OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arraconava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.kuˈna.βə/ balear /ə.rə.koˈna.və/, /ə.rə.kuˈna.və/ Occidental: /a.ra.koˈna.βa/, /a.ra.koˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

arraconava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arraconar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arraconar.
# arraconaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.kuˈna.βəs/ balear /ə.rə.koˈna.vəs/, /ə.rə.kuˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ra.koˈna.βes/, valencià /a.ra.koˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

arraconaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arraconar.
# arraconassis
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.rə.koˈna.sis/, /ə.rə.kuˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

arraconassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraconar.
    [Tu] arraconessis, arraconesses, arraconasses, arraconassis o arraconares.
# arraconau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /ə.rə.koˈnaw/, /ə.rə.kuˈnaw/ alguerès /a.ra.kuˈnaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

arraconau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arraconar.
    [Vosaltres/vós] arraconeu o arraconau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arraconar.
    Inspeccioneu o arraconau [vosaltres/vós].
# arraconasses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.kuˈna.səs/ balear /ə.rə.koˈna.səs/, /ə.rə.kuˈna.səs/ Occidental: /a.ra.koˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

arraconasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraconar.
    [Tu] arraconessis, arraconesses, arraconasses, arraconassis o arraconares.
# arraconaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.kuˈna.βən/ balear /ə.rə.koˈna.vən/, /ə.rə.kuˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ra.koˈna.βen/, valencià /a.ra.koˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

arraconaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arraconar.
# arrissaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.səˈɾi.əs/, occidental /a.ri.saˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrissaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arrissar.
# arrissarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.səˈɾa/, occidental /a.ri.saˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrissarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arrissar.
# arrissassin
## Català
### Verb

arrissassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrissaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.səˈɾas/, occidental /a.ri.saˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrissaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arrissar.
# arrissassen
## Català
### Verb

arrissassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrissasses
## Català
### Verb

arrissasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrissassis
## Català
### Verb

arrissassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrissaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ri.səˈɾi.əw/, occidental /a.ri.saˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrissaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrissar.
# arreveixinàssim
## Català
### Verb

arreveixinàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreveixinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·vei·xi·nàs·sim (6)
# arreveixinàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βə.ʃiˈna.βəm/, balear /ə.rə.və.ʃiˈna.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.re.βej.ʃiˈna.βem/ valencià /a.re.vej.ʃiˈna.vem/, /a.re.βe.ʃiˈna.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

arreveixinàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arreveixinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·vei·xi·nà·vem (6)
# arreveixinés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βə.ʃiˈnes/, balear /ə.rə.və.ʃiˈnes/ Occidental: nord-occidental /a.re.βej.ʃiˈnes/ valencià /a.re.vej.ʃiˈnes/, /a.re.βe.ʃiˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

arreveixinés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreveixinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreveixinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·vei·xi·nés (5)
* Anagrames: eixivernares, renaixerives, reveixinar-se, reveixinares
# arreveixinéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βə.ʃiˈne.sim/, balear /ə.rə.və.ʃiˈne.sim/ Occidental: nord-occidental /a.re.βej.ʃiˈne.sim/ valencià /a.re.vej.ʃiˈne.sim/, /a.re.βe.ʃiˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arreveixinéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreveixinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·vei·xi·nés·sim (6)
# arreveixinésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βə.ʃiˈne.səw/, balear /ə.rə.və.ʃiˈne.səw/ Occidental: nord-occidental /a.re.βej.ʃiˈne.sew/ valencià /a.re.vej.ʃiˈne.sew/, /a.re.βe.ʃiˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arreveixinésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreveixinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·vei·xi·nés·seu (6)
# arreveixinéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βə.ʃiˈne.siw/, balear /ə.rə.və.ʃiˈne.siw/ Occidental: nord-occidental /a.re.βej.ʃiˈne.siw/ valencià /a.re.vej.ʃiˈne.siw/, /a.re.βe.ʃiˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arreveixinéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreveixinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·vei·xi·nés·siu (6)
# arreveixiní
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βə.ʃiˈni/, balear /ə.rə.və.ʃiˈni/ Occidental: nord-occidental /a.re.βej.ʃiˈni/ valencià /a.re.vej.ʃiˈni/, /a.re.βe.ʃiˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

arreveixiní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arreveixinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·vei·xi·ní (5)
# arreveixinàssiu
## Català
### Verb

arreveixinàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreveixinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·vei·xi·nàs·siu (6)
# arreveixinàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βə.ʃiˈna.βəw/, balear /ə.rə.və.ʃiˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.re.βej.ʃiˈna.βew/ valencià /a.re.vej.ʃiˈna.vew/, /a.re.βe.ʃiˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arreveixinàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arreveixinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·vei·xi·nà·veu (6)
# arreveixinéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.βə.ʃiˈne.səm/, balear /ə.rə.və.ʃiˈne.səm/ Occidental: nord-occidental /a.re.βej.ʃiˈne.sem/ valencià /a.re.vej.ʃiˈne.sem/, /a.re.βe.ʃiˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arreveixinéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreveixinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·vei·xi·nés·sem (6)
# arrenglerí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋ.ɡɫəˈɾi/, occidental /a.reŋ.ɡɫeˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

arrenglerí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrenglerar.
# arrenglin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɛŋ.ɡɫin/, occidental /aˈreŋ.ɡɫin/

### Verb

arrenglin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrenglar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrenglar.
# arrenglis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɛŋ.ɡɫis/, occidental /aˈreŋ.ɡɫis/

### Verb

arrenglis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrenglar.
# arrengles
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɛŋ.ɡɫəs/, occidental /aˈreŋ.ɡɫes/

### Verb

arrengles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arrenglar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrenglar.
# arrenglessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫe.sən/, occidental /a.reŋˈɡɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arrenglessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglar.
# arrenglesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫe.səs/, occidental /a.reŋˈɡɫe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arrenglesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglar.
# arrenglessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫe.sis/, occidental /a.reŋˈɡɫe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arrenglessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglar.
# arrenglessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡɫe.sin/, occidental /a.reŋˈɡɫe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arrenglessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrenglar.
# arramadam
## Català
### Verb

arramadam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arramadar.
# arrako
## Basc
### Nom

arrako
* genitiu locatiu definit singular de arra
# arramada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈma.ðə/, occidental /a.raˈma.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

arramada
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arramadar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arramadar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ma·da (4)
* Anagrama: amarrada
# arramadar-se
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈðar.sə/, occidental /a.ra.maˈðaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

arramadar-se
* Forma pronominal de arramadar.

### Miscel·lània

* Anagrames: arramadares, desamarrara
# arramad
## Català
### Verb

arramad
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arramadar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·mad (3)
* Anagrama: marrada
# arramadara
## Català
### Verb

arramadara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramadar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramadar.
# aquilotàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈta.βəw/ balear /ə.ki.ɫoˈta.vəw/, /ə.ki.ɫuˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ki.ɫoˈta.βew/ valencià /a.ki.ɫoˈta.vew/, /a.ki.ɫoˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aquilotàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aquilotar.
# aquilotésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈte.səw/ balear /ə.ki.ɫoˈte.səw/, /ə.ki.ɫuˈte.səw/ Occidental: /a.ki.ɫoˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

aquilotésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# aquilotéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈte.sim/ balear /ə.ki.ɫoˈte.sim/, /ə.ki.ɫuˈte.sim/ Occidental: /a.ki.ɫoˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

aquilotéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# aquilotéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈte.siw/ balear /ə.ki.ɫoˈte.siw/, /ə.ki.ɫuˈte.siw/ Occidental: /a.ki.ɫoˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

aquilotéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# aquina
## Català

   * Pronúncia: balear /əˈki.nə/
   * Rimes: -ina
   * Etimologia: Fals femení de aquí.

### Adverbi

aquina
* (eivissenc) Forma alternativa de aquí.

#### Variants

* aquineta
* aquinetes

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·qui·na (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# aquineta
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.kiˈnə.tə/
   * Rimes: -ɛta
   * Etimologia: De aquina i el sufix -eta.

### Adverbi

aquineta
* (eivissenc) Forma alternativa de aquí.

#### Variants

* aquinetes

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·qui·ne·ta (4)
* Anagrama: ataquine

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# aquilotéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈte.səm/ balear /ə.ki.ɫoˈte.səm/, /ə.ki.ɫuˈte.səm/ Occidental: /a.ki.ɫoˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

aquilotéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# aquilotés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈtes/ balear /ə.ki.ɫoˈtes/, /ə.ki.ɫuˈtes/ Occidental: /a.ki.ɫoˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

aquilotés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.

### Miscel·lània

* Anagrama: alíquotes
# aquilotí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈti/ balear /ə.ki.ɫoˈti/, /ə.ki.ɫuˈti/ Occidental: /a.ki.ɫoˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

aquilotí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aquilotar.
# arroleremmo
## Italià
### Verb

arroleremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de arrolare
# arroleremo
## Italià
### Verb

arroleremo
* primera persona plural (noi) del futur de arrolare
# arrolereste
## Italià
### Verb

arrolereste
* segona persona plural (voi) del condicional de arrolare
# arrolerò
## Italià
### Verb

arrolerò
* primera persona singular (io) del futur de arrolare
# arroli
## Italià
### Verb

arroli
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de arrolare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de arrolare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de arrolare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de arrolare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de arrolare
# arroliamo
## Italià
### Verb

arroliamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de arrolare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de arrolare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de arrolare
# arrolerei
## Italià
### Verb

arrolerei
* primera persona singular (io) del condicional de arrolare
# arroleresti
## Italià
### Verb

arroleresti
* segona persona singular (tu) del condicional de arrolare
# arrolerete
## Italià
### Verb

arrolerete
* segona persona plural (voi) del futur de arrolare
# arrolerà
## Italià
### Verb

arrolerà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de arrolare
# arroqués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈkes/ balear /ə.roˈkes/, /ə.ruˈkes/ Occidental: /a.roˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

arroqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
# arroquí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈki/ balear /ə.roˈki/, /ə.ruˈki/ Occidental: /a.roˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

arroquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrocar.
# arroquis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɔ.kis/, occidental /aˈrɔ.kis/
   * Rimes: -ɔkis

### Verb

arroquis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrocar.
# arroquésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈke.səw/ balear /ə.roˈke.səw/, /ə.ruˈke.səw/ Occidental: /a.roˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arroquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
# arroquéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈke.sim/ balear /ə.roˈke.sim/, /ə.ruˈke.sim/ Occidental: /a.roˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arroquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
# arroqueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈkɛw/ balear /ə.roˈkəw/, /ə.ruˈkɛw/ Occidental: /a.roˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arroqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrocar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrocar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrocar.
# arroqui
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɔ.ki/, occidental /aˈrɔ.ki/
   * Rimes: -ɔki

### Verb

arroqui
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrocar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrocar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrocar.
# arroquéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈke.siw/ balear /ə.roˈke.siw/, /ə.ruˈke.siw/ Occidental: /a.roˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arroquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
# arroquin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɔ.kin/, occidental /aˈrɔ.kin/
   * Rimes: -ɔkin

### Verb

arroquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrocar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrocar.
# arroquéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈke.səm/ balear /ə.roˈke.səm/, /ə.ruˈke.səm/ Occidental: /a.roˈke.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arroquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
# arriveranno
## Italià
### Verb

arriveranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de arrivare
# arriverebbe
## Italià
### Verb

arriverebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de arrivare
# arriverebbero
## Italià
### Verb

arriverebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de arrivare
# arriveremo
## Italià
### Verb

arriveremo
* primera persona plural (noi) del futur de arrivare
# arriverei
## Italià
### Verb

arriverei
* primera persona singular (io) del condicional de arrivare
# arrivereste
## Italià
### Verb

arrivereste
* segona persona plural (voi) del condicional de arrivare
# arriveresti
## Italià
### Verb

arriveresti
* segona persona singular (tu) del condicional de arrivare
# arriver
## Francès

   * Pronúncia: /a.ʁi.ve/
   * Etimologia: Del llatí ripa, d'on va sorgir l'accepció «venir de l'altra riba».

### Verb

arriver
* arribar
* esdevenir, succeir

#### Sinònims

* atteindre
* réussir
* parvenir

#### Compostos i expressions

* j'arrive - ara vinc
* quoi qu'il arrive - peti qui peti

### Notes

Aquest verb es conjuga amb l'auxiliar être per formar els temps compostos de la veu activa.
# arriverai
## Italià
### Verb

arriverai
* segona persona singular (tu) del futur de arrivare
# arriveremmo
## Italià
### Verb

arriveremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de arrivare
# arregús
## Català
### Verb

arregús
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arregussar.
# arregusséssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ɣuˈse.səm/, occidental /a.re.ɣuˈse.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arregusséssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arregussésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ɣuˈse.səw/, occidental /a.re.ɣuˈse.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arregussésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arregusséssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ɣuˈse.siw/, occidental /a.re.ɣuˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arregusséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arrekin
## Basc
### Nom

arrekin
* comitatiu indefinit de ar
* comitatiu definit plural de ar
* comitatiu definit plural de arra
# arrek
## Basc
### Nom

arrek
* ergatiu indefinit de ar
* ergatiu definit plural de ar
* ergatiu definit plural de arra
# arregussés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ɣuˈses/, occidental /a.re.ɣuˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

arregussés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arregussí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ɣuˈsi/, occidental /a.re.ɣuˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

arregussí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arregussar.
# arregusséssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ɣuˈse.sim/, occidental /a.re.ɣuˈse.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arregusséssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arrei
## Català
### Verb

arrei
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrear.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·rei (2)
* Anagrames: arrie, raier, riera, Riera

## Basc
### Nom

arrei
* datiu definit plural de ar
* datiu definit plural de arra
# arcus anterior atlantis
## Llatí
### Nom

arcus anterior atlantis
* (Terminologia Anatomica) arc anterior de l'atles

### Vegeu també

* arcus anterior atlantis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arcus dentalis maxillaris
## Llatí
### Nom

arcus dentalis maxillaris
* (Terminologia Anatomica) arc dental superior, arcada dental superior

#### Sinònims

* arcus dentalis superior

### Vegeu també

* arcus dentalis maxillaris. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arcus dentalis superior
## Llatí
### Nom

arcus dentalis superior
* (Terminologia Anatomica) arc dental superior, arcada dental superior

#### Sinònims

* arcus dentalis maxillaris

### Vegeu també

* arcus dentalis superior. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arcus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.kʊs/
   * Etimologia: Del protoindoeuropeu *h₂erkʷo- («arquejat»).

### Nom

arcus m. ‎(genitiu arcūs)
* arc

#### Declinació

4a declinació -us, -ūs :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | arcus | arcūs |
| Vocatiu | arcus | arcūs |
| Acusatiu | arcum | arcūs |
| Genitiu | arcūs | arcuum |
| Datiu | arcuī | arcibus |
| Ablatiu | arcū | arcibus |
# arcus aortae
## Llatí
### Nom

arcus aortae
* (Terminologia Anatomica) crossa de l'aorta, arc de l'aorta

### Vegeu també

* arcus aortae. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arcus dentalis mandibularis
## Llatí
### Nom

arcus dentalis mandibularis
* (Terminologia Anatomica) arc dental inferior, arcada dental inferior

#### Sinònims

* arcus dentalis inferior

### Vegeu també

* arcus dentalis mandibularis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arcus inguinalis
## Llatí
### Nom

arcus inguinalis
* (Terminologia Anatomica) lligament inguinal, arc crural

#### Sinònims

* ligamentum inguinale

### Vegeu també

* arcus inguinalis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arcus alveolaris
## Llatí
### Nom

arcus alveolaris
* (Terminologia Anatomica) arc alveolar

### Vegeu també

* arcus alveolaris. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arcus costalis
## Llatí
### Nom

arcus costalis
* (Terminologia Anatomica) arc costal

### Vegeu també

* arcus costalis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# arcus dentalis inferior
## Llatí
### Nom

arcus dentalis inferior
* (Terminologia Anatomica) arc dental inferior, arcada dental inferior

#### Sinònims

* arcus dentalis mandibularis

### Vegeu també

* arcus dentalis inferior. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# assabentaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.βənˈta.βəs/, balear /ə.sə.bənˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.sa.βenˈta.βes/ valencià /a.sa.benˈta.ves/, /a.sa.βenˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

assabentaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de assabentar.