OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# imparino
## Italià
### Verb

imparino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de imparare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de imparare
# imparerò
## Italià
### Verb

imparerò
* primera persona singular (io) del futur de imparare
# impari
## Italià
### Verb

impari
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de imparare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de imparare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de imparare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de imparare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de imparare
# imparerete
## Italià
### Verb

imparerete
* segona persona plural (voi) del futur de imparare
# impariate
## Italià
### Verb

impariate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de imparare
# imparerà
## Italià
### Verb

imparerà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de imparare
# impariamo
## Italià
### Verb

impariamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de imparare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de imparare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de imparare
# inflama
## Català
### Verb

inflama
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de inflamar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb inflamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ma (3)
* Anagrama: aflamin
# inflamació
## Català

   * Pronúncia: /iɱ.fɫə.mə.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí inflammatio.

### Nom

inflamació f. ‎(plural inflamacions)
* Acció i efecte d'inflamar o inflamar-se.
* Ardor, calor preternatural en el cos animal que moltes vegades va acompanyat de tumor o inflor.
* (per metonímia) acalorament de les passions i afectes de l'ànima.

#### Derivats

* autoinflamació

#### Traduccions

* Alemany: Entzündung $^{(de)}$ f.
* Anglès: inflammation $^{(en)}$
* Àrab: اِلْتِهَاب‎ $^{(ar)}$ m.
* Armeni: բորբոքում $^{(hy)}$ ‎(borbokum)
* Castellà: inflamación $^{(es)}$ f.
* Coreà: 염증 $^{(ko)}$ ‎(yeomjeung)
* Danès: betændelse $^{(da)}$ c.
* Eslovac: zápal $^{(sk)}$ m.
* Estonià: põletik $^{(et)}$
* Finès: tulehdus $^{(fi)}$
* Francès: inflammation $^{(fr)}$ f.
* Gallec: inflamación $^{(gl)}$ f.
* Grec: φλεγμονή $^{(el)}$ f. ‎(flegmoní)
* Grec antic: φλεγμονή $^{(grc)}$ f. ‎(phlegmonḗ)
* Hebreu: דַּלֶּקֶת‎ $^{(he)}$ f.
* Hongarès: gyulladás $^{(hu)}$
* Irlandès: bruith $^{(ga)}$ f.
* Islandès: bólga $^{(is)}$ f.
* Italià: infiammazione $^{(it)}$ f.
* Japonès: 炎症 $^{(ja)}$
* Kurd: kulbûnî $^{(ku)}$
* Llatí: inflammatio $^{(la)}$ f.
* Maori: pauku $^{(mi)}$
* Noruec: betennelse $^{(no)}$
* Polonès: zapalenie $^{(pl)}$ n.
* Portuguès: inflamação $^{(pt)}$ f.
* Rus: воспале́ние $^{(ru)}$ n. ‎(vospalénie)
* Suec: inflammation $^{(sv)}$ c.
* Tagal: pamamaga $^{(tl)}$
* Tai: การอักเสบ $^{(th)}$
* Txec: zánět $^{(cs)}$ m.
* Ucraïnès: запалення $^{(uk)}$ ‎(zapalennia)
* Vietnamita: viêm $^{(vi)}$
* Xinès: 炎症 $^{(zh)}$ ‎(yánzhèng)

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ma·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# inflamaien
## Català
### Verb

inflamaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de inflamar.
# inflamable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱ.fɫəˈmab.bɫə/, /iɱ.fɫəˈma.βɫə/ balear /iɱ.fɫəˈmab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fɫaˈmab.bɫe/, /iɱ.fɫaˈma.βɫe/ valencià /iɱ.fɫaˈma.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: De inflamar i el sufix -ble, segle XV.

### Adjectiu

inflamable inv. ‎(plural inflamables)
* Que és fàcil d'inflamar o d’inflamar-se.

#### Traduccions

* Anglès: inflammable $^{(en)}$
* Castellà: inflamable $^{(es)}$
* Francès: inflammable $^{(fr)}$
* Italià: infiammabile $^{(it)}$
* Llatí: facilè inflammari $^{(la)}$ capax

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ma·ble (4)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.flaˈma.βle\
       Americà: alt \iɱ.flaˈma.ble\, baix \iŋ.flaˈma.βle\, austral \iɱ.flaˈma.βle\
   * Rimes: -able

### Adjectiu

inflamable inv. ‎(plural inflamables)
* inflamable

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ma·ble (4)
# inflamaia
## Català
### Verb

inflamaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inflamar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de inflamar.
# inflamaies
## Català
### Verb

inflamaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de inflamar.
# il·lustrares
## Català
### Verb

il·lustrares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de il·lustrar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·tra·res (4)
* Anagrames: il·lustrar-se, llustraries, traslluir-se, traslluïres
# il·lustrar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫusˈtɾa/, /i.ɫusˈtɾa/ balear /iɫ.ɫusˈtɾa/ Occidental: nord-occidental /iɫ.ɫusˈtɾa/, /i.ɫusˈtɾa/ valencià /iɫ.ɫusˈtɾaɾ/, /i.ɫusˈtɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: il·lustrà
   * Etimologia: Del llatí illustrare, segle XVI.

### Verb

il·lustrar trans., pron. ‎(pronominal il·lustrar-se)
* Donar llum a l'enteniment.
* Explicar, aclarir.
* Fer il·lustre a alguna persona o cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: il·lustro, il·lustra, il·lustrem

#### Sinònims

* aclarir
* demostrar

#### Traduccions

* Anglès: illustrate $^{(en)}$
* Castellà: ilustrar $^{(es)}$
* Francès: illustrer $^{(fr)}$, inspirer $^{(fr)}$, éclairer $^{(fr)}$
* Italià: illustrare $^{(it)}$, inspirare $^{(it)}$
* Llatí: illuminare $^{(la)}$
* Portuguès: ilustrar $^{(pt)}$
* Anglès: enlighten $^{(en)}$
* Castellà: ilustrar $^{(es)}$
* Francès: inspirer $^{(fr)}$, éclairer $^{(fr)}$
* Italià: inspirare $^{(it)}$
* Llatí: illuminare $^{(la)}$
* Castellà: ilustrar $^{(es)}$
* Francès: illustrer $^{(fr)}$, rendre illustre $^{(fr)}$
* Italià: illustrare $^{(it)}$
* Llatí: illustrem reddere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·trar (3)
* Anagrama: traslluir

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: il·lustrar
# il·lustrara
## Català
### Verb

il·lustrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·tra·ra (4)
* Anagrames: llustraria, traslluirà, traslluïra
# il·lustraran
## Català
### Verb

il·lustraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de il·lustrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·tra·ran (4)
* Anagrama: traslluiran
# il·lustrar-se
## Català
### Verb

il·lustrar-se
* Forma pronominal de il·lustrar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'il·lustro, s'il·lustra, ens il·lustrem

### Miscel·lània

* Anagrames: il·lustrares, llustraries, traslluir-se, traslluïres
# il·lustrarem
## Català
### Verb

il·lustrarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de il·lustrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·tra·rem (4)
* Anagrames: llustraríem, traslluirem, traslluírem
# il·lustraies
## Català
### Verb

il·lustraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de il·lustrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·tra·ies (4)
* Anagrama: artilléssiu
# il·lustram
## Català
### Verb

il·lustram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de il·lustrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·tram (3)
* Anagrama: traslluïm
# il·lustrant
## Català
### Verb

il·lustrant
* Gerundi del verb il·lustrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·trant (3)
* Anagrama: traslluint
# il·lustraren
## Català
### Verb

il·lustraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de il·lustrar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lustrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·tra·ren (4)
* Anagrames: llustrarien, traslluïren
# incomplies
## Català
### Verb

incomplies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incomplir.
# incompligueres
## Català
### Verb

incompligueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de incomplir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incompligueu
## Català
### Verb

incompligueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb incomplir.
# incompligueva
## Català
### Verb

incompligueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incomplir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incomplir.
# incompligueren
## Català
### Verb

incompligueren
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de incomplir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incompliguessen
## Català
### Verb

incompliguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incompliguera
## Català
### Verb

incompliguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incompliguesses
## Català
### Verb

incompliguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomplir.
# incompligueven
## Català
### Verb

incompligueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incomplir.
# infleguesses
## Català
### Verb

infleguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# infleguéssou
## Català
### Verb

infleguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# inflegués
## Català
### Verb

inflegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# infleguéssom
## Català
### Verb

infleguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# infleguessa
## Català
### Verb

infleguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# infleguessen
## Català
### Verb

infleguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# inflegueu
## Català
### Verb

inflegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inflar.
# inflen
## Català
### Verb

inflen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de inflar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inflar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inflar.
# infleguem
## Català
### Verb

infleguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb inflar.
# ingressessin
## Català
### Verb

ingressessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# ingressesses
## Català
### Verb

ingressesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# ingressessis
## Català
### Verb

ingressessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# ingresses
## Català
### Verb

ingresses
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de ingressar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·ses (3)
* Anagrama: geníssers
# ingressessen
## Català
### Verb

ingressessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# ingressem
## Català
### Verb

ingressem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de ingressar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb ingressar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sem (3)
* Anagrama: migressen
# ingressen
## Català
### Verb

ingressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de ingressar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ingressar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ingressar.
# ingressessa
## Català
### Verb

ingressessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# ingressessi
## Català
### Verb

ingressessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# ingresseguéssou
## Català
### Verb

ingresseguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.
# insensibilitzaré
## Català
### Verb

insensibilitzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de insensibilitzar.
# insensibilitzassen
## Català
### Verb

insensibilitzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insensibilitzar.
# insensibilitzarien
## Català
### Verb

insensibilitzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de insensibilitzar.
# insensibilitzaríeu
## Català
### Verb

insensibilitzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de insensibilitzar.
# insensibilitzasses
## Català
### Verb

insensibilitzasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insensibilitzar.
# insensibilitzaries
## Català
### Verb

insensibilitzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de insensibilitzar.
# insensibilitzarà
## Català
### Verb

insensibilitzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de insensibilitzar.
# insensibilitzaràs
## Català
### Verb

insensibilitzaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de insensibilitzar.
# insensibilitzaria
## Català
### Verb

insensibilitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de insensibilitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de insensibilitzar.
# immutessen
## Català
### Verb

immutessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·tes·sen (4)
* Anagrama: minutéssem
# immutesses
## Català
### Verb

immutesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·tes·ses (4)
* Anagrames: musteíssem, mustiéssem
# immutessin
## Català
### Verb

immutessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·tes·sin (4)
* Anagrama: minutéssim
# immuteu
## Català
### Verb

immuteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de immutar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb immutar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb immutar.
# immutis
## Català

   * Pronúncia: /imˈmu.tis/
   * Rimes: -utis

### Verb

immutis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb immutar.
# immutessis
## Català
### Verb

immutessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immutar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mu·tes·sis (4)
* Anagrames: musteíssim, mustiéssim
# immuti
## Català

   * Pronúncia: /imˈmu.ti/
   * Rimes: -uti

### Verb

immuti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immutar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immutar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immutar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb immutar.
# immutin
## Català

   * Pronúncia: /imˈmu.tin/
   * Rimes: -utin

### Verb

immutin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb immutar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb immutar.
# immuto
## Català
### Verb

immuto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immutar.
# immutà
## Català
### Verb

immutà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de immutar.
# insensibilitzassis
## Català
### Verb

insensibilitzassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insensibilitzar.
# insensibilitzau
## Català
### Verb

insensibilitzau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de insensibilitzar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb insensibilitzar.
# insensibilitzava
## Català
### Verb

insensibilitzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de insensibilitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de insensibilitzar.
# insensibilitze
## Català
### Verb

insensibilitze
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insensibilitzar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insensibilitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insensibilitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insensibilitzar.
# insensibilitzassin
## Català
### Verb

insensibilitzassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insensibilitzar.
# insensibilitzaven
## Català
### Verb

insensibilitzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de insensibilitzar.
# insensibilitzaves
## Català
### Verb

insensibilitzaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de insensibilitzar.
# incubaia
## Català
### Verb

incubaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incubar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incubar.
# incrustésseu
## Català
### Verb

incrustésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrustar.
# incrustéssim
## Català
### Verb

incrustéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrustar.
# incrustéssiu
## Català
### Verb

incrustéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrustar.
# incrustí
## Català
### Verb

incrustí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incrustar.
# incub
## Català
### Verb

incub
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incubar.
# incrustéssem
## Català
### Verb

incrustéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrustar.
# incuba
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈku.βə/, occidental /iŋˈku.ba/
   * Rimes: -uba

### Verb

incuba
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de incubar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb incubar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cu·ba (3)
* Heterograma de 6 lletres (abcinu)
* Anagrama: acubin
# insidiavi
## Italià
### Verb

insidiavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de insidiare
# insidie
## Català
### Verb

insidie
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insidiar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insidiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insidiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insidiar.
# insidien
## Català
### Verb

insidien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de insidiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insidiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insidiar.
# insidieranno
## Italià
### Verb

insidieranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de insidiare
# insidierei
## Italià
### Verb

insidierei
* primera persona singular (io) del condicional de insidiare
# insidiavo
## Italià
### Verb

insidiavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de insidiare
# insidierai
## Italià
### Verb

insidierai
* segona persona singular (tu) del futur de insidiare
# insidierebbe
## Italià
### Verb

insidierebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de insidiare
# insidierebbero
## Italià
### Verb

insidierebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de insidiare
# instaríem
## Català
### Verb

instaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de instar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ta·rí·em (4)
* Anagrama: intimares
# instasses
## Català
### Verb

instasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tas·ses (3)
* Anagrama: tensassis
# instat
## Català
### Verb

instat
* Participi masculí singular del verb instar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tat (2)
* Anagrames: tastin, tintàs, titans
# instaríeu
## Català
### Verb

instaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de instar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ta·rí·eu (4)
* Anagrama: situarien
# instaríveu
## Català
### Verb

instaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de instar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ta·rí·veu (4)
* Anagrames: interviuàs, situariven
# instassis
## Català
### Verb

instassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instar.
# instassen
## Català
### Verb

instassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tas·sen (3)
* Anagrama: tensassin
# instassin
## Català
### Verb

instassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instar.
# insolà
## Català
### Verb

insolà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de insolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·so·là (3)
* Heterograma de 6 lletres (ailnos)
* Anagrama: Olsina