OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# al·ludíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫuˈði.siw/, /ə.ɫuˈði.siw/ balear /əɫ.ɫuˈði.siw/ Occidental: /aɫ.ɫuˈði.siw/, /a.ɫuˈði.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

al·ludíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb al·ludir.
# allocada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎuˈka.ðə/, occidental /a.ʎoˈka.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

allocada
* Participi femení singular del verb allocar.
    Allocada [ella/aquella]...; [l'he...] allocada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·da (4)
* Anagrama: acollada
# allocaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʎoˈka.jen/

### Verb

allocaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de allocar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] s'allocaven.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·ien (4)
* Anagrama: acollaien
# alloca
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈʎɔ.kə/, occidental /aˈʎɔ.ka/
   * Rimes: -ɔka

### Verb

alloca
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de allocar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb allocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca (3)
* Anagrames: acolla $^{(revers)}$, acollà
# allocaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʎoˈka.jɛ/, /a.ʎoˈka.je/

### Verb

allocaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de allocar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] m'allocava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de allocar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] s'allocava.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·ia (4)
* Anagrama: acollaia
# allocades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎuˈka.ðəs/, occidental /a.ʎoˈka.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

allocades
* Participi femení plural del verb allocar.
    Allocades [elles/aquelles]...; [les he...] allocat o allocades.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·des (4)
* Anagrama: acollades
# allocaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ʎoˈka.jes/

### Verb

allocaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de allocar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] t'allocaves.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·ca·ies (4)
* Anagrama: acollaies
# allocam
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʎuˈkam/
   * Rimes: -am
   * Parònim: alloca'm

### Verb

allocam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de allocar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] ens alloquem o ens allocam.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·llo·cam (3)
* Anagrama: acollam
# alliçonéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎi.suˈne.siw/ balear /ə.ʎi.soˈne.siw/, /ə.ʎi.suˈne.siw/ Occidental: /a.ʎi.soˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

alliçonéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alliçonar.
# alliçoní
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʎi.suˈni/ balear /ə.ʎi.soˈni/, /ə.ʎi.suˈni/ Occidental: /a.ʎi.soˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

alliçoní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de alliçonar.
# alloc
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈʎok/, occidental /aˈʎok/
   * Rimes: -ok

### Verb

alloc
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de allocar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] m'alloco, m'alloque, m'alloc o m'alloqui.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lloc (2)
* Anagrames: acoll, callo, colla $^{(revers)}$, collà, col·la, col·là, lloca, local
# alullava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫuˈʎa.βə/ balear /ə.ɫuˈʎa.və/, /ə.ɫuˈja.və/ Occidental: nord-occidental /a.ɫuˈʎa.βa/ valencià /a.ɫuˈʎa.va/, /a.ɫuˈʎa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

alullava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de alullar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de alullar.
# alullasses
## Català
### Verb

alullasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alullar.
# alullaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫuˈʎa.βən/ balear /ə.ɫuˈʎa.vən/, /ə.ɫuˈja.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ɫuˈʎa.βen/ valencià /a.ɫuˈʎa.ven/, /a.ɫuˈʎa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

alullaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de alullar.
# alulle
## Català
### Verb

alulle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de alullar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb alullar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb alullar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb alullar.
# alullassin
## Català
### Verb

alullassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alullar.
# alullassis
## Català
### Verb

alullassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alullar.
# alullau
## Català
### Verb

alullau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de alullar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb alullar.
# alullaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫuˈʎa.βəs/ balear /ə.ɫuˈʎa.vəs/, /ə.ɫuˈja.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ɫuˈʎa.βes/ valencià /a.ɫuˈʎa.ves/, /a.ɫuˈʎa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

alullaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de alullar.
# amfibiologion
## Esperanto

   * Pronúncia: /am.fi.bi.o.loˈɡi.on/

### Nom

amfibiologion
* acusatiu de amfibiologio
# amfibiologio
## Esperanto

   * Pronúncia: /am.fi.bi.o.loˈɡi.o/

### Nom

amfibiologio ‎(acusatiu amfibiologion, plural amfibiologioj, plural acusatiu amfibiologiojn)
* amfibiologia
# amfibiologioj
## Esperanto

   * Pronúncia: /am.fi.bi.o.loˈɡi.oj/

### Nom

amfibiologioj
* forma plural de amfibiologio
# amfibològic
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fi.βuˈɫɔ.ʒik/ balear /əɱ.fi.boˈɫɔ.ʒik/, /əɱ.fi.buˈɫɔ.ʒik/ Occidental: nord-occidental /aɱ.fi.βoˈɫɔ.ʒik/, valencià /aɱ.fi.boˈɫɔ.d͡ʒik/
   * Rimes: -ɔʒik
   * Etimologia: De amfibologia i el sufix -ic.

### Adjectiu

amfibològic m. ‎(femení amfibològica, plural masculí amfibològics, plural femení amfibològiques)
* (filologia) Ambigu, amb diferents interpretacions.

#### Traduccions

* Castellà: anfibológico $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: am·fi·bo·lò·gic (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC
# amfibiologiojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /am.fi.bi.o.loˈɡi.ojn/

### Nom

amfibiologiojn
* acusatiu plural de amfibiologio
# al·legòric
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫəˈɣɔ.ɾik/, /ə.ɫəˈɣɔ.ɾik/ balear /əɫ.ɫəˈɣɔ.ɾik/ Occidental: /aɫ.ɫeˈɣɔ.ɾik/, /a.ɫeˈɣɔ.ɾik/
   * Rimes: -ɔɾik
   * Etimologia: Del llatí allēgoricus, del grec antic ἀλληγορικός ‎(allēgorikós), segle XIV.

### Adjectiu

al·legòric m. ‎(femení al·legòrica, plural masculí al·legòrics, plural femení al·legòriques)
* Que pertany a l'al·legoria o la comprèn.

#### Traduccions

* Alemany: allegorisch $^{(de)}$
* Castellà: alegórico $^{(es)}$
* Esperanto: alegoria $^{(eo)}$
* Francès: allégorique $^{(fr)}$
* Italià: allegorico $^{(it)}$
* Llatí: allegoricus $^{(la)}$
* Occità: allegoric $^{(oc)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·le·gò·ric (4)
* Anagrama: col·legiar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# al·legòricament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫəˌɣɔ.ɾi.kəˈmen/, /ə.ɫəˌɣɔ.ɾi.kəˈmen/ balear /əɫ.ɫəˌɣɔ.ɾi.kəˈment/, /əɫ.ɫəˌɣɔ.ɾi.kəˈmen/ Occidental: nord-occidental /aɫ.ɫeˌɣɔ.ɾi.kaˈmen/, /a.ɫeˌɣɔ.ɾi.kaˈmen/ valencià /aɫ.ɫeˌɣɔ.ɾi.kaˈment/, /a.ɫeˌɣɔ.ɾi.kaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De al·legòric i el sufix -ment.

### Adverbi

al·legòricament
* Amb al·legoria, en sentit al·legòric.

#### Traduccions

* Anglès: allegorically $^{(en)}$
* Castellà: alegóricamente $^{(es)}$
* Esperanto: alegorie $^{(eo)}$
* Francès: allégoriquement $^{(fr)}$
* Italià: allegoricamente $^{(it)}$
* Llatí: allegorice $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·le·gò·ri·ca·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# al·leluia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫəˈɫu.jə/, /ə.ɫəˈɫu.jə/ balear /əɫ.ɫəˈɫu.jə/ Occidental: /aɫ.ɫeˈɫu.ja/, /a.ɫeˈɫu.ja/
   * Rimes: -uja
   * Etimologia: Del llatí allelūia, del grec antic αλλελουια ‎(allelouia), de l'hebreu הַלְּלוּיָהּ ‎(hallalujah, «lloeu Jah(vè)»).

### Interjecció

al·leluia
* Exclamació usada per jueus i cristians per expressar joia, agraïment i lloança a Déu.
* Crit d'alegria i satisfacció.

#### Derivats

* aldarull

#### Traduccions

* Anglès: hallelujah $^{(en)}$
* Castellà: aleluya $^{(es)}$

### Nom

al·leluia m. ‎(plural al·leluies)
* (música) Cant litúrgic d'aclamació basat en el mot al·leluia.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·le·lu·ia (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# al·lel
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫˈɫɛɫ/, /əˈɫɛɫ/ balear /əɫˈɫɛɫ/ Occidental: /aɫˈɫɛɫ/, /aˈɫɛɫ/
   * Rimes: -ɛl
   * Etimologia: De la forma prefixada del grec antic ἀλλήλων ‎(allḗlōn, «recíproc»), de ἄλλος ‎(állos, «altre»).

### Nom

al·lel m. ‎(plural al·lels)
* (biologia, genètica, medicina, farmàcia, ecologia) Forma alternativa que pot presentar una, dos o més variants d'un gen, que diferixen en seqüència i funció l'un de l'altre, i que ocupen el mateix lloc en un cromosoma.

#### Sinònims

* al·lelomorf

#### Derivats

* al·lèlic

#### Traduccions

* Afrikaans: alleel $^{(af)}$
* Alemany: Allel $^{(de)}$ n.
* Anglès: allele $^{(en)}$
* Àrab: أليل $^{(ar)}$
* Basc: alelo $^{(eu)}$ m.
* Belarús: алелі $^{(be)}$ ‎(aleli)
* Búlgar: алел $^{(bg)}$ ‎(alel)
* Cantonès: 對立基因 $^{(yue)}$
* Castellà: alelo $^{(es)}$ m.
* Eslovè: alel $^{(sl)}$ m.
* Esperanto: alelo $^{(eo)}$
* Finès: alleeli $^{(fi)}$
* Francès: allèle $^{(fr)}$
* Gallec: alelo $^{(gl)}$ m.
* Grec: αλληλόμορφo $^{(el)}$ ‎(al·lilómorfo)
* Hongarès: allél $^{(hu)}$
* Ido: alelo $^{(io)}$
* Indonesi: alel $^{(id)}$
* Irlandès: ailléil $^{(ga)}$ f.
* Islandès: samsæta $^{(is)}$ f., genasamsæta $^{(is)}$ f., tvenndargen $^{(is)}$ n.
* Italià: allele $^{(it)}$ m.
* Letó: alēle $^{(lv)}$ f.
* Maori: irarā $^{(mi)}$
* Neerlandès: allel $^{(nl)}$ n.
* Polonès: allel $^{(pl)}$, allelomorf $^{(pl)}$
* Portuguès: alelo $^{(pt)}$
* Romanès: alelă $^{(ro)}$ f.
* Rus: алле́ль $^{(ru)}$ f. ‎(al·lel)
* Suec: allel $^{(sv)}$ c.
* Tagal: ibayo $^{(tl)}$, kaibayong-anyo $^{(tl)}$, kaibayunyo $^{(tl)}$
* Txec: alela $^{(cs)}$ f.
* Ucraïnès: але́ль $^{(uk)}$ f. ‎(alel)
* Xinès: 等位基因 $^{(zh)}$ ‎(děngwèijīyīn)
* Xinès wu: 等位基因 $^{(zh)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·lel (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# al·lelopatia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫ.ɫə.ɫu.pəˈti.ə/, /ə.ɫə.ɫu.pəˈti.ə/ balear /əɫ.ɫə.ɫo.pəˈti.ə/, /əɫ.ɫə.ɫu.pəˈti.ə/ Occidental: /aɫ.ɫe.ɫo.paˈti.a/, /a.ɫe.ɫo.paˈti.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: Del prefix al·lelo- i el sufix -patia.

### Nom

al·lelopatia f. ‎(plural al·lelopaties)
* Influència negativa que una espècie vegetal exerceix sobre altres espècies mitjançant la producció de substàncies tòxiques.

#### Traduccions

* Anglès: allelopathy $^{(en)}$
* Castellà: alelopatia $^{(es)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·le·lo·pa·ti·a (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
* Diccionari de fitopatologia, Universitat de Barcelona.
# al·lels
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɫˈɫɛɫs/, /əˈɫɛɫs/ balear /əɫˈɫɛɫs/ Occidental: /aɫˈɫɛɫs/, /aˈɫɛɫs/
   * Rimes: -ɛls

### Nom

al·lels m. pl.
* Forma plural de al·lel.

### Miscel·lània

* Síl·labes: al·lels (2)
# alçapremassis
## Català
### Verb

alçapremassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alçapremar.
# alçapremassin
## Català
### Verb

alçapremassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb alçapremar.
# alçapremava
## Català
### Verb

alçapremava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de alçapremar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de alçapremar.
# alçapremaves
## Català
### Verb

alçapremaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de alçapremar.
# alçapremasses
## Català
### Verb

alçapremasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb alçapremar.
# alçapremau
## Català
### Verb

alçapremau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de alçapremar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb alçapremar.
# alçapremaven
## Català
### Verb

alçapremaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de alçapremar.
# alumenàs
## Català
### Verb

alumenàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb alumenar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb alumenar.
# alumeno
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫuˈmɛ.nu/, occidental /a.ɫuˈme.no/
   * Rimes: -ɛno

### Verb

alumeno
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de alumenar.
# alumenà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫu.məˈna/, occidental /a.ɫu.meˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

alumenà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de alumenar.
# alumenàssim
## Català
### Verb

alumenàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb alumenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lu·me·nàs·sim (5)
* Anagrama: malmenàssiu
# alumenàssiu
## Català
### Verb

alumenàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alumenar.
# alumenàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫu.məˈna.βəm/, balear /ə.ɫu.məˈna.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.ɫu.meˈna.βem/ valencià /a.ɫu.meˈna.vem/, /a.ɫu.meˈna.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

alumenàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de alumenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lu·me·nà·vem (5)
* Anagrama: malmenàveu
# alumenàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫu.məˈna.ɾəm/, occidental /a.ɫu.meˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

alumenàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de alumenar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb alumenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lu·me·nà·rem (5)
* Anagrames: malmenareu, malmenàreu
# alumenàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫu.məˈna.ɾəw/, occidental /a.ɫu.meˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

alumenàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de alumenar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alumenar.
# alumenàssem
## Català
### Verb

alumenàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb alumenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lu·me·nàs·sem (5)
* Anagrama: malmenàsseu
# alumenàsseu
## Català
### Verb

alumenàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alumenar.
# amereu
## Català
### Verb

amereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de amerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb amerar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb amerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·me·reu (3)
# ameren
## Català
### Verb

ameren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de amerar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb amerar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb amerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·me·ren (3)
* Anagrames: arenem, menaré, Menera, remena, remenà
# ameressin
## Català
### Verb

ameressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·me·res·sin (4)
* Anagrames: arenéssim, arniéssem, messarien, raïmessen
# amereste
## Italià
### Verb

amereste
* segona persona plural (voi) del condicional de amare
# ameresti
## Italià
### Verb

ameresti
* segona persona singular (tu) del condicional de amare
# amerete
## Italià
### Verb

amerete
* segona persona plural (voi) del futur de amare
# ameressis
## Català
### Verb

ameressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·me·res·sis (4)
* Anagrames: messaries, raïmesses
# ameresses
## Català
### Verb

ameresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·me·res·ses (4)
# amics
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈmiks/, occidental /aˈmiks/
   * Rimes: -iks

### Nom

amics m. pl.
* Forma plural de amic.

### Adjectiu

amics m. pl.
* Forma plural de amic.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mics (2)
* Anagrames: caïms, cisma, iscam, macís

## Occità

   * Pronúncia: /aˈmit͡s/

### Nom

amics m. pl.
* forma plural de amic
# amicu
## Sicilià
### Nom

amicu
* amic
# amicule
## Romanès
### Nom

amicule
* vocatiu singular de amic
# amicului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

amicului
* genitiu i datiu definit singular de amic
# amică
## Romanès
### Nom

amică f. ‎(plural amice)
* forma femenina de amic

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | amică | amica | (niște) | amice | amicele |
| Genitiu-datiu | (unei) | amice | amicei | (unor) | amice | amicelor |
| Vocatiu | | amică, amico | amică, amico | | amicelor | amicelor |
# amicul
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ul.

### Nom

amicul
* nominatiu i acusatiu definit singular de amic
# amicum
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈmiː.kʊm/

### Nom

amīcum
* acusatiu singular de amīcus
# amicus
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈmiː.kʊs/

### Nom

amīcus m. ‎(genitiu amīcī)
* amic

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | amīcus | amīcī |
| Vocatiu | amīce | amīcī |
| Acusatiu | amīcum | amīcōs |
| Genitiu | amīcī | amīcōrum |
| Datiu | amīcō | amīcīs |
| Ablatiu | amīcō | amīcīs |
# amicícia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.miˈsi.si.ə/, balear /ə.miˈsi.si.ə/ alguerès /a.miˈsi.si.a/ Occidental: /a.miˈsi.si.a/
   * Rimes: -isia
   * Etimologia: Del llatí amīcitia, equivalent a amic i el sufix -ícia, segle XV.

### Nom

amicícia f. ‎(plural amicícies)
* (antic, alguerès) Qualitat d'amic, amistat

#### Sinònims

* (entre persones) intimitat, companyonia, camaraderia, familiaritat, companyonatge, franquesa, companyerisme (castellanisme)
* (entre països, institucions...) harmonia, bon tracte, bona relació, bones relacions, òptimes relacions

#### Antònims

* enemistat

#### Traduccions

* Castellà: amistad $^{(es)}$ f.
* Italià: amicizia $^{(it)}$ f.
* Llatí: amīcitia $^{(la)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·cí·ci·a (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot, DAlg
# amicícies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.miˈsi.si.əs/, balear /ə.miˈsi.si.əs/ alguerès /a.miˈsi.si.as/ Occidental: /a.miˈsi.si.es/
   * Rimes: -isies

### Nom

amicícies f. pl.
* Forma plural de amicícia.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·mi·cí·ci·es (5)
# amaceu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.məˈsɛw/ balear /ə.məˈsəw/, /ə.məˈsɛw/ Occidental: /a.maˈsew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

amaceu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de amaçar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb amaçar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb amaçar.
# amaces
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.səs/, occidental /aˈma.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

amaces
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de amaçar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ces (3)
* Anagrames: escama, escamà
# amacesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.səs/, occidental /a.maˈse.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

amacesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amaçar.
# amacessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.sis/, occidental /a.maˈse.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

amacessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ces·sis (4)
* Anagrames: acimasses, saciàssem
# amaci
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.si/, occidental /aˈma.si/
   * Rimes: -asi

### Verb

amaci
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de amaçar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amaçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amaçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ci (3)
* Anagrames: acima, acimà, caïma, camia
# amacessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.sin/, occidental /a.maˈse.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

amacessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ces·sin (4)
* Anagrames: acanéssim, acanissem, acimassen, caminessa
# amace
## Català
### Verb

amace
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb amaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb amaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb amaçar.
# amacen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈma.sən/, occidental /aˈma.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

amacen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de amaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb amaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·cen (3)
* Anagrama: acanem
# amacessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.məˈse.sən/, occidental /a.maˈse.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

amacessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb amaçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ma·ces·sen (4)
* Anagrama: acanéssem
# amortí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.murˈti/ balear /ə.moɾˈti/, /ə.murˈti/ Occidental: /a.moɾˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

amortí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de amortar.
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de amortir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de amortir.

### Miscel·lània

* Anagrama: artimó
# anessa
## Català
### Verb

anessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb anar.
# anessin
## Català
### Verb

anessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb anar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·es·sin (3)
* Anagrama: niassen