OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# idolatréssem
## Català
### Verb

idolatréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb idolatrar.
# herboritzàveu
## Català
### Verb

herboritzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de herboritzar.
# herboritzés
## Català
### Verb

herboritzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb herboritzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb herboritzar.
# herboritzàrem
## Català
### Verb

herboritzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de herboritzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb herboritzar.
# herboritzàssim
## Català
### Verb

herboritzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb herboritzar.
# herboritzàssiu
## Català
### Verb

herboritzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb herboritzar.
# herboritzàreu
## Català
### Verb

herboritzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de herboritzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb herboritzar.
# herboritzàsseu
## Català
### Verb

herboritzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb herboritzar.
# herboritzàs
## Català
### Verb

herboritzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb herboritzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb herboritzar.
# herboritzàssem
## Català
### Verb

herboritzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb herboritzar.
# ilargiratzearekin
## Basc
### Nom

ilargiratzearekin
* comitatiu definit singular de ilargiratze
# ilargiratzeari
## Basc
### Nom

ilargiratzeari
* datiu definit singular de ilargiratze
# ilargiratze
## Basc
### Nom

ilargiratze inan.
* allunatge

#### Declinació

Nom comú inanimat en vocal
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
ilargiratze
ilargiratzea
ilargiratzeak
Ergatiu
ilargiratzek
ilargiratzeak
ilargiratzeek
Datiu
ilargiratzeri
ilargiratzeari
ilargiratzeei
Genitiu
ilargiratzeren
ilargiratzearen
ilargiratzeen
Comitatiu
ilargiratzerekin
ilargiratzearekin
ilargiratzeekin
Benefactiu
ilargiratzerentzat
ilargiratzearentzat
ilargiratzeentzat
Instrumental
ilargiratzez
ilargiratzeaz
ilargiratzeez
Partitiu
ilargiratzerik
Prolatiu
ilargiratzetzat
Causal
ilargiratzerengatik
ilargiratzearengatik
ilargiratzeengatik
Locatius
Inessiu
ilargiratzetan
ilargiratzean
ilargiratzeetan
Ablatiu
ilargiratzetatik
ilargiratzetik
ilargiratzeetatik
Al·latiu
ilargiratzetara
ilargiratzera
ilargiratzeetara
Terminatiu
ilargiratzetaraino
ilargiratzeraino
ilargiratzeetaraino
Al·l. direcional
ilargiratzetarantz
ilargiratzerantz
ilargiratzeetarantz
Gen. locatiu
ilargiratzetako
ilargiratzeko
ilargiratzeetako :
# ilargiratzea
## Basc
### Nom

ilargiratzea
* absolutiu definit singular de ilargiratze
# ilargiratzeak
## Basc
### Nom

ilargiratzeak
* absolutiu definit plural de ilargiratze
* ergatiu definit singular de ilargiratze
# ilargiratzearen
## Basc
### Nom

ilargiratzearen
* genitiu definit singular de ilargiratze
# ilargiratzearengatik
## Basc
### Nom

ilargiratzearengatik
* causal definit singular de ilargiratze
# ilargiratzearentzat
## Basc
### Nom

ilargiratzearentzat
* benefactiu definit singular de ilargiratze
# ilargiratzean
## Basc
### Nom

ilargiratzean
* inessiu definit singular de ilargiratze
# guaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡwəˈɾi.əm/, occidental /ɡwaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

guaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de guarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gua·rí·em (3)
* Heterograma de 7 lletres (aegimru)
* Anagrames: agrimeu, amiguer, argüíem, emigrau, guiarem, guiàrem, Guimerà
# guaríreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡwəˈɾi.ɾəw/, occidental /ɡwaˈɾi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

guaríreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de guarir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb guarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gua·rí·reu (3)
* Anagrames: argüireu, argüíreu
# guarís
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡwəˈɾis/, occidental /ɡwaˈɾis/
   * Rimes: -is

### Verb

guarís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb guarir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb guarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gua·rís (2)
* Heterograma de 6 lletres (agirsu)
* Anagrames: argüís, guisar, raguis, sargiu
# guaríssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡwəˈɾi.səm/, occidental /ɡwaˈɾi.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

guaríssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb guarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gua·rís·sem (3)
* Anagrames: argüíssem, guarismes, guisarmes, migràsseu, raguéssim
# guarírem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡwəˈɾi.ɾəm/, occidental /ɡwaˈɾi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

guarírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de guarir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb guarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gua·rí·rem (3)
* Anagrames: argüirem, argüírem, migrareu, migràreu
# guarí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡwəˈɾi/, occidental /ɡwaˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

guarí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de guarir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de guarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gua·rí (2)
* Anagrames: agriu, argüí, girau, guiar, ragui, raguí, rigau, rugia, urgia
# guaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡwəˈɾi.əw/, occidental /ɡwaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

guaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de guarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gua·rí·eu (3)
* Anagrames: argüíeu, guiareu, guiàreu
# guaríssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡwəˈɾi.sim/, occidental /ɡwaˈɾi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

guaríssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb guarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gua·rís·sim (3)
* Anagrames: argüíssim, migràssiu
# guarísseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡwəˈɾi.səw/, occidental /ɡwaˈɾi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

guarísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb guarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gua·rís·seu (3)
* Anagrames: argüísseu, auguressi, raguéssiu
# guaríssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡwəˈɾi.siw/, occidental /ɡwaˈɾi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

guaríssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb guarir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gua·rís·siu (3)
* Anagrama: argüíssiu
# il·lícit
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫˈɫi.sit/, /iˈɫi.sit/ balear /iɫˈɫi.sit/ Occidental: /iɫˈɫi.sit/, /iˈɫi.sit/
   * Rimes: -isit
   * Etimologia: Del llatí illicitus, segle XIV.

### Adjectiu

il·lícit m. ‎(femení il·lícita, plural masculí il·lícits, plural femení il·lícites)
* Que està fora de la legalitat, de la moral o de les regles establertes.

#### Sinònims

* il·legítim, il·legal, clandestí, fraudulent, criminal

#### Antònims

* lícit

#### Traduccions

* Anglès: illicit $^{(en)}$
* Búlgar: забранен $^{(bg)}$ ‎(zabranen)
* Castellà: ilícito $^{(es)}$
* Finès: luvaton $^{(fi)}$
* Francès: illicite $^{(fr)}$
* Gallec: ilícito $^{(gl)}$
* Grec: παράνομος $^{(el)}$ ‎(parànomos), έκνομος $^{(el)}$ ‎(éknomos)
* Hindi: अवैध $^{(hi)}$
* Hongarès: tiltott $^{(hu)}$
* Llatí: illicitus $^{(la)}$
* Occità: illicit $^{(oc)}$
* Polonès: niedozwolony $^{(pl)}$
* Portuguès: ilícito $^{(pt)}$
* Rus: недозволенный $^{(ru)}$ ‎(nedozvolenni)
* Txec: nezákonný $^{(cs)}$

### Nom

il·lícit m. ‎(plural il·lícits)
* Acte contrari a la llei.

#### Traduccions

* Anglès: illicit $^{(en)}$
* Castellà: ilícito $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lí·cit (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# il·lustríssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫusˈtɾi.sim/, /i.ɫusˈtɾi.sim/ balear /iɫ.ɫusˈtɾi.sim/ Occidental: /iɫ.ɫusˈtɾi.sim/, /i.ɫusˈtɾi.sim/
   * Rimes: -isim
   * Etimologia: Del llatí illustrissimus.

### Adjectiu

il·lustríssim m. ‎(femení il·lustríssima, plural masculí il·lustríssims, plural femení il·lustríssimes)
* Tractament de respecte per adreçar-se a: un alcalde, un degà, el president d'una diputació, president de consell comarcal, o un magistrat .

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lus·trís·sim (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
* Tractaments protocol·laris Gencat
# il·lusòriament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫuˌzɔ.ɾi.əˈmen/, /i.ɫuˌzɔ.ɾi.əˈmen/ balear /iɫ.ɫuˌzɔ.ɾi.əˈment/, /iɫ.ɫuˌzɔ.ɾi.əˈmen/ Occidental: nord-occidental /iɫ.ɫuˌzɔ.ɾi.aˈmen/, /i.ɫuˌzɔ.ɾi.aˈmen/ valencià /iɫ.ɫuˌzɔ.ɾi.aˈment/, /i.ɫuˌzɔ.ɾi.aˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De il·lusori i el sufix -ment.

### Adverbi

il·lusòriament
* De manera il·lusòria.

#### Traduccions

* Anglès: illusorily $^{(en)}$
* Castellà: ilusoriamente $^{(es)}$
* Francès: illusoirement $^{(fr)}$
* Italià: illusoriamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·sò·ri·a·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# il·lès
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫˈɫɛs/, /iˈɫɛs/ balear /iɫˈɫəs/, /iɫˈɫɛs/ Occidental: /iɫˈɫes/, /iˈɫes/
   * Rimes: -ɛs
   * Etimologia: Del llatí illaesus, segle XV.

### Adjectiu

il·lès m. ‎(femení il·lesa, plural masculí il·lesos, plural femení il·leses)
* Que no ha patit cap dany.

#### Sinònims

* sa i estalvi

#### Variants

* (dialectal) il·lés

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lès (2)
* Anagrames: ellis, liles, lleis

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# immaterialitzes
## Català
### Verb

immaterialitzes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de immaterialitzar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzessen
## Català
### Verb

immaterialitzessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzaves
## Català
### Verb

immaterialitzaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de immaterialitzar.
# immaterialitzesses
## Català
### Verb

immaterialitzesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzeu
## Català
### Verb

immaterialitzeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de immaterialitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb immaterialitzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzessin
## Català
### Verb

immaterialitzessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzen
## Català
### Verb

immaterialitzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de immaterialitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb immaterialitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitzessis
## Català
### Verb

immaterialitzessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immaterialitzar.
# immaterialitze
## Català
### Verb

immaterialitze
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immaterialitzar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immaterialitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immaterialitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb immaterialitzar.
# hipnotitzàs
## Català
### Verb

hipnotitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipnotitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipnotitzar.
# hipnotitzéssem
## Català
### Verb

hipnotitzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipnotitzar.
# hipnotitzàsseu
## Català
### Verb

hipnotitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipnotitzar.
# hipnotitzàssim
## Català
### Verb

hipnotitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipnotitzar.
# hipnotitzàveu
## Català
### Verb

hipnotitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de hipnotitzar.
# hipnotitzàssem
## Català
### Verb

hipnotitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipnotitzar.
# hipnotitzàssiu
## Català
### Verb

hipnotitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipnotitzar.
# hipnotitzés
## Català
### Verb

hipnotitzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipnotitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipnotitzar.
# hipnotitzésseu
## Català
### Verb

hipnotitzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb hipnotitzar.
# immunitatis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.muː.nɪˈtaː.tɪs/

### Nom

immūnitātis
* genitiu singular de immūnitas
# immunities
## Anglès
### Nom

immunities
* forma plural de immunity
# immunitatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.muː.nɪˈtaː.tʊm/

### Nom

immūnitātum
* genitiu plural de immūnitas
# immunitz
## Català

   * Pronúncia: /im.muˈnis/
   * Rimes: -is

### Verb

immunitz
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immunitzar.
# immunitza
## Català
### Verb

immunitza
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de immunitzar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb immunitzar.
# immunity
## Anglès
### Nom

immunity ‎(comptable i incomptable, plural immunities)
* immunitat
# immunitzaia
## Català
### Verb

immunitzaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de immunitzar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de immunitzar.
# impressionava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.si.uˈna.βə/ balear /im.pɾe.si.oˈna.və/, /im.pɾə.si.uˈna.və/ Occidental: /im.pɾe.si.oˈna.βa/, /im.pɾe.si.oˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

impressionava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de impressionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de impressionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·si·o·na·va (6)
* Anagrama: passionarívem
# impressione
## Català

   * Pronúncia: occidental /im.pɾe.siˈo.ne/

### Verb

impressione
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impressionar.
    Forma valenciana: [jo] impressiono, impressione, impression o impressioni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb impressionar.
    [Que jo] impressioni o impressione.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb impressionar.
    [Que ell/ella/vostè] impressioni o impressione.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb impressionar.
    Impressioni o impressione [ell/ella/vostè].
# impressionau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /im.pɾe.si.oˈnaw/, /im.pɾə.si.uˈnaw/ alguerès /am.pɾi.si.uˈnaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

impressionau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de impressionar.
    [Vosaltres/vós] impressioneu o impressionau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb impressionar.
    Impressioneu o impressionau [vosaltres/vós].
# impressionaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.si.uˈna.βəs/ balear /im.pɾe.si.oˈna.vəs/, /im.pɾə.si.uˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /im.pɾe.si.oˈna.βes/, valencià /im.pɾe.si.oˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

impressionaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de impressionar.
# impressionen
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.siˈo.nən/, occidental /im.pɾe.siˈo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

impressionen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de impressionar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb impressionar.
    [Que ells/elles/vostès] impressionin o impressionen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb impressionar.
    Impressionin o impressionen [ells/elles/vostès].
# impressionassis
## Català

   * Pronúncia: balear /im.pɾe.si.oˈna.sis/, /im.pɾə.si.uˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

impressionassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impressionar.
    [Tu] impressionessis, impressionesses, impressionasses, impressionassis o impressionares.
# impressionats
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.si.uˈnats/, occidental /im.pɾe.si.oˈnats/
   * Rimes: -ats

### Verb

impressionats
* Participi masculí plural del verb impressionar.
    Impressionats [ells/aquells]...; [els he...] impressionat o impressionats.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pres·si·o·nats (5)
* Anagrama: interposàssim
# impressionaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾə.si.uˈna.βən/ balear /im.pɾe.si.oˈna.vən/, /im.pɾə.si.uˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /im.pɾe.si.oˈna.βen/, valencià /im.pɾe.si.oˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

impressionaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de impressionar.
# hivernara
## Català

   * Pronúncia: valencià /i.βeɾˈna.ɾa/, /i.veɾˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

hivernara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb hivernar.
    [Jo] hivernés, hivernàs o hivernara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb hivernar.
    [Ell/ella/vostè] hivernés, hivernàs o hivernara.
# hivernares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.βərˈna.ɾəs/, balear /i.vəɾˈna.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /i.βerˈna.ɾes/, valencià /i.veɾˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

hivernares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de hivernar.
    [Tu] hivernares o et vas/vares hivernar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb hivernar.
    Forma valenciana: [tu] hivernessis, hivernesses, hivernasses, hivernassis o hivernares.
# hivernareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.βər.nəˈɾɛw/, balear /i.vəɾ.nəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /i.βer.naˈɾew/, valencià /i.veɾ.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

hivernareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de hivernar.
# hivernaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.βər.nəˈɾi.ə/, balear /i.vəɾ.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /i.βer.naˈɾi.ɛ/, /i.βer.naˈɾi.e/ valencià /i.veɾ.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

hivernaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de hivernar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de hivernar.
# hivernaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.βərˈna.ɾən/, balear /i.vəɾˈna.ɾən/ Occidental: nord-occidental /i.βerˈna.ɾen/, valencià /i.veɾˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

hivernaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de hivernar.
    [Ells/elles/vostès] hivernaren o van/varen hivernar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb hivernar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] hivernessin, hivernessen, hivernassen, hivernassin o hivernaren.
# hivernaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.βər.nəˈɾan/, balear /i.vəɾ.nəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /i.βer.naˈɾan/, valencià /i.veɾ.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

hivernaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de hivernar.
# hivernarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.βər.nəˈɾi.ən/, balear /i.vəɾ.nəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /i.βer.naˈɾi.en/, valencià /i.veɾ.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

hivernarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de hivernar.
# hivernaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.βər.nəˈɾi.əs/, balear /i.vəɾ.nəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /i.βer.naˈɾi.es/, valencià /i.veɾ.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

hivernaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de hivernar.
# hivernariva
## Català
### Verb

hivernariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de hivernar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de hivernar.
# impliqueguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɫi.keˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

impliqueguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb implicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] impliquem.
# impliqueguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɫi.keˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

impliqueguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] impliquessin, impliquessen, implicassin, implicassen o implicaren.
# impliqueguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɫi.keˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

impliqueguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] impliqués, implicàs o implicara.
# impliqueguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɫi.keˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

impliqueguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] impliquessis, impliquesses, implicassis, implicasses o implicares.
# impliquegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɫi.keˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

impliquegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb implicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] impliqueu.
# impliqueguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɫi.keˈɣe.sow/

### Verb

impliqueguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] impliquéssiu, impliquésseu, implicàsseu, implicàssiu o implicàreu.
# impliquegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɫi.keˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

impliquegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] impliqués, implicàs o implicara.
# impliqueguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɫi.keˈɣe.som/

### Verb

impliqueguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] impliquéssim, impliquéssem, implicàssem, implicàssim o implicàrem.