OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# orde
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈor.də/, occidental /ˈoɾ.ðe/
   * Etimologia: Del llatí ōrdo, segle XIV.

### Nom

orde m. ‎(plural ordes o órdens)
* Societat de religiosos que viuen en comunitat sota les ordres d'un superior i baix les normes d'una regla a la qual fan vot de jurament.
* (occidental, balear) ordre

#### Traduccions

* Alemany: Ordensgemeinschaft $^{(de)}$ f., Orden $^{(de)}$ m.
* Anglès: order $^{(en)}$
* Àrab: جَمَاعَة‎ $^{(ar)}$ f.
* Castellà: orden $^{(es)}$ f.
* Danès: orden $^{(da)}$ c.
* Eslovac: rád $^{(sk)}$ m., rehoľa $^{(sk)}$ f.
* Esperanto: ordeno $^{(eo)}$
* Estonià: ordu $^{(et)}$
* Francès: ordre $^{(fr)}$ m.
* Gal·lès: urdd $^{(cy)}$ f.
* Grec: τάγμα $^{(el)}$ n. ‎(tagma)
* Hindi: वर्ग $^{(hi)}$ m.
* Hongarès: rend $^{(hu)}$
* Indonesi: ordo $^{(id)}$
* Italià: ordine $^{(it)}$ m.
* Japonès: 騎士団 $^{(ja)}$
* Llatí: ordo $^{(la)}$ m.
* Neerlandès: orde $^{(nl)}$ f.
* Polonès: zakon $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: ordem $^{(pt)}$ f.
* Romanès: ordin $^{(ro)}$ n.
* Rus: о́рден $^{(ru)}$ m. ‎(orden)
* Serbocroat: ред $^{(sh)}$, red $^{(sh)}$ m.
* Suec: orden $^{(sv)}$ c.
* Txec: řád $^{(cs)}$ m.
* Xinès: 團 $^{(zh)}$ ‎(团, tuán)

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·de (2)
* Anagrames: Oder, odre, redó, rode

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# panifiquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /pə.ni.fiˈke.sən/, occidental /pa.ni.fiˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

panifiquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb panificar.
# panifiquesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /pə.ni.fiˈke.səs/, occidental /pa.ni.fiˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

panifiquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb panificar.
# panifiquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /pə.niˈfi.kən/, occidental /pa.niˈfi.ken/
   * Rimes: -iken

### Verb

panifiquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de panificar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb panificar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb panificar.
# panifiquessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /pə.ni.fiˈke.sin/, occidental /pa.ni.fiˈke.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

panifiquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb panificar.
# panifiqueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pə.ni.fiˈkɛw/ balear /pə.ni.fiˈkəw/, /pə.ni.fiˈkɛw/ Occidental: /pa.ni.fiˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

panifiqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de panificar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb panificar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb panificar.
# panifique
## Català
### Verb

panifique
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de panificar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb panificar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb panificar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb panificar.
# panifiques
## Català

   * Pronúncia: oriental /pə.niˈfi.kəs/, occidental /pa.niˈfi.kes/
   * Rimes: -ikes

### Verb

panifiques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de panificar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb panificar.
# panifiquessi
## Català
### Verb

panifiquessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb panificar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb panificar.
# panifiquessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /pə.ni.fiˈke.sis/, occidental /pa.ni.fiˈke.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

panifiquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb panificar.
# oldríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uɫˈdɾi.əw/ balear /oɫˈdɾi.əw/, /uɫˈdɾi.əw/ Occidental: /oɫˈdɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

oldríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de oldre.
# oldria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uɫˈdɾi.ə/ balear /oɫˈdɾi.ə/, /uɫˈdɾi.ə/ Occidental: /oɫˈdɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

oldria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de oldre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de oldre.
# oldries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uɫˈdɾi.əs/ balear /oɫˈdɾi.əs/, /uɫˈdɾi.əs/ Occidental: /oɫˈdɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

oldries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de oldre.
# oldreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uɫˈdɾɛw/ balear /oɫˈdɾəw/, /uɫˈdɾɛw/ Occidental: /oɫˈdɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

oldreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de oldre.
# oldrien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uɫˈdɾi.ən/ balear /oɫˈdɾi.ən/, /uɫˈdɾi.ən/ Occidental: /oɫˈdɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

oldrien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de oldre.
# orientaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾi.ən.təˈɾi.əm/ balear /o.ɾi.ən.təˈɾi.əm/, /u.ɾi.ən.təˈɾi.əm/ Occidental: /o.ɾi.en.taˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

orientaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de orientar.

#### Variants

* orientarívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·ri·en·ta·rí·em (6)
* Anagrama: atemoririen
# orientaríveu
## Català
### Verb

orientaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de orientar.

#### Variants

* orientaríeu
# orientasses
## Català
### Verb

orientasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb orientar.

#### Variants

* orienteguesses, orientessis, orientesses, orientassis, orientares

### Miscel·lània

* Anagrama: entossaries
# orientaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾi.ən.təˈɾe/ balear /o.ɾi.ən.təˈɾe/, /u.ɾi.ən.təˈɾe/ Occidental: /o.ɾi.en.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

orientaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de orientar.
# orientassis
## Català
### Verb

orientassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb orientar.

#### Variants

* orienteguesses, orientessis, orientesses, orientasses, orientares
# orientaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾi.ən.təˈɾi.əw/ balear /o.ɾi.ən.təˈɾi.əw/, /u.ɾi.ən.təˈɾi.əw/ Occidental: /o.ɾi.en.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

orientaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de orientar.

#### Variants

* orientaríveu
# orientassen
## Català
### Verb

orientassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb orientar.

#### Variants

* orienteguessen, orientessin, orientessen, orientassin, orientaren

### Miscel·lània

* Anagrama: entossarien
# orientassin
## Català
### Verb

orientassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb orientar.

#### Variants

* orienteguessen, orientessin, orientessen, orientassen, orientaren
# ore
## Català
### Verb

ore
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de orar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb orar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb orar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb orar.

#### Variants

* [1] oro, ori, or
* [2] ori
* [3] ori
* [4] ori

## Anglès

   * Pronúncia: /ɔɹ/ àudio (EUA)

### Nom

ore ‎(comptable i incomptable, plural ores)
* mena

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈoː.rɛ/

### Nom

ōre
* ablatiu singular de ōs
# oregen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈɾɛ.ʒən/ balear /oˈɾə.ʒən/, /uˈɾɛ.ʒən/ Occidental: nord-occidental /oˈɾe.ʒen/, valencià /oˈɾe.d͡ʒen/
   * Rimes: -ɛʒen

### Verb

oregen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de orejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb orejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb orejar.

#### Variants

* [2] oregin
* [3] oregin
# oreges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈɾɛ.ʒəs/ balear /oˈɾə.ʒəs/, /uˈɾɛ.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /oˈɾe.ʒes/, valencià /oˈɾe.d͡ʒes/
   * Rimes: -ɛʒes

### Verb

oreges
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de orejar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb orejar.

#### Variants

* [2] oregis
# oregessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾəˈʒe.sən/ balear /o.ɾəˈʒe.sən/, /u.ɾəˈʒe.sən/ Occidental: nord-occidental /o.ɾeˈʒe.sen/, valencià /o.ɾeˈd͡ʒe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

oregessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb orejar.

#### Variants

* oregessin, orejassin, orejassen, orejaren

### Miscel·lània

* Anagrama: generoses
# ordíveu
## Català
### Verb

ordíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de ordir.
# orecchi
## Italià

   * Pronúncia: /oˈrek.ki/

### Nom

orecchi m. pl.
* forma plural de orecchio

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·réc·chi (3)
# orecchio
## Italià

   * Pronúncia: /oˈrek.kjo/

### Nom

orecchio m. ‎(plural orecchi)
* orella

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·réc·chio (3)
# orege
## Català
### Verb

orege
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de orejar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb orejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb orejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb orejar.

#### Variants

* [1] orejo, oregi, oreig
* [2] oregi
* [3] oregi
* [4] oregi
# papàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pəˈpa.βəw/, balear /pəˈpa.vəw/ Occidental: nord-occidental /paˈpa.βɛw/, valencià /paˈpa.vew/
   * Rimes: -avew

### Verb

papàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de papar.
# papéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /pəˈpe.səm/, occidental /paˈpe.sem/
       Informal: /paˈpe.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

papéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb papar.
    [Nosaltres] papéssim, papéssem, papàssem, papàssim o papàrem.
# papàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /pəˈpa.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

papàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb papar.
    [Nosaltres] papéssim, papéssem, papàssem, papàssim o papàrem.
# papás
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /paˈpas/, meridional /paˈpah/
       Americà: alt /p(a)ˈpas/, baix /paˈpah/, austral /paˈpas/
   * Rimes: -as

### Nom

papás m. pl.
* forma plural de papá

### Verb

papás
* (voseo) segona persona del singular (vos) del present d’indicatiu del verb papar

### Miscel·lània

* Síl·labes: pa·pás (2)
* Anagrama: paspa
# papéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /pəˈpe.sim/, occidental /paˈpe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

papéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb papar.
    [Nosaltres] papéssim, papéssem, papàssem, papàssim o papàrem.
# papá
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /paˈpa/
       Americà: alt /p(a)ˈpa/, baix /paˈpa/
   * Rimes: -a
   * Etimologia: Del francès papa, del llatí papa, doblet de papa.

### Nom

papá m. ‎(plural papás)
* (col·loquial) pare, papà

#### Sinònims

* padre, (infantil) papi

#### Relacionats

* mamá

### Verb

papá
* (voseo) segona persona del singular (vos) de l'imperatiu del verb papar

### Miscel·lània

* Síl·labes: pa·pá (2)
* Isograma de 2 lletres × 2 (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre papá
# papés
## Català

   * Pronúncia: oriental /pəˈpes/, occidental /paˈpes/
   * Rimes: -es
   * Homòfon: papers

### Verb

papés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb papar.
    [Jo] papés, papàs o papara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb papar.
    [Ell/ella/vostè] papés, papàs o papara.
# papésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /pəˈpe.səw/, occidental /paˈpe.sew/
       Informal: /paˈpe.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

papésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb papar.
    [Vosaltres/vós] papéssiu, papésseu, papàsseu, papàssiu o papàreu.
# papàssiu
## Català

   * Pronúncia: /pəˈpa.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

papàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb papar.
    [Vosaltres/vós] papéssiu, papésseu, papàsseu, papàssiu o papàreu.
# onejà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.nəˈʒa/ balear /o.nəˈd͡ʒa/, /u.nəˈʒa/ Occidental: nord-occidental /o.neˈʒa/, valencià /o.neˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a

### Verb

onejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de onejar.
# onejàs
## Català
### Verb

onejàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb onejar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb onejar.

#### Variants

* [1] onegés, onejara
* [2] onegés, onejara

### Miscel·lània

* Anagrama: ensajo
# onejau
## Català
### Verb

onejau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de onejar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb onejar.

#### Variants

* [1] onegeu
* [2] onegeu
# onejàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.nəˈʒa.ɾəw/ balear /o.nəˈd͡ʒa.ɾəw/, /u.nəˈʒa.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /o.neˈʒa.ɾew/, valencià /o.neˈd͡ʒa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

onejàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de onejar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb onejar.

#### Variants

* [2] onegéssiu, onegésseu, onejàssiu, onejàsseu
# onejaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.nəˈʒa.βən/ balear /o.nəˈd͡ʒa.vən/, /u.nəˈʒa.vən/ Occidental: nord-occidental /o.neˈʒa.βen/ valencià /o.neˈd͡ʒa.ven/, /o.neˈd͡ʒa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

onejaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de onejar.
# onejaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.nəˈʒa.βəs/ balear /o.nəˈd͡ʒa.vəs/, /u.nəˈʒa.vəs/ Occidental: nord-occidental /o.neˈʒa.βes/ valencià /o.neˈd͡ʒa.ves/, /o.neˈd͡ʒa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

onejaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de onejar.

### Miscel·lània

* Anagrames: envejosa, jovenesa
# onejo
## Català
### Verb

onejo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de onejar.

#### Variants

* onege, onegi, oneig
# onejàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.nəˈʒa.ɾəm/ balear /o.nəˈd͡ʒa.ɾəm/, /u.nəˈʒa.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /o.neˈʒa.ɾem/, valencià /o.neˈd͡ʒa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

onejàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de onejar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb onejar.

#### Variants

* [2] onegéssim, onegéssem, onejàssim, onejàssem
# onejava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.nəˈʒa.βə/ balear /o.nəˈd͡ʒa.və/, /u.nəˈʒa.və/ Occidental: nord-occidental /o.neˈʒa.βa/ valencià /o.neˈd͡ʒa.va/, /o.neˈd͡ʒa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

onejava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de onejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de onejar.
# ornatum
## Llatí

   * Pronúncia: /oːrˈnaː.tʊm/

### Verb

ōrnātum
* supí acusatiu de ōrnō
# ornaríveu
## Català
### Verb

ornaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de ornar.

#### Variants

* ornaríeu
# ornassin
## Català
### Verb

ornassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ornar.

#### Variants

* ornessin, ornessen, ornassen, ornaren
# ornassis
## Català
### Verb

ornassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ornar.

#### Variants

* ornessis, ornesses, ornasses, ornares

### Miscel·lània

* Anagrames: orsassin, rosassin
# ornau
## Català
### Verb

ornau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ornar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ornar.

#### Variants

* [1] orneu
* [2] orneu

### Miscel·lània

* Anagrama: nourà
# ornas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈoːr.naːs/

### Verb

ōrnās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de ōrnō
# ornasses
## Català
### Verb

ornasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ornar.

#### Variants

* ornessis, ornesses, ornassis, ornares

### Miscel·lània

* Anagrames: orsassen, ressonàs, rosassen, sarnoses
# ornassen
## Català
### Verb

ornassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ornar.

#### Variants

* ornessin, ornessen, ornassin, ornaren

### Miscel·lània

* Anagrama: orensans
# paragonimiasis
## Anglès
### Nom

paragonimiasis ‎(comptable i incomptable, plural paragonimiases)
* paragonimosi

### Vegeu també

* paragonimiasis. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# paraguaià
## Català

   * Pronúncia: oriental /pə.ɾə.ɣwəˈja/, occidental /pa.ɾa.ɣwaˈja/
   * Rimes: -a
   * Etimologia: De Paraguai i el sufix -à.

### Adjectiu

paraguaià m. ‎(femení paraguaiana, plural masculí paraguaians, plural femení paraguaianes)
* Relatiu o pertanyent al Paraguai.

#### Traduccions

* Anglès: Paraguayan $^{(en)}$
* Castellà: paraguayo $^{(es)}$

### Nom

paraguaià m. ‎(plural paraguaians, femení paraguaiana)
* Persona que habita o és originària del Paraguai.
* (castellanisme) préssec pla

#### Traduccions

* Anglès: Paraguayan $^{(en)}$
* Castellà: paraguayo $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: pa·ra·guai·à (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# parageusia
## Anglès
### Nom

parageusia ‎(incomptable)
* paragèusia

### Vegeu també

* parageusia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# paraguaya
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \pa.ɾaˈɣwa.ʝa\
       Americà: alt /p(a).ɾaˈɡwa.ʝa/, baix \pa.ɾaˈɣwa.ʝa\, austral \pa.ɾaˈɣwa.ʒa\
   * Rimes: -aʝa

### Adjectiu

paraguaya f. ‎(plural paraguayas)
* forma femenina de paraguayo

### Nom

paraguaya f. ‎(plural paraguayas)
* forma femenina de paraguayo
* préssec pla
# paragonimiases
## Anglès
### Nom

paragonimiases
* forma plural de paragonimiasis
# paraguas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \paˈɾa.ɣwas\, meridional \paˈɾa.ɣwah\
       Americà: alt /paˈɾa.ɡ(wa)s/, baix \paˈɾa.ɣwah\, austral \paˈɾa.ɣwas\
   * Rimes: -aɡwas
   * Etimologia: De parar i aguas.

### Nom

paraguas m. ‎(plural invariable)
* paraigua, parapluja

#### Derivats

* paragüero

### Miscel·lània

* Síl·labes: pa·ra·guas (3)
* Anagrama: gusarapa

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre paraguas
# paragonar
## Català

   * Pronúncia: alguerès /pa.ɾa.ɣuˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: paragonà
   * Parònim: parangonar
   * Etimologia: De l'italià paragonare ‎(«comparar, provar l'or amb la pedra de toc»), del grec antic παρακονάω ‎(parakonáō, «esmolar»), o de paragó i la desinència -ar.

### Verb

paragonar trans.
* (alguerès) comparar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: pa·ra·go·nar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DAlg
# oscillorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔs.kɪlˈloː.rʊm/

### Nom

oscillōrum
* genitiu plural de oscillum
# oscillum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔsˈkɪl.lʊm/
   * Etimologia: De osculum ‎(«boqueta») i de cilleo ‎(«moure»).

### Nom

oscillum n. ‎(genitiu oscillī)
* mascareta, figura votiva dedicada a Baccus o a Saturn
    Tibique (Bacche) oscilla ex altā suspendunt mollia pinu.—(«I a tu, Baccus, et dedico aquesta mascareta que deixo penjant lliurement d'un pi.»)
* (Botànica) Cavitat de l'ovari d'una flor.
* balanceig, oscil·lació

#### Declinació

2a declinació -um, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | oscillum | oscilla |
| Vocatiu | oscillum | oscilla |
| Acusatiu | oscillum | oscilla |
| Genitiu | oscillī | oscillōrum |
| Datiu | oscillō | oscillīs |
| Ablatiu | oscillō | oscillīs |

### Vegeu també

* Charlton T. Lewis, Charles Short, A Latin Dictionary, Clarendon Press, Oxford, 1879, oscillum1, oscillum2
* ↑ Virgili, G. 2, 389
# oscilla
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔsˈkɪl.la/

### Nom

oscilla
* nominatiu plural de oscillum
* vocatiu plural de oscillum
* acusatiu plural de oscillum
# oscillis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔsˈkɪl.liːs/

### Nom

oscillīs
* datiu plural de oscillum
* ablatiu plural de oscillum
# oscillo
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔsˈkɪl.loː/

### Nom

oscillō
* datiu singular de oscillum
* ablatiu singular de oscillum
# oscaven
## Català
### Verb

oscaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de oscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: os·ca·ven (3)
* Heterograma de 7 lletres (acenosv)
* Anagrames: Cànoves, nocaves
# oscaves
## Català
### Verb

oscaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de oscar.

### Miscel·lània

* Anagrama: cessavo
# oscilli
## Llatí

   * Pronúncia: /ɔsˈkɪl.liː/

### Nom

oscillī
* genitiu singular de oscillum
# oponem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.puˈnɛm/ balear /o.poˈnəm/, /u.puˈnɛm/ Occidental: /o.poˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

oponem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de opondre.
# oponeven
## Català
### Verb

oponeven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de opondre.

#### Variants

* oponien
# opondràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.punˈdɾas/ balear /o.ponˈdɾas/, /u.punˈdɾas/ Occidental: /o.ponˈdɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

opondràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de opondre.

#### Variants

* opongueràs
# opondré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.punˈdɾe/ balear /o.ponˈdɾe/, /u.punˈdɾe/ Occidental: /o.ponˈdɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

opondré
* Primera persona del singular (jo) del futur de opondre.

#### Variants

* opongueré

### Miscel·lània

* Síl·labes: o·pon·dré (3)
* Anagrama: perdono
# oponeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.puˈnɛw/ balear /o.poˈnəw/, /u.puˈnɛw/ Occidental: /o.poˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

oponeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de opondre.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb opondre.
# oponeva
## Català
### Verb

oponeva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de opondre.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de opondre.

#### Variants

* [1] oponia
* [2] oponia
# opondríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.punˈdɾi.əw/ balear /o.ponˈdɾi.əw/, /u.punˈdɾi.əw/ Occidental: /o.ponˈdɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

opondríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de opondre.

#### Variants

* opongueríeu, opongueríveu