OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aconseguírem
## Català
### Verb

aconseguírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aconseguir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguixen
## Català
### Verb

aconseguixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aconseguir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguíreu
## Català
### Verb

aconseguíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aconseguir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguixa
## Català
### Verb

aconseguixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguixos
## Català
### Verb

aconseguixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aconseguir.
# aconseguí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kun.səˈɣi/, occidental /a.kon.seˈɣi/
   * Rimes: -i
   * Homòfon: aconseguir

### Verb

aconseguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aconseguir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aconseguir.
# abronzem
## Català
### Verb

abronzem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abronzar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abronzar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zem (3)
* Heterograma de 8 lletres (abemnorz)
# abronzessi
## Català
### Verb

abronzessi
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abronzar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zes·si (4)
# abronzen
## Català
### Verb

abronzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zen (3)
# abronzeu
## Català
### Verb

abronzeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zeu (3)
* Heterograma de 8 lletres (abenoruz)
# abronzi
## Català
### Verb

abronzi
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abronzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abronzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zi (3)
* Heterograma de 7 lletres (abinorz)
# abronzin
## Català
### Verb

abronzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abronzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zin (3)
* Anagrama: bronzina
# abronzaves
## Català
### Verb

abronzaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·za·ves (4)
# abronzes
## Català
### Verb

abronzes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zes (3)
* Heterograma de 8 lletres (abenorsz)
# abronzessin
## Català
### Verb

abronzessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zes·sin (4)
# abronzessis
## Català
### Verb

abronzessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abronzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bron·zes·sis (4)
# aclucaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.βən/, /ə.kɫuˈka.vən/, occidental /a.kɫuˈka.βen/, /a.kɫuˈka.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

aclucaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aclucar.
# aclucos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /aˈkɫu.kos/

### Verb

aclucos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aclucar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] acluquis o acluques.
# aclucava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫuˈka.βə/, balear /ə.kɫuˈka.və/ Occidental: /a.kɫuˈka.βa/, /a.kɫuˈka.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

aclucava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aclucar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aclucar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clu·ca·va (4)
* Anagrama: cavalcau
# aclucaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫuˈka.βəs/, balear /ə.kɫuˈka.vəs/ Occidental: /a.kɫuˈka.βes/, /a.kɫuˈka.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

aclucaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aclucar.
# aclucavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.βu/, nord-occidental /a.kɫuˈka.βo/

### Verb

aclucavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aclucar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] aclucàveu.
# acluco
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɫu.ku/, occidental /aˈkɫu.ko/
   * Rimes: -uko

### Verb

acluco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclucar.
    [Jo] acluco, acluque, acluc o acluqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aclucar.
    [Que jo] acluco, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] acluqui o acluque.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aclucar.
    [Que ell/ella/vostè] acluco, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] acluqui o acluque.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clu·co (3)
* Anagrama: colcau
# aclucà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka/, occidental /a.kɫuˈka/
   * Rimes: -a
   * Homòfons: aclocà, aclocar, aclucar

### Verb

aclucà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aclucar.
    [Ell/ella/vostè] aclucà o va aclucar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clu·cà (3)
* Anagrames: calcau, clacau, cucala
# aclucavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.βi/

### Verb

aclucavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aclucar.
    Forma septentrional per [jo] aclucava.
# aclucau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /ə.kɫuˈkaw/, alguerès /a.kɾuˈkaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

aclucau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aclucar.
    [Vosaltres/vós] acluqueu o aclucau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aclucar.
    Acluqueu o aclucau [vosaltres/vós].
# acensos
## Català
### Verb

acensos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acensar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·sos (3)
* Anagrames: ascones, canoses
# acensuar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.θenˈswaɾ/, meridional \a.θeŋˈswaɾ\
       Americà: alt /a.s(e)nˈswaɾ/, baix \a.seŋˈswaɾ\, austral /a.senˈswaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

acensuar trans. ‎(present acensúo, passat acensué, futur acensuaré)
* acensar

#### Variants

* acensar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·suar (3)
# acensà
## Català
### Verb

acensà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acensar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·sà (3)
* Anagrames: acanes, acanés, asenca, encasa, encasà
# acensi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈsen.si/, occidental /aˈsen.si/

### Verb

acensi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acensar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acensar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acensar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acensar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·si (3)
* Heterograma de 6 lletres (aceins)
* Anagrames: encasi, encasí, escaín, sacien
# acensis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈsen.sis/, occidental /aˈsen.sis/

### Verb

acensis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acensar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·sis (3)
* Anagrama: encasis
# acensuaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.θen.swaˈɾe/, meridional \a.θeŋ.swaˈɾe\
       Americà: alt /a.s(e)n.swaˈɾe/, baix \a.seŋ.swaˈɾe\, austral /a.sen.swaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acensuaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acensuar
# acensin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈsen.sin/, occidental /aˈsen.sin/

### Verb

acensin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acensar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acensar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·sin (3)
* Anagrames: aïnencs, canines, encasin
# acenso
## Català
### Verb

acenso
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acensar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acensar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acensar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·so (3)
* Heterograma de 6 lletres (acenos)
* Anagrames: Cànoes, encaso, oceans

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈθen.so/, meridional \aˈθeŋ.so\
       Americà: alt /aˈsen.s(o)/, baix \aˈseŋ.so\, austral /aˈsen.so/
   * Rimes: -enso

### Verb

acenso
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb acensar
# acensué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.θenˈswe/, meridional \a.θeŋˈswe\
       Americà: alt /a.s(e)nˈswe/, baix \a.seŋˈswe\, austral /a.senˈswe/
   * Rimes: -e

### Verb

acensué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acensuar
# abomineguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.mi.neˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

abomineguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] abominem.
# abominegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.mi.neˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

abominegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] abominés, abominàs o abominara.
# abomineguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.mi.neˈɣe.som/

### Verb

abomineguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] abominéssim, abominéssem, abominàssem, abominàssim o abominàrem.
# abomine
## Català

   * Pronúncia: occidental /a.βoˈmi.ne/
   * Rimes: -ine

### Verb

abomine
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abominar.
    Forma valenciana: [jo] abomino, abomine, abomín o abomini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abominar.
    [Que jo] abomini o abomine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abominar.
    [Que ell/ella/vostè] abomini o abomine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abominar.
    Abomini o abomine [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bo·mi·ne (4)
* Heterograma de 7 lletres (abeimno)
* Anagrama: aboníem
# abomineguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.mi.neˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

abomineguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] abominessin, abominessen, abominassin, abominassen o abominaren.
# abominegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.mi.neˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

abominegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] abomineu.
# abomineguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.mi.neˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

abomineguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] abominés, abominàs o abominara.
# abomineguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.mi.neˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

abomineguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] abominessis, abominesses, abominassis, abominasses o abominares.
# abomineguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.βo.mi.neˈɣe.sow/

### Verb

abomineguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] abominéssiu, abominésseu, abominàsseu, abominàssiu o abominàreu.
# acorriolarà
## Català
### Verb

acorriolarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acorriolar-se.
# acorriolaré
## Català
### Verb

acorriolaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acorriolar-se.
# acorriolaria
## Català
### Verb

acorriolaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acorriolar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acorriolar-se.
# acorriolaries
## Català
### Verb

acorriolaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acorriolar-se.
# acorriolaràs
## Català
### Verb

acorriolaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acorriolar-se.
# acorriolaríeu
## Català
### Verb

acorriolaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acorriolar-se.
# acorriolassen
## Català
### Verb

acorriolassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
# acorriolareu
## Català
### Verb

acorriolareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acorriolar-se.
# acorriolarien
## Català
### Verb

acorriolarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acorriolar-se.
# acamussàreu
## Català
### Verb

acamussàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acamussar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acamussar.
# acamussàs
## Català
### Verb

acamussàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acamussar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acamussar.
# acamusseu
## Català
### Verb

acamusseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acamussar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acamussar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acamussar.
# acamussis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈmu.sis/, occidental /a.kaˈmu.sis/
   * Rimes: -usis

### Verb

acamussis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acamussar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·mus·sis (4)
* Anagrames: acusàssim, assumisca, causàssim
# acamussi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈmu.si/, occidental /a.kaˈmu.si/
   * Rimes: -usi

### Verb

acamussi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acamussar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acamussar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acamussar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acamussar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·mus·si (4)
* Anagrames: aücàssim, macàssiu
# acamusso
## Català
### Verb

acamusso
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acamussar.
# acamussàssem
## Català
### Verb

acamussàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acamussar.
# acamussin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈmu.sin/, occidental /a.kaˈmu.sin/
   * Rimes: -usin

### Verb

acamussin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acamussar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acamussar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·mus·sin (4)
* Anagrama: mancàssiu
# acamussàrem
## Català
### Verb

acamussàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acamussar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acamussar.
# acamussà
## Català
### Verb

acamussà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acamussar.
# acidifies
## Anglès
### Verb

acidifies
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de acidify:
    he/she/it acidifies = [ell/ella] acidifica.
# acidifier
## Francès

   * Pronúncia: /asidiˈfje/ àudio (FR)
   * Etimologia: De acide i el sufix -ifier.

### Verb

acidifier ‎(pronominal s'acidifier)
* acidificar
* pron., acidificar-se
# acidifiquessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.ði.fiˈke.sə/, occidental /a.si.ði.fiˈke.sa/
       Informal: /a.si.ði.fiˈke.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

acidifiquessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidificar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] acidifiqués, acidificàs o acidificara.
# acidifiquesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.ði.fiˈke.səs/, occidental /a.si.ði.fiˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

acidifiquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidificar.
    [Tu] acidifiquessis, acidifiquesses, acidificasses, acidificassis o acidificares.
# acidifique
## Català

   * Pronúncia: occidental /a.si.ðiˈfi.ke/
   * Rimes: -ike

### Verb

acidifique
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acidificar.
    Forma valenciana: [jo] acidifico, acidifique, acidific o acidifiqui.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acidificar.
    [Que jo] acidifiqui o acidifique.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acidificar.
    [Que ell/ella/vostè] acidifiqui o acidifique.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acidificar.
    Acidifiqui o acidifique [ell/ella/vostè].
# acidifiques
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.ðiˈfi.kəs/, occidental /a.si.ðiˈfi.kes/
   * Rimes: -ikes

### Verb

acidifiques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acidificar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acidificar.
    [Que tu] acidifiquis o acidifiques; [tu] no acidifiquis o acidifiques.
# acidifiquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.ði.fiˈke.sən/, occidental /a.si.ði.fiˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

acidifiquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acidificar.
    [Ells/elles/vostès] acidifiquessin, acidifiquessen, acidificassen, acidificassin o acidificaren.
# acidified
## Anglès
### Verb

acidified
* passat i participi de acidify (acidificar).
# acidifiquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.si.ðiˈfi.kən/, occidental /a.si.ðiˈfi.ken/
   * Rimes: -iken

### Verb

acidifiquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acidificar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acidificar.
    [Que ells/elles/vostès] acidifiquin o acidifiquen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acidificar.
    Acidifiquin o acidifiquen [ells/elles/vostès].
# aconhortàssiu
## Català
### Verb

aconhortàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* aconhortéssiu, aconhortésseu, aconhortàsseu, aconhortàreu
# aconhortés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈtes/ balear /ə.ko.noɾˈtes/, /ə.ku.nurˈtes/ Occidental: /a.ko.noɾˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

aconhortés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [1] aconhortessi, aconhortàs, aconhortara
* [2] aconhortessi, aconhortàs, aconhortara

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·hor·tés (4)
* Anagrama: cohonestar
# aconhortàssem
## Català
### Verb

aconhortàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* aconhortéssim, aconhortéssem, aconhortàssim, aconhortàrem
# aconhortàsseu
## Català
### Verb

aconhortàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* aconhortéssiu, aconhortésseu, aconhortàssiu, aconhortàreu
# aconhortàssim
## Català
### Verb

aconhortàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* aconhortéssim, aconhortéssem, aconhortàssem, aconhortàrem
# aconhortéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈte.səm/ balear /ə.ko.noɾˈte.səm/, /ə.ku.nurˈte.səm/ Occidental: /a.ko.noɾˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

aconhortéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* aconhortéssim, aconhortàssim, aconhortàssem, aconhortàrem
# aconhortàs
## Català
### Verb

aconhortàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [1] aconhortessi, aconhortés, aconhortara
* [2] aconhortessi, aconhortés, aconhortara
# aconhortàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈta.βəw/ balear /ə.ko.noɾˈta.vəw/, /ə.ku.nurˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ko.norˈta.βew/ valencià /a.ko.noɾˈta.vew/, /a.ko.noɾˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aconhortàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aconhortar.
# aconhortésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.nurˈte.səw/ balear /ə.ko.noɾˈte.səw/, /ə.ku.nurˈte.səw/ Occidental: /a.ko.noɾˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

aconhortésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* aconhortéssiu, aconhortàssiu, aconhortàsseu, aconhortàreu
# abscindies
## Català
### Verb

abscindies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abscindir.
# abscindien
## Català
### Verb

abscindien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abscindir.
# abscindia
## Català
### Verb

abscindia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abscindir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abscindir.
# abscindesquis
## Català
### Verb

abscindesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abscindir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·cin·des·quis (4)
* Anagrama: abscindisques
# abscindesqui
## Català
### Verb

abscindesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abscindir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abscindir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abscindir.