OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# llarguegeguessen
## Català
### Verb

llarguegeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb llarguejar.
# llarguegen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎərˈɡɛ.ʒən/ balear /ʎəɾˈɣə.ʒən/, /ʎərˈɣɛ.ʒən/ Occidental: nord-occidental /ʎarˈɣe.ʒen/, valencià /ʎaɾˈɣe.d͡ʒen/
   * Rimes: -ɛʒen

### Verb

llarguegen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de llarguejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb llarguejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb llarguejar.
# llarguegeguem
## Català
### Verb

llarguegeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb llarguejar.
# llarguegegués
## Català
### Verb

llarguegegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb llarguejar.
# llarguegeguéssom
## Català
### Verb

llarguegeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb llarguejar.
# llarguegeguesses
## Català
### Verb

llarguegeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb llarguejar.
# llarguegeguéssou
## Català
### Verb

llarguegeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb llarguejar.
# lluentaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʎu.ən.təˈɾi.əw/, occidental /ʎu.en.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

lluentaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de lluentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: llu·en·ta·rí·eu (5)
# lluentasses
## Català
### Verb

lluentasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb lluentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: llu·en·tas·ses (4)
# lluentat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʎu.ənˈtat/, occidental /ʎu.enˈtat/
   * Rimes: -at

### Verb

lluentat
* Participi masculí singular del verb lluentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: llu·en·tat (3)
# lluentaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʎu.ən.təˈɾi.əm/, occidental /ʎu.en.taˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

lluentaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de lluentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: llu·en·ta·rí·em (5)
# lluentassen
## Català
### Verb

lluentassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb lluentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: llu·en·tas·sen (4)
# líneas de fuera izquierda
## Castellà
### Nom

líneas de fuera izquierda f. pl.
* forma plural de línea de fuera izquierda
# líneas de golpeo
## Castellà
### Nom

líneas de golpeo f. pl.
* forma plural de línea de golpeo
# líneas de fuera
## Castellà
### Nom

líneas de fuera f. pl.
* forma plural de línea de fuera
# líneas de fuera de juego
## Castellà
### Nom

líneas de fuera de juego f. pl.
* forma plural de línea de fuera de juego
# líneas de fuera derecha
## Castellà
### Nom

líneas de fuera derecha f. pl.
* forma plural de línea de fuera derecha
# líneas de gol
## Castellà
### Nom

líneas de gol f. pl.
* forma plural de línea de gol
# líneas de golpe franco
## Castellà
### Nom

líneas de golpe franco f. pl.
* forma plural de línea de golpe franco
# líneas de jugadores
## Castellà
### Nom

líneas de jugadores f. pl.
* forma plural de línea de jugadores
# líneas de fotógrafos
## Castellà
### Nom

líneas de fotógrafos f. pl.
* forma plural de línea de fotógrafos
# líneas de juego
## Castellà
### Nom

líneas de juego f. pl.
* forma plural de línea de juego
# macades
## Català

   * Pronúncia: oriental /məˈka.ðəs/, occidental /maˈka.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

macades
* Participi femení plural del verb macar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ma·ca·des (3)
* Anagrames: camades, damascè
# macarelas salmón
## Castellà
### Nom

macarelas salmón f. pl.
* forma plural de macarela salmón
# macar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /məˈka/ Occidental: nord-occidental /maˈka/ valencià /maˈkaɾ/, /maˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: macà
   * Etimologia:
       Verb: d’origen incert, segle XIII, potser d’un romànic *maccare, de l’hebreu bíblic מַכָּה ‎(makah, «ferida»).
       Nom: de mac ‎(«còdol») i el sufix -ar.

### Verb

macar trans., pron. ‎(pronominal macar-se)
* Danyar un cos amb contusions.
* (pronominal) Fer-se malbé per cops, especialment la fruita.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: maco, maca, maquem

#### Traduccions

* Anglès: bruise $^{(en)}$
* Castellà: magullar $^{(es)}$
* Francès: meurtrir $^{(fr)}$
* Italià: ammaccare $^{(it)}$
* Occità: macar $^{(oc)}$

### Nom

macar m. ‎(plural macars)
* (mallorquí, menorquí) codolar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ma·car (2)
* Anagrames: arcam, caram, marca, marcà

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# macar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /məˈkar.sə/ balear /məˈkaɾ.sə/, /mə.kərˈsə/ Occidental: /maˈkaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

macar-se
* Forma pronominal de macar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: em maco, es maca, ens maquem

### Miscel·lània

* Anagrames: casarem, casàrem, escamar, macares, maceràs, mascare
# macarela salmón
## Castellà
### Nom

macarela salmón f. ‎(plural macarelas salmón)
* caràngid irisat

### Vegeu també

* macarela salmón. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# llenyaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʎə.ɲəˈɾi.əs/, occidental /ʎe.ɲaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

llenyaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de llenyar.

### Miscel·lània

* Anagrama: llenyaires
# llenyarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʎə.ɲəˈɾa/, occidental /ʎe.ɲaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

llenyarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de llenyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: lle·nya·rà (3)
* Anagrames: allenyar, anyellar
# llenyaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʎə.ɲəˈɾas/, occidental /ʎe.ɲaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

llenyaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de llenyar.
# llenyaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʎə.ɲəˈɾe/, occidental /ʎe.ɲaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

llenyaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de llenyar.
# llenyasses
## Català
### Verb

llenyasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb llenyar.
# llenyassen
## Català
### Verb

llenyassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb llenyar.
# llenyaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʎə.ɲəˈɾi.əw/, occidental /ʎe.ɲaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

llenyaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de llenyar.
# llenyarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ʎə.ɲəˈɾi.ən/, occidental /ʎe.ɲaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

llenyarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de llenyar.
# llenyassin
## Català
### Verb

llenyassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb llenyar.
# estimutatik
## Basc
### Nom

estimutatik
* ablatiu indefinit de estimu
# estimutarantz
## Basc
### Nom

estimutarantz
* al·latiu direccional indefinit de estimu
# estimàieu
## Català
### Verb

estimàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estimar.
# estimàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tiˈma.ɾəw/, occidental /es.tiˈma.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

estimàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de estimar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estimar.
# estimàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tiˈma.ɾəm/, occidental /es.tiˈma.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

estimàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de estimar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estimar.
# estimutik
## Basc
### Nom

estimutik
* ablatiu definit singular de estimu
# estimutzat
## Basc
### Nom

estimutzat
* prolatiu indefinit de estimu
# estimuz
## Basc
### Nom

estimuz
* instrumental indefinit de estimu
# espellucàs
## Català
### Verb

espellucàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellucar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellucar.

#### Variants

* [1] espelluqués, espellucara
* [2] espelluqués, espellucara
# espellucàssim
## Català
### Verb

espellucàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellucar.

#### Variants

* espelluquéssim, espelluquéssem, espellucàssem, espellucàrem
# espelluque
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈʎu.kə/, occidental /es.peˈʎu.ke/
   * Rimes: -uke

### Verb

espelluque
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de espellucar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb espellucar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb espellucar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb espellucar.

#### Variants

* [1] espelluco, espelluc
* [2,3,4] espelluqui
# espellucàssem
## Català
### Verb

espellucàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellucar.

#### Variants

* espelluquéssim, espelluquéssem, espellucàssim, espellucàrem
# espelluquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pəˈʎu.kən/, occidental /es.peˈʎu.ken/
   * Rimes: -uken

### Verb

espelluquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de espellucar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb espellucar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb espellucar.

#### Variants

* [2] espelluquin
* [3] espelluquin
# espellucàsseu
## Català
### Verb

espellucàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellucar.

#### Variants

* espelluquéssiu, espelluquésseu, espellucàssiu, espellucàreu
# espellucàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pə.ʎuˈka.βəw/, balear /əs.pə.ʎuˈka.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.pe.ʎuˈka.βew/ valencià /es.pe.ʎuˈka.vew/, /es.pe.ʎuˈka.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

espellucàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espellucar.
# espellucàssiu
## Català
### Verb

espellucàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espellucar.

#### Variants

* espelluquéssiu, espelluquésseu, espellucàsseu, espellucàreu
# lluertejar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎu.ər.təˈʒa/ balear /ʎu.əɾ.təˈd͡ʒa/, /ʎu.ər.təˈʒa/ Occidental: nord-occidental /ʎu.er.teˈʒa/ valencià /ʎu.eɾ.teˈd͡ʒaɾ/, /ʎu.eɾ.teˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: lluertejà
   * Etimologia: De lluert i el sufix -ejar.

### Verb

lluertejar intr.
* Vigilar amb cautela tot el voltant.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: lluertejo, lluerteja, lluertegem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

#### Traduccions

* Castellà: atisbar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: llu·er·te·jar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DCVB
# llegies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ʎəˈʒi.əs/ Occidental: nord-occidental /ʎeˈʒi.es/, valencià /ʎeˈd͡ʒi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

llegies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de llegir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: lle·gi·es (3)
* Anagrama: legisle
# llegigueren
## Català
### Verb

llegigueren
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb llegir.
# llegigueu
## Català
### Verb

llegigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb llegir.
# llegien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ʎəˈʒi.ən/ Occidental: nord-occidental /ʎeˈʒi.en/, valencià /ʎeˈd͡ʒi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

llegien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de llegir.
# llegiguera
## Català
### Verb

llegiguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb llegir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb llegir.
# llegigueres
## Català
### Verb

llegigueres
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb llegir.
# llegiguesses
## Català
### Verb

llegiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb llegir.
# llegiguessen
## Català
### Verb

llegiguessen
* (col·loquial) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb llegir.
# llepolegin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎə.puˈɫɛ.ʒin/ balear /ʎə.poˈɫə.ʒin/, /ʎə.puˈɫɛ.ʒin/ Occidental: nord-occidental /ʎe.poˈɫe.ʒin/, valencià /ʎe.poˈɫe.d͡ʒin/
   * Rimes: -ɛʒin

### Verb

llepolegin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb llepolejar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb llepolejar.
# llepolegis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎə.puˈɫɛ.ʒis/ balear /ʎə.poˈɫə.ʒis/, /ʎə.puˈɫɛ.ʒis/ Occidental: nord-occidental /ʎe.poˈɫe.ʒis/, valencià /ʎe.poˈɫe.d͡ʒis/
   * Rimes: -ɛʒis

### Verb

llepolegis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb llepolejar.
# llepolegés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎə.pu.ɫəˈʒes/ balear /ʎə.po.ɫəˈʒes/, /ʎə.pu.ɫəˈʒes/ Occidental: nord-occidental /ʎe.po.ɫeˈʒes/, valencià /ʎe.po.ɫeˈd͡ʒes/
   * Rimes: -es

### Verb

llepolegés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb llepolejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb llepolejar.
# llepolegéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎə.pu.ɫəˈʒe.səm/ balear /ʎə.po.ɫəˈʒe.səm/, /ʎə.pu.ɫəˈʒe.səm/ Occidental: nord-occidental /ʎe.po.ɫeˈʒe.sem/, valencià /ʎe.po.ɫeˈd͡ʒe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

llepolegéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb llepolejar.
# llepolegí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎə.pu.ɫəˈʒi/ balear /ʎə.po.ɫəˈʒi/, /ʎə.pu.ɫəˈʒi/ Occidental: nord-occidental /ʎe.po.ɫeˈʒi/, valencià /ʎe.po.ɫeˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

llepolegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de llepolejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: lle·po·le·gí (4)
* Anagrama: llepoleig
# llepoleig
## Català
### Verb

llepoleig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de llepolejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: lle·po·leig (3)
* Anagrames: llepolegi, llepolegí
# llepolegéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎə.pu.ɫəˈʒe.sim/ balear /ʎə.po.ɫəˈʒe.sim/, /ʎə.pu.ɫəˈʒe.sim/ Occidental: nord-occidental /ʎe.po.ɫeˈʒe.sim/, valencià /ʎe.po.ɫeˈd͡ʒe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

llepolegéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb llepolejar.
# llepolegéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎə.pu.ɫəˈʒe.siw/ balear /ʎə.po.ɫəˈʒe.siw/, /ʎə.pu.ɫəˈʒe.siw/ Occidental: nord-occidental /ʎe.po.ɫeˈʒe.siw/, valencià /ʎe.po.ɫeˈd͡ʒe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

llepolegéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb llepolejar.
# llepolegi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎə.puˈɫɛ.ʒi/ balear /ʎə.poˈɫə.ʒi/, /ʎə.puˈɫɛ.ʒi/ Occidental: nord-occidental /ʎe.poˈɫe.ʒi/, valencià /ʎe.poˈɫe.d͡ʒi/
   * Rimes: -ɛʒi

### Verb

llepolegi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de llepolejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb llepolejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb llepolejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb llepolejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: lle·po·le·gi (4)
* Anagrama: llepoleig
# llepolegésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ʎə.pu.ɫəˈʒe.səw/ balear /ʎə.po.ɫəˈʒe.səw/, /ʎə.pu.ɫəˈʒe.səw/ Occidental: nord-occidental /ʎe.po.ɫeˈʒe.sew/, valencià /ʎe.po.ɫeˈd͡ʒe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

llepolegésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb llepolejar.
# estrafessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈfe.sis/, occidental /es.tɾaˈfe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

estrafessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrafer.

#### Variants

* estrafesses, estraferes
# estrafer
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.tɾəˈfe/ Occidental: nord-occidental /es.tɾaˈfe/ valencià /es.tɾaˈfeɾ/, /es.tɾaˈfe/ Informal: nord-occidental /as.tɾaˈfe/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: Encreuament dels sinònims escarnir i contrafer.

### Verb

estrafer trans.
* Canviar alguna cosa perquè no sigui reconeguda o que sembli pertànyer a un altre.
    «No demano gran cosa: / poder parlar sense estrafer la veu.» (Miquel Martí i Pol, Vint-i-set poemes en tres temps)
* Imitar maldestrament una altra persona o un tret seu.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: estrafaig, estrafà, estrafem

#### Sinònims

* contrafer

#### Traduccions

* Anglès: disguise $^{(en)}$
* Anglès: imitate $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·fer (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# estraferes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈfe.ɾəs/, occidental /es.tɾaˈfe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

estraferes
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de estrafer.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrafer.

#### Variants

* [2] estrafessis, estrafesses
# estrafesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈfe.səs/, occidental /es.tɾaˈfe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

estrafesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrafer.

#### Variants

* estrafessis, estraferes
# estrafessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈfe.sin/, occidental /es.tɾaˈfe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

estrafessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrafer.

#### Variants

* estrafessen, estraferen
# estrafera
## Català
### Verb

estrafera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrafer.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrafer.

#### Variants

* [1] estrafés
* [2] estrafés

### Miscel·lània

* Anagrama: estrafaré
# estraferen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈfe.ɾən/, occidental /es.tɾaˈfe.ɾen/
   * Rimes: -eɾen

### Verb

estraferen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de estrafer.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrafer.

#### Variants

* [2] estrafessin, estrafessen

### Miscel·lània

* Anagrames: entaferres, entaferrés
# estrafessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈfe.sən/, occidental /es.tɾaˈfe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

estrafessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb estrafer.

#### Variants

* estrafessin, estraferen
# estrafaça
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈfa.sə/, occidental /es.tɾaˈfa.sa/
   * Rimes: -asa

### Verb

estrafaça
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb estrafer.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb estrafer.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb estrafer.

#### Variants

* [1] estrafaci
* [2] estrafaci
* [3] estrafaci
# estrafem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾəˈfɛm/ balear /əs.tɾəˈfəm/, /əs.tɾəˈfɛm/ Occidental: /es.tɾaˈfem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

estrafem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de estrafer.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb estrafer.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb estrafer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tra·fem (3)
* Anagrama: fematers
# estrafaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾə.fəˈɾe/, occidental /es.tɾa.faˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

estrafaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de estrafer.

### Miscel·lània

* Anagrama: estrafera
# estrafeies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾəˈfɛ.jəs/ balear /əs.tɾəˈfə.jəs/, /əs.tɾəˈfɛ.jəs/ Occidental: /es.tɾaˈfe.jes/
   * Rimes: -ɛjes

### Verb

estrafeies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de estrafer.
# estrafeia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾəˈfɛ.jə/ balear /əs.tɾəˈfə.jə/, /əs.tɾəˈfɛ.jə/ Occidental: /es.tɾaˈfe.ja/
   * Rimes: -ɛja

### Verb

estrafeia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de estrafer.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de estrafer.
# estrafaç
## Català
### Verb

estrafaç
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de estrafer.

#### Variants

* estrafaig
# estrafeien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾəˈfɛ.jən/ balear /əs.tɾəˈfə.jən/, /əs.tɾəˈfɛ.jən/ Occidental: /es.tɾaˈfe.jen/
   * Rimes: -ɛjen

### Verb

estrafeien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de estrafer.
# estrafaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾə.fəˈɾi.əw/, occidental /es.tɾa.faˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

estrafaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de estrafer.
# espillegí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pi.ʎəˈʒi/ Occidental: nord-occidental /es.pi.ʎeˈʒi/, valencià /es.pi.ʎeˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

espillegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de espillejar.
# espillegés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pi.ʎəˈʒes/ Occidental: nord-occidental /es.pi.ʎeˈʒes/, valencià /es.pi.ʎeˈd͡ʒes/
   * Rimes: -es

### Verb

espillegés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espillejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espillejar.
# espillegéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pi.ʎəˈʒe.səm/ Occidental: nord-occidental /es.pi.ʎeˈʒe.sem/, valencià /es.pi.ʎeˈd͡ʒe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

espillegéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espillejar.
# espillegésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pi.ʎəˈʒe.səw/ Occidental: nord-occidental /es.pi.ʎeˈʒe.sew/, valencià /es.pi.ʎeˈd͡ʒe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

espillegésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espillejar.
# espillegesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.pi.ʎəˈʒe.səs/ Occidental: nord-occidental /es.pi.ʎeˈʒe.ses/, valencià /es.pi.ʎeˈd͡ʒe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

espillegesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb espillejar.