OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# indignàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.diŋˈna.βəw/, balear /in.diŋˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /in.diŋˈna.βew/ valencià /in.diɡˈna.vew/, /in.diɡˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

indignàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de indignar.
# indignés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.diŋˈnes/ Occidental: nord-occidental /in.diŋˈnes/, valencià /in.diɡˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

indignés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indignar.
    [Jo] indignés, indignàs o indignara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indignar.
    [Ell/ella/vostè] indignés, indignàs o indignara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dig·nés (3)
* Anagrama: designin
# incorporeguem
## Català
### Verb

incorporeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporavo
## Català
### Verb

incorporavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incorporar.
# incorpore
## Català
### Verb

incorpore
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incorporar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incorporar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incorporar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incorporar.
# incorporaves
## Català
### Verb

incorporaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incorporar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cor·po·ra·ves (5)
* Anagrama: corresponiva
# incorporatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kɔr.pɔˈraː.tʊm/

### Verb

incorporātum
* supí acusatiu de incorporō
# incorporaven
## Català
### Verb

incorporaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incorporar.
# incorporavi
## Català
### Verb

incorporavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incorporar.

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kɔr.pɔˈraː.wiː/

### Verb

incorporāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de incorporō
# incorporeally
## Anglès

   * Etimologia: De incorporeal i el sufix -ly.

### Adverbi

incorporeally ‎(comparatiu more incorporeally, superlatiu most incorporeally)
* incorporalment
# incorporau
## Català
### Verb

incorporau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de incorporar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb incorporar.
# incorporava
## Català
### Verb

incorporava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incorporar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incorporar.
# ignorareu
## Català
### Verb

ignorareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de ignorar.
# ignorariva
## Català
### Verb

ignorariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de ignorar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ignorar.
# ignoraràs
## Català
### Verb

ignoraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de ignorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ig·no·ra·ràs (4)
* Anagrama: gronsaria
# ignorares
## Català
### Verb

ignorares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de ignorar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ignorar.

### Miscel·lània

* Anagrama: enrogiràs
# ignoraria
## Català
### Verb

ignoraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de ignorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ignorar.

### Miscel·lània

* Anagrames: originara, originarà
# ignorarien
## Català
### Verb

ignorarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ignorar.

### Miscel·lània

* Anagrama: originaren
# ignoraries
## Català
### Verb

ignoraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de ignorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ig·no·ra·ri·es (5)
* Anagrames: originar-se, originares
# ignorarà
## Català
### Verb

ignorarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de ignorar.
# ignorariven
## Català
### Verb

ignorariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ignorar.
# ignorarives
## Català
### Verb

ignorarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de ignorar.
# immolessin
## Català
### Verb

immolessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mo·les·sin (4)
* Anagrama: molinéssim
# immolessis
## Català
### Verb

immolessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immolar.
# immolo
## Català
### Verb

immolo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immolar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immolar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immolar.
# immoli
## Català

   * Pronúncia: /imˈmɔ.ɫi/
   * Rimes: -ɔli

### Verb

immoli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immolar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb immolar.
# immolin
## Català

   * Pronúncia: /imˈmɔ.ɫin/
   * Rimes: -ɔlin

### Verb

immolin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb immolar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb immolar.
# immolos
## Català
### Verb

immolos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb immolar.
# immolessi
## Català
### Verb

immolessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immolar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mo·les·si (4)
* Anagrama: mioléssim
# immoleu
## Català
### Verb

immoleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de immolar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb immolar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb immolar.
# immolis
## Català

   * Pronúncia: /imˈmɔ.ɫis/
   * Rimes: -ɔlis

### Verb

immolis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb immolar.
# immolà
## Català
### Verb

immolà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de immolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mo·là (3)
* Anagrama: miolam
# idealitzaries
## Català
### Verb

idealitzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de idealitzar.
# idealitzares
## Català
### Verb

idealitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de idealitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb idealitzar.
# idealitzaria
## Català
### Verb

idealitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de idealitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de idealitzar.
# idealitzaràs
## Català
### Verb

idealitzaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de idealitzar.
# idealitzaren
## Català
### Verb

idealitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de idealitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb idealitzar.
# idealitzareu
## Català
### Verb

idealitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de idealitzar.
# idealitzarà
## Català
### Verb

idealitzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de idealitzar.
# idealitzarien
## Català
### Verb

idealitzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de idealitzar.
# idealitzaré
## Català
### Verb

idealitzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de idealitzar.
# independitzaries
## Català
### Verb

independitzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de independitzar.
# independitzaré
## Català
### Verb

independitzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de independitzar.
# independitzaria
## Català
### Verb

independitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de independitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de independitzar.
# independitzassen
## Català
### Verb

independitzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzasses
## Català
### Verb

independitzasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb independitzar.
# independitzarien
## Català
### Verb

independitzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de independitzar.
# independitzarà
## Català
### Verb

independitzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de independitzar.
# independitzaràs
## Català
### Verb

independitzaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de independitzar.
# independitzaríeu
## Català
### Verb

independitzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de independitzar.
# indulgenciaré
## Català
### Verb

indulgenciaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de indulgenciar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.dul.xen.θjaˈɾe/, meridional \iŋ.dul.heŋ.θjaˈɾe\
       Americà: alt /in.dul.x(e)n.sjaˈɾe/, baix \iŋ.dul.heŋ.sjaˈɾe\, austral /in.dul.xen.sjaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

indulgenciaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb indulgenciar
# indulgenciaríeu
## Català
### Verb

indulgenciaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de indulgenciar.
# indulgenciassin
## Català
### Verb

indulgenciassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciasses
## Català
### Verb

indulgenciasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciassis
## Català
### Verb

indulgenciassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# indulgenciaràs
## Català
### Verb

indulgenciaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de indulgenciar.
# indulgenciassen
## Català
### Verb

indulgenciassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# il·lusion
## Català
### Verb

il·lusion
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de il·lusionar.
# il·lusionam
## Català
### Verb

il·lusionam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de il·lusionar.
# il·lusiona
## Català
### Verb

il·lusiona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de il·lusionar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb il·lusionar.
# il·lusionaia
## Català
### Verb

il·lusionaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de il·lusionar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de il·lusionar.
# il·lusionaies
## Català
### Verb

il·lusionaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de il·lusionar.
# il·lusionant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫu.zi.uˈnan/, /i.ɫu.zi.uˈnan/ balear /iɫ.ɫu.zi.oˈnant/, /iɫ.ɫu.zi.uˈnan/ Occidental: nord-occidental /iɫ.ɫu.zi.oˈnan/, /i.ɫu.zi.oˈnan/ valencià /iɫ.ɫu.zi.oˈnant/, /i.ɫu.zi.oˈnan/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: Adjectiu: De il·lusionar i el sufix -ant, segle XX.

### Verb

il·lusionant
* Gerundi del verb il·lusionar.

### Adjectiu

il·lusionant inv. ‎(plural il·lusionants)
* Que il·lusiona.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·si·o·nant (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionari Descriptiu de la Llengua Catalana sobre il·lusionant
# il·lusionaien
## Català
### Verb

il·lusionaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de il·lusionar.
# infravalorar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱ.fɾə.βə.ɫuˈɾa/ balear /iɱ.fɾə.və.ɫoˈɾa/, /iɱ.fɾə.və.ɫuˈɾa/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fɾa.βa.ɫoˈɾa/ valencià /iɱ.fɾa.va.ɫoˈɾaɾ/, /iɱ.fɾa.βa.ɫoˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: infravalorà
   * Etimologia: Del prefix infra- i valorar.

### Verb

infravalorar trans.
* Valorar per dessota del seu valor real.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: infravaloro, infravalora, infravalorem Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions

* Anglès: undervalue $^{(en)}$
* Castellà: infravalorar $^{(es)}$
* Francès: sous-évaluer $^{(fr)}$
* Italià: sottovalutare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fra·va·lo·rar (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fɾa.βa.loˈɾaɾ\
       Americà: alt \iɱ.f(ɾa).ba.loˈɾaɾ\, baix \iŋ.fɾa.βa.loˈɾaɾ\, austral \iɱ.fɾa.βa.loˈɾaɾ\
   * Rimes: -aɾ

### Verb

infravalorar trans. ‎(present infravaloro, passat infravaloré, futur infravaloraré)
* infravalorar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fra·va·lo·rar (5)
# infravalorares
## Català
### Verb

infravalorares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de infravalorar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infravalorar.
# infravaloraries
## Català
### Verb

infravaloraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de infravalorar.
# infravaloraran
## Català
### Verb

infravaloraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de infravalorar.
# infravaloraria
## Català
### Verb

infravaloraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de infravalorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de infravalorar.
# infravalorarien
## Català
### Verb

infravalorarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de infravalorar.
# infravalorareu
## Català
### Verb

infravalorareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de infravalorar.
# infravalorara
## Català
### Verb

infravalorara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infravalorar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infravalorar.
# infravaloraren
## Català
### Verb

infravaloraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de infravalorar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infravalorar.
# inferre
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfɛr.rɛ/

### Verb

īnferre
* infinitiu del present actiu de īnferō
# inferring
## Anglès
### Verb

inferring
* gerundi de infer
# inferum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.fɛ.rʊm/

### Adjectiu

īnferum
* nominatiu neutre singular de īnferus
* vocatiu neutre singular de īnferus
* acusatiu masculí singular de īnferus
* acusatiu neutre singular de īnferus

### Nom

īnferum
* acusatiu singular de inferus
# inferí
## Català
### Verb

inferí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de inferir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de inferir.

### Miscel·lània

* Anagrama: finiré

## Català antic
### Verb

inferí
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de inferir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de inferir

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.feˈɾi\
       Americà: alt \iɱ.f(e)ˈɾi\, baix \iŋ.feˈɾi\, austral \iɱ.feˈɾi\
   * Rimes: -i

### Verb

inferí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb inferir
# infers
## Anglès
### Verb

infers
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de infer
# inferos
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.fɛ.roːs/

### Adjectiu

īnferōs
* acusatiu masculí plural de īnferus

### Nom

īnferōs
* acusatiu plural de inferus
# inferred
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

inferred
* passat i participi de infer
# inferus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.fɛ.rʊs/
   * Etimologia: De īnfer.

### Adjectiu

īnferus m., īnfera f., īnferum n. ‎(comparatiu īnferior, superlatiu īnfimus)
* de la banda de baix
    Dii inferiEls déus que habiten el subsòl.
    Precari superum inferumque numina.Invocar el nom dels déus dels cels i els de l'infern.
    Mare inferumLa mar del sud [mar Tirrena]

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | īnferus | īnfera | īnferum | īnferī | īnferae | īnfera |
| Vocatiu | īnfere | īnfera | īnferum | īnferī | īnferae | īnfera |
| Acusatiu | īnferum | īnferam | īnferum | īnferōs | īnferās | īnfera |
| Genitiu | īnferī | īnferae | īnferī | īnferōrum | īnferārum | īnferōrum |
| Datiu | īnferō | īnferae | īnferō | īnferīs | īnferīs | īnferīs |
| Ablatiu | īnferō | īnferā | īnferō | īnferīs | īnferīs | īnferīs |

#### Sinònims

* supīnus

#### Antònims

* superus

### Nom

inferus m. ‎(genitiu inferī)
* infern

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | inferus | inferī |
| Vocatiu | infere | inferī |
| Acusatiu | inferum | inferōs |
| Genitiu | inferī | inferōrum |
| Datiu | inferō | inferīs |
| Ablatiu | inferō | inferīs |
# inferíam
## Català antic
### Verb

inferíam
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de inferir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de inferir

#### Variants

* [1] inferim
* [2] inferim
# inferíats
## Català antic
### Verb

inferíats
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de inferir

#### Variants

* inferíau, inferiu
# impactara
## Català
### Verb

impactara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impactar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb impactar.
# impactant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pəkˈtan/ balear /im.pəkˈtant/, /im.pəkˈtan/ Occidental: nord-occidental /im.pakˈtan/ valencià /im.pakˈtant/, /im.pakˈtan/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: De impactar, segle XX.

### Adjectiu

impactant inv. ‎(plural impactants)
* Que té impacte, que causa una forta impressió.

#### Sinònims

* impressionant

#### Traduccions

* Anglès: striking $^{(en)}$, impressive $^{(en)}$
* Castellà: impactante $^{(es)}$
* Francès: impactant $^{(fr)}$

### Verb

impactant
* Gerundi del verb impactar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pac·tant (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC
# impact de balle
## Francès
### Nom

impact de balle m. ‎(plural impacts de balle)
* (golf) pic

### Vegeu també

* impact de balle. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# impacta
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈpak.tə/, occidental /imˈpak.ta/
   * Rimes: -akta
   * Homòfon: impacte

### Verb

impacta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de impactar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb impactar.
# impactam
## Català
### Verb

impactam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de impactar.
# impactaran
## Català
### Verb

impactaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de impactar.
# imantos
## Català
### Verb

imantos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tos (3)
* Heterograma de 7 lletres (aimnost)
* Anagrames: somiant, somniat
# imanti
## Català

   * Pronúncia: /iˈman.ti/
   * Rimes: -anti

### Verb

imanti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de imantar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb imantar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb imantar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ti (3)
* Anagrames: intima, intimà, matini, matiní, miniat
# imantin
## Català

   * Pronúncia: /iˈman.tin/
   * Rimes: -antin

### Verb

imantin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb imantar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tin (3)
* Anagrames: matinin, miniant
# imantessis
## Català
### Verb

imantessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tes·sis (4)
* Anagrames: amistessin, estimassin, intimasses, matinessis, matisessin, tamisessin
# imanto
## Català

   * Pronúncia: central /iˈman.tu/, occidental /iˈman.to/
   * Rimes: -anto

### Verb

imanto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de imantar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb imantar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·to (3)
* Heterograma de 6 lletres (aimnot)
* Anagrames: amotin, amotín, atonim, matino

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /iˈman.to/, meridional \iˈmaŋ.to\
       Americà: alt /iˈman.t(o)/, baix \iˈmaŋ.to\, austral /iˈman.to/
   * Rimes: -anto

### Verb

imanto
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb imantar
# imantà
## Català
### Verb

imantà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tà (3)
* Anagrames: amanit, amatín, amiant, animat, matina, matinà
# imanteu
## Català
### Verb

imanteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de imantar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb imantar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·teu (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeimntu)
* Anagrames: matineu, untàiem
# imantis
## Català

   * Pronúncia: /iˈman.tis/
   * Rimes: -antis

### Verb

imantis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tis (3)
* Anagrames: amistin, intimàs, maitins, matinis, matisin, miniats, tamisin
# imants
## Català

   * Pronúncia: /iˈmans/
   * Rimes: -ans

### Nom

imants m. pl.
* Forma plural de imant.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·mants (2)
* Heterograma de 6 lletres (aimnst)
* Anagrames: instam, matins, minats
# infringíreu
## Català
### Verb

infringíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de infringir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infringir.
# infringíssim
## Català
### Verb

infringíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infringir.
# infringixo
## Català
### Verb

infringixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infringir.