OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# eixarreïes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.rəˈi.əs/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈi.es/ valencià /ej.ʃa.reˈi.es/, /e.ʃa.reˈi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

eixarreïes
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de eixarreir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ï·es (5)
# eixarreïra
## Català
### Verb

eixarreïra
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarreir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarreir.

#### Variants

* [1] eixarreís
* [2] eixarreís

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ï·ra (5)
* Anagrama: aixerriaré
# eixarreïren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.rəˈi.ɾən/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈi.ɾen/ valencià /ej.ʃa.reˈi.ɾen/, /e.ʃa.reˈi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

eixarreïren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de eixarreir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarreir.

#### Variants

* [2] eixarreïssin, eixarreïssen

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ï·ren (5)
# eixarreïres
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.rəˈi.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈi.ɾes/ valencià /ej.ʃa.reˈi.ɾes/, /e.ʃa.reˈi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

eixarreïres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de eixarreir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarreir.

#### Variants

* [2] eixarreïssis, eixarreïsses

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ï·res (5)
* Anagrama: eixarreir-se
# eixarreïa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.rəˈi.ə/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈi.a/ valencià /ej.ʃa.reˈi.a/, /e.ʃa.reˈi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

eixarreïa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de eixarreir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de eixarreir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ï·a (5)
# eixarreïda
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.rəˈi.ðə/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈi.ða/ valencià /ej.ʃa.reˈi.ða/, /e.ʃa.reˈi.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

eixarreïda
* Participi femení singular del verb eixarreir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ï·da (5)
# eixarreïdes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.rəˈi.ðəs/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈi.ðes/ valencià /ej.ʃa.reˈi.ðes/, /e.ʃa.reˈi.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

eixarreïdes
* Participi femení plural del verb eixarreir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ï·des (5)
# eixarreïen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.rəˈi.ən/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈi.en/ valencià /ej.ʃa.reˈi.en/, /e.ʃa.reˈi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

eixarreïen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de eixarreir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ï·en (5)
# eixarreíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.rəˈi.siw/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈi.siw/ valencià /ej.ʃa.reˈi.siw/, /e.ʃa.reˈi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

eixarreíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixarreir.

#### Variants

* eixarreísseu, eixarreíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ís·siu (5)
* Anagrama: aixerriéssiu
# eixarreïm
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃə.rəˈim/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃa.reˈim/ valencià /ej.ʃa.reˈim/, /e.ʃa.reˈim/
   * Rimes: -im

### Verb

eixarreïm
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de eixarreir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb eixarreir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb eixarreir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·re·ïm (4)
* Anagrama: aixerriem
# emprengués
## Català
### Verb

emprengués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprendre.
# emprenguéssom
## Català
### Verb

emprenguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprendre.
# emprenguéssiu
## Català
### Verb

emprenguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprendre.
# emprenguéssou
## Català
### Verb

emprenguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprendre.
# emprenguéreu
## Català
### Verb

emprenguéreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de emprendre.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprendre.
# emprenguéssem
## Català
### Verb

emprenguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprendre.
# emprenguésseu
## Català
### Verb

emprenguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprendre.
# emprenguéssim
## Català
### Verb

emprenguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprendre.
# emprenia
## Català
### Verb

emprenia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de emprendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de emprendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pre·ni·a (4)
* Anagrames: apreníem, penaríem
# eixartellarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃər.tə.ʎəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.te.ʎaˈɾi.en/ valencià /ej.ʃaɾ.te.ʎaˈɾi.en/, /e.ʃaɾ.te.ʎaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

eixartellarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de eixartellar.
# eixartellaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃər.tə.ʎəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.te.ʎaˈɾan/ valencià /ej.ʃaɾ.te.ʎaˈɾan/, /e.ʃaɾ.te.ʎaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

eixartellaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de eixartellar.
# eixartellar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃər.təˈʎa/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.teˈʎa/ valencià /ej.ʃaɾ.teˈʎaɾ/, /e.ʃaɾ.teˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: eixartellà
   * Etimologia: De eixartell, segle XIX.

### Verb

eixartellar trans.
* birbar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: eixartello, eixartella, eixartellem Vocal rizotònica: /e/

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xar·te·llar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# eixartellaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃər.tə.ʎəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.te.ʎaˈɾi.a/ valencià /ej.ʃaɾ.te.ʎaˈɾi.a/, /e.ʃaɾ.te.ʎaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

eixartellaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de eixartellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de eixartellar.
# eixartellara
## Català
### Verb

eixartellara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixartellar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixartellar.

#### Variants

* [1] eixartellés, eixartellàs
* [2] eixartellés, eixartellàs
# eixartellaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃər.təˈʎa.ɾən/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.teˈʎa.ɾen/ valencià /ej.ʃaɾ.teˈʎa.ɾen/, /e.ʃaɾ.teˈʎa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

eixartellaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de eixartellar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixartellar.

#### Variants

* [2] eixartellessin, eixartellessen, eixartellassin, eixartellassen
# eixartellares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃər.təˈʎa.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.teˈʎa.ɾes/ valencià /ej.ʃaɾ.teˈʎa.ɾes/, /e.ʃaɾ.teˈʎa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

eixartellares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de eixartellar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixartellar.

#### Variants

* [2] eixartellessis, eixartellesses, eixartellassis, eixartellasses
# eixartellareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃər.tə.ʎəˈɾɛw/ balear /ə.ʃəɾ.tə.ʎəˈɾəw/, /ə.ʃər.tə.ʎəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃar.te.ʎaˈɾew/ valencià /ej.ʃaɾ.te.ʎaˈɾew/, /e.ʃaɾ.te.ʎaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

eixartellareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de eixartellar.
# domesticos
## Llatí

   * Pronúncia: /dɔˈmɛs.tɪ.koːs/

### Adjectiu

domesticōs
* acusatiu masculí plural de domesticus
# domestichiamoci
## Italià
### Verb

domestichiamoci
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de domesticarsi
# domestichiate
## Italià
### Verb

domestichiate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de domesticare
# domestichino
## Italià
### Verb

domestichino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de domesticare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de domesticare
# domesticus
## Llatí

   * Pronúncia: /dɔˈmɛs.tɪ.kʊs/
   * Etimologia: De domus.

### Adjectiu

domesticus m., domestica f., domesticum n.
* domèstic

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | domesticus | domestica | domesticum | domesticī | domesticae | domestica |
| Vocatiu | domestice | domestica | domesticum | domesticī | domesticae | domestica |
| Acusatiu | domesticum | domesticam | domesticum | domesticōs | domesticās | domestica |
| Genitiu | domesticī | domesticae | domesticī | domesticōrum | domesticārum | domesticōrum |
| Datiu | domesticō | domesticae | domesticō | domesticīs | domesticīs | domesticīs |
| Ablatiu | domesticō | domesticā | domesticō | domesticīs | domesticīs | domesticīs |

#### Descendents

* Anglès: domestic
* Castellà: doméstico
* Català: domèstic
* Francès: domestique
* Italià: domestico

### Vegeu també

* Lewis, Charlton T.; Short, Charles. «domesticus». A: A Latin Dictionary. Oxford: Clarendon Press, 1879.
# domestico
## Italià

   * Pronúncia: /doˈmɛ.sti.ko/
   * Etimologia: Del llatí domesticus.

### Adjectiu

domestico m. ‎(femení domestica, plural masculí domestici, plural femení domestiche)
* domèstic

### Nom

domestico m. ‎(plural domestici, femení domestica)
* servent, criat

### Verb

domestico
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de domesticare

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·mè·sti·co (4)

## Llatí

   * Pronúncia: /dɔˈmɛs.tɪ.koː/

### Adjectiu

domesticō
* datiu masculí singular de domesticus
* datiu neutre singular de domesticus
* ablatiu masculí singular de domesticus
* ablatiu neutre singular de domesticus
# domesticum
## Llatí

   * Pronúncia: /dɔˈmɛs.tɪ.kʊm/

### Adjectiu

domesticum
* nominatiu neutre singular de domesticus
* vocatiu neutre singular de domesticus
* acusatiu masculí singular de domesticus
* acusatiu neutre singular de domesticus
# domestici
## Italià

   * Pronúncia: /doˈmɛ.sti.t͡ʃi/

### Adjectiu

domestici m. pl.
* forma plural de domestico

### Nom

domestici m. pl.
* forma plural de domestico

## Llatí

   * Pronúncia: /dɔˈmɛs.tɪ.kiː/

### Adjectiu

domesticī
* nominatiu masculí plural de domesticus
* vocatiu masculí plural de domesticus
* genitiu masculí singular de domesticus
* genitiu neutre singular de domesticus
# domesticis
## Llatí

   * Pronúncia: /dɔˈmɛs.tɪ.kiːs/

### Adjectiu

domesticīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de domesticus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de domesticus
# domesticorum
## Llatí

   * Pronúncia: /dɔ.mɛs.tɪˈkoː.rʊm/

### Adjectiu

domesticōrum
* genitiu masculí plural de domesticus
* genitiu neutre plural de domesticus
# elegant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫəˈɣan/ balear /ə.ɫəˈɣant/, /ə.ɫəˈɣan/ Occidental: nord-occidental /e.ɫeˈɣan/ valencià /e.ɫeˈɣant/, /e.ɫeˈɣan/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: Del llatí ēlegāns, segle XIV

### Adjectiu

elegant inv. ‎(plural elegants)
* Persona que es distingeix per la seva manera de vestir o de fer polides.
* Solució senzilla a un problema complicat.

#### Sinònims

* distingit, refinat, fi
* enginyós

#### Antònims

* barroer
* recargolat, embolicat

#### Derivats

* elegantment

#### Traduccions

* Alemany: elegant $^{(de)}$
* Anglès: elegant $^{(en)}$
* Búlgar: елегантен $^{(bg)}$ ‎(eleganten)
* Castellà: elegante $^{(es)}$
* Coreà: 우아한 $^{(ko)}$ ‎(uahan)
* Danès: elegant $^{(da)}$
* Esperanto: eleganta $^{(eo)}$
* Francès: élégant $^{(fr)}$
* Gallec: elegante $^{(gl)}$
* Grec: κομψός $^{(el)}$ ‎(kompsós)
* Grec antic: κομψός $^{(grc)}$ ‎(kompsós)
* Hebreu: אֶלֶגַנְטִי‎ $^{(he)}$
* Hongarès: elegáns $^{(hu)}$
* Italià: elegante $^{(it)}$
* Japonès: 優雅な $^{(ja)}$
* Neerlandès: elegant $^{(nl)}$
* Polonès: elegancki $^{(pl)}$
* Portuguès: elegante $^{(pt)}$
* Rus: элега́нтный $^{(ru)}$ ‎(elegantni)
* Serbocroat: elegantan $^{(sh)}$
* Suec: elegant $^{(sv)}$
* Turc: zarif $^{(tr)}$
* Txec: elegantní $^{(cs)}$
* Urdú: شائسته $^{(ur)}$
* Vietnamita: thanh lịch $^{(vi)}$
* Xinès: 典雅 $^{(zh)}$ ‎(diǎnyǎ)

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·le·gant (3)
* Anagrama: altegen

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Anglès

   * Pronúncia: /ɛl.ə.ɡənt/

### Adjectiu

elegant ‎(comparatiu more elegant, superlatiu most elegant)
* elegant

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# eleganti
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.lɛˈɡan.tiː/

### Adjectiu

ēlegantī
* datiu masculí/femení/neutre singular de ēlegāns
* ablatiu masculí/femení/neutre singular de ēlegāns
# elefants marins septentrionals
## Català
### Nom

elefants marins septentrionals m. pl.
* Forma plural de elefant marí septentrional.
# elegantem
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.lɛˈɡan.tɛm/

### Adjectiu

ēlegantem
* acusatiu masculí/femení singular de ēlegāns
# elegantes
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.lɛˈɡan.teːs/

### Adjectiu

ēlegantēs
* nominatiu masculí/femení plural de ēlegāns
* vocatiu masculí/femení plural de ēlegāns
* acusatiu masculí/femení plural de ēlegāns
# elegans
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈeː.lɛ.ɡans/
   * Etimologia: Derivat de ēligō.

### Adjectiu

ēlegāns m. f. n. ‎(genitiu ēlegantis, comparatiu ēlegantior, superlatiu ēlegantissimus)
* distingit, escollit, destacat
* elegant
* efeminat

#### Declinació

Tercera declinació, nominatiu d'una terminació.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | ēlegāns | ēlegāns | ēlegantēs | ēlegantia |
| Vocatiu | ēlegāns | ēlegāns | ēlegantēs | ēlegantia |
| Acusatiu | ēlegantem | ēlegāns | ēlegantēs | ēlegantia |
| Genitiu | ēlegantis | ēlegantis | ēlegantium | ēlegantium |
| Datiu | ēlegantī | ēlegantī | ēlegantibus | ēlegantibus |
| Ablatiu | ēlegantī | ēlegantī | ēlegantibus | ēlegantibus |
# elegantemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \e.leˌɣan.teˈmen.te\, meridional \e.leˌɣaŋ.teˈmen.te\
       Americà: alt /e.leˌɡan.teˈmen.t(e)/, baix \e.leˌɣaŋ.teˈmen.te\, austral \e.leˌɣan.teˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De elegante i el sufix -mente.

### Adverbi

elegantemente
* elegantment

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·le·gan·te·men·te (6)

## Italià

   * Pronúncia: /e.leˌɡan.teˈmen.te/
   * Etimologia: De elegante i el sufix -mente.

### Adverbi

elegantemente
* elegantment

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·le·gan·te·mén·te (6)
# elefants marins
## Català
### Nom

elefants marins m. pl.
* Forma plural de elefant marí.
# elefants marins meridionals
## Català
### Nom

elefants marins meridionals m. pl.
* Forma plural de elefant marí meridional.
# elefànto
## Romaní
### Nom

elefànto m.
* elefant
# ejectàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒəkˈta.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /e.ʒekˈta.ɾem/, valencià /e.d͡ʒekˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

ejectàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de ejectar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ejectar.

#### Variants

* [2] ejectéssim, ejectéssem, ejectàssim, ejectàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·jec·tà·rem (4)
# ejectàssem
## Català
### Verb

ejectàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ejectar.

#### Variants

* ejectéssim, ejectéssem, ejectàssim, ejectàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·jec·tàs·sem (4)
# ejectàsseu
## Català
### Verb

ejectàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ejectar.

#### Variants

* ejectéssiu, ejectésseu, ejectàssiu, ejectàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·jec·tàs·seu (4)
# ejectàssim
## Català
### Verb

ejectàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ejectar.

#### Variants

* ejectéssim, ejectéssem, ejectàssem, ejectàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·jec·tàs·sim (4)
# ejectà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒəkˈta/ Occidental: nord-occidental /e.ʒekˈta/, valencià /e.d͡ʒekˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

ejectà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de ejectar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·jec·tà (3)
# ejectàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒəkˈta.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /e.ʒekˈta.ɾew/, valencià /e.d͡ʒekˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

ejectàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de ejectar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ejectar.

#### Variants

* [2] ejectéssiu, ejectésseu, ejectàssiu, ejectàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·jec·tà·reu (4)
* Anagrama: cuetejaré
# ejectàs
## Català
### Verb

ejectàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ejectar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ejectar.

#### Variants

* [1] ejectés, ejectara
* [2] ejectés, ejectara

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·jec·tàs (3)
# ejectin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈʒɛk.tin/ Occidental: nord-occidental /eˈʒɛk.tin/, valencià /eˈd͡ʒɛk.tin/
   * Rimes: -ɛktin

### Verb

ejectin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ejectar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ejectar.

#### Variants

* [1] ejecten
* [2] ejecten

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·jec·tin (3)
* Anagrama: injecte
# ejectis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈʒɛk.tis/ Occidental: nord-occidental /eˈʒɛk.tis/, valencià /eˈd͡ʒɛk.tis/
   * Rimes: -ɛktis

### Verb

ejectis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb ejectar.

#### Variants

* ejectes

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·jec·tis (3)
# ejecto
## Català
### Verb

ejecto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ejectar.

#### Variants

* ejecte, ejecti, eject

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·jec·to (3)
# enarthroses
## Anglès
### Nom

enarthroses
* forma plural de enarthrosis

## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.narˈtʰroː.seːs/

### Nom

enarthrōsēs
* nominatiu plural de enarthrōsis
* vocatiu plural de enarthrōsis
* acusatiu plural de enarthrōsis
# enarthrosibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.narˈtʰroː.sɪ.bʊs/

### Nom

enarthrōsibus
* datiu plural de enarthrōsis
* ablatiu plural de enarthrōsis
# enarthrosium
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.narˈtʰroː.sɪ.ʊm/

### Nom

enarthrōsium
* genitiu plural de enarthrōsis
# enarti
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈnar.ti/, occidental /eˈnaɾ.ti/

### Verb

enarti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enartar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enartar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enartar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enartar.

#### Variants

* [1] enarto, enarte
* [2] enarte
* [3] enarte
* [4] enarte

### Miscel·lània

* Anagrames: arniet, atenir, retina, traïen
# enarthrosi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.narˈtʰroː.siː/

### Nom

enarthrōsī
* datiu singular de enarthrōsis
# enartessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nərˈte.sis/, occidental /e.naɾˈte.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

enartessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enartar.

#### Variants

* enartesses, enartasses, enartares

### Miscel·lània

* Anagrames: assentires, interessàs
# enarteu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nərˈtɛw/ balear /ə.nəɾˈtəw/, /ə.nərˈtɛw/ Occidental: /e.naɾˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enarteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de enartar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb enartar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb enartar.

### Miscel·lània

* Anagrama: atreuen
# enarthrose
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.narˈtʰroː.sɛ/

### Nom

enarthrōse
* ablatiu singular de enarthrōsis
# enarthrosem
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.narˈtʰroː.sɛm/

### Nom

enarthrōsem
* acusatiu singular de enarthrōsis
# enarthrosis
## Anglès
### Nom

enarthrosis ‎(plural enarthroses)
* (anatomia) enartrosi

### Vegeu també

* enarthrosis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].

## Llatí

   * Pronúncia: /ɛ.narˈtʰroː.sɪs/

### Nom

enarthrōsis f. ‎(genitiu enarthrōsis)
* (Terminologia Anatomica) articulació esferoïdal, enartrosi

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema i) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | enarthrōsis | enarthrōsēs |
| Vocatiu | enarthrōsis | enarthrōsēs |
| Acusatiu | enarthrōsem | enarthrōsēs |
| Genitiu | enarthrōsis | enarthrōsium |
| Datiu | enarthrōsī | enarthrōsibus |
| Ablatiu | enarthrōse | enarthrōsibus |

#### Sinònims

* articulatio spheroidea

### Vegeu també

* enarthrosis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# embullaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ʎəˈɾas/ balear /əm.bu.ʎəˈɾas/, /əm.bu.jəˈɾas/ Occidental: /em.bu.ʎaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

embullaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de embullar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bu·lla·ràs (4)
* Anagrames: besllumara, besllumarà
# embullaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ʎəˈɾe/ balear /əm.bu.ʎəˈɾe/, /əm.bu.jəˈɾe/ Occidental: /em.bu.ʎaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

embullaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de embullar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /em.bu.ʎaˈɾe/, meridional /em.bu.ʝaˈɾe/
       Americà: /em.bu.ʝaˈɾe/, austral \em.bu.ʒaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

embullaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb embullar
# embullasses
## Català
### Verb

embullasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb embullar.
# embullaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ʎəˈɾi.əw/ balear /əm.bu.ʎəˈɾi.əw/, /əm.bu.jəˈɾi.əw/ Occidental: /em.bu.ʎaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

embullaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de embullar.
# embullassis
## Català
### Verb

embullassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb embullar.
# embullarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ʎəˈɾa/ balear /əm.bu.ʎəˈɾa/, /əm.bu.jəˈɾa/ Occidental: /em.bu.ʎaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

embullarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de embullar.
# embullassen
## Català
### Verb

embullassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb embullar.
# embullassin
## Català
### Verb

embullassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb embullar.