OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# accionaré
## Català
### Verb

accionaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de accionar.

## Castellà

   * Pronúncia: peninsular /ak.θjo.naˈɾe/, americà /ak.sjo.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

accionaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb accionar
# accionaríveu
## Català
### Verb

accionaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de accionar.
# abuztuko
## Basc
### Nom

abuztuko
* genitiu locatiu definit singular de abuztu
# abuzturi
## Basc
### Nom

abuzturi
* datiu indefinit de abuztu
# abuzturentzat
## Basc
### Nom

abuzturentzat
* benefactiu indefinit de abuztu
# abuzturaino
## Basc
### Nom

abuzturaino
* terminatiu definit singular de abuztu
# abuzturantz
## Basc
### Nom

abuzturantz
* al·latiu direccional definit singular de abuztu
# abuzturengatik
## Basc
### Nom

abuzturengatik
* causal indefinit de abuztu
# abuztura
## Basc
### Nom

abuztura
* al·latiu definit singular de abuztu
# abuzturekin
## Basc
### Nom

abuzturekin
* comitatiu indefinit de abuztu
# abuzturen
## Basc
### Nom

abuzturen
* genitiu indefinit de abuztu
# abuztuk
## Basc
### Nom

abuztuk
* ergatiu indefinit de abuztu
# abrigaré
## Català
### Verb

abrigaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ga·ré (4)
* Anagrames: agarberi, agarberí, agarbiré, bregaria

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βɾi.ɣaˈɾe\
       Americà: alt /a.bɾi.ɡaˈɾe/, baix \a.βɾi.ɣaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

abrigaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb abrigar
# abrigaràs
## Català
### Verb

abrigaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ga·ràs (4)
* Anagrama: agarbiràs
# abrigaríem
## Català
### Verb

abrigaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ga·rí·em (5)
* Anagrama: agarbiríem
# abrigaríveu
## Català
### Verb

abrigaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abrigar.
# abrigassen
## Català
### Verb

abrigassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gas·sen (4)
* Anagrames: agarbessin, agarbissen
# abrigasses
## Català
### Verb

abrigasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gas·ses (4)
* Anagrames: agarbessis, agarbisses
# abrigassin
## Català
### Verb

abrigassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·gas·sin (4)
* Anagrama: agarbissin
# abrigarà
## Català
### Verb

abrigarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ga·rà (4)
* Anagrames: agarbira, agarbirà
# abrigaríeu
## Català
### Verb

abrigaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abrigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·ga·rí·eu (5)
* Anagrama: agarbiríeu
# acceleràssiu
## Català
### Verb

acceleràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# acceleràveu
## Català
### Verb

acceleràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de accelerar.
# accelerés
## Català
### Verb

accelerés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# accelerésseu
## Català
### Verb

accelerésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# acceleréssiu
## Català
### Verb

acceleréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# acceleréssim
## Català
### Verb

acceleréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# acceleréssem
## Català
### Verb

acceleréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb accelerar.
# aconteixement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kun.tə.ʃəˈmen/ balear /ə.kon.tə.ʃəˈment/, /ə.kun.tə.ʃəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.kon.tej.ʃeˈmen/ valencià /a.kon.tej.ʃeˈment/, /a.kon.te.ʃeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De acontèixer i el sufix -ment, del castellà acontecer, segle XXI.

### Nom

aconteixement m. ‎(plural aconteixements)
* (castellanisme) esdeveniment, fet, succés

#### Sinònims

* event (castellanisme)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·tei·xe·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: Optimot
# aconsellésseu
## Català
### Verb

aconsellésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# aconselléssiu
## Català
### Verb

aconselléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·llés·siu (5)
* Anagrama: esconillàsseu
# aconteixements
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kun.tə.ʃəˈmens/ balear /ə.kon.tə.ʃəˈmens/, /ə.kun.tə.ʃəˈmens/ Occidental: nord-occidental /a.kon.tej.ʃeˈmens/ valencià /a.kon.tej.ʃeˈmens/, /a.kon.te.ʃeˈmens/
   * Rimes: -ens

### Nom

aconteixements m. pl.
* Forma plural de aconteixement.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·tei·xe·ments (5)
# aconselléssim
## Català
### Verb

aconselléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·llés·sim (5)
* Anagrama: esconillàssem
# aconsellí
## Català
### Verb

aconsellí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·llí (4)
* Anagrames: esconilla, esconillà
# aclaràssem
## Català
### Verb

aclaràssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarar.

#### Variants

* aclaréssim, aclaréssem, aclaràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·ràs·sem (4)
* Anagrames: almescaràs, calamarses, escamarlàs, malcasares
# aclaràsseu
## Català
### Verb

aclaràsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarar.

#### Variants

* aclaréssiu, aclarésseu, aclaràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·ràs·seu (4)
# aclaràvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫəˈɾa.βəm/, balear /ə.kɫəˈɾa.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.kɫaˈɾa.βem/ valencià /a.kɫaˈɾa.vem/, /a.kɫaˈɾa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

aclaràvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de aclarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rà·vem (4)
# aclaré
## Castellà

   * Pronúncia: /a.klaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

aclaré
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb aclarar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·ré (3)
* Anagrames: alacre, calare, calaré, calera, celara, celará, clarea, clareá, lacare, lacaré, lacear, lacera, lacerá, recala, recalá
# aclarixos
## Català
### Verb

aclarixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aclarir.
# aclarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫəˈɾa/, occidental /a.kɫaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

aclarà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aclarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rà (3)
* Anagrames: acalar, alacrà, calara, calarà, lacara, lacarà
# aclaràrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫəˈɾa.ɾəm/, occidental /a.kɫaˈɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

aclaràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aclarar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarar.

#### Variants

* [2] aclaréssim, aclaréssem, aclaràssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rà·rem (4)
# aclaràreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫəˈɾa.ɾəw/, occidental /a.kɫaˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aclaràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aclarar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclarar.

#### Variants

* [2] aclaréssiu, aclarésseu, aclaràsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rà·reu (4)
# aclaràveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫəˈɾa.βəw/, balear /ə.kɫəˈɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.kɫaˈɾa.βew/ valencià /a.kɫaˈɾa.vew/, /a.kɫaˈɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aclaràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aclarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·rà·veu (4)
# aclaro
## Català
### Verb

aclaro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclarar.

#### Variants

* aclare

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·ro (3)
* Anagrames: acalor, Alarcó, alcorà, Alcorà

## Castellà

   * Pronúncia: /aˈkla.ɾo/
   * Rimes: -aɾo

### Verb

aclaro
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb aclarar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·ro (3)
* Anagrames: acolar, alocar, carola, colara, colará
# acreditatiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɾə.ði.təˈtiw/, occidental /a.kɾe.ði.taˈtiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: De acreditar i el sufix -tiu.

### Adjectiu

acreditatiu m. ‎(femení acreditativa, plural masculí acreditatius, plural femení acreditatives)
* Que serveix per demostrar veracitat.
    «La dotació del premi és de mil euros i la persona guardonada rebrà un diploma acreditatiu.» (XC Cartell de premis i de borses d'estudi, Institut d'Estudis Catalans, 2020, pàgina 36)

#### Traduccions

* Anglès: accreditive $^{(en)}$
* Castellà: acreditativo $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·di·ta·tiu (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# acreditau
## Català
### Verb

acreditau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acreditar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acreditar.
# acreditaven
## Català
### Verb

acreditaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acreditar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·di·ta·ven (5)
* Anagrama: advertència
# acreditaves
## Català
### Verb

acreditaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acreditar.
# acreditava
## Català
### Verb

acreditava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acreditar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acreditar.
# acanalessa
## Català
### Verb

acanalessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# acanaleguéssou
## Català
### Verb

acanaleguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# acanaleguéssom
## Català
### Verb

acanaleguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# acanalen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈna.ɫən/, occidental /a.kaˈna.ɫen/
   * Rimes: -alen

### Verb

acanalen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acanalar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acanalar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acanalar.

### Miscel·lània

* Anagrames: encanala, encanalà
# acanalessen
## Català
### Verb

acanalessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# acanalegués
## Català
### Verb

acanalegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# acanales
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈna.ɫəs/, occidental /a.kaˈna.ɫes/
   * Rimes: -ales

### Verb

acanales
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acanalar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acanalar.
# acanalegueu
## Català
### Verb

acanalegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acanalar.
# acanalesses
## Català
### Verb

acanalesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acanalar.
# accomiatavate
## Italià
### Verb

accomiatavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de accomiatare
# accomiateranno
## Italià
### Verb

accomiateranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de accomiatare
# accomiatavi
## Italià
### Verb

accomiatavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de accomiatare
# accomiaterebbero
## Italià
### Verb

accomiaterebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de accomiatare
# accomiaterei
## Italià
### Verb

accomiaterei
* primera persona singular (io) del condicional de accomiatare
# accomiateremmo
## Italià
### Verb

accomiateremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de accomiatare
# accomiatavo
## Italià
### Verb

accomiatavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de accomiatare
# accomiaterai
## Italià
### Verb

accomiaterai
* segona persona singular (tu) del futur de accomiatare
# accomiaterebbe
## Italià
### Verb

accomiaterebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de accomiatare
# accomiateremo
## Italià
### Verb

accomiateremo
* primera persona plural (noi) del futur de accomiatare
# addestrò
## Italià
### Verb

addestrò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de addestrare
# addicció
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əd.dik.siˈo/ Occidental: nord-occidental /ad.dik.siˈo/, valencià /a.ðik.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí addictio.

### Nom

addicció f. ‎(plural addiccions)
* Dependència fisiològica i psicològica a una substància o a una pràctica, més enllà del control voluntari.

#### Traduccions

* Alemany: Neigung $^{(de)}$ f., Abhängigkeit $^{(de)}$ f.
* Anglès: addiction $^{(en)}$
* Àrab: إِدْمَان‎ $^{(ar)}$ m.
* Basc: atxikimendu $^{(eu)}$
* Belarús: зале́жнасць $^{(be)}$ f. ‎(zaléjnasts)
* Búlgar: зави́симост $^{(bg)}$ f. ‎(zavíssimost)
* Castellà: adicción $^{(es)}$
* Coreà: 중독 $^{(ko)}$ ‎(jungdok)
* Danès: afhængighed $^{(da)}$ c.
* Eslovac: závislosť $^{(sk)}$ f.
* Eslovè: zasvojenost $^{(sl)}$ f.
* Finès: riippuvuus $^{(fi)}$
* Francès: addiction $^{(fr)}$, dépendance $^{(fr)}$ f.
* Gallec: adicción $^{(gl)}$ f.
* Gal·lès: caethiwed $^{(cy)}$ m.
* Grec: εξάρτηση $^{(el)}$ f. ‎(exàrtissi)
* Hebreu: הִתְמַכְּרוּת‎ $^{(he)}$ f.
* Hindi: व्यसन $^{(hi)}$ m.
* Hongarès: függőség $^{(hu)}$
* Ídix: אַדיקציע‎ $^{(yi)}$ f.
* Irlandès: andúil $^{(ga)}$ f.
* Islandès: fíkn $^{(is)}$ f.
* Italià: assuefazione $^{(it)}$ f., dipendenza $^{(it)}$ f.
* Japonès: 嗜癖 $^{(ja)}$
* Macedoni: зависност $^{(mk)}$ f.
* Neerlandès: verslaving $^{(nl)}$ n.
* Noruec: avhengighet $^{(no)}$
* Polonès: uzależnienie $^{(pl)}$ n.
* Portuguès: adicção $^{(pt)}$ f.
* Romanès: adicție $^{(ro)}$ f.
* Rus: зави́симость $^{(ru)}$ f. ‎(zavíssimost)
* Serbocroat: зависност $^{(sh)}$, zavisnost $^{(sh)}$ f.
* Suec: beroende $^{(sv)}$ n.
* Tagal: sugapa $^{(tl)}$
* Turc: bağımlılık $^{(tr)}$
* Txec: závislost $^{(cs)}$ f.
* Ucraïnès: зале́жність $^{(uk)}$ f. ‎(zalèjnist)
* Xinès: 成癮 $^{(zh)}$ ‎(成瘾, chéngyǐn)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·dic·ci·ó (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* addicció. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# addestrino
## Italià
### Verb

addestrino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de addestrare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de addestrare
# addicció als videojocs
## Català
### Nom

addicció als videojocs f. ‎(plural addiccions als videojocs)
* (videojocs) Estat de dependència fisiològica i psicològica dels videojocs, més enllà del control voluntari.

#### Traduccions

* Alemany: Videospielsucht $^{(de)}$
* Anglès: video game addiction $^{(en)}$
* Castellà: adicción a los videojuegos $^{(es)}$
* Francès: addiction aux jeux vidéo $^{(fr)}$

### Vegeu també

* addicció als videojocs. Terminologia dels videojocs. Informació cedida per TERMCAT.
# addestro
## Italià
### Verb

addestro
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de addestrare
# addiccions als videojocs
## Català
### Nom

addiccions als videojocs f. pl.
* Forma plural de addicció als videojocs.
# addicion
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /əd.di.siˈon/, alguerès /ad.di.siˈon/
   * Rimes: -on

### Verb

addicion
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de addicionar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] addiciono, addicione, addicion o addicioni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb addicionar.
    [Que jo] addicion, forma antiga per [que jo] addicioni o addicione.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb addicionar.
    [Que ell/ella/vostè] addicion, forma antiga per [que ell/ella/vostè] addicioni o addicione.
# addiciona
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.di.siˈo.nə/, occidental /ad.di.siˈo.na/
   * Rimes: -ona

### Verb

addiciona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de addicionar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb addicionar.
# acontentessis
## Català
### Verb

acontentessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acontentar.
# acontenti
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kunˈten.ti/ balear /ə.konˈten.ti/, /ə.kunˈten.ti/ Occidental: /a.konˈten.ti/
   * Rimes: -enti

### Verb

acontenti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acontentar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acontentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acontentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acontentar.
# acontentis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kunˈten.tis/ balear /ə.konˈten.tis/, /ə.kunˈten.tis/ Occidental: /a.konˈten.tis/
   * Rimes: -entis

### Verb

acontentis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acontentar.
# acontento
## Català

   * Pronúncia: central /ə.kunˈten.tu/, occidental /a.konˈten.to/
   * Rimes: -ento

### Verb

acontento
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acontentar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acontentar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acontentar.
# acontenteu
## Català
### Verb

acontenteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acontentar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acontentar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acontentar.
# acontentos
## Català
### Verb

acontentos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acontentar.
# acontentin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kunˈten.tin/ balear /ə.konˈten.tin/, /ə.kunˈten.tin/ Occidental: /a.konˈten.tin/
   * Rimes: -entin

### Verb

acontentin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acontentar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acontentar.
# acontentà
## Català
### Verb

acontentà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acontentar.
# acontentessin
## Català
### Verb

acontentessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acontentar.
# acugulo
## Català

   * Pronúncia: central /ə.kuˈɣu.ɫu/, occidental /a.kuˈɣu.ɫo/
   * Rimes: -ulo

### Verb

acugulo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acugular.
# acugulà
## Català
### Verb

acugulà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acugular.
# acugulàrem
## Català
### Verb

acugulàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acugular.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acugular.
# acugulàssem
## Català
### Verb

acugulàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acugular.
# acugulin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈɣu.ɫin/, occidental /a.kuˈɣu.ɫin/
   * Rimes: -ulin

### Verb

acugulin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acugular.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acugular.
# acugulàs
## Català
### Verb

acugulàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acugular.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acugular.
# acuguli
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈɣu.ɫi/, occidental /a.kuˈɣu.ɫi/
   * Rimes: -uli

### Verb

acuguli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acugular.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acugular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acugular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acugular.
# acugulis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈɣu.ɫis/, occidental /a.kuˈɣu.ɫis/
   * Rimes: -ulis

### Verb

acugulis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acugular.
# acugulàreu
## Català
### Verb

acugulàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acugular.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acugular.
# acugulàsseu
## Català
### Verb

acugulàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acugular.
# acompanyaien
## Català
### Verb

acompanyaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acompanyar.
# acompanyant d'equip
## Català
### Nom

acompanyant d'equip m. f. ‎(plural acompanyants d'equip)
* (basquetbol) Persona que seu a la banqueta d'un equip per desenvolupar una funció auxiliar a les funcions de l'entrenador i l'ajudant d'entrenador, com ara un delegat, un metge, un intèrpret, etc., o bé, en el cas de ser un jugador, per complir la sanció corresponent a la comissió de cinc faltes personals.

#### Traduccions

* Anglès: team follower $^{(en)}$
* Castellà: acompañante de equipo $^{(es)}$
* Francès: accompagnateur d'équipe $^{(fr)}$

### Vegeu també

* acompanyant d'equip. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# acompanyaies
## Català
### Verb

acompanyaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acompanyar.
# acompanyam
## Català
### Verb

acompanyam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acompanyar.
# acompanyament educatiu
## Català
### Nom

acompanyament educatiu m. ‎(plural acompanyaments educatius)
* Activitat d'assessorament que fa un tutor amb un alumne quan aquest alumne té alguna dificultat o vol aprofundir en un tema o una assignatura.

#### Traduccions

* Castellà: acompañamiento educativo $^{(es)}$

### Vegeu també

* acompanyament educatiu. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# acompanyaments educatius
## Català
### Nom

acompanyaments educatius m. pl.
* Forma plural de acompanyament educatiu.