OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# escamarréssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.məˈre.səm/, occidental /es.ka.maˈre.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

escamarréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escamarrar.

#### Variants

* escamarràssem, escamarràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·mar·rés·sem (5)
* Anagrama: escarraméssem
# escamarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kə.məˈɾa/, occidental /es.ka.maˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

escamarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de escamar.
# espiaríveu
## Català
### Verb

espiaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de espiar.
# espiaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pi.əˈɾi.əw/, occidental /es.pi.aˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

espiaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de espiar.
# espiarives
## Català
### Verb

espiarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de espiar.
# esconguessen
## Català antic
### Verb

esconguessen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de escondre
# esconguets
## Català antic
### Verb

esconguets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de escondre
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de escondre
# esconguérets
## Català antic
### Verb

esconguérets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de escondre
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de escondre
# escongues
## Català antic
### Verb

escongues
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de escondre
# esconguist
## Català antic
### Verb

esconguist
* segona persona singular (tu) del passat de escondre
# esconguérem
## Català antic
### Verb

esconguérem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de escondre
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de escondre
# esconguéreu
## Català antic
### Verb

esconguéreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de escondre
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de escondre
# esconguesses
## Català antic
### Verb

esconguesses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de escondre
# escongueu
## Català antic
### Verb

escongueu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de escondre
# escongué
## Català antic
### Verb

escongué
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de escondre
# esgarrinyaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.ri.ɲəˈɾan/, occidental /ez.ɣa.ri.ɲaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

esgarrinyaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de esgarrinyar.
# esgarrinya
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡəˈri.ɲə/, occidental /ez.ɣaˈri.ɲa/
   * Rimes: -iɲa

### Verb

esgarrinya
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de esgarrinyar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb esgarrinyar.
# esgarrinyar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡə.riˈɲa/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣa.riˈɲa/ valencià /ez.ɣa.riˈɲaɾ/, /ez.ɣa.riˈɲa/ Informal: nord-occidental /az.ɣa.riˈɲa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: De esgarrar i l'infix -iny-.

### Verb

esgarrinyar trans.
* (nord-occidental) esgarrinxar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: esgarrinyo, esgarrinya, esgarrinyem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gar·ri·nyar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# esgarrinyaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.riˈɲa.ɾən/, occidental /ez.ɣa.riˈɲa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

esgarrinyaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de esgarrinyar.
# esgarrinyares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡə.riˈɲa.ɾəs/, occidental /ez.ɣa.riˈɲa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

esgarrinyares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de esgarrinyar.
# escurçavo
## Català
### Verb

escurçavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escurçar.
# escurçaves
## Català
### Verb

escurçaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de escurçar.
# escurço
## Català
### Verb

escurço
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escurçar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb escurçar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb escurçar.
# escurçons violeta
## Català
### Nom

escurçons violeta m. pl.
* Forma plural de escurçó violeta.
# escurços
## Català
### Verb

escurços
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escurçar.
# escurçà
## Català
### Verb

escurçà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de escurçar.
# escurçavi
## Català
### Verb

escurçavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escurçar.
# escurçàieu
## Català
### Verb

escurçàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escurçar.
# -itud
## Català

   * Pronúncia: /iˈtut/
   * Etimologia: Del llatí -itudo.

### Sufix

-itud f. ‎(nominal)
* Forma sufixada que significa qualitat de.
    ample → amplitud

#### Relacionats

* -ària, -ada, -eria, -ícia, -isme, -esa, -itat, -edat, -ància, -ència, -or, -ura

#### Derivats
### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC
# -it
## Català

   * Etimologia: Del llatí -īttus.
   * Etimologia: Cultisme del llatí -ītēs, del grec antic -ῑ́της ‎(-ī́tēs).

### Sufix

-it
* Diminutiu.
    cabra → cabrit

#### Notes

* És un sufix fòssil de baix rendiment.

### Sufix

-it
* (química) Nomenclatura tradicional d’anions derivats d’àcids que acaben en -ós.
    bromós → bromit, sulfurós → sulfit

#### Traduccions

* Anglès: -ite $^{(en)}$
* Castellà: -ito $^{(es)}$
* Francès: -ite $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, Optimot
# -itas
## Llatí

   * Etimologia: Del protoindoeuropeu *-teh₂ts, («extensió de»).

### Sufix

-itas
* qualitat de
    Ex.: antiquus → antiquitas
    Ex.: vērus → vēritās

#### Descendents

| Anglès: -ity Català: -itat Castellà: -idad | Francès: -ité Italià: -ità Portuguès: -idade |
# -itat
## Català

   * Pronúncia: /iˈtat/
   * Etimologia: Del llatí -itas.

### Sufix

-itat f. ‎(nominal)
* Forma sufixada que significa qualitat de.
    solidari + -itat → solidaritat

#### Sinònims

* -tat, -etat

#### Relacionats

* -ària, -ada, -eria, -ícia, -isme, -itud, -esa, -edat, -ància, -ència, -or, -ura

#### Derivats
### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC
# -ist-
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈi.st/
   * Àudio: França
   * Etimologia: Del llatí -ista, del francès -iste, de l'anglès -ist, de l'italià -ista, del rus -ист ‎(-ist), del polonès -ista o -ysta.

### Infix

-ist-
* ista

#### Notes

* En contraposició amb -ant-, denota algú que professionalment s'ocupa de l'acció que indica l'arrel del mot. Per exemple, designanto és 'persona que dibuixa' i designisto, 'persona que dibuixa professionalment.'
# -iste
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈis.tə/, occidental /ˈis.te/

### Sufix

-iste m. ‎(femení -ista)
* (occidental) Forma alternativa de -ista.

#### Notes

Habitualment pronunciat en català occidental diferenciant el masculí (-e) i el femení (-a), sent indistint en català oriental. En la llengua escrita és més habitual usar-lo amb gènere invariable (-ista). La doble pronúncia està recollida en l’estàndard oral de l’IEC, però la seva grafia només està recollida en el diccionari de l'AVL.

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV

## Francès

   * Etimologia: Derivat del grec antic -ιστής ‎(-istḗs).

### Sufix

-iste
* Emprat per crear adjectius, equivalent a -isme.
    cube → cubiste
* Emprat per fer substantius amb el sentit de «el qui practica» un ofici, una activitat, una ideologia
    violon → violoniste
    communisme → communiste
# -ista
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈis.tə/, occidental /ˈis.ta/
   * Etimologia: Del llatí -ista.

### Sufix

-ista m. f. ‎(nominal)
* Ofici relacionat amb.
    futbol + -ista → futbolista

#### Relacionats

* (ofici): -aire, -er

### Sufix

-ista inv. ‎(adjectival)
* Seguidoir o partidari de.
    Marx + -ista → marxista

### Variants

* -iste (valencià, masculí)

### Notes

* No forma diftong amb la vocal anterior aplicant-se l’excepció d’estalvi de dièresi.
* Habitualment pronunciat en català occidental diferenciant el masculí (-e) i el femení (-a), sent indistint en català oriental. En la llengua escrita és més habitual usar-lo amb gènere invariable (-ista). La doble pronúncia està recollida en l’estàndard oral de l’IEC. La grafia opcional -iste està recollida en el diccionari de l'AVL.

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC
# -itis
## Català

   * Pronúncia: /ˈi.tis/
   * Etimologia: Del neollatí -ītis, del grec antic -ῖτις ‎(-îtis), forma femenina de -ίτης ‎(-ítēs, «relatiu a») perquè s’usava amb νόσος ‎(nósos, «malaltia»).

### Sufix

-itis f. ‎(nominal)
* (patologia) Indicació de malaltia caracteritzada per una inflamació.
    ili → ileïtis
* (informal, humorístic) Indicació emfàtica d’afectació excessiva, sensibleria.
    mama → mamitis

#### Derivats
### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC
# -itzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iˈd͡za/, balear /iˈd͡za/ alguerès /iˈza/ Occidental: nord-occidental /iˈd͡za/, valencià /iˈzaɾ/
   * Etimologia: Del llatí -izare, del grec antic -ίζειν ‎(-ízein).

### Sufix

-itzar
* Aplicat a un substantiu o adjectiu forma un verb que expressa la seva realització o convertir-se'n.
    sexual + -itzar → sexualitzar, gallec + -itzar → galleguitzar

#### Notes

* En grafia medieval i moderna arcaica s'escrivia predominantment -isar: realisar, actualisar... La forma -itzar era un cultisme usat especialment en paraules gregues religioses.
* Actualment és un sufix productiu en tecnicismes. S'aplica també a algun nom propi (pasteuritzar) o acrònim (uperitzar).
* La pronúncia tradicional era fricativa [z] i la culta africada [d͡z].
** En català central i nord-occidental s’ha generalitzat la pronúncia culta considerant la tradicional com a arcaica o relaxada.
** En balear predomina la pronúncia tradicional, però en registres formals s’usa la culta.
** En valencià s’accepta la pronúncia tradicional en registres formals.
* És una hipercorrecció aplicar-lo a verbs formats per una arrel -is- que donen la terminació -isar (matisar).

#### Traduccions

* Anglès: -ize $^{(en)}$, -yze $^{(en)}$, -ise $^{(en)}$, -yse $^{(en)}$
* Castellà: -izar $^{(es)}$
* Esperanto: -igi $^{(eo)}$
* Francès: -iser $^{(fr)}$, -yser $^{(fr)}$
* Italià: -izzare $^{(it)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC
* Fitxa de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià.
# escarniren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kərˈni.ɾən/, occidental /es.kaɾˈni.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

escarniren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de escarnir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarnir.

#### Variants

* [1] escarnigueren
* [2] escarniguessen, escarnigueren, escarnissin, escarnissen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·ren (4)
* Anagrama: enrancir-se

## Català antic
### Verb

escarniren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de escarnir
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de escarnir

#### Variants

* [2] escarnissen
# escarniguéveu
## Català
### Verb

escarniguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escarnir.

#### Variants

* escarníveu, escarníeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·gué·veu (5)
# escarnirem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kər.niˈɾɛm/ balear /əs.kəɾ.niˈɾəm/, /əs.kər.niˈɾɛm/ Occidental: /es.kaɾ.niˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

escarnirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de escarnir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·rem (4)
* Anagrames: camerrines, mercenaris

## Català antic
### Verb

escarnirem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del futur de escarnir
# escarnires
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kərˈni.ɾəs/, occidental /es.kaɾˈni.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

escarnires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de escarnir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escarnir.

#### Variants

* [1] escarnigueres
* [2] escarniguesses, escarnigueres, escarnissis, escarnisses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·res (4)
* Anagrama: sincerar-se

## Català antic
### Verb

escarnires
* segona persona singular (tu) del passat de escarnir
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de escarnir

#### Variants

* [1] escarnist
* [2] escarnisses
# escarniguévem
## Català
### Verb

escarniguévem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de escarnir.

#### Variants

* escarnívem, escarníem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·gué·vem (5)
# escarnir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kərˈni/ Occidental: nord-occidental /es.karˈni/ valencià /es.kaɾˈniɾ/, /es.kaɾˈni/ Informal: nord-occidenal /as.kaɾˈni/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: escarní
   * Etimologia: Del llatí vulgar *escarnire, del fràncic *scerōn, del protogermànic *skarną ‎(«merda»), segle XIV.

### Verb

escarnir trans.
* Riure-se'n d'algú per deixar-lo en ridícul.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: escarneixo, escarneix, escarnim

#### Sinònims

* afalconar-se, befar, burlar-se, escarnufar, fotre’s, mofar-se, passejar-se, ridiculitzar, rifar-se, riure's, trufar-se

#### Traduccions

* Alemany: spotten $^{(de)}$
* Anglès: jeer $^{(en)}$, scoff $^{(en)}$
* Castellà: escarnecer $^{(es)}$, burlarse $^{(es)}$
* Finès: pilkata $^{(fi)}$
* Francès: railler $^{(fr)}$, moquer $^{(fr)}$
* Georgià: დაცინვა $^{(ka)}$ ‎(dàtsinva)
* Grec antic: σκώπτω $^{(grc)}$ ‎(skṓptō)
* Italià: schernire $^{(it)}$, deridere $^{(it)}$, motteggiare $^{(it)}$
* Llatí: cavillor $^{(la)}$
* Neerlandès: spotten $^{(nl)}$
* Polonès: wyśmiewać $^{(pl)}$
* Portuguès: zombar $^{(pt)}$
* Rus: насмеха́ться $^{(ru)}$ ‎(nasmekhàtsia)
* Serbocroat: rugati se $^{(sh)}$
* Suec: häckla $^{(sv)}$
* Txec: posmívat se $^{(cs)}$
* Vietnamita: chế giễu $^{(vi)}$
* Xinès: 嘲笑 $^{(zh)}$ ‎(cháoxiào)

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·nir (3)
* Anagrames: arriencs, enrarisc, sarciren, sincerar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: escarnir

## Català antic

   * Etimologia: Del llatí vulgar *escarnire, del fràncic *scerōn.

### Verb

escarnir
* escarnir (riure-se’n)
    «En la ciutat de París un escolà era molt rústech e de flaca memòria, per manera que no podia apendre ne retenir neguna sciència, per la qual [cosa] l' escarnien tots los altres e li deÿen ydiota.» (Arnau de Lieja, Recull d'exemples i miracles, s. XV)

#### Variants

* scarnir

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, DTCA, CIVAL
# escarnint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kərˈnin/ balear /əs.kəɾˈnint/, /əs.kərˈnin/ Occidental: nord-occidental /es.karˈnin/ valencià /es.kaɾˈnint/, /es.kaɾˈnin/
   * Rimes: -int

### Verb

escarnint
* Gerundi del verb escarnir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·nint (3)
* Anagrama: trescanin

## Català antic
### Verb

escarnint
* gerundi de escarnir
# escarniran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kər.niˈɾan/, occidental /es.kaɾ.niˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

escarniran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de escarnir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·ni·ran (4)

## Català antic
### Verb

escarniran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de escarnir
# Fl
## Multilingüe
### Símbol

Fl
* Símbol químic del flerovi.

#### Relacionats

| $_1$ H | | | | | | | | | | | | | | | | | $_2$ He |
| $_3$ Li | $_4$ Be | | | | | | | | | | | $_5$ B | $_6$ C | $_7$ N | $_8$ O | $_9$ F | $_{10}$ Ne |
| $_{11}$ Na | $_{12}$ Mg | | | | | | | | | | | $_{13}$ Al | $_{14}$ Si | $_{15}$ P | $_{16}$ S | $_{17}$ Cl | $_{18}$ Ar |
| $_{19}$ K | $_{20}$ Ca | $_{21}$ Sc | $_{22}$ Ti | $_{23}$ V | $_{24}$ Cr | $_{25}$ Mn | $_{26}$ Fe | $_{27}$ Co | $_{28}$ Ni | $_{29}$ Cu | $_{30}$ Zn | $_{31}$ Ga | $_{32}$ Ge | $_{33}$ As | $_{34}$ Se | $_{35}$ Br | $_{36}$ Kr |
| $_{37}$ Rb | $_{38}$ Sr | $_{39}$ Y | $_{40}$ Zr | $_{41}$ Nb | $_{42}$ Mo | $_{43}$ Tc | $_{44}$ Ru | $_{45}$ Rh | $_{46}$ Pd | $_{47}$ Ag | $_{48}$ Cd | $_{49}$ In | $_{50}$ Sn | $_{51}$ Sb | $_{52}$ Te | $_{53}$ I | $_{54}$ Xe |
| $_{55}$ Cs | $_{56}$ Ba | * | $_{72}$ Hf | $_{73}$ Ta | $_{74}$ W | $_{75}$ Re | $_{76}$ Os | $_{77}$ Ir | $_{78}$ Pt | $_{79}$ Au | $_{80}$ Hg | $_{81}$ Tl | $_{82}$ Pb | $_{83}$ Bi | $_{84}$ Po | $_{85}$ At | $_{86}$ Rn |
| $_{87}$ Fr | $_{88}$ Ra | ** | $_{104}$ Rf | $_{105}$ Db | $_{106}$ Sg | $_{107}$ Bh | $_{108}$ Hs | $_{109}$ Mt | $_{110}$ Ds | $_{111}$ Rg | $_{112}$ Cn | $_{113}$ Nh | $_{114}$ Fl | $_{115}$ Mc | $_{116}$ Lv | $_{117}$ Ts | $_{118}$ Og |
| * | * | $_{57}$ La | $_{58}$ Ce | $_{59}$ Pr | $_{60}$ Nd | $_{61}$ Pm | $_{62}$ Sm | $_{63}$ Eu | $_{64}$ Gd | $_{65}$ Tb | $_{66}$ Dy | $_{67}$ Ho | $_{68}$ Er | $_{69}$ Tm | $_{70}$ Yb | $_{71}$ Lu |
| ** | ** | $_{89}$ Ac | $_{90}$ Th | $_{91}$ Pa | $_{92}$ U | $_{93}$ Np | $_{94}$ Pu | $_{95}$ Am | $_{96}$ Cm | $_{97}$ Bk | $_{98}$ Cf | $_{99}$ Es | $_{100}$ Fm | $_{101}$ Md | $_{102}$ No | $_{103}$ Lr |
# Flageoletten
## Alemany
### Nom

Flageoletten
* datiu plural de Flageolett
# Flageoletts
## Alemany

   * Pronúncia: /ˌflaʒoˈlɛts/

### Nom

Flageoletts
* genitiu singular de Flageolett
* forma plural de Flageolett
# Flandres
## Català antic

   * Etimologia: Del neerlandès Vlaenderen.

### Nom propi

Flandres
* Flandes

#### Derivats

* flandrès (gentilici)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# Flat-Schattierung
## Alemany
### Nom

Flat-Schattierung ?
* (videojocs) shading pla

### Vegeu també

* Flat-Schattierung. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# Flemish bond
## Anglès
### Nom

Flemish bond ‎(plural Flemish bonds)
* (arquitectura) aparell holandès

#### Sinònims

* Dutch bond

### Vegeu també

* Flemish bond. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# Flageolett
## Alemany

   * Pronúncia: /ˌflaʒoˈlɛt/

### Nom

Flageolett n. ‎(genitiu Flageoletts, plural Flageoletts o Flageolette)
* flageolet

#### Declinació

| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Nominatiu | das | Flageolett | die | Flageoletts Flageolette |
| Genitiu | des | Flageoletts | der | Flageoletts Flageolette |
| Datiu | dem | Flageolett | den | Flageoletts Flageoletten |
| Acusatiu | das | Flageolett | die | Flageoletts Flageolette |
# Flageolette
## Alemany

   * Pronúncia: /ˌflaʒoˈlɛtə/

### Nom

Flageolette
* forma plural de Flageolett
# Flandes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈfɫan.dəs/, occidental /ˈfɫan.des/
   * Rimes: -andes
   * Etimologia: Del castellà Flandes, d’origen germànic, del protogermànic *flaumdrą ‎(«aiguamolls»). Va substituir el català antic Flandres.

### Nom propi

Flandes f.
* Regió del nord de Bèlgica.
* Regió històrica de l’antic comtat de Flandes d’extensió variable entre els estats actuals de França, Bèlgica i els Països Baixos.

#### Relacionats

* flamenc, flandès

#### Traduccions

* Alemany: Flandern $^{(de)}$
* Anglès: Flanders $^{(en)}$
* Castellà: Flandes $^{(es)}$
* Francès: Flandre $^{(fr)}$
* Italià: Fiandre $^{(it)}$
* Llatí: Flandria $^{(la)}$
* Neerlandès: Vlaanderen $^{(nl)}$
* Occità: Flanda $^{(oc)}$
* Portuguès: Flandres $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: Flan·des (2)
* Heterograma de 7 lletres (adeflns)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DCVB, GEC
# Flavian
## Anglès
### Adjectiu

Flavian ‎(no comparable)
* flavi

### Vegeu també

* Flavian. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# esplomavi
## Català
### Verb

esplomavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esplomar.

#### Variants

* esplomaia, esplomava

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·ma·vi (4)
* Heterograma de 9 lletres (aeilmopsv)
# esplomeguessa
## Català
### Verb

esplomeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomar.

#### Variants

* esplomessi, esplomessa, esplomés

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·me·gues·sa (5)
# esplomeguesses
## Català
### Verb

esplomeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomar.

#### Variants

* esplomessis, esplomesses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·me·gues·ses (5)
# esplomegués
## Català
### Verb

esplomegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomar.

#### Variants

* esplomessi, esplomés

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·me·gués (4)
* Anagrames: espolseguem, peleguéssom
# esplomeguessen
## Català
### Verb

esplomeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomar.

#### Variants

* esplomessin, esplomessen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·me·gues·sen (5)
# esplomegueu
## Català
### Verb

esplomegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esplomar.

#### Variants

* esplomeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·me·gueu (4)
# esplomeguem
## Català
### Verb

esplomeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb esplomar.

#### Variants

* esplomem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·me·guem (4)
# esplomavo
## Català
### Verb

esplomavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esplomar.

#### Variants

* esplomàieu, esplomàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·ma·vo (4)
# esplome
## Català
### Verb

esplome
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esplomar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esplomar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esplomar.

#### Variants

* [1] esplomi, esplomo
* [2] esplomi, esplomo
* [3] esplomi

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·me (3)
# esplomeguéssom
## Català
### Verb

esplomeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esplomar.

#### Variants

* esploméssim, esploméssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·plo·me·gués·som (5)
# Euphrosyne
## Anglès

   * Etimologia: Del llatí Euphrosyna/Euphrosyne; del grec antic

### Nom propi

Euphrosyne
* Prenom femení, equivalent al català Eufrosina.

### Vegeu també
## Francès

   * Etimologia: Del llati Euphrosyna/Euphrosyne; del grec antic

### Nom propi

Euphrosyne f.
* Prenom femení, equivalent al català Eufrosina.

### Vegeu també
## Llatí

   * Pronúncia: /ewˈfrɔ.sʏ.neː/
   * Etimologia: Del grec antic Εύφροσύνη ‎(Eýphrosýnē).

### Nom propi

Euphrosynē f. ‎(genitiu Euphrosynēs)
* forma alternativa de Euphrosyna

#### Declinació

1a declinació -ē, -ēs (grega) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | Euphrosynē | - |
| Vocatiu | Euphrosynē | - |
| Acusatiu | Euphrosynēn | - |
| Genitiu | Euphrosynēs | - |
| Datiu | Euphrosynae | - |
| Ablatiu | Euphrosynē | - |

### Vegeu també

* Gaffiot, Félix. «Euphrosyne». A: Dictionnaire Latin - Français, 1934. París: Hachette, 1934, p. 607.
# Euphrosynen
## Llatí

   * Pronúncia: /ewˈfrɔ.sʏ.neːn/

### Nom propi

Euphrosynēn
* acusatiu singular de Euphrosynē