OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adelantessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðə.ɫənˈte.sən/, occidental /a.ðe.ɫanˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

adelantessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adelantar.

#### Variants

* adelantessin, adelantassin, adelantassen, adelantaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·lan·tes·sen (5)
# adelero
## Català

   * Pronúncia: central /ə.ðəˈɫe.ɾu/, occidental /a.ðeˈɫe.ɾo/
   * Rimes: -eɾo

### Verb

adelero
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adelerar-se.
# adeleràs
## Català
### Verb

adeleràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adelerar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adelerar-se.
# adeleris
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈɫe.ɾis/, occidental /a.ðeˈɫe.ɾis/
   * Rimes: -eɾis

### Verb

adeleris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adelerar-se.
# adeleràsseu
## Català
### Verb

adeleràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adelerar-se.
# adeleri
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈɫe.ɾi/, occidental /a.ðeˈɫe.ɾi/
   * Rimes: -eɾi

### Verb

adeleri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adelerar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adelerar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adelerar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adelerar-se.
# adelerin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈɫe.ɾin/, occidental /a.ðeˈɫe.ɾin/
   * Rimes: -eɾin

### Verb

adelerin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adelerar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adelerar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·le·rin (4)
* Anagrama: delinear
# adelerà
## Català
### Verb

adelerà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adelerar-se.
# adeleràrem
## Català
### Verb

adeleràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adelerar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adelerar-se.
# adeleràreu
## Català
### Verb

adeleràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adelerar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adelerar-se.
# adeleràssem
## Català
### Verb

adeleràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adelerar-se.
# adonàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuˈna.səm/ balear /ə.ðoˈna.səm/, /ə.ðuˈna.səm/ Occidental: /a.ðoˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

adonàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    [Nosaltres] ens adonéssim, ens adonéssem, ens adonàssem, ens adonàssim o ens adonàrem.

## Català antic
### Verb

adonàssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de adonar-se

#### Variants

* adonàrem
# adonàssiu
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.ðoˈna.siw/, /ə.ðuˈna.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

adonàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    [Vosaltres/vós] us adonéssiu, us adonésseu, us adonàsseu, us adonàssiu o us adonàreu.
# adonàs
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.ðoˈnas/, /ə.ðuˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

adonàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    [Jo] m'adonés, m'adonàs o m'adonara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    [Ell/ella/vostè] s'adonés, s'adonàs o s'adonara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·nàs (3)
* Anagrama: sonada

## Català antic
### Verb

adonàs
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de adonar-se
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de adonar-se
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de adonar-se

#### Variants

* [1] adonàrets, adonàreu
* [2] adonara
* [3] adonara
# adonàssets
## Català antic
### Verb

adonàssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de adonar-se

#### Variants

* adonàsseu, adonàrets, adonàreu
# adonàsseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuˈna.səw/ balear /ə.ðoˈna.səw/, /ə.ðuˈna.səw/ Occidental: /a.ðoˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

adonàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    [Vosaltres/vós] us adonéssiu, us adonésseu, us adonàsseu, us adonàssiu o us adonàreu.

## Català antic
### Verb

adonàsseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de adonar-se

#### Variants

* adonàssets, adonàrets, adonàreu
# adonàssim
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.ðoˈna.sim/, /ə.ðuˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

adonàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    [Nosaltres] ens adonéssim, ens adonéssem, ens adonàssem, ens adonàssim o ens adonàrem.
# adonàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuˈna.βəw/ balear /ə.ðoˈna.vəw/, /ə.ðuˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ðoˈna.βew/ valencià /a.ðoˈna.vew/, /a.ðoˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

adonàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adonar.

#### Variants

* (col·loquial) adonavo, adonaieu
# adonàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuˈna.ɾəw/, occidental /a.ðoˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

adonàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adonar.
    [Vosaltres/vós] us adonàreu o us vau/vàreu adonar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] us adonéssiu, us adonésseu, us adonàsseu, us adonàssiu o us adonàreu.

## Català antic
### Verb

adonàreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de adonar-se
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de adonar-se

#### Variants

* [1] adonàs, adonàrets
* [2] adonàssets, adonàsseu, adonàrets
# adonàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuˈna.βəm/, balear /ə.ðuˈna.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.ðoˈna.βɛm/, valencià /a.ðoˈna.vem/
   * Rimes: -avem

### Verb

adonàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de adonar.

#### Sinònims

* adonàvom, adonàiem, formes col·loquials.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·nà·vem (4)
* Anagrames: demanavo, monedava

## Català antic
### Verb

adonàvem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de adonar-se
# adonàvets
## Català antic
### Verb

adonàvets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de adonar-se
# afetgegava
## Català
### Verb

afetgegava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afetgegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afetgegar.
# afetgegavo
## Català
### Verb

afetgegavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afetgegar.
# afetgegue
## Català
### Verb

afetgegue
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afetgegar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afetgegar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afetgegar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afetgegar.
# afetgegau
## Català
### Verb

afetgegau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afetgegar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afetgegar.
# afetgegavi
## Català
### Verb

afetgegavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afetgegar.
# afetgegaven
## Català
### Verb

afetgegaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afetgegar.
# afetgegaves
## Català
### Verb

afetgegaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afetgegar.
# afetgego
## Català

   * Pronúncia: central /ə.fəˈd͡ʒɛ.ɣu/, occidental /a.feˈd͡ʒe.ɣo/
   * Rimes: -ɛɡo

### Verb

afetgego
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afetgegar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afetgegar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afetgegar.
# afetgegos
## Català
### Verb

afetgegos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afetgegar.
# aesmar
## Català antic

   * Etimologia: Del llatí aestimare.

### Verb

aesmar
* Apreciar la vàlua de coses immaterials.
* Pensar, deduir.

#### Variants

* asmar

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo
# aestate
## Llatí

   * Pronúncia: /ajsˈtaː.tɛ/

### Nom

aestāte
* ablatiu singular de aestās
# aestates
## Llatí

   * Pronúncia: /ajsˈtaː.teːs/

### Nom

aestātēs
* nominatiu plural de aestās
* vocatiu plural de aestās
* acusatiu plural de aestās
# aestatis
## Llatí

   * Pronúncia: /ajsˈtaː.tɪs/

### Nom

aestātis
* genitiu singular de aestās
# aestatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ajsˈtaː.tʊm/

### Nom

aestātum
* genitiu plural de aestās
# aestas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈajs.taːs/
   * Etimologia: Del protoitàlic *aissāts, derivat del protoindoeuropeu *h₂eydʰ- («cremar»).

### Nom

aestās f. ‎(genitiu aestātis)
* estiu

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | aestās | aestātēs |
| Vocatiu | aestās | aestātēs |
| Acusatiu | aestātem | aestātēs |
| Genitiu | aestātis | aestātum |
| Datiu | aestātī | aestātibus |
| Ablatiu | aestāte | aestātibus |

#### Derivats

* aestīvus
# aestatibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ajsˈtaː.tɪ.bʊs/

### Nom

aestātibus
* datiu plural de aestās
* ablatiu plural de aestās
# aes
## Anglès
### Nom

aes
* (rar) forma plural de a

## Castellà
### Nom

aes f. pl.
* forma plural de a

## Llatí

   * Pronúncia: /ajs/
   * Etimologia: Del protoindoeuropeu *ai-os («pedra de metall»), que creà una forma no sincopada aihos, present en ahenus, variant de aenus.

### Nom

aes n. ‎(genitiu aeris)
* Metall de les monedes: coure, bronze, estany, llautó
    panes aeris —(«lingots d'estany»)
    moneda
    aes grave—(«moneda grossa»)
* diners, sou, paga, beneficis, dividends, guanys
    -aes manuarium—(«diners guanyats en el joc»)
    -aere dirutus est—(«Ell ha estat privat de la paga»)
    -Studium quod ad aes exit—(«Anàlisi dels beneficis en brut»)

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | aes | aera |
| Vocatiu | aes | aera |
| Acusatiu | aes | aera |
| Genitiu | aeris | aerum |
| Datiu | aerī | aeribus |
| Ablatiu | aere | aeribus |

#### Sinònims

* merces
* pecunia

#### Derivats

* aerarium
* aestimatio
# aestatem
## Llatí

   * Pronúncia: /ajsˈtaː.tɛm/

### Nom

aestātem
* acusatiu singular de aestās
# aestati
## Llatí

   * Pronúncia: /ajsˈtaː.tiː/

### Nom

aestātī
* datiu singular de aestās
# adquiriràs
## Català
### Verb

adquiriràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de adquirir.
# adquiriren
## Català
### Verb

adquiriren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de adquirir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adquirir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·qui·ri·ren (4)
* Anagrama: erradiquin
# adquirires
## Català
### Verb

adquirires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de adquirir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adquirir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·qui·ri·res (4)
* Anagrama: erradiquis
# adquiriré
## Català
### Verb

adquiriré
* Primera persona del singular (jo) del futur de adquirir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·qui·ri·ré (4)
* Anagrames: erradiqui, erradiquí
# adquiriria
## Català
### Verb

adquiriria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adquirir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adquirir.
# adquiriries
## Català
### Verb

adquiriries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adquirir.
# adquirirà
## Català
### Verb

adquirirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de adquirir.
# adquirireu
## Català
### Verb

adquirireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adquirir.
# adquiririen
## Català
### Verb

adquiririen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adquirir.
# adreçaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.ðɾə.səˈɾas/, occidental /a.ðɾe.saˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

adreçaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de adreçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ça·ràs (4)
* Anagrames: arracades, descararà
# adreçaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾə.səˈɾe/, occidental /a.ðɾe.saˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

adreçaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de adreçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ça·ré (4)
* Anagrama: recreada
# adreçaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾə.səˈɾi.əs/, occidental /a.ðɾe.saˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

adreçaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adreçar.
# adreçariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ra.saˈɾi.va/

### Verb

adreçariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adreçar.
    Forma algueresa per [jo] adreçaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adreçar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] adreçaria.
# adreçarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.ðɾə.səˈɾa/, occidental /a.ðɾe.saˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

adreçarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de adreçar.
# adreçaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðɾə.səˈɾi.əm/ Occidental: nord-occidental /a.ðɾe.saˈɾi.ɛm/, valencià /a.ðɾe.saˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

adreçaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de adreçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ça·rí·em (5)
* Anagrama: mercaderia
# adreçaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðɾə.səˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.ðɾe.saˈɾi.ɛ/, /a.ðɾe.saˈɾi.e/ valencià /a.ðɾe.saˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

adreçaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adreçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adreçar.
# adreçarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾə.səˈɾi.ən/, occidental /a.ðɾe.saˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

adreçarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adreçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ça·ri·en (5)
* Anagrames: endreçaria, eradicaren
# adreçarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ra.saˈɾi.vas/

### Verb

adreçarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adreçar.
    Forma algueresa per [tu] adreçaries.
# adreçariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ra.saˈɾi.van/

### Verb

adreçariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adreçar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] adreçarien.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ça·ri·ven (5)
* Anagrama: endreçariva
# afamegarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.mə.ɣəˈɾa/, occidental /a.fa.me.ɣaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

afamegarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afamegar.
# afamegaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.mə.ɣəˈɾi.əw/, occidental /a.fa.me.ɣaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

afamegaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afamegar.
# afamegaríveu
## Català
### Verb

afamegaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afamegar.
# afamegaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.mə.ɣəˈɾas/, occidental /a.fa.me.ɣaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

afamegaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afamegar.
# afamegassen
## Català
### Verb

afamegassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.
# afamegaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.mə.ɣəˈɾe/, occidental /a.fa.me.ɣaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

afamegaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afamegar.
# afamegariven
## Català
### Verb

afamegariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de afamegar.
# afamegarives
## Català
### Verb

afamegarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de afamegar.
# afrontavi
## Català
### Verb

afrontavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afrontar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fron·ta·vi (4)
* Anagrames: afavorint, foraviant
# afrontassis
## Català
### Verb

afrontassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.
# afrontat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾunˈtat/ balear /ə.fɾonˈtat/, /ə.fɾunˈtat/ Occidental: /a.fɾonˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del verb afrontar.

### Adjectiu

afrontat m. ‎(femení afrontada, plural masculí afrontats, plural femení afrontades)
* (heràldica) Dit de dos animals o persones que es miren entre ells, o de dos objectes oposats, col·locats l'un davant l’altre.

#### Sinònims

* encarat

#### Traduccions

* Castellà: afrontado $^{(es)}$
* Italià: affrontato $^{(it)}$

### Verb

afrontat
* Participi masculí singular del verb afrontar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fron·tat (3)

## Català antic
### Verb

afrontat
* participi masculí singular de afrontar
# afrontau
## Català
### Verb

afrontau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afrontar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontau
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present d'indicatiu de afrontar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperatiu de afrontar

#### Variants

* [1] afrontats
* [2] afrontats
# afrontava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾunˈta.βə/ balear /ə.fɾonˈta.və/, /ə.fɾunˈta.və/ Occidental: nord-occidental /a.fɾonˈta.βa/ valencià /a.fɾonˈta.va/, /a.fɾonˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

afrontava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afrontar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontava
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de afrontar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de afrontar
# afrontaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾunˈta.βəs/ balear /ə.fɾonˈta.vəs/, /ə.fɾunˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.fɾonˈta.βes/ valencià /a.fɾonˈta.ves/, /a.fɾonˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

afrontaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontaves
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afrontar
# afrontast
## Català antic
### Verb

afrontast
* segona persona singular (tu) del passat de afrontar

#### Variants

* afrontist, afrontares
# afrontassin
## Català
### Verb

afrontassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.
# afrontaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾunˈta.βən/ balear /ə.fɾonˈta.vən/, /ə.fɾunˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /a.fɾonˈta.βen/ valencià /a.fɾonˈta.ven/, /a.fɾonˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

afrontaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontaven
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de afrontar
# adquisició
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ət.ki.zi.siˈo/, balear /ək.ki.zi.siˈo/ Occidental: /at.ki.zi.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí adquisitio, segle XVI.

### Nom

adquisició f. ‎(plural adquisicions)
* Acció d’adquirir.
* Allò que s’adquireix.

#### Traduccions

* Alemany: Erwerb $^{(de)}$ m.
* Anglès: acquisition $^{(en)}$
* Castellà: adquisición $^{(es)}$
* Coreà: 획득 $^{(ko)}$ ‎(hoekdeuk)
* Danès: erhvervelse $^{(da)}$ c.
* Esperanto: akiraĵo $^{(eo)}$
* Finès: hankinta $^{(fi)}$
* Francès: acquisition $^{(fr)}$
* Hebreu: רכישה‎ $^{(he)}$ f.
* Italià: acquisizione $^{(it)}$ f.
* Japonès: 獲得 $^{(ja)}$
* Llengua de signes catalana: DINERS+AGAFAR $^{(csc)}$
* Neerlandès: verwerving $^{(nl)}$ f.
* Portuguès: aquisição $^{(pt)}$ f.
* Romanès: achiziție $^{(ro)}$ f.
* Rus: приобрете́ние $^{(ru)}$ n. ‎(priobreténie)
* Suec: införskafning $^{(sv)}$ c.
* Turc: edinim $^{(tr)}$
* Txec: nabývaní $^{(cs)}$ n.
* Xinès: 獲得 $^{(zh)}$ ‎(获得, huòdé)
* Anglès: purchase $^{(en)}$
* Castellà: adquisición $^{(es)}$
* Esperanto: akiraĵo $^{(eo)}$
* Francès: acquisition $^{(fr)}$
* Italià: acquisto $^{(it)}$ m.
* Llengua de signes catalana: COMPRAR $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·qui·si·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# adragant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðɾəˈɣan/ balear /ə.ðɾəˈɣant/, /ə.ðɾəˈɣan/ Occidental: nord-occidental /a.ðɾaˈɣan/ valencià /a.ðɾaˈɣant/, /a.ðɾaˈɣan/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: Del català antic dragant, de tragacant.

### Nom

adragant m. ‎(plural adragants)
* tragacant (goma)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dra·gant (3)
* Anagrames: adargant, agradant

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# adrece
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əˈðɾɛ.sə/ balear /əˈðɾə.sə/, /əˈðɾɛ.sə/ Occidental: /aˈðɾe.se/

### Verb

adrece
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adreçar.
    Forma valenciana: [jo] adreço, adrece, adreç o adreci.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adreçar.
    [Que jo] adreci o adrece.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adreçar.
    [Que ell/ella/vostè] adreci o adrece.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adreçar.
    Adreci o adrece [ell/ella/vostè].
# adreceguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðɾe.seˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

adreceguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb adreçar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] adrecem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ce·guem (4)
* Anagrama: mercadegeu
# adreceguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðɾe.seˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

adreceguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] adrecessin, adrecessen, adreçassin, adreçassen o adreçaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·ce·gues·sen (5)
* Anagrama: endreceguessa
# adreceguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðɾe.seˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

adreceguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] adrecessis, adrecesses, adreçassis, adreçasses o adreçares.