OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# imbrogliasti
## Italià
### Verb

imbrogliasti
* segona persona singular (tu) del passat de imbrogliare
# imbrogliata
## Italià
### Verb

imbrogliata
* participi passat femení singular de imbrogliare
# imbrogliate
## Italià
### Verb

imbrogliate
* participi passat femení plural de imbrogliare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de imbrogliare
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de imbrogliare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de imbrogliare
# imbrogliato
## Italià
### Verb

imbrogliato m. ‎(femení imbrogliata, plural masculí imbrogliati, plural femení imbrogliate)
* participi passat masculí singular de imbrogliare
# imbrogliati
## Italià
### Verb

imbrogliati
* participi passat masculí plural de imbrogliare
# imbrogliavamo
## Italià
### Verb

imbrogliavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de imbrogliare
# imbrogliava
## Italià
### Verb

imbrogliava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de imbrogliare
# imbrogliavano
## Italià
### Verb

imbrogliavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de imbrogliare
# imbrogliavate
## Italià
### Verb

imbrogliavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de imbrogliare
# immolar-se
## Català
### Verb

immolar-se
* Forma pronominal de immolar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'immolo, s'immola, ens immolem Vocal rizotònica: /ɔ/

### Miscel·lània

* Anagrama: immolares
# immolaran
## Català
### Verb

immolaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de immolar.
# immolara
## Català
### Verb

immolara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immolar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immolar.
# immolaren
## Català
### Verb

immolaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de immolar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mo·la·ren (4)
* Anagrames: emmolinar, molinarem, molinàrem
# immolaien
## Català
### Verb

immolaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de immolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mo·la·ien (4)
* Anagrama: molinàiem
# immolar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.muˈɫa/ balear /im.moˈɫa/, /im.muˈɫa/ Occidental: nord-occidental /im.moˈɫa/ valencià /im.moˈɫaɾ/, /im.moˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: immolà
   * Etimologia: Del llatí immolare.

### Verb

immolar trans., pron. ‎(pronominal immolar-se)
* Sacrificar degollant una víctima.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: immolo, immola, immolem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Traduccions

* Anglès: immolate $^{(en)}$
* Castellà: inmolar $^{(es)}$
* Francès: immoler $^{(fr)}$
* Italià: immolare $^{(it)}$
* Llatí: immolare $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mo·lar (3)
* Anagrames: immoral, malmiro, marmoli, marmolí

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# immolaies
## Català
### Verb

immolaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de immolar.
# immolam
## Català
### Verb

immolam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de immolar.
# immigrin
## Català
### Verb

immigrin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb immigrar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb immigrar.
# immigri
## Català
### Verb

immigri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immigrar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immigrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immigrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb immigrar.
# immigris
## Català
### Verb

immigris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb immigrar.
# immigro
## Català
### Verb

immigro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immigrar.
# immigràrem
## Català
### Verb

immigràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de immigrar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.
# immigràreu
## Català
### Verb

immigràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de immigrar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.
# immigreu
## Català
### Verb

immigreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de immigrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb immigrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb immigrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mi·greu (3)
* Anagrames: immergiu, mugiríem
# immigràs
## Català
### Verb

immigràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.
# immigràssem
## Català
### Verb

immigràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immigrar.
# immigrà
## Català
### Verb

immigrà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de immigrar.
# huissières
## Francès
### Nom

huissières f. pl.
* forma plural de huissière
# huit
## Català

   * Pronúncia: valencià /ˈwit/
   * Rimes: -it
   * Etimologia: Del llatí octō, segle XIV. L’evolució és discutida, o bé per inflexió /ˈɔjt(o)/ > /ˈujt/ > /ˈwit/, o bé per diftongació /ˈwɔjt/ > /ˈwujt/ > /ˈ(w)wit/. La hac inicial és per indicar que cal llegir /w/, no /v/, perquè en llatí no es distingien u i v. Vegeu també vuit i hui.

### Numeral

huit inv.
* (cardinal, valencià) Forma alternativa de vuit.
    Té huit anys
* (valor ordinal) Huité, huitena.
    La pàgina huit
    El dia huit de maig

#### Derivats

* díhuit (18), vint-i-huit (28), trenta-huit (38), ... noranta-huit (98), huit-cents (800).

#### Traduccions

Vegeu vuit

### Nom

huit m. ‎(plural huits)
* Xifra i nombre 8.

### Nom

huit f. pl.
* Huitena hora.
    Són les huit del matí.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
* ↑ Mar Batlle, «L’evolució de les ĕ i ŏ + iod en català dins la Romània», Caplletra 20, primavera 1996

## Francès

   * Pronúncia: /ɥit/
   * Etimologia: Del llatí octō, que va derivar en el francès antic uit; la lletra h es va afegir per evitar confusió amb el terme vit.

### Numeral

huit
* (cardinal) vuit

### Vegeu també

* Entrada «huit» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# huilotl
## Nàhuatl clàssic
### Nom

huilotl
* colom, tudó.
# huissière
## Francès

   * Pronúncia: /ɥiˈsjɛʁ/

### Nom

huissière f. ‎(plural huissières)
* forma femenina de huissier
# huissier
## Francès

   * Pronúncia: /ɥiˈsje/

### Nom

huissier m. ‎(plural huissiers, femení huissière)
* bidell

#### Sinònims

* appariteur
* concierge d'école

### Vegeu també

* huissier. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# huile de soja
## Francès
### Nom

huile de soja m.
* oli de soja

### Vegeu també

* huile de soja. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# huiré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /wiˈɾe/, meridional \(ɣ)wiˈɾe\
       Americà: alt /wiˈɾe/, baix \(ɣ)wiˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

huiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb huir
# huissiers
## Francès

   * Pronúncia: /ɥiˈsje/

### Nom

huissiers m. pl.
* forma plural de huissier
# imprimissis
## Català
### Verb

imprimissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimiven
## Català
### Verb

imprimiven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de imprimir.
# imprimix
## Català

   * Pronúncia: /im.pɾiˈmiʃ/
   * Rimes: -iʃ

### Verb

imprimix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de imprimir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb imprimir.
# imprimixes
## Català
### Verb

imprimixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de imprimir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimiva
## Català
### Verb

imprimiva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de imprimir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de imprimir.
# imprimives
## Català
### Verb

imprimives
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de imprimir.
# imprimixa
## Català
### Verb

imprimixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb imprimir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimixen
## Català
### Verb

imprimixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de imprimir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimissin
## Català
### Verb

imprimissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprimir.
# imprimiu
## Català
### Verb

imprimiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de imprimir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb imprimir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb imprimir.
# immortalitzarien
## Català
### Verb

immortalitzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de immortalitzar.
# immortalitzaries
## Català
### Verb

immortalitzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de immortalitzar.
# immortalitzariven
## Català
### Verb

immortalitzariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de immortalitzar.
# immortalitzarà
## Català
### Verb

immortalitzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de immortalitzar.
# immortalitzarives
## Català
### Verb

immortalitzarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de immortalitzar.
# immortalitzariva
## Català
### Verb

immortalitzariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de immortalitzar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de immortalitzar.
# immortalitzaràs
## Català
### Verb

immortalitzaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de immortalitzar.
# immortalitzaré
## Català
### Verb

immortalitzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de immortalitzar.
# immortalitzaríeu
## Català
### Verb

immortalitzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de immortalitzar.
# implicariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.pri.kaˈɾi.van/
   * Homòfon: implicarívem

### Verb

implicariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de implicar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] implicarien.
# implicarà
## Català

   * Pronúncia: oriental //imˈpɫi.kəˈɾə/, occidental /im.pɫi.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

implicarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de implicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pli·ca·rà (4)
* Anagrama: imparcial
# implicarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.pliˈkaɾ.se/
       Americà: alt /im.pliˈkaɾ.s(e)/, baix /im.pliˈkaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

implicarse trans., pron. ‎(present me implico, passat me impliqué, futur me implicaré)
* forma pronominal de implicar
# implicaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental //imˈpɫi.kəˈɾəs/, occidental /im.pɫi.kaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

implicaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de implicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pli·ca·ràs (4)
* Anagrama: imparcials
# implicariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.pri.kaˈɾi.va/

### Verb

implicariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de implicar.
    Forma algueresa per [jo] implicaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de implicar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] implicaria.
# implicarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.pri.kaˈɾi.vas/

### Verb

implicarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de implicar.
    Forma algueresa per [tu] implicaries.
# implicaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɫi.kəˈɾe/, occidental /im.pɫi.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

implicaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de implicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pli·ca·ré (4)
* Anagrama: clapiríem

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.pli.kaˈɾe/
       Americà: alt /im.pli.k(a)ˈɾe/, baix /im.pli.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

implicaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb implicar
# implicarono
## Italià
### Verb

implicarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de implicare
# implicarsi
## Italià

   * Pronúncia: /im.pliˈkar.si/

### Verb

implicarsi pron.
* forma pronominal de implicare

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pli·càr·si (4)
# hypobetalipoproteinemias
## Anglès
### Nom

hypobetalipoproteinemias
* forma plural de hypobetalipoproteinemia
# hypocapnia
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix hypo-, el grec antic καπνός ‎(kapnós, «fum») i el sufix -ia.

### Nom

hypocapnia ‎(incomptable)
* hipocàpnia

### Vegeu també

* hypocapnia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# hypocausts
## Anglès
### Nom

hypocausts
* forma plural de hypocaust
# hypochloremias
## Anglès
### Nom

hypochloremias
* forma plural de hypochloremia
# hypobetalipoproteinemia
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix hypo-, betalipoprotein i el sufix -emia.

### Nom

hypobetalipoproteinemia ‎(plural hypobetalipoproteinemias)
* hipobetalipoproteïnèmia

### Vegeu també

* hypobetalipoproteinemia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# hypocaust
## Anglès
### Nom

hypocaust ‎(plural hypocausts)
* (arquitectura) hipocaust

### Vegeu també

* hypocaust. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# hypochlorhydria
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix hypo- i chlorhydria.

### Nom

hypochlorhydria ‎(comptable i incomptable, plural hypochlorhydrias)
* hipoclorhídria

### Vegeu també

* hypochlorhydria. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# hypocalcemias
## Anglès
### Nom

hypocalcemias
* forma plural de hypocalcemia
# hypochloremia
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix hypo-, el prefix chloro- i el sufix -emia.

### Nom

hypochloremia ‎(normalment incomptable, plural hypochloremias)
* hipoclorèmia

### Vegeu també

* hypochloremia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# hypocalcemia
## Anglès
### Nom

hypocalcemia ‎(comptable i incomptable, plural hypocalcemias)
* hipocalcèmia

### Vegeu també

* hypocalcemia. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# incidigueven
## Català
### Verb

incidigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incidir.
# incidigueu
## Català
### Verb

incidigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb incidir.
# incidigueva
## Català
### Verb

incidigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incidir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incidir.
# incidiguera
## Català
### Verb

incidiguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
# incidigueres
## Català
### Verb

incidigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de incidir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
# incidiguessen
## Català
### Verb

incidiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
# incidigueren
## Català
### Verb

incidigueren
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de incidir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
# incidiguesses
## Català
### Verb

incidiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
# incidigueves
## Català
### Verb

incidigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incidir.
# incidigué
## Català
### Verb

incidigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incidir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de incidir.
# impostàveu
## Català
### Verb

impostàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de impostar.
# imposté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.posˈte/, meridional /im.pohˈte/
       Americà: alt /im.p(o)sˈte/, baix /im.pohˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

imposté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb impostar
# impostésseu
## Català
### Verb

impostésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pos·tés·seu (4)
* Anagrames: empostéssiu, empostisseu
# impostí
## Català
### Verb

impostí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de impostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pos·tí (3)
* Anagrama: optimis
# imposà
## Català
### Verb

imposà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sà (3)
* Heterograma de 6 lletres (aimops)
* Anagrama: apomis
# impostéssem
## Català
### Verb

impostéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pos·tés·sem (4)
* Anagrames: empostéssim, empostissem
# impostéssim
## Català
### Verb

impostéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impostar.
# impostéssiu
## Català
### Verb

impostéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impostar.
# inflamatoria
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fla.maˈto.ɾja\
       Americà: alt \iɱ.fla.maˈto.ɾja\, baix \iŋ.fla.maˈto.ɾja\, austral \iɱ.fla.maˈto.ɾja\
   * Rimes: -oɾja

### Adjectiu

inflamatoria f. ‎(plural inflamatorias)
* forma femenina de inflamatorio
# inflamatorias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fla.maˈto.ɾjas\, meridional \iɱ.fla.maˈto.ɾjah\
       Americà: alt \iɱ.fla.maˈto.ɾ(ja)s\, baix \iŋ.fla.maˈto.ɾjah\, austral \iɱ.fla.maˈto.ɾjas\
   * Rimes: -oɾjas

### Adjectiu

inflamatorias f. pl.
* forma plural de inflamatoria
# inflamatorio
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fla.maˈto.ɾjo\
       Americà: alt \iɱ.fla.maˈto.ɾjo\, baix \iŋ.fla.maˈto.ɾjo\, austral \iɱ.fla.maˈto.ɾjo\
   * Rimes: -oɾjo
   * Etimologia: De inflamar i el sufix -torio.

### Adjectiu

inflamatorio m. ‎(femení inflamatoria, plural masculí inflamatorios, plural femení inflamatorias)
* inflamatori

#### Derivats

* antiinflamatorio
* autoinflamatorio
* proinflamatorio

#### Relacionats

* inflamación

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ma·to·rio (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre inflamatorio
# inflamatorios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fla.maˈto.ɾjos\, meridional \iɱ.fla.maˈto.ɾjoh\
       Americà: alt \iɱ.fla.maˈto.ɾ(jo)s\, baix \iŋ.fla.maˈto.ɾjoh\, austral \iɱ.fla.maˈto.ɾjos\
   * Rimes: -oɾjos

### Adjectiu

inflamatorios m. pl.
* forma plural de inflamatorio
# inflamau
## Català
### Verb

inflamau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de inflamar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb inflamar.
# inflamava
## Català
### Verb

inflamava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inflamar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de inflamar.
# indicarà
## Català

   * Pronúncia: oriental //inˈdi.kəˈɾə/, occidental /in.di.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

indicarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de indicar.

### Miscel·lània

* Anagrama: candiria
# indicaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.di.kəˈɾi.əs/, occidental /in.di.kaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

indicaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de indicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ca·ri·es (5)
* Anagrama: indiciares
# indicariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.di.kaˈɾi.va/

### Verb

indicariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de indicar.
    Forma algueresa per [jo] indicaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de indicar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] indicaria.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ca·ri·va (5)
* Anagrama: vindicaria
# indicarono
## Italià
### Verb

indicarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de indicare
# indicaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.di.kəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /in.di.kaˈɾi.ɛ/, /in.di.kaˈɾi.e/ valencià /in.di.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

indicaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de indicar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de indicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ca·ri·a (5)
* Anagrames: indiciara, indiciarà
# indicariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.di.kaˈɾi.van/
   * Homòfon: indicarívem

### Verb

indicariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de indicar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] indicarien.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ca·ri·ven (5)
* Anagrama: vindicarien
# indicarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.di.kəˈɾi.ən/, occidental /in.di.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

indicarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de indicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ca·ri·en (5)
* Anagrames: incendiari, indiciaren
# indicarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.di.kaˈɾi.vas/

### Verb

indicarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de indicar.
    Forma algueresa per [tu] indicaries.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ca·ri·ves (5)
* Anagrames: reivindicàs, vindicaries
# indicareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.di.kəˈɾɛw/, occidental /in.di.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

indicareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de indicar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ca·reu (4)
* Anagrames: acudirien, candiríeu, cuidarien
# indicaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental //inˈdi.kəˈɾəs/, occidental /in.di.kaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

indicaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de indicar.
# incorreguéssiu
## Català
### Verb

incorreguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incórrer.