OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# infravaloréssem
## Català
### Verb

infravaloréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infravalorar.
# infravaloréssiu
## Català
### Verb

infravaloréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infravalorar.
# infrazioni
## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.fratˈt͡sjoː.ni/

### Nom

infrazioni f. pl.
* forma plural de infrazione
# inculcavi
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kuɫˈka.βi/

### Verb

inculcavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inculcar.
    Forma septentrional per [jo] inculcava.

## Italià
### Verb

inculcavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de inculcare

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kʊlˈkaː.wiː/

### Verb

inculcāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de inculco
# inculcavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫˈka.βu/, nord-occidental /iŋ.kuɫˈka.βo/

### Verb

inculcavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de inculcar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] inculcàveu.

## Italià
### Verb

inculcavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de inculcare
# inculcherai
## Italià
### Verb

inculcherai
* segona persona singular (tu) del futur de inculcare
# inculcheranno
## Italià
### Verb

inculcheranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de inculcare
# inculcherebbero
## Italià
### Verb

inculcherebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de inculcare
# inculcaves
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫˈka.βəs/, /iŋ.kuɫˈka.vəs/, occidental /iŋ.kuɫˈka.βes/, /iŋ.kuɫˈka.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

inculcaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de inculcar.
# inculcherei
## Italià
### Verb

inculcherei
* primera persona singular (io) del condicional de inculcare
# inculcavate
## Italià
### Verb

inculcavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de inculcare
# inculcaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫˈka.βən/, /iŋ.kuɫˈka.vən/, occidental /iŋ.kuɫˈka.βen/, /iŋ.kuɫˈka.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

inculcaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de inculcar.
# inculcherebbe
## Italià
### Verb

inculcherebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de inculcare
# instalata
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈla.ta/

### Verb

instalata ‎(plural instalataj, acusatiu instalatan, plural acusatiu instalatajn)
* participi passiu present de instali
# instalatan
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈla.tan/

### Verb

instalatan
* acusatiu de instalata
# instalate
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈla.te/

### Verb

instalate
* participi passiu adverbial present de instali
# instalatojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈla.tojn/

### Verb

instalatojn
* acusatiu plural de instalato
# instalataj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈla.taj/

### Verb

instalataj
* forma plural de instalata
# instalatajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈla.tajn/

### Verb

instalatajn
* acusatiu plural de instalata
# instalato
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈla.to/

### Verb

instalato ‎(plural instalatoj, acusatiu instalaton, plural acusatiu instalatojn)
* participi passiu nominal present de instali
# instalatoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈla.toj/

### Verb

instalatoj
* forma plural de instalato
# instalaton
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.staˈla.ton/

### Verb

instalaton
* acusatiu de instalato
# instali
## Esperanto

   * Pronúncia: /inˈsta.li/

### Verb

instali ‎(present instalas, passat instalis, futur instalos, condicional instalus, volitiu instalu)
* instal·lar
# imantats
## Català
### Verb

imantats
* Participi masculí plural del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tats (3)
* Anagrames: amistant, matinats, matisant, tamisant
# imantaríeu
## Català
### Verb

imantaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·rí·eu (5)
* Anagrama: matinaríeu
# imantasses
## Català
### Verb

imantasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tas·ses (4)
* Anagrames: amistassen, atanséssim, matinasses, matisassen, tamisassen
# imantassin
## Català
### Verb

imantassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tas·sin (4)
* Anagrama: matinassin
# imantau
## Català
### Verb

imantau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de imantar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tau (3)
* Anagrames: matinau, muntaia
# imantaven
## Català
### Verb

imantaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·ven (4)
* Anagrames: manteniva, matinaven
# imantassen
## Català
### Verb

imantassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tas·sen (4)
* Anagrama: matinassen
# imantassis
## Català
### Verb

imantassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tas·sis (4)
* Anagrames: amistassin, matinassis, matisassin, tamisassin
# imantat
## Català
### Verb

imantat
* Participi masculí singular del verb imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·tat (3)
* Anagrama: matinat
# imantava
## Català
### Verb

imantava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de imantar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de imantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·man·ta·va (4)
* Anagrama: matinava
# ingrià
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.ɡɾiˈa/
   * Rimes: -a

### Nom

ingrià m. ‎(només en singular)
* Llengua baltofinesa de la família del carelià parlada a la regió d’Íngria prop de Sant Petersburg.

#### Sinònims

* izh (codi ISO 639)

#### Traduccions

* Alemany: Ischorisch $^{(de)}$
* Anglès: Ingrian $^{(en)}$
* Francès: ingrien $^{(fr)}$ m.
* Italià: ingrico $^{(it)}$
* Neerlandès: Ingrisch $^{(nl)}$
* Portuguès: ingriano $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gri·à (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Entrades en ingrià al Viccionari en català
* Obres de referència: Termcat
# ingrés
## Català

   * Pronúncia: /iŋˈɡɾes/
   * Rimes: -es
   * Etimologia: Del llatí ingressus.

### Nom

ingrés f. ‎(plural ingressos)
* Acció de ser introduït o acceptat en un lloc.
    El marqués de Roca havia obsequiat la congregació donant-li un dot important com a compensació per l'ingrés de la filla a l'ordre.
* Lloc d'entrada d'un edifici on es tramita la documentació per ser acceptat.
    El motiu principal de conversa semblava el fet de desfer-se de certes parts no desitjades de la comunitat (no desitjades en la unitat d'ingrés de l'hospital).
* Diners que entren en caixa: d'un negoci, d'una entitat bancària, d'un particular.
    Es recorda amb enyorança, perquè les col·laboracions les pagaven bé, i a més, amb els ingressos que produïa, l'Associació donava als periodistes uns bons serveis assistencials i uns complements de sou no menyspreables.

#### Sinònims

* introducció
* entrada
* dipòsit

#### Antònims

* expulsió
* sortida
* extracció

#### Traduccions

* Anglès: entrance $^{(en)}$
* Castellà: ingreso $^{(es)}$
* Francès: admission $^{(fr)}$
* Italià: ingresso $^{(it)}$
* Anglès: income $^{(en)}$
* Castellà: ingreso $^{(es)}$
* Francès: revenu $^{(fr)}$
* Italià: introiti $^{(it)}$

### Verb

ingrés
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·grés (2)
* Heterograma de 6 lletres (eginrs)
* Anagrama: giners

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
* ↑ Juan Ramón Barat, 1707: el somni perdut, 2007
* ↑ R. D. Hinshelwood, Què passa als grups: La psicoanàlisi, l'individu i la comunitat, 2014
* ↑ Ferran Blasi Birbe, El retorn del temps: memòries d'un bon tros de segle, 2001
# ingresus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋ.ɡrɛ.sʊs/

### Nom

ingresus
* nominatiu singular de ingresus
* vocatiu singular de ingresus
# ingresé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.ɡɾeˈse\
       Americà: alt \iŋ.ɡ(ɾe)ˈse\, baix \iŋ.ɡɾeˈse\
   * Rimes: -e

### Verb

ingresé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb ingresar
# ingrédient
## Francès
### Nom

ingrédient m. ‎(plural ingrédients)
* ingredient
# inguen
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋɡw.ɛn/

### Nom

inguen n. ‎(genitiu inguinis)
* (Terminologia Anatomica) engonal

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | inguen | inguina |
| Vocatiu | inguen | inguina |
| Acusatiu | inguen | inguina |
| Genitiu | inguinis | inguinum |
| Datiu | inguinī | inguinibus |
| Ablatiu | inguine | inguinibus |

#### Sinònims

* regio inguinalis

### Vegeu també

* inguen. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# ingresséssiu
## Català
### Verb

ingresséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Anagrama: resseguissin
# ingrédients
## Francès
### Nom

ingrédients m. pl.
* forma plural de ingrédient
# inguina
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋɡw.ɪ.na/

### Nom

inguina
* nominatiu plural de inguen
* vocatiu plural de inguen
* acusatiu plural de inguen
# ingressí
## Català
### Verb

ingressí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sí (3)
* Anagrama: giressin
# intercolumnio
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.teɾ.koˈlum.njo/, meridional \iŋ.teɾ.koˈlum.njo\
       Americà: alt /in.teɾ.k(o)ˈlum.njo/, baix \iŋ.teɾ.koˈlum.njo\, austral /in.teɾ.koˈlum.njo/
   * Rimes: -umnjo

### Nom

intercolumnio m. ‎(plural intercolumnios)
* (arquitectura) intercolumni

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·co·lum·nio (5)

### Vegeu també

* intercolumnio. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# intercipis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈtɛr.kɪ.pɪs/

### Verb

intercipis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de intercipiō
# intercity
## Anglès
### Adjectiu

intercity ‎(no comparable)
* interurbà

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# intercolumnios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.teɾ.koˈlum.njos/, meridional \iŋ.teɾ.koˈlum.njoh\
       Americà: alt /in.teɾ.koˈlum.n(jo)s/, baix \iŋ.teɾ.koˈlum.njoh\, austral /in.teɾ.koˈlum.njos/
   * Rimes: -umnjos

### Nom

intercolumnios m. pl.
* forma plural de intercolumnio
# intercolumniation
## Anglès
### Nom

intercolumniation ‎(plural intercolumniations)
* (arquitectura) intercolumni

### Vegeu també

* intercolumniation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# intercontinental
## Anglès
### Adjectiu

intercontinental ‎(no comparable)
* intercontinental
# interculturalism
## Anglès

   * Etimologia: De intercultural i el sufix -ism.

### Nom

interculturalism ‎(comptable i incomptable, plural interculturalisms)
* interculturalisme
# intercipio
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛrˈkɪ.pɪ.oː/
   * Etimologia: Del prefix inter- i capio.

### Verb

intercipiō ‎(1a present$^?$), intercipis ‎(2a present), intercipere ‎(infinitiu), intercēpī ‎(perfet), interceptum ‎(supí)
* interrompre, tallar
    loca opportuna interciperetallar el pas en llocs oportuns
* prendre per sorpresa
    hostem intercipereprendre per sorpresa l'enemic
* interceptar
    epistulam intercipereinterceptar la carta
* morir abans de temps, interrompre la vida
    intercipi venenomorir pel verí
# intercolumniations
## Anglès
### Nom

intercolumniations
* forma plural de intercolumniation
# intercultural education
## Anglès
### Nom

intercultural education
* educació intercultural

### Vegeu també

* intercultural education. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# indemnitzegueu
## Català
### Verb

indemnitzegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb indemnitzar.
# indemnitzen
## Català
### Verb

indemnitzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de indemnitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb indemnitzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb indemnitzar.
# indemnitzessen
## Català
### Verb

indemnitzessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indemnitzar.
# indemnitzegués
## Català
### Verb

indemnitzegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indemnitzar.
# indemnitzes
## Català
### Verb

indemnitzes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de indemnitzar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb indemnitzar.
# indemnitzeguesses
## Català
### Verb

indemnitzeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indemnitzar.
# indemnitzeguéssom
## Català
### Verb

indemnitzeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indemnitzar.
# indemnitzessa
## Català
### Verb

indemnitzessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indemnitzar.
# indemnitzeguéssou
## Català
### Verb

indemnitzeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indemnitzar.
# interfoliaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.fu.ɫi.əˈɾan/ balear /in.təɾ.fo.ɫi.əˈɾan/, /in.tər.fu.ɫi.əˈɾan/ Occidental: /in.teɾ.fo.ɫi.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

interfoliaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de interfoliar.
# interfoliareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.fu.ɫi.əˈɾɛw/ balear /in.təɾ.fo.ɫi.əˈɾəw/, /in.tər.fu.ɫi.əˈɾɛw/ Occidental: /in.teɾ.fo.ɫi.aˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

interfoliareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de interfoliar.
# interfoliaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.fu.ɫi.əˈɾi.ə/ balear /in.təɾ.fo.ɫi.əˈɾi.ə/, /in.tər.fu.ɫi.əˈɾi.ə/ Occidental: /in.teɾ.fo.ɫi.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

interfoliaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de interfoliar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de interfoliar.
# interfoliar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.fu.ɫiˈa/ balear /in.təɾ.fo.ɫiˈa/, /in.tər.fu.ɫiˈa/ Occidental: nord-occidental /in.ter.fo.ɫiˈa/ valencià /in.teɾ.fo.ɫiˈaɾ/, /in.teɾ.fo.ɫiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: interfolià
   * Etimologia: Del prefix inter- i el llatí folium ‎(«full»).

### Verb

interfoliar trans.
* Enquadernar un llibre o quadern inserint fulls blancs entremig.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: interfolio, interfolia, interfoliem

#### Relacionats

* foliar

#### Traduccions

* Castellà: interfoliar $^{(es)}$
* Italià: interfogliare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·fo·li·ar (5)

### Vegeu també

* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 2
* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.teɾ.foˈljaɾ/, meridional \iŋ.teɾ.foˈljaɾ\
       Americà: alt /in.teɾ.f(o)ˈljaɾ/, baix \iŋ.teɾ.foˈljaɾ\, austral /in.teɾ.foˈljaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del prefix inter- i foliar.

### Verb

interfoliar trans. ‎(present interfolio, passat interfolié, futur interfoliaré)
* interfoliar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·fo·liar (4)
# interfoliam
## Català
### Verb

interfoliam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de interfoliar.
# interfoliaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.fu.ɫiˈa.ɾən/ balear /in.təɾ.fo.ɫiˈa.ɾən/, /in.tər.fu.ɫiˈa.ɾən/ Occidental: /in.teɾ.fo.ɫiˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

interfoliaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de interfoliar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb interfoliar.
# interfoliares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.fu.ɫiˈa.ɾəs/ balear /in.təɾ.fo.ɫiˈa.ɾəs/, /in.tər.fu.ɫiˈa.ɾəs/ Occidental: /in.teɾ.fo.ɫiˈa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

interfoliares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de interfoliar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb interfoliar.
# interfoliara
## Català
### Verb

interfoliara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb interfoliar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb interfoliar.
# imprecari
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.prɛˈkaː.riː/

### Verb

imprecārī
* infinitiu del present actiu de imprecor
# imprecaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.kəˈɾi.əs/, occidental /im.pɾe.kaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

imprecaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de imprecar.
# imprecarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.kəˈɾi.ən/, occidental /im.pɾe.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

imprecarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de imprecar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·ca·ri·en (5)
* Anagrama: increparíem
# imprecaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈka.ɾən/, occidental /im.pɾeˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

imprecaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de imprecar.
    [Ells/elles/vostès] imprecaren o van/varen imprecar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] imprequessin, imprequessen, imprecassen, imprecassin o imprecaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·ca·ren (4)
* Anagrames: increparem, increpàrem, primerenca
# imprecares
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈka.ɾəs/, occidental /im.pɾeˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

imprecares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de imprecar.
    [Tu] imprecares o vas/vares imprecar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma valenciana: [tu] imprequessis, imprequesses, imprecasses, imprecassis o imprecares.

### Miscel·lània

* Anagrama: cresparíem
# imprecaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.pɾə.kəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /im.pɾe.kaˈɾi.ɛ/, /im.pɾe.kaˈɾi.e/ valencià /im.pɾe.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

imprecaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de imprecar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de imprecar.
# imprecareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.kəˈɾɛw/, occidental /im.pɾe.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

imprecareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de imprecar.
# imprecara
## Català

   * Pronúncia: valencià /im.pɾeˈka.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

imprecara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Jo] imprequés, imprecàs o imprecara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Ell/ella/vostè] imprequés, imprecàs o imprecara.
# imprecaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.kəˈɾan/, occidental /im.pɾe.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

imprecaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de imprecar.
# inspiravo
## Català
### Verb

inspiravo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de inspirar.
# inspireguessa
## Català
### Verb

inspireguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspireguessen
## Català
### Verb

inspireguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspiregués
## Català
### Verb

inspiregués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspiravi
## Català
### Verb

inspiravi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inspirar.
# inspired
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

inspired
* passat i participi de inspire
# inspire
## Català
### Verb

inspire
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inspirar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inspirar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inspirar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb inspirar.

## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈspaɪə(ɹ)/

### Verb

inspire ‎(3a persona singular present inspires, gerundi inspiring, passat i participi inspired)
* inspirar
# inspireguem
## Català
### Verb

inspireguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb inspirar.
# inspireguesses
## Català
### Verb

inspireguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspiregueu
## Català
### Verb

inspiregueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inspirar.
# infectaríveu
## Català
### Verb

infectaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infectar.
# infectassen
## Català
### Verb

infectassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectas
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfɛk.taːs/

### Verb

infectās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de infectio
# infectasses
## Català
### Verb

infectasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectaríeu
## Català
### Verb

infectaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infectar.
# infectassin
## Català
### Verb

infectassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectassis
## Català
### Verb

infectassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# inventam
## Català
### Verb

inventam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de inventar.
# inventaien
## Català
### Verb

inventaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de inventar.
# inventaies
## Català
### Verb

inventaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de inventar.
# inventar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bənˈtar.sə/ balear /iɱ.vənˈtaɾ.sə/, /iɱ.vən.tərˈsə/ Occidental: nord-occidental /im.benˈtar.se/ valencià /iɱ.venˈtaɾ.se/, /im.benˈtaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

inventar-se
* Forma pronominal de inventar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'invento, s'inventa, ens inventem Vocal rizotònica: /e/

### Miscel·lània

* Anagrames: envestiran, internaves, inventares
# inventades
## Català
### Verb

inventades
* Participi femení plural del verb inventar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ven·ta·des (4)
* Anagrama: destinaven