OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arrigolaven
## Català
### Verb

arrigolaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrigolar-se.
# arrigolaves
## Català
### Verb

arrigolaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrigolar-se.
# arrigolavo
## Català
### Verb

arrigolavo
* (col·loquial central) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrigolar-se.
# arrigolen
## Català
### Verb

arrigolen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arrigolar-se.
# arrigolava
## Català
### Verb

arrigolava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrigolar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrigolar-se.
# arremorassin
## Català
### Verb

arremorassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·mo·ras·sin (5)
* Anagrames: arrossinarem, arrossinàrem
# arremorau
## Català
### Verb

arremorau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arremorar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arremorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·mo·rau (4)
* Anagrames: amorrareu, amorràreu
# arremorava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.muˈɾa.βə/ balear /ə.rə.moˈɾa.və/, /ə.rə.muˈɾa.və/ Occidental: nord-occidental /a.re.moˈɾa.βa/ valencià /a.re.moˈɾa.va/, /a.re.moˈɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arremorava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arremorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arremorar.
# arremorasses
## Català
### Verb

arremorasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremorar.
# arremore
## Català
### Verb

arremore
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arremorar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arremorar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arremorar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arremorar.
# arremoraves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.muˈɾa.βəs/ balear /ə.rə.moˈɾa.vəs/, /ə.rə.muˈɾa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.re.moˈɾa.βes/ valencià /a.re.moˈɾa.ves/, /a.re.moˈɾa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arremoraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arremorar.
# arremorassis
## Català
### Verb

arremorassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremorar.
# arremorat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.muˈɾat/ balear /ə.rə.moˈɾat/, /ə.rə.muˈɾat/ Occidental: /a.re.moˈɾat/
   * Rimes: -at

### Verb

arremorat
* Participi masculí singular del verb arremorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·mo·rat (4)
* Anagrama: amorterar
# arremoraven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.muˈɾa.βən/ balear /ə.rə.moˈɾa.vən/, /ə.rə.muˈɾa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.re.moˈɾa.βen/ valencià /a.re.moˈɾa.ven/, /a.re.moˈɾa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arremoraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arremorar.
# aprimésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾiˈme.səw/, occidental /a.pɾiˈme.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

aprimésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pri·més·seu (4)
* Anagrames: apreuéssim, emparéssiu, imperàsseu
# aprio
## Català

   * Pronúncia: central /əˈpɾi.u/, occidental /aˈpɾi.o/
   * Rimes: -io

### Verb

aprio
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apriar.

### Miscel·lània

* Anagrames: pairo, parió
# aprioristicamente
## Italià

   * Pronúncia: /a.pri.oˌri.sti.kaˈmen.te/
   * Etimologia: De aprioristico i el sufix -mente.

### Adverbi

aprioristicamente
* d'una manera apriorística

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pri·o·ri·sti·ca·mén·te (8)
# aprimàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾiˈma.βəw/, balear /ə.pɾiˈma.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.pɾiˈma.βew/ valencià /a.pɾiˈma.vew/, /a.pɾiˈma.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aprimàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aprimar.
# aprimés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾiˈmes/, occidental /a.pɾiˈmes/
   * Rimes: -es

### Verb

aprimés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprimar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pri·més (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeimprs)
* Anagrames: aspirem, emparis, imperàs, impresa, pisarem, pisàrem
# apriméssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾiˈme.səm/, occidental /a.pɾiˈme.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

apriméssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pri·més·sem (4)
* Anagrames: emparéssim, imperàssem
# aprimí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾiˈmi/, occidental /a.pɾiˈmi/
   * Rimes: -i

### Verb

aprimí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aprimar.
# arribeguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ri.βeˈɣe.sow/

### Verb

arribeguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] arribéssiu, arribésseu, arribàsseu, arribàssiu o arribàreu.
# arribesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβe.səs/, occidental /a.riˈβe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arribesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Tu] arribessis, arribesses, arribasses, arribassis o arribares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bes·ses (4)
* Anagrames: aberressis, bressaries
# arribegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ri.βeˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

arribegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] arribés, arribàs o arribara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·be·gués (4)
* Anagrama: esbargireu
# arribeguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ri.βeˈɣe.som/

### Verb

arribeguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] arribéssim, arribéssem, arribàssem, arribàssim o arribàrem.
# arribessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈβe.si/, balear /ə.riˈβe.si/ alguerès /a.riˈβe.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

arribessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] arribés, arribàs o arribara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] arribés, arribàs o arribara.

### Miscel·lània

* Anagrama: brisaries
# arriben
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.βən/, occidental /aˈri.βen/

### Verb

arriben
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arribar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arribar.
    [Que ells/elles/vostès] arribin o arriben.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arribar.
    arribin o arriben [ells/elles/vostès].

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ben (3)
* Anagrames: aberrin, barrine, enarbri, enarbrí
# arribes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.βəs/, occidental /aˈri.βes/
   * Rimes: -ibes

### Verb

arribes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arribar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arribar.
    [Que tu] arribis o arribes; [tu] no arribis o arribes.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bes (3)
* Anagrames: aberris, brisaré
# arribessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβe.sə/, occidental /a.riˈβe.sa/
       Informal: /a.riˈβe.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

arribessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] arribés, arribàs o arribara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bes·sa (4)
* Anagrames: abrasires, bressaria
# arribessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβe.sən/, occidental /a.riˈβe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arribessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Ells/elles/vostès] arribessin, arribessen, arribassen, arribassin o arribaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bes·sen (4)
* Anagrames: aberressin, bressarien, esbrinares
# apropiaien
## Català
### Verb

apropiaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de apropiar.
# apropiam
## Català
### Verb

apropiam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de apropiar.
# apropiar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.piˈa/ balear /ə.pɾo.piˈa/, /ə.pɾu.piˈa/ Occidental: nord-occidental /a.pɾo.piˈa/ valencià /a.pɾo.piˈaɾ/, /a.pɾo.piˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: apropià
   * Etimologia: Del prefix a- i propi, segle XIV.

### Verb

apropiar trans., pron. ‎(pronominal apropiar-se)
* Atribuir, fer propi d'algú.
* Aplicar a cada cosa allò que li és propi i convenient.
* (pronominal) Quedar-se alguna cosa com a pròpia.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: apropio, apropia, apropiem

#### Traduccions

* Castellà: apropiar $^{(es)}$
* Italià: appropriare $^{(it)}$
* Castellà: apropiar $^{(es)}$
* Francès: approprier $^{(fr)}$
* Italià: adattare $^{(it)}$
* Anglès: appropriate $^{(en)}$
* Castellà: apropiarse $^{(es)}$
* Francès: s'approprier $^{(fr)}$
* Italià: appropriarsi $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·pi·ar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# apropiaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.pi.əˈɾan/ balear /ə.pɾo.pi.əˈɾan/, /ə.pɾu.pi.əˈɾan/ Occidental: /a.pɾo.pi.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

apropiaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de apropiar.
# apropiaies
## Català
### Verb

apropiaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de apropiar.
# apuràsseu
## Català
### Verb

apuràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apurar.
# apuràveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈɾa.βəw/, balear /ə.puˈɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.puˈɾa.βew/ valencià /a.puˈɾa.vew/, /a.puˈɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

apuràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de apurar.
# apuràssiu
## Català
### Verb

apuràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apurar.
# apuré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.puˈɾe/
       Americà: alt /a.p(u)ˈɾe/, baix /a.puˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

apuré
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb apurar
# apurésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.puˈɾe.səw/, occidental /a.puˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

apurésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apurar.
# arrisquéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.risˈke.siw/, occidental /a.risˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arrisquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arriscar.
# arrisquí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.risˈki/, occidental /a.risˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

arrisquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arriscar.
# arrissaies
## Català
### Verb

arrissaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrissar.
# arrissaien
## Català
### Verb

arrissaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arrissar.
# arrissaia
## Català
### Verb

arrissaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrissar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrissar.
# arrissam
## Català
### Verb

arrissam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrissar.
# arruixassen
## Català
### Verb

arruixassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixasses
## Català
### Verb

arruixasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixassin
## Català
### Verb

arruixassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈʃa.βə/, balear /ə.ruˈʃa.və/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃa.βa/ valencià /a.rujˈʃa.va/, /a.ruˈʃa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arruixava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arruixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arruixar.
# arruixau
## Català
### Verb

arruixau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arruixar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arruixar.
# arruixassis
## Català
### Verb

arruixassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruixar.
# arruixaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈʃa.βəs/, balear /ə.ruˈʃa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.rujˈʃa.βes/ valencià /a.rujˈʃa.ves/, /a.ruˈʃa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arruixaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arruixar.
# arramellassis
## Català
### Verb

arramellassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
# arramellassen
## Català
### Verb

arramellassen
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
# arramellassin
## Català
### Verb

arramellassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
# arramellaríeu
## Català
### Verb

arramellaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arramellar.
# arramellava
## Català
### Verb

arramellava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arramellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arramellar.
# arramellasses
## Català
### Verb

arramellasses
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramellar.
# aquedo
## Català

   * Pronúncia: central /əˈke.ðu/, occidental /aˈke.ðo/

### Verb

aquedo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aquedar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·que·do (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeoqu)
* Anagrama: adequo
# aqueduct
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈæk.wəˌdʌkt/ àudio (EUA)

### Nom

aqueduct ‎(plural aqueducts)
* aqüeducte

### Vegeu també

* aqueduct. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# arruéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈe.siw/, occidental /a.ruˈe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arruéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruar-se.
# arruàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈa.ɾəw/, occidental /a.ruˈa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arruàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arruar-se.
# arruàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈa.βəw/, balear /ə.ruˈa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ruˈa.βew/ valencià /a.ruˈa.vew/, /a.ruˈa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arruàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arruar-se.
# assaltésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səɫˈte.səw/, occidental /a.saɫˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

assaltésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
# assamarra
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈma.rə/, occidental /a.saˈma.ra/
   * Rimes: -ara

### Verb

assamarra
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de assamarrar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra (4)
* Anagrames: arramassa $^{(revers)}$, arramassà
# assaltéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səɫˈte.səm/, occidental /a.saɫˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

assaltéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
# assaltéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səɫˈte.sim/, occidental /a.saɫˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

assaltéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
# assaltés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səɫˈtes/, occidental /a.saɫˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

assaltés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sal·tés (3)
* Anagrames: saltessa, talasses
# assaltéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səɫˈte.siw/, occidental /a.saɫˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

assaltéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaltar.
# assamarrada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.məˈra.ðə/, occidental /a.sa.maˈra.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

assamarrada
* Participi femení singular del verb assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra·da (5)
* Anagrama: arramassada
# assamarrades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.məˈra.ðəs/, occidental /a.sa.maˈra.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

assamarrades
* Participi femení plural del verb assamarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sa·mar·ra·des (5)
* Anagrames: arramadasses, arramassades
# arrière-guichets
## Francès
### Nom

arrière-guichets f. pl.
* forma plural de arrière-guichet
# arrière droit
## Francès
### Nom

arrière droit m. ‎(plural arrières droits, femení arrière droite)
* (futbol, hoquei) defensa dret
* (voleibol) defensor dret

#### Sinònims

* défenseur droit

### Vegeu també

* arrière droit. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# arrière gauche
## Francès
### Nom

arrière gauche m. f. ‎(plural arrières gauches)
* (futbol, hoquei) defensa esquerre
* (voleibol) defensor esquerre

#### Sinònims

* défenseur gauche

### Vegeu també

* arrière gauche. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# arrière-guichet
## Francès
### Nom

arrière-guichet f. ‎(plural arrière-guichets)
* gestió interna

#### Sinònims

* arrière-boutique

### Vegeu també

* arrière-guichet. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 23 setembre 2014].
# arrière centre
## Francès
### Nom

arrière centre m. f. ‎(plural arrières centres)
* (voleibol) defensor central

#### Sinònims

* joueur en zone 6

### Vegeu també

* arrière centre. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# arrière droite
## Francès
### Nom

arrière droite f. ‎(plural arrières droites)
* forma femenina de arrière droit
# arrière-champs
## Francès
### Nom

arrière-champs m. pl.
* forma plural de arrière-champ
# arrière-pays
## Francès

   * Pronúncia: /a.ʁjɛʁ.pɛ.i/
   * Etimologia: Compost de arrière i pays, «país del darrere».

### Nom

arrière-pays m. ‎(plural invariable)
* rerepaís

#### Sinònims

* hinterland
# arrière central
## Francès
### Nom

arrière central m. f. ‎(plural arrières centraux o arrières centrales)
* (handbol) defensa central

#### Sinònims

* défenseur numéro 3

### Vegeu també

* arrière central. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# arrières
## Francès

   * Pronúncia: /aˈʁjɛʁ/

### Nom

arrières m. f. pl.
* forma plural de arrière
# atalussàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tə.ɫuˈsa.ɾəm/, occidental /a.ta.ɫuˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

atalussàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de atalussar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb atalussar.
# atalussàssim
## Català
### Verb

atalussàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb atalussar.
# atalussàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tə.ɫuˈsa.ɾəw/, occidental /a.ta.ɫuˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

atalussàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de atalussar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb atalussar.
# atalussàs
## Català
### Verb

atalussàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb atalussar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb atalussar.
# atalussàsseu
## Català
### Verb

atalussàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb atalussar.
# atalussàssiu
## Català
### Verb

atalussàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb atalussar.
# atalussàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tə.ɫuˈsa.βəw/, balear /ə.tə.ɫuˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ta.ɫuˈsa.βew/ valencià /a.ta.ɫuˈsa.vew/, /a.ta.ɫuˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

atalussàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de atalussar.
# atalussàssem
## Català
### Verb

atalussàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb atalussar.
# atuís
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tuˈis/, occidental /a.tuˈis/
   * Rimes: -is

### Verb

atuís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb atuir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb atuir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·tu·ís (3)
* Anagrames: satiu, situa, situà
# atuíssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tuˈi.siw/, occidental /a.tuˈi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

atuíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb atuir.
# atuïes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tuˈi.əs/, occidental /a.tuˈi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

atuïes
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de atuir.
# atuísseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tuˈi.səw/, occidental /a.tuˈi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

atuísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb atuir.
# atuíssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tuˈi.sim/, occidental /a.tuˈi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

atuíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb atuir.
# arguivamo
## Italià
### Verb

arguivamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de arguire
# argull
## Català antic
### Nom

argull m. ‎(plural argulls)
* forma alternativa de ergull ‎(«orgull»)
    «En Jaume de Mallorques, qui ab gran argull nos volia tolre e despossehir de nostre dret» (Crónica del rey d'Arago en Pere IV lo Ceremoniós)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, CIVAL
# arguivano
## Italià
### Verb

arguivano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de arguire