OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# escrotal
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɾuˈtaɫ/ balear /əs.kɾoˈtaɫ/, /əs.kɾuˈtaɫ/ Occidental: /es.kɾoˈtaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: De escrot i el sufix -al.

### Adjectiu

escrotal inv. ‎(plural escrotals)
* Relatiu o pertanyent a l'escrot.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cro·tal (3)
* Heterograma de 8 lletres (acelorst)
* Anagrames: altercos, calostre, carlotes, esclator, escoltar, trascole

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# espitregàs
## Català
### Verb

espitregàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitregar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitregar.

#### Variants

* [1] espitreguessi, espitreguessa, espitragués
* [2] espitragués

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·tre·gàs (4)
* Anagrama: pasteregis
# espitregàssem
## Català
### Verb

espitregàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitregar.

#### Variants

* espitraguéssim, espitraguéssem, espitregàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·tre·gàs·sem (5)
* Anagrama: pasteregéssim
# espitregàsseu
## Català
### Verb

espitregàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitregar.

#### Variants

* espitraguéssiu, espitraguésseu, espitregàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·tre·gàs·seu (5)
* Anagrames: espitreguessa, pasteregéssiu
# espitregàssiu
## Català
### Verb

espitregàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitregar.

#### Variants

* espitraguéssiu, espitraguésseu, espitregàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·tre·gàs·siu (5)
# espitregàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pi.tɾəˈɣa.βəm/, balear /əs.pi.tɾəˈɣa.vəm/ Occidental: nord-occidental /es.pi.tɾeˈɣa.βem/ valencià /es.pi.tɾeˈɣa.vem/, /es.pi.tɾeˈɣa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

espitregàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de espitregar.

#### Variants

* espitregàvom

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·tre·gà·vem (5)
# espitregàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pi.tɾəˈɣa.βəw/, balear /əs.pi.tɾəˈɣa.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.pi.tɾeˈɣa.βew/ valencià /es.pi.tɾeˈɣa.vew/, /es.pi.tɾeˈɣa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

espitregàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espitregar.

#### Variants

* espitregavo

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·tre·gà·veu (5)
# espitregàvom
## Català
### Verb

espitregàvom
* (col·loquial central) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de espitregar.

#### Variants

* espitregàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·tre·gà·vom (5)
# espitregàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pi.tɾəˈɣa.ɾəw/, occidental /es.pi.tɾeˈɣa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

espitregàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de espitregar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·tre·gà·reu (5)
# espitregàssim
## Català
### Verb

espitregàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espitregar.

#### Variants

* espitraguéssim, espitraguéssem, espitregàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pi·tre·gàs·sim (5)
# espenyeres
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈɲe.ɾəs/, occidental /es.peˈɲe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

espenyeres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de espènyer.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb espènyer.

#### Variants

* [1] espengueres
* [2] espenyessis, espenyesses
# espenyeries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɲəˈɾi.əs/, occidental /es.pe.ɲeˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

espenyeries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de espènyer.
# espenyeran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɲəˈɾan/, occidental /es.pe.ɲeˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

espenyeran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de espènyer.
# espenyeria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɲəˈɾi.ə/, occidental /es.pe.ɲeˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

espenyeria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de espènyer.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de espènyer.
# espenyerà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɲəˈɾa/, occidental /es.pe.ɲeˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

espenyerà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de espènyer.
# espenyera
## Català
### Verb

espenyera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espènyer.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espènyer.

#### Variants

* [1] espenyés
* [2] espenyés
# espenyeren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈɲe.ɾən/, occidental /es.peˈɲe.ɾen/
   * Rimes: -eɾen

### Verb

espenyeren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de espènyer.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb espènyer.

#### Variants

* [1] espengueren
* [2] espenyessin, espenyessen
# espenyereu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pə.ɲəˈɾɛw/ balear /əs.pə.ɲəˈɾəw/, /əs.pə.ɲəˈɾɛw/ Occidental: /es.pe.ɲeˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

espenyereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de espènyer.
# espenyerien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɲəˈɾi.ən/, occidental /es.pe.ɲeˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

espenyerien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de espènyer.
# estavellaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βəˈʎa.βəs/, balear /əs.tə.vəˈʎa.vəs/ Occidental: nord-occidental /es.ta.βeˈʎa.βes/ valencià /es.ta.veˈʎa.ves/, /es.ta.βeˈʎa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

estavellaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de estavellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·ve·lla·ves (5)
# estavelles
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təˈβe.ʎəs/, balear /əs.təˈve.ʎəs/ Occidental: nord-occidental /es.taˈβe.ʎes/ valencià /es.taˈve.ʎes/, /es.taˈβe.ʎes/
   * Rimes: -eʎes

### Verb

estavelles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de estavellar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb estavellar.

#### Variants

* [2] estavellis

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·ve·lles (4)
# estavellau
## Català
### Verb

estavellau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de estavellar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb estavellar.

#### Variants

* [1] estavelleu
* [2] estavelleu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·ve·llau (4)
* Anagrama: estallàveu
# estavellaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βəˈʎa.βən/, balear /əs.tə.vəˈʎa.vən/ Occidental: nord-occidental /es.ta.βeˈʎa.βen/ valencià /es.ta.veˈʎa.ven/, /es.ta.βeˈʎa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

estavellaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de estavellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·ve·lla·ven (5)
# estavellem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βəˈʎɛm/ balear /əs.tə.vəˈʎəm/, /əs.tə.vəˈʎɛm/ Occidental: nord-occidental /es.ta.βeˈʎem/ valencià /es.ta.veˈʎem/, /es.ta.βeˈʎem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

estavellem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de estavellar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb estavellar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb estavellar.

#### Variants

* [1] estavellam

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·ve·llem (4)
# estavellava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βəˈʎa.βə/, balear /əs.tə.vəˈʎa.və/ Occidental: nord-occidental /es.ta.βeˈʎa.βa/ valencià /es.ta.veˈʎa.va/, /es.ta.βeˈʎa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

estavellava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de estavellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de estavellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·ve·lla·va (5)
* Anagrama: atavellaves
# estavelle
## Català
### Verb

estavelle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de estavellar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb estavellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb estavellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb estavellar.

#### Variants

* [1] estavello, estavelli, estavell
* [2] estavelli
* [3] estavelli
* [4] estavelli

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·ve·lle (4)
# estavellat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βəˈʎat/, balear /əs.tə.vəˈʎat/ Occidental: nord-occidental /es.ta.βeˈʎat/ valencià /es.ta.veˈʎat/, /es.ta.βeˈʎat/
   * Rimes: -at

### Verb

estavellat
* Participi masculí singular del verb estavellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·ve·llat (4)
# estavellats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.βəˈʎats/, balear /əs.tə.vəˈʎats/ Occidental: nord-occidental /es.ta.βeˈʎats/ valencià /es.ta.veˈʎats/, /es.ta.βeˈʎats/
   * Rimes: -ats

### Verb

estavellats
* Participi masculí plural del verb estavellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·ve·llats (4)
# estavellen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təˈβe.ʎən/, balear /əs.təˈve.ʎən/ Occidental: nord-occidental /es.taˈβe.ʎen/ valencià /es.taˈve.ʎen/, /es.taˈβe.ʎen/
   * Rimes: -eʎen

### Verb

estavellen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de estavellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb estavellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb estavellar.

#### Variants

* [2] estavellin
* [3] estavellin

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·ve·llen (4)
# eskoltarengandik
## Basc
### Nom

eskoltarengandik
* ablatiu indefinit de eskolta
* ablatiu definit singular de eskolta
# eskoltarengatik
## Basc
### Nom

eskoltarengatik
* causal indefinit de eskolta
* causal definit singular de eskolta
# eskoltarik
## Basc
### Nom

eskoltarik
* partitiu indefinit de eskolta
# eskoltei
## Basc
### Nom

eskoltei
* datiu definit plural de eskolta
# eskoltarentzat
## Basc
### Nom

eskoltarentzat
* benefactiu indefinit de eskolta
* benefactiu definit singular de eskolta
# eskoltari
## Basc
### Nom

eskoltari
* datiu indefinit de eskolta
* datiu definit singular de eskolta
# eskoltek
## Basc
### Nom

eskoltek
* ergatiu definit plural de eskolta
# eskoltekin
## Basc
### Nom

eskoltekin
* comitatiu definit plural de eskolta
# eskoltatzat
## Basc
### Nom

eskoltatzat
* prolatiu indefinit de eskolta
# eskoltaz
## Basc
### Nom

eskoltaz
* instrumental indefinit de eskolta
* instrumental definit singular de eskolta
# espesseesqui
## Català
### Verb

espesseesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb espesseir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb espesseir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb espesseir.

#### Variants

* [1] espesseeixi
* [2] espesseeixi
* [3] espesseeixi
# espesseesquis
## Català
### Verb

espesseesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb espesseir.

#### Variants

* espesseeixis
# espesseeixi
## Català
### Verb

espesseeixi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espesseir.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb espesseir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb espesseir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb espesseir.

#### Variants

* [1] espesseeixo, espesseesc
* [2] espesseesqui
* [3] espesseesqui
* [4] espesseesqui
# espesseeixin
## Català
### Verb

espesseeixin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb espesseir.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb espesseir.

#### Variants

* [1] espesseesquin
* [2] espesseesquin
# espesseeixo
## Català
### Verb

espesseeixo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espesseir.

#### Variants

* espesseesc, espesseeixi
# espesseesc
## Català
### Verb

espesseesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espesseir.

#### Variants

* espesseeixo, espesseeixi
# espesseeixes
## Català
### Verb

espesseeixes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de espesseir.
# espesseeixis
## Català
### Verb

espesseeixis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb espesseir.

#### Variants

* espesseesquis
# espesseesquin
## Català
### Verb

espesseesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb espesseir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb espesseir.

#### Variants

* [1] espesseeixin
* [2] espesseeixin
# establí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.təbˈbɫi/, /əs.təˈβɫi/ balear /əs.təbˈbɫi/ Occidental: nord-occidental /es.tabˈbɫi/, /es.taˈβɫi/ valencià /es.taˈbɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

establí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de establir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de establir.

### Verb

establí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de establar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·blí (3)
* Heterograma de 7 lletres (abeilst)
* Anagrames: bestial, esbaltí
# establésseu
## Català
### Verb

establésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb establar.

#### Variants

* estableguéssou, establéssiu, establàssiu, establàsseu
# establéssim
## Català
### Verb

establéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb establar.

#### Variants

* estableguéssom, establéssem, establàssim, establàssem

### Miscel·lània

* Anagrames: esbaltíssem, establíssem
# establéssem
## Català
### Verb

establéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb establar.

#### Variants

* estableguéssom, establéssim, establàssim, establàssem
# establéssiu
## Català
### Verb

establéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb establar.

#### Variants

* estableguéssou, establésseu, establàssiu, establàsseu

### Miscel·lània

* Anagrames: esbaltísseu, establísseu
# establís
## Català
### Verb

establís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb establir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·blís (3)
* Anagrames: bestials, esbaltís
# esperonessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾuˈne.sən/, occidental /es.pe.ɾoˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

esperonessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonar.
    [Ells/elles/vostès] esperonessin, esperonessen, esperonassen, esperonassin o esperonaren.
# esperonejàssiu
## Català
### Verb

esperonejàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonejar.

#### Variants

* esperonegéssiu, esperonegésseu, esperonejàsseu, esperonejàreu
# esperonem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾuˈnɛm/, occidental /es.pe.ɾoˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

esperonem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de esperonar.
    [Nosaltres] esperonem o esperonam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esperonar.
    [Que nosaltres] esperonem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb esperonar.
    Esperonem [nosaltres].

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ro·nem (4)
* Anagrama: empresone
# esperonejàssim
## Català
### Verb

esperonejàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonejar.

#### Variants

* esperonegéssim, esperonegéssem, esperonejàssem, esperonejàrem
# esperonen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈɾo.nən/, occidental /es.peˈɾo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

esperonen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de esperonar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esperonar.
    [Que ells/elles/vostès] esperonin o esperonen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esperonar.
    Esperonin o esperonen [ells/elles/vostès].
# esperonejàveu
## Català
### Verb

esperonejàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esperonejar.
# esperonejàsseu
## Català
### Verb

esperonejàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonejar.

#### Variants

* esperonegéssiu, esperonegésseu, esperonejàssiu, esperonejàreu
# esperones
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈɾo.nəs/, occidental /es.peˈɾo.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

esperones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de esperonar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esperonar.
    [Que tu] esperonis o esperones; [tu] no esperonis o esperones.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·pe·ro·nes (4)
* Anagrames: esponeres, operessen
# esperonesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pə.ɾuˈne.səs/, occidental /es.pe.ɾoˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

esperonesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esperonar.
    [Tu] esperonessis, esperonesses, esperonasses, esperonassis o esperonares.
# esteranyina
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tə.ɾəˈɲi.nə/, occidental /es.te.ɾaˈɲi.na/
   * Rimes: -ina

### Verb

esteranyina
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de esteranyinar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb esteranyinar.

### Miscel·lània

* Anagrama: estranyaien
# esteranyinar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tə.ɾə.ɲiˈna/ Occidental: nord-occidental /es.te.ɾa.ɲiˈna/ valencià /es.te.ɾa.ɲiˈnaɾ/, /es.te.ɾa.ɲiˈna/ Informal: nord-occidental /as.te.ɾa.ɲiˈna/, valencià /as.te.ɾa.ɲiˈnaɾ/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: esteranyinà
   * Etimologia: Del prefix es-, teranyina i la desinència -ar, segle XIX.

### Verb

esteranyinar trans.
* Llevar les teranyines.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: esteranyino, esteranyina, esteranyinem

#### Variants

* estalaranyar, estararanyar, estranyinar, esteratinyar

#### Sinònims

* desenteranyinar

#### Traduccions

* Castellà: deshollinar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·te·ra·nyi·nar (5)
* Anagrama: estranyarien

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 3
# esteranyinara
## Català
### Verb

esteranyinara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esteranyinar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esteranyinar.

#### Variants

* [1] esteranyinés, esteranyinàs
* [2] esteranyinés, esteranyinàs
# esteranyinaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tə.ɾə.ɲi.nəˈɾan/, occidental /es.te.ɾa.ɲi.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

esteranyinaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de esteranyinar.
# esteranyinam
## Català
### Verb

esteranyinam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de esteranyinar.

#### Variants

* esteranyinem
# esteranyinaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tə.ɾə.ɲiˈna.ɾən/, occidental /es.te.ɾa.ɲiˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

esteranyinaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de esteranyinar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esteranyinar.

#### Variants

* [2] esteranyinessin, esteranyinessen, esteranyinassin, esteranyinassen

### Miscel·lània

* Anagrama: enteranyinar-se
# estovà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tuˈβa/ balear /əs.toˈva/, /əs.tuˈva/ Occidental: nord-occidental /es.toˈβa/ valencià /es.toˈva/, /es.toˈβa/
   * Rimes: -a
   * Homòfons: estovar, estubà, estubar

### Verb

estovà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·và (3)
* Heterograma de 6 lletres (aeostv)
* Anagrama: tesavo
# estovàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tuˈβa.ɾəw/ balear /əs.toˈva.ɾəw/, /əs.tuˈva.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /es.toˈβa.ɾew/ valencià /es.toˈva.ɾew/, /es.toˈβa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

estovàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de estovar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·và·reu (4)
# estovàiem
## Català
### Verb

estovàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·và·iem (4)
# estovàssem
## Català
### Verb

estovàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·vàs·sem (4)
# estovàsseu
## Català
### Verb

estovàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·vàs·seu (4)
# estovàieu
## Català
### Verb

estovàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·và·ieu (4)
# estovàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tuˈβa.ɾəm/ balear /əs.toˈva.ɾəm/, /əs.tuˈva.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /es.toˈβa.ɾem/ valencià /es.toˈva.ɾem/, /es.toˈβa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

estovàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de estovar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·to·và·rem (4)
# esvanides
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈni.ðəs/, balear /əz.vəˈni.ðəs/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈni.ðes/ valencià /ez.vaˈni.ðes/, /ez.βaˈni.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

esvanides
* Participi femení plural del verb esvanir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·des (4)
* Anagrames: avidessen, desavesin
# esvaniguem
## Català
### Verb

esvaniguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esvanir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb esvanir.

#### Variants

* [1] esvanim
* [2] esvanim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·guem (4)
# esvanim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bəˈnim/, balear /əz.vəˈnim/ Occidental: nord-occidental /ez.βaˈnim/ valencià /ez.vaˈnim/, /ez.βaˈnim/
   * Rimes: -im

### Verb

esvanim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de esvanir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esvanir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb esvanir.

#### Variants

* [2] esvaniguem
* [3] esvaniguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·nim (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeimnsv)
* Anagrames: minaves, vanisem