OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# escolares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈɫa.ɾəs/ balear /əs.koˈɫa.ɾəs/, /əs.kuˈɫa.ɾəs/ Occidental: /es.koˈɫa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

escolares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de escolar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escolar.

#### Variants

* [2] escolessis, escolesses, escolassis, escolasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·la·res (4)
* Anagrames: escaroles, escolar-se

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /es.koˈla.ɾes/, meridional /eh.koˈla.ɾeh/
       Americà: alt /es.koˈla.(ɾe)s/, baix /eh.koˈla.ɾeh/, austral /eh.koˈla.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Adjectiu

escolares inv. pl.
* forma plural de escolar

### Nom

escolares m. f. pl.
* forma plural de escolar
# envelliguéssem
## Català
### Verb

envelliguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelliguérem, envellíssim, envellíssem, envellírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·gués·sem (5)
# envelliguéveu
## Català
### Verb

envelliguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de envellir.

#### Variants

* envellíveu, envellíeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·gué·veu (5)
# envellim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎim/ balear /əɱ.vəˈʎim/, /əɱ.vəˈjim/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎim/ valencià /eɱ.veˈʎim/, /em.beˈʎim/
   * Rimes: -im

### Verb

envellim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de envellir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb envellir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb envellir.

#### Variants

* [2] envelliguem, envellisquem
* [3] envelliguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llim (3)

## Català antic
### Verb

envellim
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present d'indicatiu de envellir
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de envellir
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de envellir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de envellir

#### Variants

* [2] envellírem
* [3] envellíam
* [4] envellíam
# envelliment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bə.ʎiˈmen/ balear /əɱ.və.ʎiˈment/, /əɱ.və.jiˈmen/ Occidental: nord-occidental /em.be.ʎiˈmen/ valencià /eɱ.ve.ʎiˈment/, /em.be.ʎiˈmen/ Informal: nord-occidental /am.be.ʎiˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del prefix en-, vell i el sufix -ment.

### Nom

envelliment m. ‎(plural envelliments)
* Vellesa, acció d'envellir.

#### Compostos i expressions

* Envelliment de la població: procés en què descendeix la natalitat i la mortalitat es manté baixa, i en què per tant hi ha menys població infantil i la gent viu més anys.

#### Traduccions

* Alemany: Altern $^{(de)}$ n.
* Anglès: aging $^{(en)}$
* Castellà: envejecimiento $^{(es)}$
* Coreà: 노화 $^{(ko)}$ ‎(nohwa)
* Francès: vieillissement $^{(fr)}$
* Gallec: envellecemento $^{(gl)}$ m.
* Georgià: დაბერება $^{(ka)}$ ‎(dabèreba)
* Hongarès: öregedés $^{(hu)}$
* Indonesi: penuaan $^{(id)}$
* Italià: invecchiamento $^{(it)}$ m.
* Japonès: 老化 $^{(ja)}$
* Llatí: inveteratio $^{(la)}$
* Portuguès: envelhecimento $^{(pt)}$ m.
* Rus: старе́ние $^{(ru)}$ n. ‎(starénie)
* Suec: åldrande $^{(sv)}$ n.
* Txec: stárnutí $^{(cs)}$ n.
* Xinès: 老化 $^{(zh)}$ ‎(lǎohuà)

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# envelligué
## Català
### Verb

envelligué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de envellir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de envellir.

#### Variants

* [1] envellí
* [2] envellí

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·gué (4)
# envelliguérem
## Català
### Verb

envelliguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de envellir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* [1] envellírem
* [2] envelliguéssem, envellíssim, envellíssem, envellírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·gué·rem (5)
# envelliguésseu
## Català
### Verb

envelliguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelliguéreu, envellíssiu, envellísseu, envellíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·gués·seu (5)
# envelliguévem
## Català
### Verb

envelliguévem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de envellir.

#### Variants

* envellívem, envellíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·gué·vem (5)
# envelligués
## Català
### Verb

envelligués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* [1] envellissi, envelliguera, envellís, envellira
* [2] envellissi, envelliguera, envellís, envellira

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·gués (4)
# envelliguéreu
## Català
### Verb

envelliguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de envellir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* [1] envellíreu
* [2] envelliguésseu, envellíssiu, envellísseu, envellíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·lli·gué·reu (5)
# enrocador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ru.kəˈðo/ balear /ən.ro.kəˈðo/, /ən.ru.kəˈðo/ Occidental: nord-occidental /en.ro.kaˈðo/, valencià /en.ro.kaˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)

### Nom

enrocador m. ‎(plural enrocadors)
* a aquesta paraula li falten les accepcions o significats. Podeu ajudar el Viccionari incorporant-los. (Symphodus ocellatus)
* tord roquer

#### Sinònims

* barraestret, dormidor, porc, porquet, roquer, roqueret, saig, tord, tord de roca, trencaavellanes
* (arcaismes, localismes) mariquita, ruqué, soig, tort, trenca-avellanes

#### Hiperònims

* peixos > làbrids

#### Traduccions

* Alemany: Geangelte lipppfisch $^{(de)}$
* Anglès: dark-fin $^{(en)}$
* Castellà: bodión $^{(es)}$, dormidor $^{(es)}$
* Francès: crenilabre ocelé $^{(fr)}$, rouquie $^{(fr)}$
* Italià: tordo occhiato $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ro·ca·dor (4)
* Anagrames: codornera, cordonera, nord-coreà

### Vegeu també

* enrocador. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# enrocadors
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ru.kəˈðos/ balear /ən.ro.kəˈðos/, /ən.ru.kəˈðos/ Occidental: nord-occidental /en.ro.kaˈðos/, valencià /en.ro.kaˈðoɾs/
   * Rimes: -o(ɾ)s

### Nom

enrocadors m. pl.
* Forma plural de enrocador.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ro·ca·dors (4)
* Anagrames: arrodonesc, descoronar
# enroc
## Català
### Verb

enroc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enrocar.

#### Variants

* enroco, enroque, enroqui

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·roc (2)
* Anagrames: cerno, conre, renoc, rònec
# enrobustir-se
## Català
### Verb

enrobustir-se
* Forma pronominal de enrobustir.
# escarramà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.rəˈma/, occidental /es.ka.raˈma/
   * Rimes: -a

### Verb

escarramà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de escarramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ra·mà (4)
* Anagrames: escamarra, escamarrà, maceraràs, mascararé
# escarraméssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.rəˈme.səm/, occidental /es.ka.raˈme.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

escarraméssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarramar.

#### Variants

* escarramàssem, escarramàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ra·més·sem (5)
* Anagrama: escamarréssem
# escarramésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.rəˈme.səw/, occidental /es.ka.raˈme.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

escarramésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarramar.

#### Variants

* escarramàsseu, escarramàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ra·més·seu (5)
* Anagrama: escamarrésseu
# escarramàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.rəˈma.ɾəw/, occidental /es.ka.raˈma.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

escarramàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de escarramar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarramar.

#### Variants

* [2] escarramésseu, escarramàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ra·mà·reu (5)
* Anagrames: escamarrareu, escamarràreu
# escarramàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.rəˈma.βəm/, balear /əs.kə.rəˈma.vəm/ Occidental: nord-occidental /es.ka.raˈma.βem/ valencià /es.ka.raˈma.vem/, /es.ka.raˈma.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

escarramàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de escarramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ra·mà·vem (5)
* Anagrama: escamarràvem
# escarramàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kə.rəˈma.βəw/, balear /əs.kə.rəˈma.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.ka.raˈma.βew/ valencià /es.ka.raˈma.vew/, /es.ka.raˈma.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

escarramàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escarramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ra·mà·veu (5)
* Anagrama: escamarràveu
# escarramés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.rəˈmes/, occidental /es.ka.raˈmes/
   * Rimes: -es

### Verb

escarramés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarramar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarramar.

#### Variants

* [1] escarramara
* [2] escarramara

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ra·més (4)
* Anagrames: escamarres, escamarrés
# escarramàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.rəˈma.ɾəm/, occidental /es.ka.raˈma.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

escarramàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escarramar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarramar.

#### Variants

* [2] escarraméssem, escarramàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ra·mà·rem (5)
* Anagrames: escamarrarem, escamarràrem
# escarramàssem
## Català
### Verb

escarramàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarramar.

#### Variants

* escarraméssem, escarramàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ra·màs·sem (5)
* Anagrama: escamarràssem
# escarramàsseu
## Català
### Verb

escarramàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarramar.

#### Variants

* escarramésseu, escarramàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ra·màs·seu (5)
* Anagrama: escamarràsseu
# escuelas normales
## Castellà
### Nom

escuelas normales f. pl.
* forma plural de escuela normal
# escuelas públicas
## Castellà
### Nom

escuelas públicas f. pl.
* forma plural de escuela pública
# escuelas mixtas
## Castellà
### Nom

escuelas mixtas f. pl.
* forma plural de escuela mixta
# escuelas no confesionales
## Castellà
### Nom

escuelas no confesionales f. pl.
* forma plural de escuela no confesional
# escuelas piloto
## Castellà
### Nom

escuelas piloto f. pl.
* forma plural de escuela piloto
# escuelas maternales
## Castellà
### Nom

escuelas maternales f. pl.
* forma plural de escuela maternal
# escuelas privadas
## Castellà
### Nom

escuelas privadas f. pl.
* forma plural de escuela privada
# escuelas profesionales
## Castellà
### Nom

escuelas profesionales f. pl.
* forma plural de escuela profesional
# escuelas oficiales de idiomas
## Castellà
### Nom

escuelas oficiales de idiomas f. pl.
* forma plural de escuela oficial de idiomas
# escuelas religiosas
## Castellà
### Nom

escuelas religiosas f. pl.
* forma plural de escuela religiosa
# enterbolesc
## Català
### Verb

enterbolesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enterbolir.

#### Variants

* enterboleixo, enterboleixi, enterbolisc, enterbolixo
# enteranyinar-se
## Català
### Verb

enteranyinar-se
* Forma pronominal de enteranyinar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esteranyinaren

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# enteras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /enˈte.ɾas/, meridional \eŋˈte.ɾah\
       Americà: alt /enˈte.(ɾa)s/, baix \eŋˈte.ɾah\, austral /enˈte.ɾas/
   * Rimes: -eɾas

### Adjectiu

enteras f. pl.
* forma plural de entera
# escopissin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈpi.sin/ balear /əs.koˈpi.sin/, /əs.kuˈpi.sin/ Occidental: /es.koˈpi.sin/, /es.kuˈpi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

escopissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escopir.

#### Variants

* escopiguessen, escopigueren, escopissen, escopiren
# escopiven
## Català
### Verb

escopiven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de escopir.

#### Variants

* escopien
# escopissis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈpi.sis/ balear /əs.koˈpi.sis/, /əs.kuˈpi.sis/ Occidental: /es.koˈpi.sis/, /es.kuˈpi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

escopissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escopir.

#### Variants

* escopiguesses, escopigueres, escopisses, escopires
# escopitada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.piˈta.ðə/ balear /əs.ko.piˈta.ðə/, /əs.ku.piˈta.ðə/ Occidental: /es.ko.piˈta.ða/
   * Rimes: -ada

### Nom

escopitada f. ‎(plural escopitades)
* (mallorquí) Forma alternativa de escopinada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·pi·ta·da (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# escopiva
## Català
### Verb

escopiva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escopir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de escopir.

#### Variants

* [1] escopia
* [2] escopia

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·pi·va (4)
* Heterograma de 8 lletres (aceiopsv)
* Anagrama: copiaves
# escopives
## Català
### Verb

escopives
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de escopir.

#### Variants

* escopies
# escopiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈpiw/ balear /əs.koˈpiw/, /əs.kuˈpiw/ Occidental: /es.koˈpiw/, /es.kuˈpiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

escopiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de escopir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb escopir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb escopir.

#### Variants

* [2] escopigueu
# escopit
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈpit/ balear /əs.koˈpit/, /əs.kuˈpit/ Occidental: /es.koˈpit/, /es.kuˈpit/
   * Rimes: -it
   * Etimologia: Del verb escopir.

### Nom

escopit m. ‎(plural escopits)
* (central) escopinada

### Verb

escopit
* Participi masculí singular del verb escopir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·pit (3)
* Heterograma de 7 lletres (ceiopst)
* Anagrama: picotes

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# eripui
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈrɪ.pʊ.iː/

### Verb

ēripuī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de eripiō
# eritema
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾiˈtɛ.mə/, occidental /e.ɾiˈte.ma/
   * Rimes: -ɛma
   * Etimologia: Del grec antic ἐρύθημα ‎(erýthēma).

### Nom

eritema m. ‎(plural eritemes)
* (medicina) Vermellor de la pell causada generalment per dilatació dels capil·lars sanguinis.

#### Derivats

* eritematós

#### Traduccions

* Anglès: erythema $^{(en)}$
* Castellà: eritema $^{(es)}$ m.
* Esperanto: eritemo $^{(eo)}$
* Francès: érythème $^{(fr)}$ m.
* Gallec: eritema $^{(gl)}$ m.
* Italià: eritema $^{(it)}$ m.
* Polonès: rumień $^{(pl)}$ m. inan.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ri·te·ma (4)
* Anagrames: atrèiem, atréiem, emèrita, Emèrita, eremita, temeria

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB

## Castellà

   * Pronúncia: /e.ɾiˈte.ma/
   * Rimes: -ema
   * Etimologia: Del grec antic ἐρύθημα ‎(erýthēma).

### Nom

eritema m. ‎(plural eritemas)
* (medicina) eritema

#### Derivats

* eritematoso

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ri·te·ma (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre eritema

## Esperanto

   * Pronúncia: /e.riˈte.ma/

### Adjectiu

eritema ‎(plural eritemaj, acusatiu eriteman, plural acusatiu eritemajn)
* eritematós

#### Relacionats

* eritemo ‎(«eritema»)

## Gallec

   * Etimologia: Del grec antic ἐρύθημα ‎(erýthēma).

### Nom

eritema m. ‎(plural eritemas)
* (medicina) eritema

#### Derivats

* eritematoso

## Italià

   * Pronúncia: /e.riˈtɛː.ma/
   * Etimologia: Del grec antic ἐρύθημα ‎(erýthēma).

### Nom

eritema m. ‎(plural eritemi)
* (medicina) eritema

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ri·tè·ma (4)
# erigívem
## Català
### Verb

erigívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de erigir.

#### Variants

* erigíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ri·gí·vem (4)
# eripis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈeː.rɪ.pɪs/

### Verb

ēripis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de eripiō
# eritemaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /e.riˈte.maj/

### Adjectiu

eritemaj
* forma plural de eritema
# erigíveu
## Català
### Verb

erigíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de erigir.

#### Variants

* erigíeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ri·gí·veu (4)
# eripio
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛˈrɪ.pɪ.oː/
   * Etimologia: Del prefix ex- i rapiō.

### Verb

eripiō ‎(1a present$^?$), ēripis ‎(2a present), ēripere ‎(infinitiu), ēripuī ‎(perfet), ēreptum ‎(supí)
* rescatar
* arrabassar, prendre
# eripere
## Llatí

   * Pronúncia: /eːˈrɪ.pɛ.rɛ/

### Verb

ēripere
* infinitiu del present actiu de eripiō
# erijo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈɾi.xo/, meridional /eˈɾi.ho/
       Americà: alt /eˈɾi.x(o)/, baix /eˈɾi.ho/, austral /eˈɾi.xo/
   * Rimes: -ixo

### Verb

erijo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb erigir
# erillään
## Finès

   * Etimologia: Cas adessiu de eri.

### Adverbi

erillään
* separadament (a part, no junts)

#### Antònims

* yhdessä

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Kielitoimiston sanakirja sobre erillään
# escovillons
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.βiˈʎons/ balear /əs.ko.viˈʎons/, /əs.ku.viˈʎons/ Occidental: nord-occidental /es.ko.βiˈʎons/ valencià /es.ko.viˈʎons/, /es.ko.βiˈʎons/
   * Rimes: -ons

### Nom

escovillons m. pl.
* Forma plural de escovilló.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·vi·llons (4)
# escovilló
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.βiˈʎo/ balear /əs.ko.viˈʎo/, /əs.ku.viˈʎo/ Occidental: nord-occidental /es.ko.βiˈʎo/ valencià /es.ko.viˈʎo/, /es.ko.βiˈʎo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del francès écouvillon, del francès antic escouvillon, diminutiu de escouve ‎(«escombra»), del llatí scōpa.

### Nom

escovilló m. ‎(plural escovillons)
* Raspall petit i cilíndric amb un mànec amb el qual es neteja l’interior d’un tub.
* (artilleria) Raspall amb mànec per a netejar l’ànima d’un canó després de disparar.
* (medicina) Tija amb un extrem cobert de cotó o material absorbent i estèril per a obtenir mostres a examinar o per a aplicar medicaments.

#### Relacionats

* (tija de cotó) bastonet

#### Traduccions

* Anglès: swab $^{(en)}$
* Castellà: hisopo $^{(es)}$ m., escobillón $^{(es)}$ m.
* Francès: écouvillon $^{(fr)}$ m.
* Occità: escobilhon $^{(oc)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·vi·lló (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# escouades
## Francès

   * Pronúncia: /ɛsˈkwad/

### Nom

escouades f. pl.
* forma plural de escouade
# escreix
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɾeʃ/, occidental /esˈkɾejʃ/
   * Rimes: -ejʃ
   * Etimologia: Del català antic escréixer ‎(«afegir») i la desinència Ø, segle XIII.

### Nom

escreix m. ‎(plural escreixos)
* (dret) En el règim de separació de béns, aportació voluntària del marit al dot de la muller.
* Pagament per sobre el punt convingut o degut.

#### Sinònims

* caramull (sinònim no total)

#### Compostos i expressions

* amb escreix

#### Traduccions

* Castellà: esponsalicio $^{(es)}$ m.
* Anglès: increase $^{(en)}$
* Castellà: creces $^{(es)}$ f. pl.
* Francès: surplus $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·creix (2)
* Anagrames: creixes, creixés, exercís

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# escrache
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈkɾa.t͡ʃe/, meridional /ehˈkɾa.t͡ʃe/
       Americà: alt /esˈkɾa.t͡ʃ(e)/, baix /ehˈkɾa.t͡ʃe/
   * Rimes: -atʃe
   * Etimologia: De escrachar.

### Nom

escrache m. ‎(plural escraches)
* escarn

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cra·che (3)
# escova
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əsˈko.βə/, balear /əsˈko.və/ Occidental: nord-occidental /esˈko.βa/ valencià /esˈko.va/, /esˈko.βa/
   * Etimologia: Variant de escoa.

### Nom

escova f. ‎(plural escoves)
* escua

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·va (3)
* Heterograma de 6 lletres (aceosv)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Termcat
# escraches
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /esˈkɾa.t͡ʃes/, meridional /ehˈkɾa.t͡ʃeh/
       Americà: alt /esˈkɾa.t͡ʃ(e)s/, baix /ehˈkɾa.t͡ʃeh/, austral /ehˈkɾa.t͡ʃes/
   * Rimes: -atʃes

### Nom

escraches m. pl.
* forma plural de escrache
# entrecales
## Català
### Verb

entrecales
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de entrecalar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb entrecalar.

#### Variants

* [2] entrecalis
# entrecalesses
## Català
### Verb

entrecalesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrecalar.

#### Variants

* entrecalessis, entrecalassis, entrecalasses, entrecalares
# entrecalessis
## Català
### Verb

entrecalessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrecalar.

#### Variants

* entrecalesses, entrecalassis, entrecalasses, entrecalares

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·tre·ca·les·sis (5)
* Anagrama: intercalesses
# entrecaleu
## Català
### Verb

entrecaleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de entrecalar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb entrecalar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb entrecalar.

#### Variants

* [1] entrecalau
* [3] entrecalau
# entrecale
## Català
### Verb

entrecale
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entrecalar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb entrecalar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb entrecalar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb entrecalar.

#### Variants

* [1] entrecalo, entrecali, entrecal
* [2] entrecali
* [3] entrecali
* [4] entrecali