OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abonançariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.bu.nan.saˈɾi.van/

### Verb

abonançariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abonançar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] abonançarien.
# abonançarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.βu.nən.səˈɾə/, occidental /a.βo.nan.saˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

abonançarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abonançar.
# abrusava
## Català
### Verb

abrusava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abrusar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abrusar.
# abrusaríeu
## Català
### Verb

abrusaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abrusar.
# abrusassis
## Català
### Verb

abrusassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrusar.
# abrusats
## Català
### Verb

abrusats
* Participi masculí plural del verb abrusar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bru·sats (3)
* Anagrames: abstraus, abstrusa, rabassut
# abrusassen
## Català
### Verb

abrusassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrusar.
# abrusasses
## Català
### Verb

abrusasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrusar.
# abrusassin
## Català
### Verb

abrusassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrusar.
# abrusat
## Català
### Verb

abrusat
* Participi masculí singular del verb abrusar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bru·sat (3)
* Anagrama: abstrau
# abrusau
## Català
### Verb

abrusau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abrusar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abrusar.
# abrigat
## Català
### Verb

abrigat
* Participi masculí singular del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gat (3)
* Anagrama: agarbit
# abrigavi
## Català
### Verb

abrigavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abrigar.
# abrigassis
## Català
### Verb

abrigassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gas·sis (4)
* Anagrama: agarbissis
# abrigaves
## Català
### Verb

abrigaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abrigar.
# abrigavo
## Català
### Verb

abrigavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ga·vo (4)
* Anagrama: abrogavi
# abrigats
## Català
### Verb

abrigats
* Participi masculí plural del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gats (3)
* Anagrama: agarbits
# abrigau
## Català
### Verb

abrigau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abrigar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gau (3)
* Anagrama: agarbiu
# abrigava
## Català
### Verb

abrigava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abrigar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abrigar.
# abrigo
## Català
### Verb

abrigo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abrigar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abrigar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·go (3)
* Heterograma de 6 lletres (abgior)
* Anagrames: brogia, òbriga

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈβɾi.ɣo\
       Americà: alt /aˈbɾi.ɡo/, baix \aˈβɾi.ɣo\
   * Rimes: -iɡo

### Nom

abrigo m. ‎(plural abrigos)
* abric, recer
* abric, abrigall
* abrigament
* balma, abric
* abric, refugi

### Verb

abrigo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb abrigar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·go (3)
* Heterograma de 6 lletres (abgior)

## Gallec
### Nom

abrigo m. ‎(plural abrigos)
* abric
# abbigliarono
## Italià
### Verb

abbigliarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de abbigliare
# abbigliasti
## Italià
### Verb

abbigliasti
* segona persona singular (tu) del passat de abbigliare
# abbigliantesi
## Italià
### Verb

abbigliantesi
* participi present de abbigliarsi
# abbigliarsi
## Italià

   * Pronúncia: /ab.biʎˈʎar.si/

### Verb

abbigliarsi pron.
* forma pronominal de abbigliare

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·bi·gliàr·si (4)
# abbigliassero
## Italià
### Verb

abbigliassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de abbigliare
# abbigliassimo
## Italià
### Verb

abbigliassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de abbigliare
# abbigliassi
## Italià
### Verb

abbigliassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de abbigliare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de abbigliare
# abbigliare
## Italià

   * Pronúncia: /ab.biʎˈʎaː.re/

### Verb

abbigliare trans., pron. ‎(pronominal abbigliarsi)
* abillar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·bi·glià·re (4)
# abbigliasse
## Italià
### Verb

abbigliasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de abbigliare
# abbigliaste
## Italià
### Verb

abbigliaste
* segona persona plural (voi) del passat de abbigliare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de abbigliare
# abjuraies
## Català
### Verb

abjuraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abjurar.
# abjurareu
## Català
### Verb

abjurareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abjurar.
# abjurar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əb.ʒuˈɾa/ Occidental: nord-occidental /ab.d͡ʒuˈɾa/ valencià /ab.d͡ʒuˈɾaɾ/, /ab.d͡ʒuˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: abjurà
   * Etimologia: Del llatí abjūrāre.

### Verb

abjurar trans., intr.
* Desdir-se, retractar-se solemnement i amb jurament d'un error o heretgia.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: abjuro, abjura, abjurem

#### Traduccions

* Alemany: abschwören $^{(de)}$
* Anglès: abjure $^{(en)}$
* Castellà: abjurar $^{(es)}$
* Francès: abjurer $^{(fr)}$
* Italià: abbiurare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ju·rar (3)
* Anagrames: burjara, burjarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1
# abjurares
## Català
### Verb

abjurares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de abjurar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abjurar.
# abjuraren
## Català
### Verb

abjuraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de abjurar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abjurar.
# abjuram
## Català
### Verb

abjuram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abjurar.
# abjuraran
## Català
### Verb

abjuraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abjurar.
# abjurarem
## Català
### Verb

abjurarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de abjurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·ju·ra·rem (4)
* Anagrama: marbrejau
# abjurara
## Català
### Verb

abjurara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abjurar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abjurar.
# abonyegue
## Català
### Verb

abonyegue
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abonyegar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abonyegar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abonyegar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abonyegar.
# abonyeguegueu
## Català
### Verb

abonyeguegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abonyegar.
# abonyegueguessa
## Català
### Verb

abonyegueguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonyegar.
# abonyegos
## Català
### Verb

abonyegos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abonyegar.
# abonyegueguem
## Català
### Verb

abonyegueguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abonyegar.
# abonyegueguesses
## Català
### Verb

abonyegueguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonyegar.
# abonyeguegués
## Català
### Verb

abonyeguegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonyegar.
# abonyegavo
## Català
### Verb

abonyegavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abonyegar.
# abonyego
## Català

   * Pronúncia: central /ə.βuˈɲɛ.ɣu/, occidental /a.boˈɲe.ɣo/
   * Rimes: -ɛɡo

### Verb

abonyego
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abonyegar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abonyegar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abonyegar.
# abonyegueguessen
## Català
### Verb

abonyegueguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonyegar.
# acabéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈβe.sim/, occidental /a.kaˈβe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

acabéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acabar.
    [Nosaltres] acabéssim, acabéssem, acabàssem, acabàssim o acabàrem.
# acabí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈβi/, occidental /a.kaˈβi/
   * Rimes: -i

### Verb

acabí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acabar.
    [Jo] acabí o vaig acabar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·bí (3)
* Anagrama: cabia
# acacalotl
## Nàhuatl clàssic
### Adjectiu

acacalotl
* jibarú
# acabésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈβe.səw/, occidental /a.kaˈβe.sew/
       Informal: /a.kaˈβe.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

acabésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acabar.
    [Vosaltres/vós] acabéssiu, acabésseu, acabàsseu, acabàssiu o acabàreu.
# acaces
## Català
### Verb

acaces
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acaçar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acaçar.
# acacessen
## Català
### Verb

acacessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acaçar.
# acacen
## Català
### Verb

acacen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acaçar.
# acabéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈβe.siw/, occidental /a.kaˈβe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

acabéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acabar.
    [Vosaltres/vós] acabéssiu, acabésseu, acabàsseu, acabàssiu o acabàreu.
# acace
## Català
### Verb

acace
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acaçar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acaçar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acaçar.
# aborronàssem
## Català
### Verb

aborronàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aborronar.
# aborronàssiu
## Català
### Verb

aborronàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aborronar.
# aborroní
## Català
### Verb

aborroní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aborronar.
# aborronés
## Català
### Verb

aborronés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aborronar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aborronar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bor·ro·nés (4)
* Anagrames: esborrona, esborronà
# aborronéssim
## Català
### Verb

aborronéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aborronar.
# aborronàsseu
## Català
### Verb

aborronàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aborronar.
# aborronàssim
## Català
### Verb

aborronàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aborronar.
# aborronàveu
## Català
### Verb

aborronàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aborronar.
# aborronéssiu
## Català
### Verb

aborronéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aborronar.
# ablenaríeu
## Català
### Verb

ablenaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de ablenar-se.
# ablenarà
## Català
### Verb

ablenarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de ablenar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ble·na·rà (4)
* Anagrama: alabaren
# ablenaràs
## Català
### Verb

ablenaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de ablenar-se.
# ablenaré
## Català
### Verb

ablenaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de ablenar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ble·na·ré (4)
* Anagrama: balenera
# ablenassen
## Català
### Verb

ablenassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ablenar-se.
# ablenaries
## Català
### Verb

ablenaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de ablenar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ble·na·ri·es (5)
* Anagrama: esbalaïren
# ablenaria
## Català
### Verb

ablenaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de ablenar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de ablenar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ble·na·ri·a (5)
* Anagrama: alabarien
# ablenarien
## Català
### Verb

ablenarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de ablenar-se.
# ablenasses
## Català
### Verb

ablenasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ablenar-se.
# abotonaries
## Català
### Verb

abotonaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abotonar.

#### Variants

* abotonarives
# abotonarà
## Català
### Verb

abotonarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abotonar.
# abotonaràs
## Català
### Verb

abotonaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abotonar.
# abotonaria
## Català
### Verb

abotonaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abotonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abotonar.

#### Variants

* [1] abotonariva
* [2] abotonariva
# abotonareu
## Català
### Verb

abotonareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abotonar.
# abotonariva
## Català
### Verb

abotonariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de abotonar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abotonar.

#### Variants

* [1] abotonaria
* [2] abotonaria
# abotonares
## Català
### Verb

abotonares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de abotonar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abotonar.

#### Variants

* [2] abotonessis, abotonasses
# abotonariven
## Català
### Verb

abotonariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abotonar.

#### Variants

* abotonarien
# abotonarives
## Català
### Verb

abotonarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de abotonar.

#### Variants

* abotonaries
# abotonarien
## Català
### Verb

abotonarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abotonar.

#### Variants

* abotonariven
# acanonares
## Català
### Verb

acanonares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acanonar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanonar.
# acanonaria
## Català
### Verb

acanonaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acanonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acanonar.
# acanonarien
## Català
### Verb

acanonarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acanonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·no·na·ri·en (6)
* Anagrama: encanonaria
# acanonaré
## Català
### Verb

acanonaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acanonar.
# acanonaríeu
## Català
### Verb

acanonaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acanonar.
# acanonareu
## Català
### Verb

acanonareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acanonar.
# acanonaries
## Català
### Verb

acanonaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acanonar.
# acanonarà
## Català
### Verb

acanonarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acanonar.
# acanonaràs
## Català
### Verb

acanonaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acanonar.
# abstergiran
## Català
### Verb

abstergiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abstergir.
# abstergigueu
## Català
### Verb

abstergigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abstergir.
# abstergira
## Català
### Verb

abstergira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abstergir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abstergir.
# abstergiren
## Català
### Verb

abstergiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de abstergir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abstergir.
# abstergir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əps.tərˈʒi/ Occidental: nord-occidental /aps.terˈd͡ʒi/ valencià /aps.teɾˈd͡ʒiɾ/, /aps.teɾˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: abstergí
   * Etimologia: Del llatí abstergēre.

### Verb

abstergir trans.
* (medecina) Purificar o netejar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: abstergeixo, abstergeix, abstergim

#### Traduccions

* Anglès: cleanse $^{(en)}$
* Castellà: absterger $^{(es)}$
* Francès: absterger $^{(fr)}$
* Italià: astergere $^{(it)}$
* Llatí: abstergere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·ter·gir (3)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# abstergies
## Català
### Verb

abstergies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abstergir.
# acanissarien
## Català
### Verb

acanissarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acanissar.
# acanissaré
## Català
### Verb

acanissaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acanissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nis·sa·ré (5)
* Anagrames: assaciaren, escainaràs
# acanissaríeu
## Català
### Verb

acanissaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acanissar.
# acanissareu
## Català
### Verb

acanissareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acanissar.
# acanissaries
## Català
### Verb

acanissaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acanissar.
# acanissassen
## Català
### Verb

acanissassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanissar.
# acanissaria
## Català
### Verb

acanissaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acanissar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acanissar.
# acanissarà
## Català
### Verb

acanissarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acanissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·nis·sa·rà (5)
* Anagrama: assaciaran
# acanissaràs
## Català
### Verb

acanissaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acanissar.
# abriguin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾi.ɣin/, occidental /aˈbɾi.ɣin/
   * Rimes: -iɡin

### Verb

abriguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abrigar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abrigar.
# abriguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾi.ɣis/, occidental /aˈbɾi.ɣis/
   * Rimes: -iɡis

### Verb

abriguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abrigar.
# abrigué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βɾiˈɣe\
       Americà: alt /a.bɾiˈɡe/, baix \a.βɾiˈɣe\
   * Rimes: -e

### Verb

abrigué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb abrigar
# abrigués
## Català
### Verb

abrigués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gués (3)
* Heterograma de 8 lletres (abegirsu)
* Anagrames: abreugis, aburgesi, aburgesí, burgesia
# abriguéssem
## Català
### Verb

abriguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gués·sem (4)
* Anagrames: abreugéssim, esbrameguis, esguimbar-se
# abriguéssiu
## Català
### Verb

abriguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.
# abrigui
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾi.ɣi/, occidental /aˈbɾi.ɣi/
   * Rimes: -iɡi

### Verb

abrigui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abrigar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abrigar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abrigar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abrigar.
# abriguésseu
## Català
### Verb

abriguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gués·seu (4)
* Anagrama: abreugéssiu
# abriguéssim
## Català
### Verb

abriguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.
# abriguí
## Català
### Verb

abriguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abrigar.
# abominati
## Italià
### Verb

abominati
* participi passat masculí plural de abominare
# abominating
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈbɒməˌneɪtɪŋ/

### Verb

abominating
* gerundi de abominate: abominant.
# abominatum
## Llatí

   * Pronúncia: /a.boː.mɪˈnaː.tʊm/

### Verb

abōminātum
* supí acusatiu de abōminō
# abomination
## Francès

   * Pronúncia: /a.bɔ.mi.naˈsjɔ̃/

### Nom

abomination f. ‎(plural abominations)
* abominació
# abominatus
## Llatí

   * Pronúncia: /a.boː.mɪˈnaː.tʊs/

### Verb

abōminātus
* participi perfet actiu de abōminor