OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# passione
## Català
### Verb

passione
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de passionar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb passionar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb passionar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb passionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pas·si·o·ne (4)
* Anagrama: opinessa

## Italià

   * Pronúncia: /pasˈsjoː.ne/
   * Etimologia: Del llatí passiōne.

### Nom

passione f. ‎(plural passioni)
* passió, enamorament, amor, estimat
    È la sua ultima passione.És el seu darrer enamorament.
* pena, patiment
    Quell'ammalato mi fa penare di passione.Aquesll malalt em fa passar pena.
* passió, obsessió
    Ha la passione per la numismatica.Sent passió per la numismàtica.
* delit, passió
    Questi dolcetti sono la sua passione.Aquests dolços són la seva passió.
* passió, patiment
    La passione di Cristo.La passió de Crist.

#### Sinònims

* amore
* dolore, sofferenza, pena
* interesse, dedizione, amore, esaltazione, fanatismo
* piacere
* tormento, sofferenza, dolore, martirio

#### Antònims

* freddezza, indifferenza, apatia

### Miscel·lània

* Síl·labes: pas·sió·ne (3)

### Vegeu també

* Diccionari Treccani

## Llatí

   * Pronúncia: /pas.sɪˈoː.nɛ/

### Nom

passiōne
* ablatiu singular de passiō
# passionate
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Adjectiu

passionate ‎(comparatiu more passionate, superlatiu most passionate)
* apassionat

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# passionau
## Català
### Verb

passionau
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de passionar.
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb passionar.

## Català antic
### Verb

passionau
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present d'indicatiu de passionar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de passionar
# bufament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bu.fəˈmen/, balear /bu.fəˈment/ Occidental: nord-occidental /bu.faˈmen/, valencià /bu.faˈment/
   * Rimes: -ent

### Nom

bufament m. ‎(plural bufaments)
* Acció i efecte de bufar.
* Col·locació en un motlle de pasta de vidre seguida de la introducció d'aire a pressió per a que el vidre adopti la forma del motlle.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: bu·fa·ment (3)
* Heterograma de 8 lletres (abefmntu)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# bufallejava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bu.fə.ʎəˈʒa.βə/ balear /bu.fə.ʎəˈd͡ʒa.və/, /bu.fə.ʎəˈʒa.və/ Occidental: nord-occidental /bu.fa.ʎeˈʒa.βa/ valencià /bu.fa.ʎeˈd͡ʒa.va/, /bu.fa.ʎeˈd͡ʒa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

bufallejava
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de bufallejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bu·fa·lle·ja·va (5)
# bufallejà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bu.fə.ʎəˈʒa/ balear /bu.fə.ʎəˈd͡ʒa/, /bu.fə.ʎəˈʒa/ Occidental: nord-occidental /bu.fa.ʎeˈʒa/, valencià /bu.fa.ʎeˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a

### Verb

bufallejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de bufallejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bu·fa·lle·jà (4)
# bufanda
## Català

   * Pronúncia: oriental /buˈfan.də/, occidental /buˈfan.da/
   * Rimes: -anda
   * Etimologia: Del castellà bufanda, segle XIX.

### Nom

bufanda f. ‎(plural bufandes)
* Peça de roba consistent en una tira de tela o llana per abrigar el coll.

#### Traduccions

* Alemany: Schal $^{(de)}$ m.
* Anglès: scarf $^{(en)}$
* Castellà: bufanda $^{(es)}$
* Coreà: 목도리 $^{(ko)}$ ‎(mokdori)
* Eslovac: šatka $^{(sk)}$ f., šál $^{(sk)}$ m.
* Eslovè: šal $^{(sl)}$ m.
* Esperanto: koltuko $^{(eo)}$, skarpo $^{(eo)}$
* Estonià: sall $^{(et)}$
* Feroès: hálsturriklæði $^{(fo)}$ n.
* Francès: écharpe $^{(fr)}$ f.
* Gallec: bufanda $^{(gl)}$ f.
* Gal·lès: sgarff $^{(cy)}$ f.
* Georgià: ფერდი $^{(ka)}$ ‎(perdi)
* Grec: κασκόλ $^{(el)}$ ‎(kaskol)
* Hebreu: צָעִיף‎ $^{(he)}$ m.
* Ídix: שאַל‎ $^{(yi)}$ m.
* Indonesi: syal $^{(id)}$
* Islandès: trefill $^{(is)}$ m.
* Italià: sciarpa $^{(it)}$ f.
* Japonès: 襟巻き $^{(ja)}$
* Llengua de signes catalana: BUFANDA $^{(csc)}$
* Maltès: xalla $^{(mt)}$ f.
* Neerlandès: das $^{(nl)}$ m.
* Noruec: skjerf $^{(no)}$ n.
* Persa: شال‎ $^{(fa)}$
* Polonès: szal $^{(pl)}$ m., szalik $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: cachecol $^{(pt)}$ m.
* Quítxua: haku $^{(qu)}$
* Retoromànic: schal $^{(rm)}$ m.
* Romanès: eșarfă $^{(ro)}$ f.
* Rus: шарф $^{(ru)}$ m. ‎(xarf)
* Serbocroat: шал $^{(sh)}$, šal $^{(sh)}$
* Tàtar: шарф $^{(tt)}$
* Txec: šála $^{(cs)}$ f.
* Xinès: 領巾 $^{(zh)}$ ‎(领巾, lǐngjīn)

### Miscel·lània

* Síl·labes: bu·fan·da (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /buˈfan.da/, meridional \buˈfaŋ.da\
       Americà: alt /buˈfan.da/, baix \buˈfaŋ.da\, austral /buˈfan.da/
   * Rimes: -anda
   * Etimologia: Del francès antic bouffante.

### Nom

bufanda f. ‎(plural bufandas)
* bufanda

#### Descendents

* Català: bufanda

### Miscel·lània

* Síl·labes: bu·fan·da (3)
* Anagrama: fundaba

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre bufanda
# bufallejat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bu.fə.ʎəˈʒat/ balear /bu.fə.ʎəˈd͡ʒat/, /bu.fə.ʎəˈʒat/ Occidental: nord-occidental /bu.fa.ʎeˈʒat/, valencià /bu.fa.ʎeˈd͡ʒat/
   * Rimes: -at

### Verb

bufallejat
* Participi masculí singular del verb bufallejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bu·fa·lle·jat (4)
# bufallejarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /bu.fə.ʎə.ʒəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /bu.fa.ʎe.ʒaˈɾa/, valencià /bu.fa.ʎe.d͡ʒaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

bufallejarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de bufallejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bu·fa·lle·ja·rà (5)
# bufallejàs
## Català
### Verb

bufallejàs
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb bufallejar.

#### Variants

* bufallegés, bufallejara

### Miscel·lània

* Síl·labes: bu·fa·lle·jàs (4)
# bufallejaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /bu.fə.ʎə.ʒəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /bu.fa.ʎe.ʒaˈɾi.a/, valencià /bu.fa.ʎe.d͡ʒaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

bufallejaria
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de bufallejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bu·fa·lle·ja·ri·a (6)
# bufam
## Català
### Verb

bufam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de bufar.

#### Variants

* bufem

### Miscel·lània

* Síl·labes: bu·fam (2)
# afogui
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfɔ.ɣi/, occidental /aˈfɔ.ɣi/
   * Rimes: -ɔɡi

### Verb

afogui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afogar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afogar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afogar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afogar.
# afoguin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfɔ.ɣin/, occidental /aˈfɔ.ɣin/
   * Rimes: -ɔɡin

### Verb

afoguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afogar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afogar.
# afoguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfɔ.ɣis/, occidental /aˈfɔ.ɣis/
   * Rimes: -ɔɡis

### Verb

afoguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afogar.
# afogués
## Català
### Verb

afogués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.
# afoguesses
## Català
### Verb

afoguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.
# afoguessi
## Català
### Verb

afoguessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·gues·si (4)
* Anagrama: ofegàssiu
# afoguessis
## Català
### Verb

afoguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.
# afoguessin
## Català
### Verb

afoguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.
# afogueu
## Català
### Verb

afogueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afogar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afogar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afogar.
# afoguéssem
## Català
### Verb

afoguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afogar.
# acomboiaran
## Català
### Verb

acomboiaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acomboiar.
# acomboiara
## Català
### Verb

acomboiara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomboiar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomboiar.
# acomboia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kumˈbɔ.jə/ balear /ə.komˈbɔ.jə/, /ə.kumˈbɔ.jə/ Occidental: nord-occidental /a.komˈbɔ.ja/ valencià /a.komˈbɔ.ja/, /a.komˈbɔ.jɔ/
   * Rimes: -ɔja

### Verb

acomboia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acomboiar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acomboiar.
# acomboiar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kum.buˈja/ balear /ə.kom.boˈja/, /ə.kum.buˈja/ Occidental: nord-occidental /a.kom.boˈja/ valencià /a.kom.boˈjaɾ/, /a.kom.boˈja/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acomboià
   * Etimologia: Del prefix a- i comboi.

### Verb

acomboiar trans.
* Acompanyar per seguretat durant un desplaçament.
* (nàutica) Un vaixell de guerra, escortar altres vaixells.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acomboio, acomboia, acomboiem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Derivats

* agomboiar

#### Traduccions

* Anglès: convoy $^{(en)}$
* Castellà: convoyar $^{(es)}$
* Francès: convoyer $^{(fr)}$
* Italià: scortare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·com·bo·iar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# acomboiam
## Català
### Verb

acomboiam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acomboiar.
# acomboiament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kum.bu.jəˈmen/ balear /ə.kom.bo.jəˈment/, /ə.kum.bu.jəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.kom.bo.jaˈmen/ valencià /a.kom.bo.jaˈment/, /a.kom.bo.jaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De acomboiar i el sufix -ment.

### Nom

acomboiament m. ‎(plural acomboiaments)
* Acció d'acomboiar.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·com·bo·ia·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# capitoli
## Català

   * Pronúncia: oriental /kə.piˈtɔ.ɫi/, occidental /ka.piˈtɔ.ɫi/
   * Rimes: -ɔli
   * Etimologia: Del llatí Capitōlium, turó de Roma on es va establir el centre polític i religiós. L’historiador romà Titus Livi ho relaciona amb caput ‎(«cap»). En fer-hi unes excavacions hi va aparèixer un cap humà intacte com a presagi de que seria el caput mundi ‎(«cap del món»).

### Nom

capitoli m. ‎(plural capitolis)
* Temple dedicat a la tríada de deus romans Júpiter, Juno i Minerva.
* Edifici de línies clàssiques i monumentals destinat a alguna entitat de l'administració o del govern.

#### Traduccions

* Anglès: Capitol $^{(en)}$
* Castellà: capitolio $^{(es)}$ m.
* Francès: Capitole $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·to·li (4)
* Anagrama: política

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# capitolarmente
## Italià

   * Pronúncia: /ka.pi.to.larˈmen.te/
   * Etimologia: De capitolare i el sufix -mente.

### Adverbi

capitolarmente
* capitularment

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·to·lar·mén·te (6)
# capitolio
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ka.piˈto.ljo/
       Americà: alt /ka.p(i)ˈto.ljo/, baix /ka.piˈto.ljo/
   * Rimes: -oljo

### Nom

capitolio m. ‎(plural capitolios)
* (arquitectura) capitoli, temple capitolí

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·to·lio (4)

### Vegeu també

* capitolio. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# capito
## Italià
### Verb

capito m. ‎(femení capita, plural masculí capiti, plural femení capite)
* participi passat masculí singular de capire
# capitomba
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌka.piˈtom.bə/, occidental /ˌka.piˈtom.ba/
   * Rimes: -omba
   * Etimologia: De cap, i i tombar.

### Nom

capitomba f. ‎(plural capitombes)
* (central, andorrà) tombarella

#### Derivats

* capitombar

### Verb

capitomba
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de capitombar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb capitombar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·pi·tom·ba (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# capitium
## Llatí

   * Pronúncia: /kaˈpɪ.tɪ.ʊm/
   * Etimologia: De caput i el sufix -ium.

### Nom

capitium m. ‎(genitiu capitiī)
* caputxa, capell

#### Declinació

2a declinació -um, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | capitium | capitia |
| Vocatiu | capitium | capitia |
| Acusatiu | capitium | capitia |
| Genitiu | capitiī | capitiōrum |
| Datiu | capitiō | capitiīs |
| Ablatiu | capitiō | capitiīs |
# capitolios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ka.piˈto.ljos/, meridional /ka.piˈto.ljoh/
       Americà: alt /ka.piˈto.l(jo)s/, baix /ka.piˈto.ljoh/, austral /ka.piˈto.ljos/
   * Rimes: -oljos

### Nom

capitolios m. pl.
* forma plural de capitolio
# afetgeguegués
## Català
### Verb

afetgeguegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afetgegar.
# afetgegueguesses
## Català
### Verb

afetgegueguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afetgegar.
# afetgegueguéssou
## Català
### Verb

afetgegueguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afetgegar.
# afetgeguen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fəˈd͡ʒɛ.ɣən/ balear /ə.fəˈd͡ʒə.ɣən/, /ə.fəˈd͡ʒɛ.ɣən/ Occidental: /a.feˈd͡ʒe.ɣen/
   * Rimes: -ɛɡen

### Verb

afetgeguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de afetgegar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afetgegar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afetgegar.
# afetgegueguem
## Català
### Verb

afetgegueguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb afetgegar.
# afetgegueguéssom
## Català
### Verb

afetgegueguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afetgegar.
# afetgegueguessen
## Català
### Verb

afetgegueguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afetgegar.
# afetgeguegueu
## Català
### Verb

afetgeguegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afetgegar.
# afetgegueguessa
## Català
### Verb

afetgegueguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afetgegar.
# acotaia
## Català
### Verb

acotaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acotar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acotar.
# acotades
## Català
### Verb

acotades
* Participi femení plural del verb acotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ta·des (4)
* Anagrames: escotada, estocada
# acotaies
## Català
### Verb

acotaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acotar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escotaia
# acota
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈko.tə/, occidental /aˈko.ta/
   * Rimes: -ota

### Verb

acota
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acotar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ta (3)
* Anagrames: acato, ataco
# acotación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ko.taˈθjon/, meridional \a.ko.taˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.ko.t(a)ˈsjon/, baix \a.ko.taˈsjoŋ\, austral /a.ko.taˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

acotación f. ‎(plural acotaciones)
* acotació

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ta·ción (4)
# acotaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ko.taˈθjo.nes/, meridional /a.ko.taˈθjo.neh/
       Americà: alt /a.ko.t(a)ˈsjo.nes/, baix /a.ko.taˈsjo.neh/, austral /a.ko.taˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

acotaciones f. pl.
* forma plural de acotación
# acotació
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.tə.siˈo/, occidental /a.ko.ta.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De acotar i el sufix -ció.

### Nom

acotació f. ‎(plural acotacions)
* En texts teatrals, anotació que es posa entre parèntesi que defineix l'acció o els moviments de l'escenari o el comportament del personatge.
* En dibuix tècnic, indicació de les dimensions (lineals, radials, angulars, de longitud d'arc…) dels objectes dibuixats.

#### Traduccions

* Alemany: Randbemerkung $^{(de)}$ f.
* Anglès: annotation $^{(en)}$
* Basc: ohar $^{(eu)}$
* Castellà: acotación $^{(es)}$
* Francès: annotation $^{(fr)}$
* Italià: didascalia $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ta·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# acotaien
## Català
### Verb

acotaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·ta·ien (4)
* Anagrama: coetània
# pentinessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /pən.tiˈne.sən/, occidental /pen.tiˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

pentinessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb pentinar.

#### Variants

* pentineguessen, pentinessin, pentinassin, pentinassen, pentinaren
# pentinessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /pən.tiˈne.sin/, occidental /pen.tiˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

pentinessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb pentinar.

#### Variants

* pentineguessen, pentinessen, pentinassin, pentinassen, pentinaren
# pentinis
## Català

   * Pronúncia: oriental /pənˈti.nis/, occidental /penˈti.nis/
   * Rimes: -inis

### Verb

pentinis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb pentinar.

#### Variants

* pentines, pentinos
# pentinesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /pən.tiˈne.səs/, occidental /pen.tiˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

pentinesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb pentinar.

#### Variants

* pentineguesses, pentinessis, pentinassis, pentinasses, pentinares
# pentinessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /pən.tiˈne.sis/, occidental /pen.tiˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

pentinessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb pentinar.

#### Variants

* pentineguesses, pentinesses, pentinassis, pentinasses, pentinares
# pentini
## Català

   * Pronúncia: oriental /pənˈti.ni/, occidental /penˈti.ni/
   * Rimes: -ini

### Verb

pentini
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de pentinar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb pentinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb pentinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb pentinar.

#### Variants

* [1] pentino, pentine, pentín
* [2] pentine, pentino
* [3] pentine, pentino
* [4] pentine
# pentinin
## Català

   * Pronúncia: oriental /pənˈti.nin/, occidental /penˈti.nin/
   * Rimes: -inin

### Verb

pentinin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb pentinar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb pentinar.

#### Variants

* [1] pentinen
* [2] pentinen
# pentinessa
## Català
### Verb

pentinessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb pentinar.

#### Variants

* pentinessi, pentineguessa, pentinés, pentinàs, pentinara

### Miscel·lània

* Anagrames: entapissen, patinessen
# pentinessi
## Català
### Verb

pentinessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb pentinar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb pentinar.

#### Variants

* [1] pentinessa, pentineguessa, pentinés, pentinàs, pentinara
* [2] pentinegués, pentinés, pentinàs, pentinara
# pentineu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pən.tiˈnɛw/ balear /pən.tiˈnəw/, /pən.tiˈnɛw/ Occidental: /pen.tiˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

pentineu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de pentinar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb pentinar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb pentinar.

#### Variants

* [1] pentinau
* [2] pentinegueu
* [3] pentinau
# agomboï
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣumˈbɔ.i/ balear /ə.ɣomˈbɔ.i/, /ə.ɣumˈbɔ.i/ Occidental: /a.ɣomˈbɔ.i/
   * Rimes: -ɔi

### Verb

agomboï
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agomboiar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb agomboiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb agomboiar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb agomboiar.
# agombolésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣum.buˈɫe.səw/ balear /ə.ɣom.boˈɫe.səw/, /ə.ɣum.buˈɫe.səw/ Occidental: /a.ɣom.boˈɫe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

agombolésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agombolar.
# agomboléssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣum.buˈɫe.sim/ balear /ə.ɣom.boˈɫe.sim/, /ə.ɣum.buˈɫe.sim/ Occidental: /a.ɣom.boˈɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

agomboléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agombolar.
# agon
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈa.ɡon/

### Nom

agon
* acusatiu de ago