OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# enrogallament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.ru.ɣə.ʎəˈmen/ balear /ən.ro.ɣə.ʎəˈment/, /ən.ru.ɣə.ʎəˈmen/ Occidental: nord-occidental /en.ro.ɣa.ʎaˈmen/ valencià /en.ro.ɣa.ʎaˈment/, /en.ro.ɣa.ʎaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De enrogallar i el sufix -ment.

### Nom

enrogallament m. ‎(plural enrogallaments)
* Estat rogallós.

#### Traduccions

* Anglès: hoarseness $^{(en)}$
* Castellà: enronquecimiento $^{(es)}$ m.
* Francès: enrouement $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ro·ga·lla·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# enllumenéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʎu.məˈne.sim/, occidental /eɲ.ʎu.meˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

enllumenéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllumenar.

#### Variants

* enllumenéssem, enllumenàssim, enllumenàssem, enllumenàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·me·nés·sim (5)
# enllumení
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʎu.məˈni/, occidental /eɲ.ʎu.meˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

enllumení
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de enllumenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·me·ní (4)
# enllumenàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʎu.məˈna.βəm/, balear /əɲ.ʎu.məˈna.vəm/ Occidental: nord-occidental /eɲ.ʎu.meˈna.βem/ valencià /eɲ.ʎu.meˈna.vem/, /eɲ.ʎu.meˈna.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

enllumenàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enllumenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·me·nà·vem (5)
# enllumenés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʎu.məˈnes/, occidental /eɲ.ʎu.meˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

enllumenés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllumenar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllumenar.

#### Variants

* [1] enllumenàs, enllumenara
* [2] enllumenàs, enllumenara

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·me·nés (4)
# enllumenéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʎu.məˈne.siw/, occidental /eɲ.ʎu.meˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

enllumenéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllumenar.

#### Variants

* enllumenésseu, enllumenàssiu, enllumenàsseu, enllumenàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·me·nés·siu (5)
# enllumenàssim
## Català
### Verb

enllumenàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllumenar.

#### Variants

* enllumenéssim, enllumenéssem, enllumenàssem, enllumenàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·me·nàs·sim (5)
# enllumenàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʎu.məˈna.βəw/, balear /əɲ.ʎu.məˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /eɲ.ʎu.meˈna.βew/ valencià /eɲ.ʎu.meˈna.vew/, /eɲ.ʎu.meˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

enllumenàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enllumenar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·me·nà·veu (5)
# enllumenésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʎu.məˈne.səw/, occidental /eɲ.ʎu.meˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

enllumenésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllumenar.

#### Variants

* enllumenéssiu, enllumenàssiu, enllumenàsseu, enllumenàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·me·nés·seu (5)
# enllumenàssiu
## Català
### Verb

enllumenàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllumenar.

#### Variants

* enllumenéssiu, enllumenésseu, enllumenàsseu, enllumenàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·me·nàs·siu (5)
# enllumenéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʎu.məˈne.səm/, occidental /eɲ.ʎu.meˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

enllumenéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enllumenar.

#### Variants

* enllumenéssim, enllumenàssim, enllumenàssem, enllumenàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·llu·me·nés·sem (5)
# envetàsseu
## Català
### Verb

envetàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envetar.
# envetéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈte.siw/, balear /əɱ.vəˈte.siw/ Occidental: nord-occidental /em.beˈte.siw/ valencià /eɱ.veˈte.siw/, /em.beˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

envetéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envetar.
# envetésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈte.səw/, balear /əɱ.vəˈte.səw/ Occidental: nord-occidental /em.beˈte.sew/ valencià /eɱ.veˈte.sew/, /em.beˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

envetésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envetar.
# envetàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈta.βəw/, balear /əɱ.vəˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /em.beˈta.βew/ valencià /eɱ.veˈta.vew/, /em.beˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

envetàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de envetar.
# envetéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈte.səm/, balear /əɱ.vəˈte.səm/ Occidental: nord-occidental /em.beˈte.sem/ valencià /eɱ.veˈte.sem/, /em.beˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

envetéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envetar.
# envetéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈte.sim/, balear /əɱ.vəˈte.sim/ Occidental: nord-occidental /em.beˈte.sim/ valencià /eɱ.veˈte.sim/, /em.beˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

envetéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envetar.
# emprestares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɾəsˈta.ɾəs/, occidental /em.pɾesˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

emprestares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de emprestar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprestar.

### Miscel·lània

* Anagrama: repretàssem
# emprestaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɾəsˈta.ɾən/, occidental /em.pɾesˈta.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

emprestaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de emprestar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pres·ta·ren (4)
* Anagrames: presentarem, presentàrem, representam
# emprestara
## Català
### Verb

emprestara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprestar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb emprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pres·ta·ra (4)
* Anagrames: aprestarem, aprestàrem, espatarrem, paràmetres, temperaràs
# emprestades
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɾəsˈta.ðəs/, occidental /em.pɾesˈta.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

emprestades
* Participi femení plural del verb emprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pres·ta·des (4)
* Anagrama: desempestar
# emprestada
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɾəsˈta.ðə/, occidental /em.pɾesˈta.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

emprestada
* Participi femení singular del verb emprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pres·ta·da (4)
* Anagrama: desempatar
# emprestar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əm.pɾəsˈta/ Occidental: nord-occidental /em.pɾesˈta/ valencià /em.pɾesˈtaɾ/, /em.pɾesˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: emprestà
   * Etimologia: Del prefix em- i prestar, segle XV.

### Verb

emprestar trans.
* (antic, alguerès) prestar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: empresto, empresta, emprestem Vocal rizotònica: /e/

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pres·tar (3)
* Anagrames: permetràs, prestarem, prestàrem, temprares, trempares

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, DAlg
# emprestaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pɾəs.təˈɾan/, occidental /em.pɾes.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

emprestaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de emprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pres·ta·ran (4)
* Anagrama: entrampar-se
# empresta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈpɾes.tə/, occidental /emˈpɾes.ta/
   * Rimes: -esta

### Verb

empresta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de emprestar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb emprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pres·ta (3)
* Anagrames: aprestem, empastre, empestar, temperàs
# entreforcaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈka.βəs/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈka.vəs/, /ˌen.tɾə.furˈka.vəs/ Occidental: nord-occidental /ˌen.tɾe.forˈka.βes/ valencià /ˌen.tɾe.foɾˈka.ves/, /ˌen.tɾe.foɾˈka.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

entreforcaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de entreforcar-se.
# entreforcàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈka.ɾəw/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈka.ɾəw/, /ˌen.tɾə.furˈka.ɾəw/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

entreforcàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de entreforcar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* [2] entreforquéssiu, entreforquésseu, entreforcàssiu, entreforcàsseu
# entreforco
## Català

   * Pronúncia: central /ˌen.tɾəˈfor.ku/, occidental /ˌen.tɾeˈfoɾ.ko/

### Verb

entreforco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entreforcar-se.

#### Variants

* entreforque, entreforqui, entreforc
# entreforcà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈka/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈka/, /ˌen.tɾə.furˈka/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈka/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: entreforcar

### Verb

entreforcà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de entreforcar-se.
# entreforcàs
## Català
### Verb

entreforcàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* [1] entreforqués, entreforcara
* [2] entreforqués, entreforcara

### Miscel·lània

* Anagrama: contraferes
# entreforcàssim
## Català
### Verb

entreforcàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* entreforquéssim, entreforquéssem, entreforcàssem, entreforcàrem
# entreforcàssiu
## Català
### Verb

entreforcàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* entreforquéssiu, entreforquésseu, entreforcàsseu, entreforcàreu
# entreforcàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈka.ɾəm/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈka.ɾəm/, /ˌen.tɾə.furˈka.ɾəm/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈka.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

entreforcàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de entreforcar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* [2] entreforquéssim, entreforquéssem, entreforcàssim, entreforcàssem
# entreforcàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌen.tɾə.furˈka.səm/ balear /ˌen.tɾə.foɾˈka.səm/, /ˌen.tɾə.furˈka.səm/ Occidental: /ˌen.tɾe.foɾˈka.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

entreforcàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* entreforquéssim, entreforquéssem, entreforcàssim, entreforcàrem
# entreforcàsseu
## Català
### Verb

entreforcàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entreforcar-se.

#### Variants

* entreforquéssiu, entreforquésseu, entreforcàssiu, entreforcàreu
# entabuixar-se
## Català
### Verb

entabuixar-se
* Forma pronominal de entabuixar.
# entacar
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.taˈkaɾ/

### Verb

entacar trans.
* (alguerès) tacar
* (alguerès) ratllar

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·car (3)
* Anagrames: acerant, atracen, cantaré, cantera, càntera, carenat, tacaren, tancaré, tencarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DAlg

## Català antic
### Verb

entacar
* tacar, infectar

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# entablatures
## Anglès
### Nom

entablatures
* forma plural de entablature
# entafarrades
## Català
### Verb

entafarrades
* Participi femení plural del verb entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ra·des (5)
# entafarram
## Català
### Verb

entafarram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ram (4)
# entafarrant
## Català
### Verb

entafarrant
* Gerundi del verb entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rant (4)
# entafarrar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ən.tə.fəˈra/ Occidental: nord-occidental /en.ta.faˈra/ valencià /en.ta.faˈraɾ/, /en.ta.faˈra/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix en- i tafarra

### Verb

entafarrar trans.
* (mallorquí) Forma alternativa de entaferrar ‎(«etzibar»).
    Ens hem barallat i m'ha entaferrat una galtada.
    La canal tenia un forat i l'hi entaferrat un pedaç qualsevol.
* (mallorquí) endossar (donar un objecte o una tasca indesitjable)
    Aquella andròmina me l'ha entaferrada a mi.

#### Conjugació

Vocal rizotònica: /ɛ/
Les formes rizotòniques corresponen a l’infinitiu entaferrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# entafarrada
## Català
### Verb

entafarrada
* Participi femení singular del verb entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ra·da (5)
# entafarraran
## Català
### Verb

entafarraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ra·ran (5)
# encercolàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sər.kuˈɫa.ɾəm/ balear /ən.səɾ.koˈɫa.ɾəm/, /ən.sər.kuˈɫa.ɾəm/ Occidental: /en.seɾ.koˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

encercolàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de encercolar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encercolar.

#### Variants

* [2] encercoléssim, encercoléssem, encercolàssim, encercolàssem
# encercolàssem
## Català
### Verb

encercolàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encercolar.

#### Variants

* encercoléssim, encercoléssem, encercolàssim, encercolàrem
# encercolà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sər.kuˈɫa/ balear /ən.səɾ.koˈɫa/, /ən.sər.kuˈɫa/ Occidental: /en.seɾ.koˈɫa/
   * Rimes: -a

### Verb

encercolà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de encercolar.
# encercolàs
## Català
### Verb

encercolàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encercolar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encercolar.

#### Variants

* [1] encercolés, encercolara
* [2] encercolés, encercolara
# encercolis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.sərˈko.ɫis/, occidental /en.seɾˈko.ɫis/
   * Rimes: -olis

### Verb

encercolis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb encercolar.

#### Variants

* encercoles
# encercolàssim
## Català
### Verb

encercolàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encercolar.

#### Variants

* encercoléssim, encercoléssem, encercolàssem, encercolàrem
# encercolàsseu
## Català
### Verb

encercolàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encercolar.

#### Variants

* encercoléssiu, encercolésseu, encercolàssiu, encercolàreu
# encercolàssiu
## Català
### Verb

encercolàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encercolar.

#### Variants

* encercoléssiu, encercolésseu, encercolàsseu, encercolàreu
# encercolo
## Català
### Verb

encercolo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de encercolar.

#### Variants

* encercole, encercoli, encercol
# encercolàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sər.kuˈɫa.ɾəw/ balear /ən.səɾ.koˈɫa.ɾəw/, /ən.sər.kuˈɫa.ɾəw/ Occidental: /en.seɾ.koˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

encercolàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de encercolar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encercolar.

#### Variants

* [2] encercoléssiu, encercolésseu, encercolàssiu, encercolàsseu
# er-
## Alemany

   * Pronúncia: /ɛɐ̯/

### Prefix

er-
* Prefix inseparable d'alguns verbs que indica:
** Acció amb resultat reeixit.
    finden ‎(«trobar») → erfinden ‎(«descobrir»)
** Mort o possibilitat d'acabar en mort.
    drüken ‎(«enfonsar») → erdrüken ‎(«ofegar»)
** Procés per aconseguir un objectiu.
    arbeiten ‎(«treballar») → erarbeiten ‎(«aconseguir quelcom mitjançant el treball»)
    kennen ‎(«saber, conèixer») → erkennen ‎(«reconèixer»)
# era
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈe.ɾə/, occidental /ˈe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa
   * Etimologia: [1] Del llatí ārea ‎(«pati»), segle XI. Doblet del cultisme àrea.
   * Etimologia: [2] Del llatí tardà aera ‎(«xifra»), segle XIV.

### Nom

era f. ‎(plural eres)
* (agricultura) Espai ample en una explotació agrícola de cereals destinat a apilar gavelles o a batre les espigues per separar el gra de la palla.

#### Compostos i expressions

* si no vols pols, no vagis a l'era

#### Traduccions

* Anglès: threshing floor $^{(en)}$
* Castellà: era $^{(es)}$ f.
* Francès: aire $^{(fr)}$ f.
* Italià: aia $^{(it)}$ f.

### Nom

era f. ‎(plural eres)
* Període llarg amb esdeveniments que el diferencien d'altres períodes.

#### Sinònims

* època

#### Traduccions

* Anglès: era $^{(en)}$
* Castellà: era $^{(es)}$ f.
* Italià: era $^{(it)}$

### Verb

era
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ésser/ser.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ésser/ser.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ra (2)
* Anagrames: rea, Rea

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Castellà

   * Pronúncia: /ˈe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa
   * Homòfon: Hera
   * Etimologia:
       Del llatí area [1].
       Del llatí aera [2].

### Nom

era f. ‎(plural eras)
* (agricultura) era

### Nom

era f. ‎(plural eras)
* era (període de temps)

### Verb

era
* primera persona del singular (yo) de l’imperfet d’indicatiu del verb ser
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l’imperfet d’indicatiu del verb ser

### Verb

era
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present d’indicatiu del verb erar
* segona persona del singular (tú) de l'imperatiu del verb erar

#### Variants

* [2]: (voseo) erá

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ra (2)
* Anagrames: are $^{(revers)}$, aré, -ear, -era, rae, raé, rea, Rea

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre era

## Català antic
### Verb

era
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de esser
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de esser

## Italià
### Verb

era
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de essere

## Occità

   * Pronúncia: /ˈe.ɾo̞/
   * Àudio: Bearn

### Article

era f. ‎(plural eras o es [aranès], masculí eth)
* (gascó pirinenc) forma alternativa de la ‎(«article definit»)

#### Contraccions

* ara (a+era)
* denquiara (denquà+era)
* dera (de+era)
* ena (en+era)
* enquiara (enquà+era)
* entara (entà+era)
* entòra (entò+era)
* pera (per+era)
* tara (tà+era)

### Pronom

era f. ‎(plural eras o eres [aranès])
* (gascó) forma alternativa de ela ‎(«ella»)
# eradicas
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.raːˈdiː.kaːs/

### Verb

ērādīcās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de ērādīcō
# erada
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɾa.ðə/, occidental /eˈɾa.ða/
   * Rimes: -ada
   * Homòfon: arada
   * Etimologia: De era i el sufix -ada, segle XIV.

### Nom

erada f. ‎(plural erades)
* Conjunt de feines agrícoles que es realitzen en una era.
* Teules o rajoles que es posen a assecar en els llocs on es fabriquen segons el mètode tradicional.

#### Sinònims

* batuda

#### Traduccions

* Anglès: threshing $^{(en)}$
* Castellà: trilla $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ra·da (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# eradicacions
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ði.kə.siˈons/, occidental /e.ra.ði.ka.siˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

eradicacions f. pl.
* Forma plural de eradicació.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ra·di·ca·ci·ons (6)
* Anagrama: acondiciares
# eradicació
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ði.kə.siˈo/, occidental /e.ra.ði.ka.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí eradicatio

### Nom

eradicació f. ‎(plural eradicacions)
* Acció i efecte d’eradicar

#### Variants

* erradicació (ortografia del 2016)

#### Traduccions

* Anglès: eradication $^{(en)}$
* Castellà: erradicación $^{(es)}$
* Francès: éradication $^{(fr)}$
* Italià: sradicamento $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ra·di·ca·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC1, GDLC
# eradicar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rə.ðiˈka/ Occidental: nord-occidental /e.ra.ðiˈka/ valencià /e.ra.ðiˈkaɾ/, /e.ra.ðiˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: eradicà
   * Etimologia: Del llatí ērādīcāre, de rādīcāre ‎(«arrelar»).

### Verb

eradicar trans.
* Eliminar totalment, abordant el fons de la qüestió, fer desaparèixer.
    «La mateixa FAO ...en una cimera del 2002, que va tenir lloc a Roma, va demanar formalment als països rics del planeta la constitució d'un fons extraordinari per eradicar la fam al món dotat de cinquanta mil milions de dòlars a l'any.» (Rafael Allepuz Capdevila, Campus per la pau.: Els efectes de les guerres sobre el desenvolupament dels països pobres, 2013)
* Perdre notorietat, quedar en desús.
    «Com hom pot comprovar, el domini de les armes de foc és aclaparador, fins al punt que han eradicat totalment la ballesta com a arma ofensiva.» (Jaume Noguer, Agustí Alcoberro, Pirates, corsaris i torres de moros, 1998)

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: eradico, eradica, eradiquem

#### Variants

* erradicar (ortografia prefabriana, ortografia del 2016)

#### Sinònims

* eliminar, destruir, exterminar, desbancar

#### Antònims

* originar, fomentar, promoure, crear

#### Traduccions

* Alemany: ausmerzen $^{(de)}$
* Anglès: eradicate $^{(en)}$
* Castellà: eradicar $^{(es)}$
* Italià: eradicare $^{(it)}$
* Portuguès: erradicar $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ra·di·car (4)
* Anagrames: cardaire, erradica, erradicà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC1, GDLC
# erades
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɾa.ðəs/, occidental /eˈɾa.ðes/
   * Rimes: -ades
   * Homòfon: arades

### Nom

erades f. pl.
* Forma plural de erada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ra·des (3)
* Anagrames: desaré, sedaré, sedera
# eradicare
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.raː.diːˈkaː.rɛ/

### Verb

ērādīcāre
* infinitiu del present actiu de ērādīcō
# eradicatiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ði.kəˈtiw/, occidental /e.ra.ði.kaˈtiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: Formació culta analògica del llatí ērādīcātus, participi de ērādīcō, equivalent a erradicar i el sufix -tiu.

### Adjectiu

eradicatiu m. ‎(femení eradicativa, plural masculí eradicatius, plural femení eradicatives)
* Que eradica.

#### Variants

* erradicatiu (ortografia del 2016)

#### Traduccions

* Anglès: eradicative $^{(en)}$
* Castellà: eradicativo $^{(es)}$
* Francès: éradicatif $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·ra·di·ca·tiu (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC1, GDLC