OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arreglo
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈreɡ.ɡɫu/, /əˈre.ɣɫu/ Occidental: nord-occidental /aˈreɡ.ɡɫo/, /aˈre.ɣɫo/ valencià /aˈre.ɣɫo/

### Verb

arreglo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arreglar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arreglar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arreglar.

### Miscel·lània

* Anagrama: regolar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈre.ɣlo\
       Americà: alt /aˈre.ɡlo/, baix \aˈre.ɣlo\
   * Rimes: -eɡlo

### Nom

arreglo m. ‎(plural arreglos)
* arreglament

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·rre·glo (3)
# arreglos
## Català
### Verb

arreglos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arreglar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈre.ɣlos\, meridional \aˈre.ɣloh\
       Americà: alt /aˈre.ɡl(o)s/, baix \aˈre.ɣloh\, austral \aˈre.ɣlos\
   * Rimes: -eɡlos

### Nom

arreglos m. pl.
* forma plural de arreglo
# arremangareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾɛw/ balear /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾəw/, /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾɛw/ Occidental: /a.re.maŋ.ɡaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arremangareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arremangar.
# arremangaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋˈɡa.ɾən/, occidental /a.re.maŋˈɡa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

arremangaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arremangar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremangar.
# arremangares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋˈɡa.ɾəs/, occidental /a.re.maŋˈɡa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arremangares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arremangar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremangar.
# arremangar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rə.məŋˈɡa/ Occidental: nord-occidental /a.re.maŋˈɡa/ valencià /a.re.maŋˈɡaɾ/, /a.re.maŋˈɡa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arremangà
   * Etimologia: De mànega, segle XIV.

### Verb

arremangar trans.
* (central) Forma alternativa de arromangar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arremango, arremanga, arremanguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·man·gar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# arremangaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾi.əs/, occidental /a.re.maŋ.ɡaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arremangaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arremangar.
# arremangara
## Català
### Verb

arremangara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremangar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremangar.
# arremangaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾan/, occidental /a.re.maŋ.ɡaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arremangaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arremangar.
# arremangaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾi.ə/, occidental /a.re.maŋ.ɡaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arremangaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arremangar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arremangar.
# arremangarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məŋ.ɡəˈɾi.ən/, occidental /a.re.maŋ.ɡaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arremangarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arremangar.
# arrestellareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəs.tə.ʎəˈɾɛw/ balear /ə.rəs.tə.ʎəˈɾəw/, /ə.rəs.tə.ʎəˈɾɛw/ Occidental: /a.res.te.ʎaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrestellareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arrestellar.
# arrestellaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəs.tə.ʎəˈɾi.ə/, occidental /a.res.te.ʎaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arrestellaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arrestellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arrestellar.
# arrestellarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəs.tə.ʎəˈɾi.ən/, occidental /a.res.te.ʎaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrestellarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrestellar.
# arrestellaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəs.tə.ʎəˈɾi.əw/, occidental /a.res.te.ʎaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrestellaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrestellar.
# arrestellares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəs.təˈʎa.ɾəs/, occidental /a.res.teˈʎa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arrestellares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrestellar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrestellar.
# arrestellaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəs.tə.ʎəˈɾe/, occidental /a.res.te.ʎaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arrestellaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arrestellar.
# arrestellaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəs.tə.ʎəˈɾi.əs/, occidental /a.res.te.ʎaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrestellaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arrestellar.
# aquilotaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈta.ɾən/ balear /ə.ki.ɫoˈta.ɾən/, /ə.ki.ɫuˈta.ɾən/ Occidental: /a.ki.ɫoˈta.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

aquilotaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aquilotar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# aquilotara
## Català
### Verb

aquilotara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# aquilotaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫu.təˈɾan/ balear /ə.ki.ɫo.təˈɾan/, /ə.ki.ɫu.təˈɾan/ Occidental: /a.ki.ɫo.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aquilotaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aquilotar.
# aquilotar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈta/ balear /ə.ki.ɫoˈta/, /ə.ki.ɫuˈta/ Occidental: nord-occidental /a.ki.ɫoˈta/ valencià /a.ki.ɫoˈtaɾ/, /a.ki.ɫoˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aquilotà
   * Etimologia: Del prefix a-, el francès culotter ‎(ennegrir) i la desinència -ar, de culotte, de cul ‎(cul), segle XIX.

### Verb

aquilotar trans.
* Agafar color fosc, per l'ús, una pipa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aquiloto, aquilota, aquilotem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Sinònims

* culotar

#### Traduccions

* Castellà: ahumar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·qui·lo·tar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# aquilotam
## Català
### Verb

aquilotam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aquilotar.
# aquilotares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈta.ɾəs/ balear /ə.ki.ɫoˈta.ɾəs/, /ə.ki.ɫuˈta.ɾəs/ Occidental: /a.ki.ɫoˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

aquilotares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aquilotar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# arremolinàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.mu.ɫiˈna.βəw/ balear /ə.rə.mo.ɫiˈna.vəw/, /ə.rə.mu.ɫiˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.re.mo.ɫiˈna.βew/ valencià /a.re.mo.ɫiˈna.vew/, /a.re.mo.ɫiˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arremolinàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arremolinar.
# arremolinàs
## Català
### Verb

arremolinàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremolinar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremolinar.
# arremolinàsseu
## Català
### Verb

arremolinàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremolinar.
# arremolinàssim
## Català
### Verb

arremolinàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremolinar.
# arremolinàssiu
## Català
### Verb

arremolinàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremolinar.
# arremolinàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.mu.ɫiˈna.ɾəm/ balear /ə.rə.mo.ɫiˈna.ɾəm/, /ə.rə.mu.ɫiˈna.ɾəm/ Occidental: /a.re.mo.ɫiˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arremolinàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arremolinar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremolinar.
# arremolinà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.mu.ɫiˈna/ balear /ə.rə.mo.ɫiˈna/, /ə.rə.mu.ɫiˈna/ Occidental: /a.re.mo.ɫiˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

arremolinà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arremolinar.
# arremolinàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.mu.ɫiˈna.ɾəw/ balear /ə.rə.mo.ɫiˈna.ɾəw/, /ə.rə.mu.ɫiˈna.ɾəw/ Occidental: /a.re.mo.ɫiˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arremolinàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arremolinar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremolinar.
# arremolinàssem
## Català
### Verb

arremolinàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremolinar.
# argumentarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡu.mən.təˈɾa/, occidental /aɾ.ɣu.men.taˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

argumentarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de argumentar.
# argumentarives
## Català
### Verb

argumentarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de argumentar.
# argumentaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡu.mən.təˈɾas/, occidental /aɾ.ɣu.men.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

argumentaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de argumentar.
# argumentaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡu.mən.təˈɾi.ə/, occidental /aɾ.ɣu.men.taˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

argumentaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de argumentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de argumentar.
# argumentarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡu.mən.təˈɾi.ən/, occidental /aɾ.ɣu.men.taˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

argumentarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de argumentar.
# argumentaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡu.mən.təˈɾe/, occidental /aɾ.ɣu.men.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

argumentaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de argumentar.
# argumentaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡu.mən.təˈɾi.əs/, occidental /aɾ.ɣu.men.taˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

argumentaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de argumentar.
# argumentariva
## Català
### Verb

argumentariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de argumentar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de argumentar.
# argumentariven
## Català
### Verb

argumentariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de argumentar.
# arrischieremo
## Italià
### Verb

arrischieremo
* primera persona plural (noi) del futur de arrischiare
# arrischiereste
## Italià
### Verb

arrischiereste
* segona persona plural (voi) del condicional de arrischiare
# arrischino
## Italià
### Verb

arrischino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de arrischiare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de arrischiare
# arrischio
## Italià
### Verb

arrischio
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de arrischiare
# arrischiò
## Italià
### Verb

arrischiò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de arrischiare
# arrischierete
## Italià
### Verb

arrischierete
* segona persona plural (voi) del futur de arrischiare
# arrisco
## Català

   * Pronúncia: central /əˈris.ku/, occidental /aˈris.ko/
   * Rimes: -isko

### Verb

arrisco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arriscar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arriscar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arriscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·co (3)
* Anagrama: acorris
# arrischieresti
## Italià
### Verb

arrischieresti
* segona persona singular (tu) del condicional de arrischiare
# arrischierà
## Italià
### Verb

arrischierà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de arrischiare
# arrischierò
## Italià
### Verb

arrischierò
* primera persona singular (io) del futur de arrischiare
# artes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈaɾ.tes/, meridional /ˈaɾ.teh/
       Americà: alt /ˈaɾ.t(e)s/, baix /ˈaɾ.teh/, austral /ˈaɾ.tes/
   * Rimes: -aɾtes

### Nom

artes m. f. pl.
* forma plural de arte

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·tes (2)
* Anagrames: aster, estar, resta, retas, serta, tares, tersa, tesar, traes

## Gallec
### Nom

artes f. pl.
* forma plural de arte

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.teːs/

### Nom

artēs
* nominatiu plural de ars
* vocatiu plural de ars
* acusatiu plural de ars
# artesanas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.teˈsa.nas/, meridional /aɾ.teˈsa.nah/
       Americà: alt /aɾ.t(e)ˈsa.nas/, baix /aɾ.teˈsa.nah/, austral /aɾ.teˈsa.nas/
   * Rimes: -anas

### Nom

artesanas f. pl.
* forma plural de artesana

### Adjectiu

artesanas f. pl.
* forma plural de artesana
# arteritis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.təˈɾi.tis/, occidental /aɾ.teˈɾi.tis/
   * Rimes: -itis
   * Etimologia: De artèria i el sufix -itis.

### Nom

arteritis f. ‎(plural invariable)
* Inflamació de les artèries.

#### Hiperònims

* vasculitis

#### Derivats

* endarteritis

#### Traduccions

* Anglès: arteritis $^{(en)}$
* Castellà: arteritis $^{(es)}$ f.
* Francès: artérite $^{(fr)}$ f.
* Gallec: arterite $^{(gl)}$ f.
* Italià: arterite $^{(it)}$ f.
* Portuguès: arterite $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·te·ri·tis (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Anglès

   * Etimologia: De artery i el sufix -itis.

### Nom

arteritis ‎(comptable i incomptable, plural arteritides)
* arteritis

#### Hiperònims

* vasculitis

#### Derivats

* arteritic
* endarteritis

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·te·ri·tis (4)
* Anagrama: irritates

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en anglès
* Per a més informació vegeu l'entrada al Cambridge English Dictionary© sobre arteritis

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.teˈɾi.tis/, meridional /aɾ.teˈɾi.tih/
       Americà: alt /aɾ.teˈɾi.t(i)s/, baix /aɾ.teˈɾi.tih/, austral /aɾ.teˈɾi.tis/
   * Rimes: -itis
   * Etimologia: De arteria i el sufix -itis.

### Nom

arteritis f. ‎(plural invariable)
* arteritis

#### Derivats

* endarteritis

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·te·ri·tis (4)
* Anagrames: irritaste, tiritares, tiriteras

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre arteritis
# artesanies
## Català
### Nom

artesanies f. pl.
* Forma plural de artesania.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·te·sa·ni·es (5)
* Anagrames: anestesiar, assetiaren
# artesana
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.təˈza.nə/, occidental /aɾ.teˈza.na/
   * Rimes: -ana

### Nom

artesana f. ‎(plural artesanes)
* Forma femenina de artesà.

### Adjectiu

artesana f. ‎(plural artesanes)
* Forma femenina de artesà.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·te·sa·na (4)
* Anagrama: atansaré

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /aɾ.teˈsa.na/
       Americà: alt /aɾ.t(e)ˈsa.na/, baix /aɾ.teˈsa.na/
   * Rimes: -ana

### Nom

artesana f. ‎(plural artesanas)
* forma femenina de artesano

### Adjectiu

artesana f. ‎(plural artesanas)
* forma femenina de artesano
# artesanes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.təˈza.nəs/, occidental /aɾ.teˈza.nes/
   * Rimes: -anes

### Nom

artesanes f. pl.
* Forma plural de artesana.

### Adjectiu

artesanes f. pl.
* Forma plural de artesana.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·te·sa·nes (4)
* Anagrames: assentaré, asserenat
# arterosament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.təˌɾo.zəˈmen/ balear /əɾ.təˌɾo.zəˈment/, /ər.təˌɾo.zəˈmen/ Occidental: nord-occidental /ar.teˌɾo.zaˈmen/ valencià /aɾ.teˌɾo.zaˈment/, /aɾ.teˌɾo.zaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De arterós i el sufix -ment.

### Adverbi

arterosament
* D'una manera arterosa.

#### Traduccions

* Anglès: artfully $^{(en)}$
* Castellà: arteramente $^{(es)}$
* Francès: astucieusement $^{(fr)}$
* Italià: artatamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·te·ro·sa·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# artes conceptuales
## Castellà
### Nom

artes conceptuales m. pl.
* forma plural de arte conceptual
# artesania
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɾ.tə.zaˈni.ə/, occidental /aɾ.te.zaˈni.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: De artesà i el sufix -ia.

### Nom

artesania f. ‎(plural artesanies)
* Conjunt de la producció realitzada per artesans.
* Cada una de les tipologies o categories en que s'agrupa la producció artesana.
    artesania medieval, artesania en ceràmica, etc.
* Indicador d'obra de qualitat realitzada de forma artesana en contraposició a la creació mecanitzada.
    Una gerra d'artesania.

#### Traduccions

* Alemany: Handarbeit $^{(de)}$
* Anglès: handcraft $^{(en)}$
* Castellà: artesanía $^{(es)}$
* Francès: artisanat $^{(fr)}$
* Italià: artigianato $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·te·sa·ni·a (5)
* Anagrama: enastaria

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# arrucats
## Francès
### Nom

arrucats m. pl.
* forma plural de arrucat

## Occità
### Nom

arrucats m. pl.
* forma plural de arrucat
# arruen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈru.ən/, occidental /aˈru.en/
   * Rimes: -uen

### Verb

arruen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arruar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·en (3)
* Anagrames: narreu, runaré
# arrues
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈru.əs/, occidental /aˈru.es/
   * Rimes: -ues

### Nom

arrues f. pl.
* Forma plural de arrua.

### Verb

arrues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arruar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·es (3)
* Anagrames: arreus, suerar, surera
# arruava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈa.βə/, balear /ə.ruˈa.və/ Occidental: nord-occidental /a.ruˈa.βa/ valencià /a.ruˈa.va/, /a.ruˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arruava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arruar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arruar-se.
# arruaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈa.βəs/, balear /ə.ruˈa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ruˈa.βes/ valencià /a.ruˈa.ves/, /a.ruˈa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arruaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arruar-se.
# arrucat
## Francès

   * Etimologia: De l'occità arrucat.

### Nom

arrucat m. ‎(plural arrucats)
* (Occitània) cap roig (Crepis vesicaria L. ssp. haenseleri (Boiss. ex DC.) P.D. Sell

### Vegeu també

* «2 - Arrucat - Faux pissenlit». A: Les Salades Sauvages, 1998. Prades-le-Lez: Les Ecologistes de l'Euzière. ISBN 978-2-906128-04-X.

## Occità

   * Etimologia: Del verb s'arrucar.

### Nom

arrucat m. ‎(plural arrucats)
* (Llenguadoc) cap roig (Crepis vesicaria L. ssp. haenseleri (Boiss. ex DC.) P.D. Sell
* (Llenguadoc) amargot (Urospermum dalechampii (L.) Scop.

#### Sinònims

* (amargot): catatrufa, cicòri amar (Provença), engraissa-pòrc, morre de pòrc (Provença)

### Vegeu també

* «2 - Arrucat - Faux pissenlit». A: Les Salades Sauvages, 1998. Prades-le-Lez: Les Ecologistes de l'Euzière. ISBN 978-2-906128-04-X.
* «9 - Chicorée amère». A: Les Salades Sauvages, 1998. Prades-le-Lez: Les Ecologistes de l'Euzière. ISBN 978-2-906128-04-X.
# arxiva
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ərˈʃi.βə/, balear /əɾˈʃi.və/ Occidental: nord-occidental /arˈt͡ʃi.βa/ valencià /aɾˈt͡ʃi.va/, /aɾˈt͡ʃi.βa/
   * Rimes: -iva

### Verb

arxiva
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arxivar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arxivar.

### Miscel·lània

* Anagrames: xivara, xivarà
# arxivaien
## Català
### Verb

arxivaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arxivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·xi·va·ien (4)
* Anagrames: naixeriva, renaixiva
# arxivam
## Català
### Verb

arxivam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arxivar.
# arxivar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ʃiˈβa/, balear /əɾ.ʃiˈva/ Occidental: nord-occidental /ar.t͡ʃiˈβa/ valencià /aɾ.t͡ʃiˈvaɾ/, /aɾ.t͡ʃiˈβa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arxivà
   * Etimologia: De arxiu, segle XV.

### Verb

arxivar trans.
* Posar i guardar alguna cosa en arxiu.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arxivo, arxiva, arxivem

#### Traduccions

* Alemany: archivieren $^{(de)}$, abheften $^{(de)}$, ablegen $^{(de)}$
* Anglès: archive $^{(en)}$, file $^{(en)}$
* Castellà: archivar $^{(es)}$
* Francès: archiver $^{(fr)}$, classer $^{(fr)}$
* Italià: archiviare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·xi·var (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# arxivaia
## Català
### Verb

arxivaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arxivar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arxivar.
# arxiv
## Català
### Verb

arxiv
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arxivar.

### Miscel·lània

* Anagrama: xivar
# arxivaies
## Català
### Verb

arxivaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arxivar.
# assaciau
## Català
### Verb

assaciau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de assaciar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb assaciar.
# assaciava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.siˈa.βə/, balear /ə.sə.siˈa.və/ Occidental: nord-occidental /a.sa.siˈa.βa/ valencià /a.sa.siˈa.va/, /a.sa.siˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

assaciava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de assaciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de assaciar.
# assaciasses
## Català
### Verb

assaciasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaciar.
# assaciaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.siˈa.βən/, balear /ə.sə.siˈa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.sa.siˈa.βen/ valencià /a.sa.siˈa.ven/, /a.sa.siˈa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

assaciaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de assaciar.
# assaciassin
## Català
### Verb

assaciassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaciar.