OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# assaplana
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈpɫa.nə/, occidental /a.saˈpɫa.na/
   * Rimes: -ana

### Verb

assaplana
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de assaplanar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb assaplanar.
# assaplanam
## Català
### Verb

assaplanam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de assaplanar.
# arrapar-se
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpar.sə/, occidental /a.raˈpaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

arrapar-se
* Forma pronominal de arrapar.
* (hoquei sobre patins) Lliscar, uns patins, amb un alt grau d'adherència de les rodetes a la pista.

#### Traduccions

* Castellà: agarrarse $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Anagrames: apesarar, arrapares, separara

### Vegeu també

* arrapar-se. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# arrapares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpa.ɾəs/, occidental /a.raˈpa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arrapares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrapar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pa·res (4)
* Anagrama: arrapar-se
# arrapareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.pəˈɾɛw/ balear /ə.rə.pəˈɾəw/, /ə.rə.pəˈɾɛw/ Occidental: /a.ra.paˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrapareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arrapar.
# arrapant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈpan/ balear /ə.rəˈpant/, /ə.rəˈpan/ Occidental: nord-occidental /a.raˈpan/ valencià /a.raˈpant/, /a.raˈpan/
   * Rimes: -ant

### Verb

arrapant
* Gerundi del verb arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pant (3)
* Anagrama: traparan
# arraparan
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.pəˈɾan/, occidental /a.ra.paˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arraparan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arrapar.
# arrapar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rəˈpa/ Occidental: nord-occidental /a.raˈpa/ valencià /a.raˈpaɾ/, /a.raˈpa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arrapà
   * Etimologia: Del prefix a- i rapar, segle XIII.

### Verb

arrapar trans., pron. ‎(pronominal arrapar-se)
* Prendre amb violència.
* (pronominal) Agafar-se fortament, aferrar-se.
* (valencià) Esgarrapar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arrapo, arrapa, arrapem

#### Derivats

* arrapinyar
* arrap

#### Traduccions

* Castellà: rapar $^{(es)}$
* Esperanto: krampi $^{(eo)}$
* Francès: arracher $^{(fr)}$
* Italià: rapire $^{(it)}$
* Castellà: agarrarse $^{(es)}$
* Francès: s'accrocher $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·par (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
# arrapara
## Català
### Verb

arrapara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapar.
# arraparen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpa.ɾən/, occidental /a.raˈpa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

arraparen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arrapar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapar.
# arrapam
## Català
### Verb

arrapam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pam (3)
* Anagrames: amprara, amprarà
# assetgessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈd͡ʒe.sis/, occidental /a.seˈd͡ʒe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

assetgessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetgesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈd͡ʒe.səs/, occidental /a.seˈd͡ʒe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

assetgesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetgessi
## Català
### Verb

assetgessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetgés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈd͡ʒes/, occidental /a.seˈd͡ʒes/
   * Rimes: -es

### Verb

assetgés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetgessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈd͡ʒe.sən/, occidental /a.seˈd͡ʒe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

assetgessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetgessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈd͡ʒe.sin/, occidental /a.seˈd͡ʒe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

assetgessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetgeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.səˈd͡ʒɛw/ balear /ə.səˈd͡ʒəw/, /ə.səˈd͡ʒɛw/ Occidental: /a.seˈd͡ʒew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

assetgeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de assetjar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb assetjar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb assetjar.
# asearengatik
## Basc
### Nom

asearengatik
* causal definit singular de ase
# aseari
## Basc
### Nom

aseari
* datiu definit singular de ase
# asearekin
## Basc
### Nom

asearekin
* comitatiu definit singular de ase
# asearentzat
## Basc
### Nom

asearentzat
* benefactiu definit singular de ase
# aseaz
## Basc
### Nom

aseaz
* instrumental definit singular de ase
# asearen
## Basc
### Nom

asearen
* genitiu definit singular de ase
# asechanzas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.seˈt͡ʃan.θas/, meridional \a.seˈt͡ʃaŋ.θah\
       Americà: alt /a.seˈt͡ʃan.s(a)s/, baix \a.seˈt͡ʃaŋ.sah\, austral /a.seˈt͡ʃan.sas/
   * Rimes: -anθas

### Nom

asechanzas f. pl.
* forma plural de asechanza
# asedio
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈse.ðjo\
       Americà: alt /aˈse.djo/, baix \aˈse.ðjo\
   * Rimes: -edjo
   * Etimologia: Deverbal de asediar.

### Nom

asedio m. ‎(plural asedios)
* setge

### Verb

asedio
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb asediar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·se·dio (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeios)
* Anagrames: desoía, ideosa, odiase, odisea

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre asedio
# asedios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈse.ðjos\, meridional \aˈse.ðjoh\
       Americà: alt /aˈse.d(jo)s/, baix \aˈse.ðjoh\, austral \aˈse.ðjos\
   * Rimes: -edjos

### Nom

asedios m. pl.
* forma plural de asedio

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·se·dios (3)
* Anagrames: adioses, adoséis, desasió, desoías, ideosas, odiases, odiseas, siseado
# asechanza
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.seˈt͡ʃan.θa/, meridional \a.seˈt͡ʃaŋ.θa\
       Americà: alt /a.s(e)ˈt͡ʃan.sa/, baix \a.seˈt͡ʃaŋ.sa\, austral /a.seˈt͡ʃan.sa/
   * Rimes: -anθa

### Nom

asechanza f. ‎(plural asechanzas)
* parany

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·se·chan·za (4)
# arromanga
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈmaŋ.ɡə/ balear /ə.roˈmaŋ.ɡə/, /ə.ruˈmaŋ.ɡə/ Occidental: /a.roˈmaŋ.ɡa/
   * Rimes: -aŋɡa

### Verb

arromanga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arromangar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arromangar.
# arromangaia
## Català
### Verb

arromangaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arromangar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arromangar.
# arromangaien
## Català
### Verb

arromangaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arromangar.
# arromang
## Català
### Verb

arromang
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arromangar.
# arromangaies
## Català
### Verb

arromangaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arromangar.
# arromancéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.mənˈse.sim/ balear /ə.ro.mənˈse.sim/, /ə.ru.mənˈse.sim/ Occidental: /a.ro.manˈse.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arromancéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arromançar.
# arromancéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.mənˈse.siw/ balear /ə.ro.mənˈse.siw/, /ə.ru.mənˈse.siw/ Occidental: /a.ro.manˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arromancéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arromançar.
# assigneguesses
## Català
### Verb

assigneguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assignar.
# assignavo
## Català
### Verb

assignavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de assignar.
# assigne
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈsiŋ.nə/ Occidental: nord-occidental /aˈsiŋ.ne/, valencià /aˈsiɡ.ne/
   * Rimes: -iɡne

### Verb

assigne
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assignar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb assignar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb assignar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb assignar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sig·ne (3)
* Anagrames: ensagis, ensaigs, nassegi, nassegí, nasseig, sagnies
# assigneguessa
## Català
### Verb

assigneguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assignar.
# assignava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.siŋˈna.βə/, balear /ə.siŋˈna.və/ Occidental: nord-occidental /a.siŋˈna.βa/ valencià /a.siɡˈna.va/, /a.siɡˈna.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

assignava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de assignar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de assignar.
# assignavi
## Català
### Verb

assignavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de assignar.

## Llatí

   * Pronúncia: /as.sɪˈŋnaː.wiː/

### Verb

assignāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de assignō
# assigneguem
## Català
### Verb

assigneguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb assignar.
# assigneguessen
## Català
### Verb

assigneguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assignar.
# astakeriatako
## Basc
### Nom

astakeriatako
* genitiu locatiu indefinit de astakeria
# astakeriarentzat
## Basc
### Nom

astakeriarentzat
* benefactiu indefinit de astakeria
* benefactiu definit singular de astakeria
# astakeriarengatik
## Basc
### Nom

astakeriarengatik
* causal indefinit de astakeria
* causal definit singular de astakeria
# astakeriatan
## Basc
### Nom

astakeriatan
* inessiu indefinit de astakeria
# astakeriatara
## Basc
### Nom

astakeriatara
* al·latiu indefinit de astakeria
# astakeriarekin
## Basc
### Nom

astakeriarekin
* comitatiu indefinit de astakeria
* comitatiu definit singular de astakeria
# astakeriari
## Basc
### Nom

astakeriari
* datiu indefinit de astakeria
* datiu definit singular de astakeria
# astakeriaren
## Basc
### Nom

astakeriaren
* genitiu definit singular de astakeria
* genitiu indefinit de astakeria
# astakeriarik
## Basc
### Nom

astakeriarik
* partitiu indefinit de astakeria
# astakeriarantz
## Basc
### Nom

astakeriarantz
* al·latiu direccional definit singular de astakeria
# arribàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβas/
   * Rimes: -as

### Verb

arribàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Jo] arribés, arribàs o arribara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Ell/ella/vostè] arribés, arribàs o arribara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bàs (3)
* Anagrames: abrasir, brisara, brisarà, Sarriba
# arribo
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.βu/, occidental /aˈri.βo/

### Verb

arribo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arribar.
    [Jo] arribo, arribe, arrib o arribi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arribar.
    [Que jo] arribo, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] arribi o arribe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arribar.
    [Que ell/ella/vostè] arribo, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] arribi o arribe.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bo (3)
* Anagrames: arbori, arborí, boirar, obirar, obrira, obrirà, rabior, Robira

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈri.βo\
       Americà: alt /aˈri.bo/, baix \aˈri.βo\
   * Rimes: -ibo

### Verb

arribo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb arribar
# arribos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /aˈri.βos/

### Verb

arribos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] arribis o arribes.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bos (3)
* Anagrames: arboris, borsari, obriràs, rabiors, Robiras
# arribàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.ɾəm/, occidental /a.riˈβa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arribàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arribar.
    [Nosaltres] arribàrem o vam/vàrem arribar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma valenciana: [nosaltres] arribéssim, arribéssem, arribàssem, arribàssim o arribàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bà·rem (4)
* Anagrames: arbraríem, barraríem
# arribàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.ɾəw/, occidental /a.riˈβa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arribàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arribar.
    [Vosaltres/vós] arribàreu o vau/vàreu arribar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] arribéssiu, arribésseu, arribàsseu, arribàssiu o arribàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bà·reu (4)
* Anagrames: arbraríeu, barraríeu
# arribàsseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.səw/, occidental /a.riˈba.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

arribàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Vosaltres/vós] arribéssiu, arribésseu, arribàsseu, arribàssiu o arribàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bàs·seu (4)
* Anagrames: aberràssiu, abrusaries
# arribà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa/, occidental /a.riˈba/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: arribar

### Verb

arribà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arribar.
    [Ell/ella/vostè] arribà o va arribar.
# arribàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.riˈβa.jew/

### Verb

arribàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] arribàveu.
# arribàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.səm/, occidental /a.riˈba.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

arribàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Nosaltres] arribéssim, arribéssem, arribàssem, arribàssim o arribàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bàs·sem (4)
* Anagrames: aberràssim, arrambessi
# arruixeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈʃɛw/ balear /ə.ruˈʃəw/, /ə.ruˈʃɛw/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃew/ valencià /a.rujˈʃew/, /a.ruˈʃew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arruixeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arruixar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arruixar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arruixar.
# arruixe
## Català
### Verb

arruixe
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arruixar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arruixar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arruixar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arruixar.
# arruixes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈru.ʃəs/ Occidental: nord-occidental /aˈruj.ʃes/ valencià /aˈruj.ʃes/, /aˈru.ʃes/
   * Rimes: -ujʃes

### Verb

arruixes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arruixar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ruˈʃe.səs/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃe.ses/ valencià /a.rujˈʃe.ses/, /a.ruˈʃe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arruixesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixessi
## Català
### Verb

arruixessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ruˈʃe.sis/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃe.sis/ valencià /a.rujˈʃe.sis/, /a.ruˈʃe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arruixessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# assaciaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.si.əˈɾi.əs/, occidental /a.sa.si.aˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

assaciaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de assaciar.
# assaciara
## Català
### Verb

assaciara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaciar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaciar.
# assaciareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.si.əˈɾɛw/ balear /ə.sə.si.əˈɾəw/, /ə.sə.si.əˈɾɛw/ Occidental: /a.sa.si.aˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

assaciareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de assaciar.
# assaciariva
## Català
### Verb

assaciariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de assaciar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de assaciar.
# assaciaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.si.əˈɾi.ə/, occidental /a.sa.si.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

assaciaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de assaciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de assaciar.
# assaciarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.si.əˈɾi.ən/, occidental /a.sa.si.aˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

assaciarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de assaciar.
# assaciares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.siˈa.ɾəs/, occidental /a.sa.siˈa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

assaciares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de assaciar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaciar.
# arruixàsseu
## Català
### Verb

arruixàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixàssim
## Català
### Verb

arruixàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ruˈʃe.səw/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃe.sew/ valencià /a.rujˈʃe.sew/, /a.ruˈʃe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arruixésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈʃa.βəw/, balear /ə.ruˈʃa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃa.βew/ valencià /a.rujˈʃa.vew/, /a.ruˈʃa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arruixàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arruixar.
# arruixés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ruˈʃes/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃes/ valencià /a.rujˈʃes/, /a.ruˈʃes/
   * Rimes: -es

### Verb

arruixés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ruˈʃe.siw/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃe.siw/ valencià /a.rujˈʃe.siw/, /a.ruˈʃe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arruixéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ruˈʃe.səm/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃe.sem/ valencià /a.rujˈʃe.sem/, /a.ruˈʃe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arruixéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixàssiu
## Català
### Verb

arruixàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ruˈʃe.sim/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃe.sim/ valencià /a.rujˈʃe.sim/, /a.ruˈʃe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arruixéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# atac pels extrems
## Català
### Nom

atac pels extrems m. ‎(plural atacs pels extrems)
* (futbol, hoquei sobre herba) Atac en què l'equip avança cap a la porteria contrària per una banda del camp de joc.

#### Sinònims

* atac per les bandes
* atac per les ales (hoquei sobre herba)

#### Traduccions

* Anglès: side attack $^{(en)}$, wing attack $^{(en)}$
* Castellà: ataque por el flanco $^{(es)}$, ataque por las alas $^{(es)}$
* Francès: attaque par les ailes $^{(fr)}$

### Vegeu també

* atac pels extrems. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# ataca
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈta.kə/, occidental /aˈta.ka/
   * Rimes: -aka

### Verb

ataca
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de atacar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb atacar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ta·ca (3)
* Anagrames: acata $^{(revers)}$, acatà
# atacada
## Català
### Verb

atacada
* Participi femení singular del verb atacar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ta·ca·da (4)
* Anagrama: acatada
# atac estàtic
## Català
### Nom

atac estàtic m. ‎(plural atacs estàtics)
* (basquetbol) Atac basat en passades ràpides i precises, amb poc intercanvi de posicions dels jugadors.

#### Traduccions

* Anglès: static offence $^{(en)}$
* Castellà: ataque estático $^{(es)}$
* Francès: attaque statique $^{(fr)}$

### Vegeu també

* atac estàtic. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# atac pel centre
## Català
### Nom

atac pel centre m. ‎(plural atacs pel centre)
* (futbol, hoquei sobre herba) Atac en què l'equip avança cap a la porteria contrària per la zona central del camp de joc.

#### Traduccions

* Anglès: centre attack $^{(en)}$, frontal attack $^{(en)}$
* Castellà: ataque por el centro $^{(es)}$
* Francès: attaque par le centre $^{(fr)}$

### Vegeu també

* atac pel centre. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.