OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# transcendigués
## Català
### Verb

transcendigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb transcendir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb transcendir.
# transcendiguéssem
## Català
### Verb

transcendiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb transcendir.
# transcendiguéveu
## Català
### Verb

transcendiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de transcendir.
# transcendiguérem
## Català
### Verb

transcendiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de transcendir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb transcendir.
# transcendiguéreu
## Català
### Verb

transcendiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de transcendir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb transcendir.
# traspuntessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾəs.punˈte.sin/, occidental /tɾas.punˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

traspuntessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb traspuntar.
# traspunteu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾəs.punˈtɛw/ balear /tɾəs.punˈtəw/, /tɾəs.punˈtɛw/ Occidental: /tɾas.punˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

traspunteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de traspuntar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb traspuntar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb traspuntar.
# traspunti
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾəsˈpun.ti/, occidental /tɾasˈpun.ti/
   * Rimes: -unti

### Verb

traspunti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de traspuntar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb traspuntar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb traspuntar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb traspuntar.
# traspuntes
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾəsˈpun.təs/, occidental /tɾasˈpun.tes/
   * Rimes: -untes

### Verb

traspuntes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de traspuntar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb traspuntar.
# traspuntesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾəs.punˈte.səs/, occidental /tɾas.punˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

traspuntesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb traspuntar.
# traspuntessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾəs.punˈte.sis/, occidental /tɾas.punˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

traspuntessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb traspuntar.
# traspunten
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾəsˈpun.tən/, occidental /tɾasˈpun.ten/
   * Rimes: -unten

### Verb

traspunten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de traspuntar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb traspuntar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb traspuntar.
# traspuntessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾəs.punˈte.sən/, occidental /tɾas.punˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

traspuntessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb traspuntar.
# traspuntessi
## Català
### Verb

traspuntessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb traspuntar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb traspuntar.
# mortificàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mur.ti.fiˈka.βəw/ balear /moɾ.ti.fiˈka.vəw/, /mur.ti.fiˈka.vəw/ Occidental: nord-occidental /mor.ti.fiˈka.βew/ valencià /moɾ.ti.fiˈka.vew/, /moɾ.ti.fiˈka.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

mortificàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de mortificar.
# mortifiqueguem
## Català
### Verb

mortifiqueguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb mortificar.
# mortifiqueguessa
## Català
### Verb

mortifiqueguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb mortificar.
# mortifiqueguessen
## Català
### Verb

mortifiqueguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb mortificar.
# mortificàssiu
## Català
### Verb

mortificàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb mortificar.
# mortifique
## Català
### Verb

mortifique
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de mortificar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb mortificar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb mortificar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb mortificar.
# mortificàsseu
## Català
### Verb

mortificàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb mortificar.
# mortificàssim
## Català
### Verb

mortificàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb mortificar.
# multéssim
## Català

   * Pronúncia: /muɫˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

multéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb multar.
# mulàrets
## Català antic
### Verb

mulàrets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de mular
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de mular
# multímetre
## Català

   * Pronúncia: oriental /muɫˈti.mə.tɾə/, occidental /muɫˈti.me.tɾe/
   * Rimes: -imetɾe
   * Etimologia: Del prefix multi- i metre

### Nom

multímetre m. ‎(plural multímetres)
* Aparell emprat per mesurar les magnituds d'un circuit elèctric: el voltatge, la resistència, la intensitat del corrent.

#### Sinònims

* polímetre

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: mul·tí·me·tre (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# mulàreu
## Català antic
### Verb

mulàreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de mular
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de mular
# multéssiu
## Català

   * Pronúncia: /muɫˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

multéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb multar.
# mulut
## Indonesi
### Nom

mulut
* boca
# mulà
## Català

   * Pronúncia: /muˈɫa/
   * Rimes: -a

### Nom

mulà m. ‎(plural mulàs)
* catxalot

### Miscel·lània

* Síl·labes: mu·là (2)
* Anagrames: alum $^{(revers)}$, maul

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Termcat

## Català antic
### Verb

mulà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de mular
# mulàrem
## Català antic
### Verb

mulàrem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de mular
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de mular
# totalitzen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tu.təˈɫi.d͡zən/ balear /to.təˈɫi.d͡zən/, /tu.təˈɫi.d͡zən/ Occidental: nord-occidental /to.taˈɫi.d͡zen/, valencià /to.taˈɫi.zen/
   * Rimes: -idzen

### Verb

totalitzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de totalitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb totalitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb totalitzar.
# totalitzes
## Català
### Verb

totalitzes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de totalitzar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb totalitzar.
# totalitzeguéssom
## Català
### Verb

totalitzeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb totalitzar.
# totalitzessen
## Català
### Verb

totalitzessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb totalitzar.
# totalitzessi
## Català
### Verb

totalitzessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb totalitzar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb totalitzar.
# totalitzessin
## Català
### Verb

totalitzessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb totalitzar.
# totalitzeguéssou
## Català
### Verb

totalitzeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb totalitzar.
# totalitzessa
## Català
### Verb

totalitzessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb totalitzar.
# totalitzesses
## Català
### Verb

totalitzesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb totalitzar.
# traguejaven
## Català
### Verb

traguejaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de traguejar.
# traguejaves
## Català
### Verb

traguejaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de traguejar.
# traguejo
## Català
### Verb

traguejo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de traguejar.
# traguejava
## Català
### Verb

traguejava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de traguejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de traguejar.
# traguejau
## Català
### Verb

traguejau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de traguejar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb traguejar.
# traguejasses
## Català
### Verb

traguejasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb traguejar.
# traguejassin
## Català
### Verb

traguejassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb traguejar.
# traguejassis
## Català
### Verb

traguejassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb traguejar.
# miocardiopatía
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \mjo.kaɾ.ðjo.paˈti.a\
       Americà: alt \mjo.kaɾ.ðjo.p(a)ˈti.a\, baix \mjo.kaɾ.ðjo.paˈti.a\
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: De miocardio i el sufix -patía.

### Nom

miocardiopatía f. ‎(plural miocardiopatías)
* miocardiopatia

#### Hiperònims

* cardiopatía

#### Compostos i expressions

* miocardiopatía dilatada
* miocardiopatía hipertrófica
* miocardiopatía restrictiva

### Miscel·lània

* Síl·labes: mio·car·dio·pa·tí·a (6)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre miocardiopatía
# miocardiopatia
## Català

   * Pronúncia: oriental /mi.u.kər.di.u.pəˈti.ə/, occidental /mi.o.kaɾ.ði.o.paˈti.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: De miocardi i el sufix -patia.

### Nom

miocardiopatia f. ‎(plural miocardiopaties)
* Nom genèric de les malalties del miocardi.

#### Sinònims

* cardiomiopatia

#### Traduccions

* Anglès: cardiomyopathy $^{(en)}$, myocardiopathy $^{(en)}$
* Castellà: miocardiopatía $^{(es)}$ f.
* Francès: cardiomyopathie $^{(fr)}$, myocardiopathie $^{(fr)}$
* Italià: miocardiopatia $^{(it)}$ f., cardiomiopatia $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·o·car·di·o·pa·ti·a (8)
* Anagrama: cardiomiopatia

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Italià

   * Pronúncia: /mi.o.kar.djo.paˈtiː.a/
   * Etimologia: De miocardio i el sufix -patia.

### Nom

miocardiopatia f. ‎(plural miocardiopatie)
* miocardiopatia

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·o·car·dio·pa·tì·a (7)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en italià
* Per a més informació vegeu l'entrada al Treccani sobre miocardiopatia
# miocardiopaties
## Català

   * Pronúncia: oriental /mi.u.kər.di.u.pəˈti.əs/, occidental /mi.o.kaɾ.ði.o.paˈti.es/
   * Rimes: -ies

### Nom

miocardiopaties f. pl.
* Forma plural de miocardiopatia.

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·o·car·di·o·pa·ti·es (8)
* Anagrama: cardiomiopaties
# mio-
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈmi.u/ balear /ˈmi.o/, /ˈmi.u/ Occidental: /ˈmi.o/
   * Etimologia: Del grec antic múscul ‎(mŷs).

### Prefix

mio-
* múscul
    cel·lular → miocel·lular

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC
# miocardiopatías
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \mjo.kaɾ.ðjo.paˈti.as\, meridional \mjo.kaɾ.ðjo.paˈti.ah\
       Americà: alt \mjo.kaɾ.ðjo.paˈti.(a)s\, baix \mjo.kaɾ.ðjo.paˈti.ah\, austral \mjo.kaɾ.ðjo.paˈti.as\
   * Rimes: -ias

### Nom

miocardiopatías f. pl.
* forma plural de miocardiopatía

### Miscel·lània

* Síl·labes: mio·car·dio·pa·tí·as (6)
# miocardiopatie
## Italià

   * Pronúncia: /mi.o.kar.djo.paˈtiː.e/

### Nom

miocardiopatie f. pl.
* forma plural de miocardiopatia

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·o·car·dio·pa·tì·e (7)
# miocardios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \mjoˈkaɾ.ðjos\, meridional \mjoˈkaɾ.ðjoh\
       Americà: alt \mjoˈkaɾ.ð(jo)s\, baix \mjoˈkaɾ.ðjoh\, austral \mjoˈkaɾ.ðjos\
   * Rimes: -aɾdjos

### Nom

miocardios m. pl.
* forma plural de miocardio
# miocardi
## Català

   * Pronúncia: oriental /mi.uˈkar.di/, occidental /mi.oˈkaɾ.ði/
   * Rimes: -aɾdi
   * Etimologia: Del prefix mio- i el sufix -cardi.

### Nom

miocardi m. ‎(plural miocardis)
* Teixit muscular del cor que bomba la sang.

#### Derivats

* miocardiopatia

#### Traduccions

* Alemany: Myokard $^{(de)}$
* Anglès: myocardium $^{(en)}$
* Castellà: miocardio $^{(es)}$
* Francès: myocarde $^{(fr)}$
* Italià: miocardio $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·o·car·di (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Italià

   * Pronúncia: /mi.oˈkar.di/

### Nom

miocardi m. pl.
* forma plural de miocardio

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·o·càr·di (4)
# miocardio
## Castellà

   * Pronúncia: \mjoˈkaɾ.ðjo\
   * Rimes: -aɾdjo
   * Etimologia: Del prefix mio- i el sufix -cardio.

### Nom

miocardio m. ‎(plural miocardios)
* (anatomia) miocardi

#### Derivats

* miocárdico

#### Relacionats

* endocardio
* epicardio
* pericardio

### Miscel·lània

* Síl·labes: mio·car·dio (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre miocardio

## Italià

   * Pronúncia: /mi.oˈkar.djo/
   * Etimologia: Del prefix mio- i el sufix -cardio

### Nom

miocardio m. ‎(plural miocardi)
* (anatomia) miocardi

#### Derivats

* miocardico
* miocardiopatia

### Miscel·lània

* Síl·labes: mi·o·càr·dio (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en italià
* Per a més informació vegeu l'entrada al Treccani sobre miocardio
# municionaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mu.ni.si.u.nəˈɾan/ balear /mu.ni.si.o.nəˈɾan/, /mu.ni.si.u.nəˈɾan/ Occidental: /mu.ni.si.o.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

municionaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de municionar.
# municiona
## Català

   * Pronúncia: oriental /mu.ni.siˈo.nə/, occidental /mu.ni.siˈo.na/
   * Rimes: -ona

### Verb

municiona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de municionar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb municionar.
# municionam
## Català
### Verb

municionam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de municionar.
# municionar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mu.ni.si.uˈna/ balear /mu.ni.si.oˈna/, /mu.ni.si.uˈna/ Occidental: nord-occidental /mu.ni.si.oˈna/ valencià /mu.ni.si.oˈnaɾ/, /mu.ni.si.oˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: municionà
   * Etimologia: De munició.

### Verb

municionar trans.
* Proveir de municions.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: municiono, municiona, municionem Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions

* Anglès: arm $^{(en)}$
* Castellà: municionar $^{(es)}$
* Gallec: municionar $^{(gl)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: mu·ni·ci·o·nar (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 2
# municionara
## Català
### Verb

municionara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb municionar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb municionar.
# municion
## Català
### Verb

municion
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de municionar.
# trauquéssiu
## Català
### Verb

trauquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb traucar.
# trauran
## Català
### Verb

trauran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de traure.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de treure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trau·ran (2)
* Anagrama: arruant
# trauquésseu
## Català
### Verb

trauquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb traucar.
# traureu
## Català
### Verb

traureu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de traure.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de treure.
# traure la masmarruga
## Català

   * Etimologia: D’origen mariner amb el sentit literal de «fer traure el que ha menjat».

### Verb

traure la masmarruga
* (valencià) Fer treballar algú excessivament.

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
# traurem
## Català
### Verb

traurem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de traure.
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de treure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trau·rem (2)
* Anagrama: murtera
# trauquí
## Català
### Verb

trauquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de traucar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trau·quí (2)
* Anagrama: Turquia
# traure
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈtɾaw.ɾə/, occidental /ˈtɾaw.ɾe/
   * Rimes: -awɾe
   * Etimologia: Del llatí vulgar trācere, derivat del llatí clàssic trahere ‎(«arrossegar»).

### Verb

traure trans., intr.
* (occidental) Forma alternativa de treure.
* (pilota valenciana) Servir colpejant la pilota amb força per fer-la arribar al camp contrari, en les modalitats de llargues i raspall, o per fer-la impactar contra el frontis, en frontó valencià.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: trac, trau, traiem

#### Traduccions

* Castellà: sacar $^{(es)}$

### Nom

traure m. f. ‎(plural traures)
* (pilota valenciana) Servidor encarregat de colpejar la pilota amb força per fer-la arribar al camp contrari, en les modalitats de llargues i raspall, o per fer-la impactar contra el frontis, en frontó valencià.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trau·re (2)
* Anagrames: retrau, trauer, uretra

### Vegeu també

* traure. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# traures
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈtɾaw.ɾəs/, occidental /ˈtɾaw.ɾes/
   * Rimes: -awɾes

### Nom

traures m. f. pl.
* Forma plural de traure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trau·res (2)
* Anagrama: restaur
# trauquéssim
## Català
### Verb

trauquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb traucar.
# translimitéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾənz.ɫi.miˈte.siw/, occidental /tɾanz.ɫi.miˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

translimitéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb translimitar.
# translimitéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾənz.ɫi.miˈte.sim/, occidental /tɾanz.ɫi.miˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

translimitéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb translimitar.
# transliter
## Català
### Verb

transliter
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de transliterar.
# translimitàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾənz.ɫi.miˈta.βəw/, balear /tɾənz.ɫi.miˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /tɾanz.ɫi.miˈta.βew/ valencià /tɾanz.ɫi.miˈta.vew/, /tɾanz.ɫi.miˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

translimitàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de translimitar.
# translimité
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /tɾanz.li.miˈte/, meridional \tɾa(ŋ)h.li.miˈte\
       Americà: alt /t͡s(a)nz.li.miˈte/, baix \tɾa(ŋ)h.li.miˈte\, austral /tɾa(n)h.li.miˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

translimité
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb translimitar
# translimités
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾənz.ɫi.miˈtes/, occidental /tɾanz.ɫi.miˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

translimités
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb translimitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb translimitar.
# translimitéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾənz.ɫi.miˈte.səm/, occidental /tɾanz.ɫi.miˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

translimitéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb translimitar.
# translimitésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾənz.ɫi.miˈte.səw/, occidental /tɾanz.ɫi.miˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

translimitésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb translimitar.
# translimití
## Català

   * Pronúncia: oriental /tɾənz.ɫi.miˈti/, occidental /tɾanz.ɫi.miˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

translimití
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de translimitar.
# mosquejaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mus.kə.ʒəˈɾi.əs/ balear /mos.kə.ʒəˈɾi.əs/, /mus.kə.ʒəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /mos.ke.ʒaˈɾi.es/, valencià /mos.ke.d͡ʒaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

mosquejaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de mosquejar.
# mosquejariva
## Català
### Verb

mosquejariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de mosquejar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de mosquejar.
# mosquejaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mus.kə.ʒəˈɾi.ə/ balear /mos.kə.ʒəˈɾi.ə/, /mus.kə.ʒəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /mos.ke.ʒaˈɾi.a/, valencià /mos.ke.d͡ʒaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

mosquejaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de mosquejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de mosquejar.
# mosquejarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mus.kə.ʒəˈɾi.ən/ balear /mos.kə.ʒəˈɾi.ən/, /mus.kə.ʒəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /mos.ke.ʒaˈɾi.en/, valencià /mos.ke.d͡ʒaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

mosquejarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de mosquejar.
# mosquejariven
## Català
### Verb

mosquejariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de mosquejar.
# mosquejareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /mus.kə.ʒəˈɾɛw/ balear /mos.kə.ʒəˈɾəw/, /mus.kə.ʒəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /mos.ke.ʒaˈɾew/, valencià /mos.ke.d͡ʒaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

mosquejareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de mosquejar.
# mosquejarives
## Català
### Verb

mosquejarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de mosquejar.