OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# helicópteros
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /e.liˈkop.te.ɾos/, meridional /e.liˈkop.te.ɾoh/
       Americà: alt /e.liˈkop.te.(ɾo)s/, baix /e.liˈkop.te.ɾoh/, austral /e.liˈkop.te.ɾos/
   * Rimes: -opteɾos

### Nom

helicópteros m. pl.
* forma plural de helicóptero

### Miscel·lània

* Síl·labes: he·li·cóp·te·ros (5)
# helig
## Suec

   * Pronúncia: /ˈheːˌlɪɡ/
   * Etimologia: Del suec antic hælig (també hælog, hēlagher, hēligher), cognat del danès hellig (i noruec bokmål hellig), nynorsk heilag, islandès heilagur / helgur i feroès heilagur / halgur, tots del nòrdic antic heilagr, del protogermànic *hailagaz (d′on també l′anglès holy, el neerlandès heilig, l’alt alemany heilig). La forma protogermànica és un derivat de *hailaz («sencer; sà», del protoindoeuropeu *kóylos) i el sufix adjectival -gaz (reflex del protoindoeuropeu *-kos)

### Adjectiu

helig
* sagrat, sacre
    en helig skrift ― una escriptura sagrada

#### Derivats

* helga
* elgdag
* heligdom
* helighet
# helicòpter
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫiˈkɔp.tər/, occidental /e.ɫiˈkɔp.teɾ/

### Nom

helicòpter m. ‎(plural helicòpters)
* Aeronau amb capacitat d'enlairament i aterrament vertical i propulsada per una gran hèlice motoritzada o més col·locades en posició horitzontal o gairebé (conegudes típicament com a rotors).

#### Derivats

* portahelicòpters

#### Traduccions

* Anglès: helicopter $^{(en)}$ n.
* Basc: helikoptero $^{(eu)}$
* Castellà: helicóptero $^{(es)}$ m.
* Danès: helikopter $^{(da)}$ c.
* Feroès: tyrla $^{(fo)}$ f.
* Francès: helicoptère $^{(fr)}$
* Gallec: helicóptero $^{(gl)}$ m.
* Islandès: þyrla $^{(is)}$ m.
* Llengua de signes catalana: HELICÒPTER $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: he·li·còp·ter (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# helicum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈhɛ.lɪ.kʊm/

### Nom

helicum
* genitiu plural de helix
# helicóptero
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /e.liˈkop.te.ɾo/
       Americà: alt /e.liˈkop.t(e).ɾo/, baix /e.liˈkop.te.ɾo/
   * Rimes: -opteɾo
   * Etimologia: Del francès hélicoptère, equivalent a prefix helico- i el sufix -ptero.

### Nom

helicóptero m. ‎(plural helicópteros)
* helicòpter

### Miscel·lània

* Síl·labes: he·li·cóp·te·ro (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre helicóptero
# hostilitzau
## Català
### Verb

hostilitzau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de hostilitzar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb hostilitzar.
# hostilitzaven
## Català
### Verb

hostilitzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de hostilitzar.
# hostilitzaves
## Català
### Verb

hostilitzaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de hostilitzar.
# hostilitzassis
## Català
### Verb

hostilitzassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hostilitzar.
# hostilitze
## Català
### Verb

hostilitze
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de hostilitzar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb hostilitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb hostilitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb hostilitzar.
# hostilitzen
## Català
### Verb

hostilitzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de hostilitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb hostilitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb hostilitzar.
# hostilitzava
## Català
### Verb

hostilitzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de hostilitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de hostilitzar.
# ordinació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.di.nə.siˈo/ balear /oɾ.ði.nə.siˈo/, /ur.ði.nə.siˈo/ Occidental: /oɾ.ði.na.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí ordinātiōne, ablatu de ordinātiō.

### Nom

ordinació m. ‎(plural ordinacions)
* (Andorra) Ordenança d’un comú.
* (plural) Conjunt de normes estatutàries d’una organització.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·di·na·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# ordinades
## Català
### Verb

ordinades
* Participi femení plural del verb ordinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·di·na·des (4)
* Anagrama: androides
# ordinaires
## Francès

   * Pronúncia: /ɔʁ.diˈnɛʁ/

### Adjectiu

ordinaires inv. pl.
* forma plural de ordinaire
# ordinal
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.diˈnaɫ/ balear /oɾ.ðiˈnaɫ/, /ur.ðiˈnaɫ/ Occidental: /oɾ.ðiˈnaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: Del llatí ordinalis.

### Adjectiu

ordinal inv. ‎(plural ordinals)
* Que indica el lloc en una successió ordenada.

#### Traduccions

* Anglès: ordinal $^{(en)}$
* Castellà: ordinal $^{(es)}$
* Francès: ordinal $^{(fr)}$
* Italià: ordinale $^{(it)}$

### Nom

ordinal m. ‎(plural ordinals)
* Adjectiu numeral que indica l’ordre en una successió: primer, segon, tercer, etc.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·di·nal (3)
* Heterograma de 7 lletres (adilnor)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# ordinada
## Català
### Verb

ordinada
* Participi femení singular del verb ordinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·di·na·da (4)
# ordinaire
## Francès
### Adjectiu

ordinaire inv. ‎(plural ordinaires)
* ordinari
# helping
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈhelpɪŋ/ àudio (EUA)

### Nom

helping ‎(plural helpings)
* ració

### Verb

helping
* gerundi de help: ajudant o assistint.
# helpinta
## Esperanto

   * Pronúncia: /helˈpin.ta/

### Verb

helpinta ‎(plural helpintaj, acusatiu helpintan, plural acusatiu helpintajn)
* participi actiu passat de helpi
# helpemaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /helˈpe.maj/
   * Rimes: -emaj

### Adjectiu

helpemaj
* forma plural de helpema

### Miscel·lània

* Síl·labes: hel·pe·maj (3)
# helpful
## Anglès

   * Pronúncia: /helpfəl/ àudio (EUA)

### Adjectiu

helpful ‎(comparatiu more helpful, superlatiu most helpful)
* útil

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# helpi
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈhel.pi/

### Verb

helpi ‎(present helpas, passat helpis, futur helpos, condicional helpus, volitiu helpu)
* ajudar, auxiliar, socórrer

#### Antònims

* malhelpi
# helpintajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /helˈpin.tajn/

### Verb

helpintajn
* acusatiu plural de helpinta
# helpemajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /helˈpe.majn/
   * Rimes: -emajn

### Adjectiu

helpemajn
* acusatiu plural de helpema

### Miscel·lània

* Síl·labes: hel·pe·majn (3)
# helpintaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /helˈpin.taj/

### Verb

helpintaj
* forma plural de helpinta
# helpeman
## Esperanto

   * Pronúncia: /helˈpe.man/
   * Rimes: -eman

### Adjectiu

helpeman
* acusatiu de helpema

### Miscel·lània

* Síl·labes: hel·pe·man (3)
# helpings
## Anglès
### Nom

helpings
* forma plural de helping
# grilla
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈɡɾi.ʎə/, occidental /ˈɡɾi.ʎa/
   * Rimes: -iʎa
   * Etimologia: De l’antic graïlla per reducció del hiat.

### Nom

grilla f. ‎(plural grilles)
* (septentrional, eivissenc, sovint en plural) graella

### Miscel·lània

* Síl·labes: gri·lla (2)
* Anagrames: gralli, grallí, lligar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# grilled
## Anglès

   * Pronúncia: /ɡɹɪld/

### Adjectiu

grilled ‎(comparatiu more grilled, superlatiu most grilled)
* (Brit.) a la brasa

#### Sinònims

* broiled

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# grillegem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡɾi.ʎəˈʒɛm/ balear /ɡɾi.ʎəˈʒəm/, /ɡɾi.ʎəˈʒɛm/ Occidental: nord-occidental /ɡɾi.ʎeˈʒem/, valencià /ɡɾi.ʎeˈd͡ʒem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

grillegem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de grillejar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb grillejar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb grillejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gri·lle·gem (3)
# grijsrugklapekster
## Neerlandès

   * Pronúncia:
   * Etimologia: Compost de grijs ‎(«gris»), rug ‎(«esquena, dors») i klapekster ‎(«botxí»).

### Nom

grijsrugklapekster m. ‎(plural grijsrugklapeksters)
* (ornitologia) botxí dorsigrís (Lanius excubitoroides)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en neerlandès.
* Article corresponent a Viquiespècies.
# grijsmaskerstormvogel
## Neerlandès

   * Pronúncia:
   * Etimologia: De grijs ‎(«gris»), masker ‎(«màscara») i stormvogel ‎(«petrell; fulmar; baldriga»), denominació anàloga a l'anglès grey-faced petrel.

### Nom

grijsmaskerstormvogel m. ‎(plural grijsmaskerstormvogels)
* (ornitologia) petrell caragrís (Pterodroma gouldi)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en neerlandès.
* Article corresponent a Viquiespècies.
# grijspoottinamoe
## Neerlandès

   * Etimologia: De grijs ‎(«gris»), poot ‎(«pota, cama») i tinamoe ‎(«tinamú»).

### Nom

grijspoottinamoe m. ‎(plural grijspoottinamoes)
* (ornitologia) tinamú camagrís (Crypturellus duidae)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en neerlandès.
# grillar-se
## Català
### Verb

grillar-se
* Forma pronominal de grillar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esgrillar
# grille
## Anglès

   * Pronúncia: /ɡɹɪl/

### Nom

grille ‎(plural grilles)
* reixa

#### Sinònims

* grid

### Vegeu també

* grille. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].

## Francès

   * Pronúncia: /ɡʁij/

### Nom

grille f. ‎(plural grilles)
* reixa, reixat
* (futbol) tanca de seguretat

### Vegeu també

* grille. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# orbití
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.biˈti/ balear /oɾ.biˈti/, /ur.biˈti/ Occidental: /oɾ.biˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

orbití
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de orbitar.
# orbium
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɔr.bɪ.ʊm/

### Nom

orbium
* genitiu plural de orbis
# orbo
## Català
### Verb

orbo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de orbar.

#### Variants

* orbe, orbi, orb

### Miscel·lània

* Anagrames: boro, obro $^{(revers)}$, robo
# orbitéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.biˈte.sim/ balear /oɾ.biˈte.sim/, /ur.biˈte.sim/ Occidental: /oɾ.biˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

orbitéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb orbitar.

#### Variants

* orbitéssem, orbitàssim, orbitàssem, orbitàrem
# orbàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈba.ɾəw/ balear /oɾˈba.ɾəw/, /urˈba.ɾəw/ Occidental: /oɾˈba.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

orbàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de orbar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb orbar.

#### Variants

* [2] orbéssiu, orbésseu, orbàssiu, orbàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·bà·reu (3)
* Anagrames: arboreu, borareu, boràreu, obrareu, obràreu, robareu, robàreu
# orbàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈba.ɾəm/ balear /oɾˈba.ɾəm/, /urˈba.ɾəm/ Occidental: /oɾˈba.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

orbàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de orbar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb orbar.

#### Variants

* [2] orbéssim, orbéssem, orbàssim, orbàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·bà·rem (3)
* Anagrames: arborem, borarem, boràrem, bromaré, bromera, obrarem, obràrem, ombraré, ombrera, robarem, robàrem
# orbitéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.biˈte.siw/ balear /oɾ.biˈte.siw/, /ur.biˈte.siw/ Occidental: /oɾ.biˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

orbitéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb orbitar.

#### Variants

* orbitésseu, orbitàssiu, orbitàsseu, orbitàreu
# orbà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /urˈba/ balear /oɾˈba/, /urˈba/ Occidental: /oɾˈba/
   * Rimes: -a

### Verb

orbà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de orbar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·bà (2)
* Anagrames: abró, Arbó, baró, Baró, bora, borà, braó, obra, obrà, rabo, roba, robà
# ordentlichstes
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈɔʁdn̩tlɪçstəs/

### Adjectiu

ordentlichstes
* forma declinada de ordentlich
# ordenàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ur.ðəˈna.ɾəw/, occidental /oɾ.ðeˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

ordenàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de ordenar.
    [Vosaltres/vós] ordenàreu o vau/vàreu ordenar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] ordenéssiu, ordenésseu, ordenàsseu, ordenàssiu o ordenàreu.
# ordenàs
## Català

   * Pronúncia: balear /oɾ.ðəˈnas/, /uɾ.ðəˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

ordenàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    [Jo] ordenés, ordenàs o ordenara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    [Ell/ella/vostè] ordenés, ordenàs o ordenara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·de·nàs (3)
* Heterograma de 7 lletres (adenors)
* Anagrames: adornes, adornés, donar-se, donares, ondares, ornades, senador, sondaré
# ordenàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.dəˈna.səm/ balear /oɾ.ðəˈna.səm/, /ur.ðəˈna.səm/ Occidental: /oɾ.ðeˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

ordenàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    [Nosaltres] ordenéssim, ordenéssem, ordenàssem, ordenàssim o ordenàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·de·nàs·sem (4)
* Anagrames: adornéssem, endossarem, endossàrem, moderassen
# ordenàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /or.ðeˈna.jew/

### Verb

ordenàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de ordenar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] ordenàveu.
# ordenàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ur.ðəˈna.ɾəm/, occidental /oɾ.ðeˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

ordenàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de ordenar.
    [Nosaltres] ordenàrem o vam/vàrem ordenar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    Forma valenciana: [nosaltres] ordenéssim, ordenéssem, ordenàssem, ordenàssim o ordenàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·de·nà·rem (4)
* Anagrama: moderaren
# ordenàsseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ur.dəˈna.səw/ balear /oɾ.ðəˈna.səw/, /ur.ðəˈna.səw/ Occidental: /oɾ.ðeˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

ordenàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    [Vosaltres/vós] ordenéssiu, ordenésseu, ordenàsseu, ordenàssiu o ordenàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·de·nàs·seu (4)
* Anagrames: adornésseu, endossareu, endossàreu
# ordenà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ur.ðəˈna/, occidental /oɾ.ðeˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: ordenar

### Verb

ordenà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de ordenar.
    [Ell/ella/vostè] ordenà o va ordenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·de·nà (3)
* Heterograma de 6 lletres (adenor)
* Anagrames: adoren, adorne, donaré, ondaré, redona
# ordenàssim
## Català

   * Pronúncia: balear /oɾ.ðəˈna.sim/, /uɾ.ðəˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

ordenàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ordenar.
    [Nosaltres] ordenéssim, ordenéssem, ordenàssem, ordenàssim o ordenàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: or·de·nàs·sim (4)
* Anagrames: adormissen, adornéssim, amordissen, moderassin
# novel·lara
## Català
### Verb

novel·lara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb novel·lar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb novel·lar.
# novel·lar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nu.βəɫˈɫa/, /nu.βəˈɫa/ balear /no.vəɫˈɫa/, /nu.vəɫˈɫa/ Occidental: nord-occidental /no.βeɫˈɫa/, /no.βeˈɫa/ valencià /no.veɫˈɫaɾ/, /no.βeˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: novel·là
   * Etimologia: De novel·la i la desinència -ar.

### Verb

novel·lar trans., intr.
* Escriure una novel·la.
* Narrar una història real, afegint parts o personatges ficticis, com si es tractés d'una novel·la.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: novel·lo, novel·la, novel·lem Vocal rizotònica: /ɛ/

#### Traduccions

* Anglès: novelize $^{(en)}$
* Castellà: novelar $^{(es)}$
* Francès: romancer $^{(fr)}$
* Italià: romanzare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: no·vel·lar (3)
* Anagrames: llavoren, rollaven

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# novel·la gràfica
## Català
### Nom

novel·la gràfica f. ‎(plural novel·les gràfiques)
* (literatura, art) Gènere de còmic, adreçat sobretot a adults, que narra una història detallada i complexa, de manera que se situa conceptualment tot just entre la novel·la i el còmic.

#### Traduccions

* Alemany: Graphic Novel $^{(de)}$ f., illustrierter Roman $^{(de)}$ m., Comicroman $^{(de)}$ m., Grafischer Roman $^{(de)}$ m.
* Anglès: graphic novel $^{(en)}$
* Basc: eleberri grafiko $^{(eu)}$
* Castellà: novela gráfica $^{(es)}$ f.
* Danès: grafisk roman $^{(da)}$ ?
* Esperanto: grafika novelo $^{(eo)}$, grafika romano $^{(eo)}$
* Francès: roman graphique $^{(fr)}$ m., graphic novel $^{(fr)}$ ? (anglicisme)
* Gallec: novela gráfica $^{(gl)}$ f.
* Italià: romanzo a fumetti $^{(it)}$ m., romanzo grafico $^{(it)}$ m.
* Malai: novel grafik $^{(ms)}$
* Neerlandès: striproman $^{(nl)}$, beeldroman $^{(nl)}$
* Portuguès: romance gráfico $^{(pt)}$ m., graphic novel $^{(pt)}$ ? (anglicisme)
* Romanès: roman grafic $^{(ro)}$ n.
* Suec: serieroman $^{(sv)}$ ?, grafisk roman $^{(sv)}$ ?

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: PTV
# novel·laran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /nu.βəɫ.ɫəˈɾan/, /nu.βə.ɫəˈɾan/ balear /no.vəɫ.ɫəˈɾan/, /nu.vəɫ.ɫəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /no.βeɫ.ɫaˈɾan/, /no.βe.ɫaˈɾan/ valencià /no.veɫ.ɫaˈɾan/, /no.βe.ɫaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

novel·laran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de novel·lar.
# novel·la d'idees
## Català
### Nom

novel·la d'idees f. ‎(plural novel·les d'idees)
* Peça narrativa de ficció basada en l'especulació amb els elements intel·lectuals del moment.

#### Traduccions

* Anglès: ﻿Novel of ideas $^{(en)}$
* Castellà: novela de ideas $^{(es)}$
* Francès: ﻿roman d'idées $^{(fr)}$
# ordonets
## Català antic
### Verb

ordonets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de ordonar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de ordonar
# ordonem
## Català antic
### Verb

ordonem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de ordonar
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de ordonar
# ordones
## Català antic
### Verb

ordones
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de ordonar
# ordonest
## Català antic
### Verb

ordonest
* segona persona singular (tu) del passat de ordonar
# ordonesses
## Català antic
### Verb

ordonesses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de ordonar
# ordonist
## Català antic
### Verb

ordonist
* segona persona singular (tu) del passat de ordonar
# ordonà
## Català antic
### Verb

ordonà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de ordonar
# ordonen
## Català antic
### Verb

ordonen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present d'indicatiu de ordonar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present de subjuntiu de ordonar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperatiu de ordonar
# ordoneu
## Català antic
### Verb

ordoneu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de ordonar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de ordonar
# ordons
## Català antic
### Verb

ordons
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de ordonar
# otiosus
## Llatí

   * Pronúncia: /oː.tɪˈoː.sʊss/
   * Etimologia: De otium.

### Adjectiu

ōtiōsus m., ōtiōsa f., ōtiōsum n.
* ociós

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | ōtiōsus | ōtiōsa | ōtiōsum | ōtiōsī | ōtiōsae | ōtiōsa |
| Vocatiu | ōtiōse | ōtiōsa | ōtiōsum | ōtiōsī | ōtiōsae | ōtiōsa |
| Acusatiu | ōtiōsum | ōtiōsam | ōtiōsum | ōtiōsōs | ōtiōsās | ōtiōsa |
| Genitiu | ōtiōsī | ōtiōsae | ōtiōsī | ōtiōsōrum | ōtiōsārum | ōtiōsōrum |
| Datiu | ōtiōsō | ōtiōsae | ōtiōsō | ōtiōsīs | ōtiōsīs | ōtiōsīs |
| Ablatiu | ōtiōsō | ōtiōsā | ōtiōsō | ōtiōsīs | ōtiōsīs | ōtiōsīs |
# otiosos
## Llatí

   * Pronúncia: /oː.tɪˈoː.soːs/

### Adjectiu

ōtiōsōs
* acusatiu masculí plural de ōtiōsus
# otitis media
## Anglès
### Nom

otitis media ‎(incomptable)
* otitis mitjana

### Vegeu també

* otitis media. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# otium
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈoː.tɪ.ʊm/
   * Etimologia: D'origen incert; tot i que s'ha proposat que podria venir de l'arrel protoindoeuropea *h₂ewt(i)o- («abandonat, desert»), procedent de l'arrel *h₂ew («a baix, lluny, separat»), ja que aquest terme de vegades el van fer servir, per exemple Virgili, per descriure la sensació de «calma i buidor», com a sinònim de pax. Se l'ha comparat amb termes semblants d'altres llengües indoeuropees, com el nòrdic antic auðr ‎(«buidor»), el gòtic 𐌰𐌿𐍀𐌴𐌹𐍃 ‎(aupeis, «buit»), o el grec antic ἀκριός ‎(akriós, «buit»). També podria tenir relació amb el terme en grec antic ἐτός ‎(etós, «sense motiu»).

### Nom

ōtium n. ‎(genitiu ōtiī)
* oci
* quietud, assossec, tranquil·litat

#### Declinació

2a declinació -um, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | ōtium | ōtia |
| Vocatiu | ōtium | ōtia |
| Acusatiu | ōtium | ōtia |
| Genitiu | ōtiī | ōtiōrum |
| Datiu | ōtiō | ōtiīs |
| Ablatiu | ōtiō | ōtiīs |

#### Derivats

* negōtium
* ōtiōsus

#### Sinònims

* vacatio

### Vegeu també

* ↑ Michiel De Vaan, Etymological Dictionary of Latin and the other Italic Languages (Series 7), Leiden, Boston, ed. Brill, 2008
* ↑ Giorgio Agamben, Idea of Prose, Sunny Press, 1995
# otolith
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix oto- i el sufix -lith.

### Nom

otolith ‎(plural otoliths)
* otòlit

### Vegeu també

* otolith. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# otiosum
## Llatí

   * Pronúncia: /oː.tɪˈoː.sʊm/

### Adjectiu

ōtiōsum
* nominatiu neutre singular de ōtiōsus
* vocatiu neutre singular de ōtiōsus
* acusatiu masculí singular de ōtiōsus
* acusatiu neutre singular de ōtiōsus