OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# instam
## Català
### Verb

instam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de instar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tam (2)
* Heterograma de 6 lletres (aimnst)
* Anagrames: imants, matins, minats
# instancabilmente
## Italià

   * Pronúncia: /in.staŋˌka.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De instancabile i el sufix -mente.

### Adverbi

instancabilmente
* incansablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·stan·ca·bil·mén·te (6)
# instal·léssem
## Català
### Verb

instal·léssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instal·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tal·lés·sem (4)
* Anagrames: llamentessis, llastimessen, mestallessin
# instalé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.taˈle/, meridional \i(ŋ)h.taˈle\
       Americà: alt /ins.t(a)ˈle/, baix \i(ŋ)h.taˈle\, austral /i(n)h.taˈle/
   * Rimes: -e

### Verb

instalé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb instalar
# instances
## Anglès
### Nom

instances
* forma plural de instance
# instal·léssim
## Català
### Verb

instal·léssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instal·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tal·lés·sim (4)
* Anagrames: instil·làssem, llastimessin
# instance
## Anglès
### Nom

instance ‎(plural instances)
* exemple
# instal·lí
## Català
### Verb

instal·lí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de instal·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tal·lí (3)
* Anagrames: allistin, instil·la, instil·là
# instal·lésseu
## Català
### Verb

instal·lésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instal·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tal·lés·seu (4)
* Anagrama: alluentessis
# incrustaríeu
## Català
### Verb

incrustaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de incrustar.
# incrustassen
## Català
### Verb

incrustassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrustar.
# incrustassis
## Català
### Verb

incrustassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrustar.
# incrustaré
## Català
### Verb

incrustaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de incrustar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·crus·ta·ré (4)
* Anagrama: truncaries

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kɾus.taˈɾe\, meridional \iŋ.kɾuh.taˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.k(ɾu)s.taˈɾe\, baix \iŋ.kɾuh.taˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

incrustaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb incrustar
# incrustaríveu
## Català
### Verb

incrustaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de incrustar.
# incrustassin
## Català
### Verb

incrustassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrustar.
# incrustaràs
## Català
### Verb

incrustaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de incrustar.
# incrustasses
## Català
### Verb

incrustasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrustar.
# internen
## Català

   * Pronúncia: oriental /inˈtɛr.nən/, occidental /inˈtɛɾ.nen/
   * Rimes: -ɛɾnen

### Verb

internen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de internar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb internar.
    [Que ells/elles/vostès] internin o internen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb internar.
    Internin o internen [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·nen (3)
* Anagrama: entrenin
# internesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈne.səs/, occidental /in.teɾˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

internesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.
    [Tu] internessis, internesses, internasses, internassis o internares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·nes·ses (4)
* Anagrames: entrenessis, estrenessin
# internessi
## Català
### Verb

internessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·nes·si (4)
* Anagrama: interessin
# internet
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈnɛt/, occidental /in.teɾˈnet/
   * Rimes: -ɛt

### Nom

internet f. o m. ‎(només en singular)
* Forma alternativa de Internet.

#### Notes

* El gènere és vacil·lant, femení com a xarxa o masculí com a mitjà i com a gènere no marcat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·net (3)
* Anagrames: entretín, renitent, retenint
# interneu
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈnɛw/, occidental /in.teɾˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

interneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de internar.
    [Vosaltres/vós] interneu o internau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb internar.
    [Que vosaltres/vós] interneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb internar.
    Interneu o internau [vosaltres/vós].
# internes
## Català

   * Pronúncia: oriental /inˈtɛr.nəs/, occidental /inˈtɛɾ.nes/
   * Rimes: -ɛɾnes

### Adjectiu

internes f. pl.
* Forma plural de interna.

### Nom

internes f. pl.
* Forma plural de interna.

### Verb

internes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de internar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb internar.
    [Que tu] internis o internes; [tu] no internis o internes.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·nes (3)
* Anagrames: entrenis, estrenin, sentiren

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃ˈtɛʁn/

### Nom

internes m. f. pl.
* forma plural de interne
# internessa
## Català
### Verb

internessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·nes·sa (4)
* Anagrames: assentiren, enartessin
# internessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈne.sən/, occidental /in.teɾˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

internessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.
    [Ells/elles/vostès] internessin, internessen, internassen, internassin o internaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·nes·sen (4)
* Anagrama: entrenessin
# internessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈne.sin/, occidental /in.teɾˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

internessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.
    [Ells/elles/vostès] internessin, internessen, internassen, internassin o internaren.
# internessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈne.sis/, occidental /in.teɾˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

internessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb internar.
    [Tu] internessis, internesses, internasses, internassis o internares.
# inebriàssem
## Català
### Verb

inebriàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.

### Miscel·lània

* Anagrama: enrabiéssim
# inebriés
## Català
### Verb

inebriés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
# inebriàveu
## Català
### Verb

inebriàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de inebriar.
# inebriàssim
## Català
### Verb

inebriàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
# inebriàssiu
## Català
### Verb

inebriàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
# inebriàs
## Català
### Verb

inebriàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·e·bri·às (4)
* Anagrames: binaries, binàries, bisarien, enrabiïs
# inebriàsseu
## Català
### Verb

inebriàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.

### Miscel·lània

* Anagrama: enrabiéssiu
# inebriàreu
## Català
### Verb

inebriàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de inebriar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inebriar.
# inebrié
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \i.neˈβɾje\
       Americà: alt /i.neˈbɾje/, baix \i.neˈβɾje\
   * Rimes: -e

### Verb

inebrié
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb inebriar
# intentegués
## Català
### Verb

intentegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
# intenteguéssom
## Català
### Verb

intenteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
# intentes
## Català

   * Pronúncia: oriental /inˈten.təs/, occidental /inˈten.tes/
   * Rimes: -entes

### Verb

intentes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de intentar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb intentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ten·tes (3)
* Anagrama: tinentes
# intentesses
## Català
### Verb

intentesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
# intenteguéssou
## Català
### Verb

intenteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
# intentessa
## Català
### Verb

intentessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
# intentessen
## Català
### Verb

intentessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
# intentessi
## Català
### Verb

intentessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb intentar.
# intenten
## Català

   * Pronúncia: oriental /inˈten.tən/, occidental /inˈten.ten/
   * Rimes: -enten

### Verb

intenten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de intentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb intentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb intentar.
# inveterassis
## Català
### Verb

inveterassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inveterar-se.
# inveteraríeu
## Català
### Verb

inveteraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inveterar-se.
# inveterassin
## Català
### Verb

inveterassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inveterar-se.
# inveterate
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈvɛ.tɚ.ɪt/

### Adjectiu

inveterate ‎(comparatiu more inveterate, superlatiu most inveterate)
* inveterat

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# inveterasses
## Català
### Verb

inveterasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inveterar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ve·te·ras·ses (5)
* Anagrama: interessaves
# inveterau
## Català
### Verb

inveterau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de inveterar-se.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb inveterar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ve·te·rau (4)
* Anagrama: ventaríeu
# inveterava
## Català
### Verb

inveterava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inveterar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de inveterar-se.
# inveterassen
## Català
### Verb

inveterassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inveterar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ve·te·ras·sen (5)
* Anagrama: interessaven
# inveterats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.təˈɾats/, balear /iɱ.və.təˈɾats/ Occidental: nord-occidental /im.be.teˈɾats/ valencià /iɱ.ve.teˈɾats/, /im.be.teˈɾats/
   * Rimes: -ats

### Verb

inveterats
* Participi masculí plural del verb inveterar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ve·te·rats (4)
* Anagrames: enrivetats, entreviats, entrevista, entrevistà, testaviren, travestien
# indisciplinau
## Català
### Verb

indisciplinau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de indisciplinar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb indisciplinar.
# indisciplinava
## Català
### Verb

indisciplinava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de indisciplinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de indisciplinar.
# indisciplinaves
## Català
### Verb

indisciplinaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de indisciplinar.
# indisciplinen
## Català
### Verb

indisciplinen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de indisciplinar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb indisciplinar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb indisciplinar.
# indisciplinaven
## Català
### Verb

indisciplinaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de indisciplinar.
# indiscipline
## Català
### Verb

indiscipline
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de indisciplinar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb indisciplinar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb indisciplinar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb indisciplinar.

## Anglès
### Nom

indiscipline ‎(normalment incomptable, plural indisciplines)
* indisciplina

### Vegeu també

* indiscipline. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.di.siˈplin/

### Nom

indiscipline f. ‎(plural indisciplines)
* indisciplina

### Vegeu també

* indiscipline. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# infidel
## Català

   * Pronúncia: /iɱ.fiˈðɛɫ/
   * Rimes: -ɛl
   * Etimologia: Del llatí indifelis

### Adjectiu

infidel inv. ‎(plural infidels)
* No fidel.
* Traïdor, que trenca la confiança d'un altre o un pacte.
* Que manté una relació amorosa amb una persona fora de la parella.

#### Traduccions

* Anglès: unfaithful $^{(en)}$
* Castellà: infiel $^{(es)}$ inv.
* Italià: infedele $^{(it)}$
* Anglès: treacherous $^{(en)}$
* Castellà: infiel $^{(es)}$ inv.
* Italià: infedele $^{(it)}$
* Anglès: unfaithful $^{(en)}$
* Castellà: infiel $^{(es)}$ inv.
* Italià: infedele $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fi·del (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Anglès
### Nom

infidel ‎(plural infidels)
* Persona que no creu en certa religió o doctrina.
# infiel
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱˈfjel\
       Americà: alt \iɱˈfjel\, baix \iŋˈfjel\, austral \iɱˈfjel\
   * Rimes: -el

### Adjectiu

infiel inv. ‎(plural infieles)
* infidel

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fiel (2)
# infield
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix in- i field.

### Nom

infield ‎(plural infields)
* (beisbol) camp interior

#### Sinònims

* diamond

### Vegeu també

* infield. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# infield flies
## Anglès
### Nom

infield flies
* forma plural de infield fly
# infields
## Anglès
### Nom

infields
* forma plural de infield
# infieles
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱˈfje.les\, meridional \iɱˈfje.leh\
       Americà: alt \iɱˈfje.l(e)s\, baix \iŋˈfje.leh\, austral \iɱˈfje.les\
   * Rimes: -eles

### Adjectiu

infieles inv. pl.
* forma plural de infiel ‎(«infidels»)
# infield fly
## Anglès
### Nom

infield fly ‎(plural infield flies)
* (beisbol) vol interior

### Interjecció

infield fly
* (beisbol) vol interior

### Vegeu també

* infield fly. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].

## Castellà
### Nom

infield fly m.
* (beisbol, anglicisme) vol interior

#### Sinònims

* volea al cuadro

### Interjecció

¡infield fly!
* (beisbol) vol interior

### Vegeu també

* infield fly. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].

## Francès
### Nom

infield fly m.
* (beisbol, anglicisme) vol interior

#### Sinònims

* chandelle intérieure

### Interjecció

infield fly !
* (beisbol) vol interior

### Vegeu també

* infield fly. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# infielders
## Anglès
### Nom

infielders
* forma plural de infielder
# infielder
## Anglès

   * Etimologia: De infield i el sufix -er.

### Nom

infielder ‎(plural infielders)
* (beisbol) interior

### Vegeu també

* infielder. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# irritaven
## Català
### Verb

irritaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de irritar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·ri·ta·ven (4)
* Anagrames: invertira, invertirà, tirariven, trairiven, triariven
# irritaves
## Català
### Verb

irritaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de irritar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·ri·ta·ves (4)
* Anagrames: tirarives, trairives, triarives
# irrite
## Català
### Verb

irrite
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de irritar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb irritar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb irritar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb irritar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·ri·te (3)
* Anagrames: retiri, retirí
# irriten
## Català

   * Pronúncia: oriental /iˈri.tən/, occidental /iˈri.ten/
   * Rimes: -iten

### Verb

irriten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de irritar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb irritar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb irritar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·ri·ten (3)
* Anagrama: retirin
# irrites
## Català
### Verb

irrites
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de irritar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb irritar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·ri·tes (3)
* Anagrama: retiris
# irritesses
## Català
### Verb

irritesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb irritar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·ri·tes·ses (4)
* Anagrames: resistir-se, retiressis
# irritessi
## Català
### Verb

irritessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb irritar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb irritar.
# irritessin
## Català
### Verb

irritessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb irritar.
# irritessen
## Català
### Verb

irritessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb irritar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·ri·tes·sen (4)
* Anagrama: retiressin
# irreprochable
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \i.re.pɾoˈt͡ʃa.βle\
       Americà: alt /i.re.p(ɾo)ˈt͡ʃa.ble/, baix \i.re.pɾoˈt͡ʃa.βle\
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del prefix ir- i reprochable, segle XIX.

### Adjectiu

irreprochable inv. ‎(plural irreprochables)
* irreprotxable

#### Antònims

* reprochable

#### Relacionats

* reprochar

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·rre·pro·cha·ble (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre irreprochable
# irreprotxables
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.rə.pɾuˈt͡ʃab.bɫəs/, /i.rə.pɾuˈt͡ʃa.βɫəs/ balear /i.rə.pɾoˈt͡ʃab.bɫəs/, /i.rə.pɾuˈt͡ʃab.bɫəs/ Occidental: nord-occidental /i.re.pɾoˈt͡ʃab.bɫes/, /i.re.pɾoˈt͡ʃa.βɫes/ valencià /i.re.pɾoˈt͡ʃa.bɫes/
   * Rimes: -ables

### Adjectiu

irreprotxables inv. pl.
* Forma plural de irreprotxable.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·re·prot·xa·bles (5)
# irremissibilis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪr.rɛ.mɪsˈsɪ.bɪ.lɪs/
   * Etimologia: Del prefix in- i remissibilis.

### Adjectiu

irremissibilis m., f., irremissible n.
* irremissible

#### Declinació

Tercera declinació, nominatiu amb dues terminacions.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | irremissibilis | irremissible | irremissibilēs | irremissibilia |
| Vocatiu | irremissibilis | irremissible | irremissibilēs | irremissibilia |
| Acusatiu | irremissibilem | irremissibile | irremissibilēs | irremissibilia |
| Genitiu | irremissibilis | irremissibilis | irremissibilium | irremissibilium |
| Datiu | irremissibilī | irremissibilī | irremissibilibus | irremissibilibus |
| Ablatiu | irremissibilī | irremissibilī | irremissibilibus | irremissibilibus |
# irremissibilium
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪr.rɛ.mɪs.sɪˈbɪ.lɪ.ʊm/

### Adjectiu

irremissibilium
* genitiu masculí/femení/neutre plural de irremissibilis
# irremissibles
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.rə.miˈsib.bɫəs/, /i.rə.miˈsi.βɫəs/ balear /i.rə.miˈsib.bɫəs/ Occidental: nord-occidental /i.re.miˈsib.bɫes/, /i.re.miˈsi.βɫes/ valencià /i.re.miˈsi.bɫes/
   * Rimes: -ibles

### Adjectiu

irremissibles inv. pl.
* Forma plural de irremissible.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·re·mis·si·bles (5)
# irreprotxable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.rə.pɾuˈt͡ʃab.bɫə/, /i.rə.pɾuˈt͡ʃa.βɫə/ balear /i.rə.pɾoˈt͡ʃab.bɫə/, /i.rə.pɾuˈt͡ʃab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /i.re.pɾoˈt͡ʃab.bɫe/, /i.re.pɾoˈt͡ʃa.βɫe/ valencià /i.re.pɾoˈt͡ʃa.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del prefix ir- i reprotxable, segle XX.

### Adjectiu

irreprotxable inv. ‎(plural irreprotxables)
* Que no pot ser reprotxat.

#### Antònims

* reprotxable

#### Traduccions

* Castellà: irreprochable $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·re·prot·xa·ble (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# irremissibilia
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪr.rɛ.mɪs.sɪˈbɪ.lɪ.a/

### Adjectiu

irremissibilia
* nominatiu neutre plural de irremissibilis
* vocatiu neutre plural de irremissibilis
* acusatiu neutre plural de irremissibilis
# irreprochables
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \i.re.pɾoˈt͡ʃa.βles\, meridional \i.re.pɾoˈt͡ʃa.βleh\
       Americà: alt /i.re.pɾoˈt͡ʃa.bl(e)s/, baix \i.re.pɾoˈt͡ʃa.βleh\, austral \i.re.pɾoˈt͡ʃa.βles\
   * Rimes: -ables

### Adjectiu

irreprochables inv. pl.
* forma plural de irreprochable

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·rre·pro·cha·bles (5)