈðə.zəs/, /ə.ɣuˈðɛ.zəs/ Occidental: /a.ɣuˈðe.zes/
   * Rimes: -ɛzes

### Nom

agudeses f. pl.
* Forma plural de agudesa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gu·de·ses (4)
* Anagrama: deguessa
# agudezas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ɣuˈðe.θas\, meridional \a.ɣuˈðe.θah\
       Americà: alt /a.ɡuˈde.s(a)s/, baix \a.ɣuˈðe.sah\, austral \a.ɣuˈðe.sas\
   * Rimes: -eθas

### Nom

agudezas f. pl.
* forma plural de agudeza

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gu·de·zas (4)
# agudas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈɣu.ðas\, meridional \aˈɣu.ðah\
       Americà: alt /aˈɡu.d(a)s/, baix \aˈɣu.ðah\, austral \aˈɣu.ðas\
   * Rimes: -udas

### Adjectiu

agudas f. pl.
* forma plural de aguda
# agudeza
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ɣuˈðe.θa\
       Americà: alt /a.ɡuˈde.s(a)/, baix \a.ɣuˈðe.sa\
   * Rimes: -eθa
   * Etimologia: De agudo i el sufix -eza.

### Nom

agudeza f. ‎(plural agudezas)
* agudesa

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gu·de·za (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre agudeza
# aguditz
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣuˈðit͡s/
   * Rimes: -its

### Verb

aguditz
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aguditzar.

#### Variants

* aguditzo, aguditze, aguditzi