OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# immobilitat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.mu.βi.ɫiˈtat/ balear /im.mo.bi.ɫiˈtat/, /im.mu.bi.ɫiˈtat/ Occidental: /im.mo.bi.ɫiˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del llatí immōbilitās, segle XIX.

### Nom

immobilitat f. ‎(plural immobilitats)
* Qualitat d’immòbil

#### Traduccions

* Anglès: immobility $^{(en)}$
* Castellà: inmovilidad $^{(es)}$ f.
* Francès: immobilité $^{(fr)}$ f.
* Llengua de signes catalana: ATURAR $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mo·bi·li·tat (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# immobilitzacions del disc
## Català
### Nom

immobilitzacions del disc f. pl.
* Forma plural de immobilització del disc.
# immobilitzaia
## Català
### Verb

immobilitzaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de immobilitzar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de immobilitzar.
# aigualegin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əj.ɣwəˈɫɛ.ʒin/ balear /əj.ɣwəˈɫə.ʒin/, /əj.ɣwəˈɫɛ.ʒin/ Occidental: nord-occidental /aj.ɣwaˈɫe.ʒin/, valencià /aj.ɣwaˈɫe.d͡ʒin/
   * Rimes: -ɛʒin

### Verb

aigualegin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aigualejar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aigualejar.
# aigualegesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əj.ɣwə.ɫəˈʒe.səs/ Occidental: nord-occidental /aj.ɣwa.ɫeˈʒe.ses/, valencià /aj.ɣwa.ɫeˈd͡ʒe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aigualegesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aigualejar.
# aigualegessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əj.ɣwə.ɫəˈʒe.sin/ Occidental: nord-occidental /aj.ɣwa.ɫeˈʒe.sin/, valencià /aj.ɣwa.ɫeˈd͡ʒe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

aigualegessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aigualejar.
# aigualegessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əj.ɣwə.ɫəˈʒe.sis/ Occidental: nord-occidental /aj.ɣwa.ɫeˈʒe.sis/, valencià /aj.ɣwa.ɫeˈd͡ʒe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aigualegessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aigualejar.
# aigualegeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əj.ɣwə.ɫəˈʒɛw/ balear /əj.ɣwə.ɫəˈʒəw/, /əj.ɣwə.ɫəˈʒɛw/ Occidental: nord-occidental /aj.ɣwa.ɫeˈʒew/, valencià /aj.ɣwa.ɫeˈd͡ʒew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aigualegeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aigualejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aigualejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aigualejar.
# aigualegi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əj.ɣwəˈɫɛ.ʒi/ balear /əj.ɣwəˈɫə.ʒi/, /əj.ɣwəˈɫɛ.ʒi/ Occidental: nord-occidental /aj.ɣwaˈɫe.ʒi/, valencià /aj.ɣwaˈɫe.d͡ʒi/
   * Rimes: -ɛʒi

### Verb

aigualegi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aigualejar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aigualejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aigualejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aigualejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ai·gua·le·gi (4)
* Anagrama: aigualeig
# aigualegés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əj.ɣwə.ɫəˈʒes/ Occidental: nord-occidental /aj.ɣwa.ɫeˈʒes/, valencià /aj.ɣwa.ɫeˈd͡ʒes/
   * Rimes: -es

### Verb

aigualegés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aigualejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aigualejar.
# aigualegessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əj.ɣwə.ɫəˈʒe.sən/ Occidental: nord-occidental /aj.ɣwa.ɫeˈʒe.sen/, valencià /aj.ɣwa.ɫeˈd͡ʒe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aigualegessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aigualejar.
# aigualegis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əj.ɣwəˈɫɛ.ʒis/ balear /əj.ɣwəˈɫə.ʒis/, /əj.ɣwəˈɫɛ.ʒis/ Occidental: nord-occidental /aj.ɣwaˈɫe.ʒis/, valencià /aj.ɣwaˈɫe.d͡ʒis/
   * Rimes: -ɛʒis

### Verb

aigualegis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aigualejar.
# aigualegéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əj.ɣwə.ɫəˈʒe.səm/ Occidental: nord-occidental /aj.ɣwa.ɫeˈʒe.sem/, valencià /aj.ɣwa.ɫeˈd͡ʒe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

aigualegéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aigualejar.
# incidiríeu
## Català
### Verb

incidiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de incidir.
# incidiríveu
## Català
### Verb

incidiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de incidir.
# incidiràs
## Català
### Verb

incidiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de incidir.
# incidiriven
## Català
### Verb

incidiriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de incidir.
# incidiré
## Català
### Verb

incidiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de incidir.

### Miscel·lània

* Anagrama: reincidí

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θi.ðiˈɾe\, meridional \iŋ.θi.ðiˈɾe\
       Americà: alt /in.s(i).diˈɾe/, baix \iŋ.si.ðiˈɾe\, austral \in.si.ðiˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

incidiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb incidir
# incidis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪŋ.kɪ.dɪs/, /ɪŋˈkiː.dɪs/

### Verb

incidis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de incidō

### Verb

incīdis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de incīdō
# incidirives
## Català
### Verb

incidirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de incidir.
# incidirà
## Català
### Verb

incidirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de incidir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·di·rà (4)
* Anagrama: indiciar
# aguantarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣwən.təˈɾi.ən/, occidental /a.ɣwan.taˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

aguantarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aguantar.
# aguantaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣwən.təˈɾan/, occidental /a.ɣwan.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aguantaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aguantar.
# aguantaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣwənˈta.ɾən/, occidental /a.ɣwanˈta.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

aguantaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aguantar.
    [Ells/elles/vostès] aguantaren o van/varen aguantar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguantar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] aguantessin, aguantessen, aguantassen, aguantassin o aguantaren.
# aguantareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣwən.təˈɾɛw/, occidental /a.ɣwan.taˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aguantareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aguantar.
# aguantarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣwən.təˈɾɛm/ balear /ə.ɣwən.təˈɾəm/, /ə.ɣwən.təˈɾɛm/ Occidental: /a.ɣwan.taˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

aguantarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de aguantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guan·ta·rem (4)
* Anagrames: amuntegara, amuntegarà, augmentara, augmentarà
# aguantaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣwən.təˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.ɣwan.taˈɾi.ɛ/, /a.ɣwan.taˈɾi.e/ valencià /a.ɣwan.taˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

aguantaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aguantar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aguantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guan·ta·ri·a (5)
* Anagrama: aguaitaran
# aguantariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ɣwan.taˈɾi.va/

### Verb

aguantariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aguantar.
    Forma algueresa per [jo] aguantaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aguantar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] aguantaria.
# aguantara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.ɣwanˈta.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

aguantara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguantar.
    [Jo] aguantés, aguantàs o aguantara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguantar.
    [Ell/ella/vostè] aguantés, aguantàs o aguantara.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ɣwanˈta.ɾa\, meridional \a.ɣwaŋˈta.ɾa\
       Americà: alt /a.ɡwanˈta.ɾa/, baix \a.ɣwaŋˈta.ɾa\, austral \a.ɣwanˈta.ɾa\
   * Rimes: -aɾa

### Verb

aguantara
* primera persona del singular (yo) de l’imperfet de subjuntiu del verb aguantar
    [Yo] aguantara = [Jo] aguantés, aguantàs o aguantara.
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l’imperfet de subjuntiu del verb aguantar
    [Él/ella/usted] aguantara = [Ell/ella/vostè] aguantés, aguantàs o aguantara.
# aguantares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣwənˈta.ɾəs/, occidental /a.ɣwanˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

aguantares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de aguantar.
    [Tu] aguantares o vas/vares aguantar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aguantar.
    Forma valenciana: [tu] aguantessis, aguantesses, aguantasses, aguantassis o aguantares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guan·ta·res (4)
* Anagrama: aguantar-se
# aguantaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣwən.təˈɾi.əs/, occidental /a.ɣwan.taˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

aguantaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aguantar.
# alarmí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫərˈmi/, occidental /a.ɫaɾˈmi/
   * Rimes: -i

### Verb

alarmí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de alarmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·lar·mí (3)
* Anagrama: arilam
# alarmă
## Romanès
### Nom

alarmă f. ‎(plural alarme)
* alarma

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | alarmă | alarma | (niște) | alarme | alarmele |
| Genitiu-datiu | (unei) | alarme | alarmei | (unor) | alarme | alarmelor |
| Vocatiu | | alarmă, alarmo | alarmă, alarmo | | alarmelor | alarmelor |
# alarméssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫərˈme.səm/, occidental /a.ɫaɾˈme.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

alarméssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.
# alarmésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫərˈme.səw/, occidental /a.ɫaɾˈme.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

alarmésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.
# alarméssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫərˈme.sim/, occidental /a.ɫaɾˈme.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

alarméssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.
# alaroner
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫə.ɾuˈne/ balear /ə.ɫə.ɾoˈne/, /ə.ɫə.ɾuˈne/ Occidental: nord-occidental /a.ɫa.ɾoˈne/, valencià /a.ɫa.ɾoˈneɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: De Alaró i el sufix -er.

### Adjectiu

alaroner m. ‎(femení alaronera, plural masculí alaroners, plural femení alaroneres)
* Relatiu o pertanyent a Alaró.

#### Traduccions
### Nom

alaroner m. ‎(plural alaroners, femení alaronera)
* Persona que habita o és originària de Alaró.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·la·ro·ner (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: Optimot, ésAdir
# alarméssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫərˈme.siw/, occidental /a.ɫaɾˈme.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

alarméssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb alarmar.
# impugnati
## Italià
### Verb

impugnati
* participi passat masculí plural de impugnare
# impugnatiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.puŋ.nəˈtiw/ Occidental: nord-occidental /im.puŋ.naˈtiw/, valencià /im.puɡ.naˈtiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: De impugnar i el sufix -tiu, formació culta analògica del llatí impugnātus, participi de impugnō.

### Adjectiu

impugnatiu m. ‎(femení impugnativa, plural masculí impugnatius, plural femení impugnatives)
* Que impugna o és capaç d'impugnar.

#### Traduccions

* Castellà: impugnativo $^{(es)}$ m.
* Francès: ce qui impugne $^{(fr)}$
* Italià: atto ad impugnare $^{(it)}$
* Llatí: impugnans $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pug·na·tiu (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
# impugnata
## Italià
### Verb

impugnata
* participi passat femení singular de impugnare
# impugnativas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \im.puɣ.naˈti.βas\, meridional \im.puɣ.naˈti.βah\
       Americà: alt /im.puɡ.naˈti.b(a)s/, baix \im.puɣ.naˈti.βah\, austral \im.puɣ.naˈti.βas\
   * Rimes: -ibas

### Adjectiu

impugnativas f. pl.
* forma plural de impugnativa
# impugnate
## Italià
### Verb

impugnate
* participi passat femení plural de impugnare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de impugnare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de impugnare
# impugnaste
## Italià
### Verb

impugnaste
* segona persona plural (voi) del passat de impugnare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de impugnare
# impugnasti
## Italià
### Verb

impugnasti
* segona persona singular (tu) del passat de impugnare
# incitadors
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.si.təˈðos/ Occidental: nord-occidental /in.si.taˈðos/, valencià /in.si.taˈðoɾs/
   * Rimes: -o(ɾ)s

### Adjectiu

incitadors m. pl.
* Forma plural de incitador.

### Nom

incitadors m. pl.
* Forma plural de incitador.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ta·dors (4)
* Anagrames: adoctrinis, tradicions
# incitador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.si.təˈðo/ Occidental: nord-occidental /in.si.taˈðo/, valencià /in.si.taˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí incitātor.

### Adjectiu

incitador m. ‎(femení incitadora, plural masculí incitadors, plural femení incitadores)
* Que incita.

#### Traduccions

* Anglès: incitator $^{(en)}$
* Castellà: incitador $^{(es)}$
* Francès: instigateur $^{(fr)}$
* Italià: incitatore $^{(it)}$

### Nom

incitador m. ‎(plural incitadors, femení incitadora)
* Qui incita.

#### Traduccions

* Castellà: incitador $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ta·dor (4)
* Anagrames: adoctrini, adoctriní

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θi.taˈðoɾ\, meridional \iŋ.θi.taˈðoɾ\
       Americà: alt /in.s(i).taˈdoɾ/, baix \iŋ.si.taˈðoɾ\, austral \in.si.taˈðoɾ\
   * Rimes: -oɾ
   * Etimologia: Del llatí incitātor.

### Adjectiu

incitador m. ‎(femení incitadora, plural masculí incitadores, plural femení incitadoras)
* incitador

#### Sinònims

* instigador

### Nom

incitador m. ‎(plural incitadores, femení incitadora)
* incitador

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ta·dor (4)
* Anagrames: diacitrón, intricado, tradición

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre incitador
# incitadoras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θi.taˈðo.ɾas\, meridional \iŋ.θi.taˈðo.ɾah\
       Americà: alt /in.s(i).taˈdo.ɾas/, baix \iŋ.si.taˈðo.ɾah\, austral \in.si.taˈðo.ɾas\
   * Rimes: -oɾas

### Adjectiu

incitadoras f. pl.
* forma plural de incitadora

### Nom

incitadoras f. pl.
* forma plural de incitadora
# incitaien
## Català
### Verb

incitaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incitar.
# incitaia
## Català
### Verb

incitaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incitar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incitar.
# incita
## Català
### Verb

incita
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de incitar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ta (3)
* Anagrames: actini, icnita
# incitades
## Català
### Verb

incitades
* Participi femení plural del verb incitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ta·des (4)
* Anagrama: distancie
# honorificam
## Català

   * Pronúncia: oriental /u.nu.ɾi.fiˈkam/
   * Rimes: -am

### Verb

honorificam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de honorificar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] honorifiquem o honorificam.
# honoribus
## Llatí

   * Pronúncia: /hɔˈnoː.rɪ.bʊs/

### Nom

honōribus
* datiu plural de honōs
* ablatiu plural de honōs
# honorificaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /o.no.ɾi.fiˈka.jes/

### Verb

honorificaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de honorificar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] honorificaves.
# honorifically
## Anglès

   * Etimologia: De honorific i el sufix -ally.

### Adverbi

honorifically ‎(comparatiu more honorifically, superlatiu most honorifically)
* honoríficament
# honorificaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /o.no.ɾi.fiˈka.jɛ/, /o.no.ɾi.fiˈka.je/

### Verb

honorificaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de honorificar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] honorificava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de honorificar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] honorificava.
# honorifica
## Català

   * Pronúncia: oriental /u.nu.ɾiˈfi.kə/, occidental /o.no.ɾiˈfi.ka/
   * Rimes: -ika

### Verb

honorifica
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de honorificar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb honorificar.
# honorific
## Català

   * Pronúncia: balear /o.no.ɾiˈfik/, /u.nu.ɾiˈfik/
   * Rimes: -ik

### Verb

honorific
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de honorificar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] honorifico, honorifique, honorific o honorifiqui.

## Anglès

   * Pronúncia: RU: /ˌɒnəˈɹɪfɪk/, EUA: /ˌɑːnəˈɹɪfɪk/

### Adjectiu

honorific ‎(comparatiu more honorific, superlatiu most honorific)
* honorífic
# honorificaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /o.no.ɾi.fiˈka.jen/

### Verb

honorificaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de honorificar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] honorificaven.
# akaberatara
## Basc
### Nom

akaberatara
* al·latiu indefinit de akabera
# akaberataraino
## Basc
### Nom

akaberataraino
* terminatiu indefinit de akabera
# akaberari
## Basc
### Nom

akaberari
* datiu indefinit de akabera
* datiu definit singular de akabera
# akaberatan
## Basc
### Nom

akaberatan
* inessiu indefinit de akabera
# akaberarentzat
## Basc
### Nom

akaberarentzat
* benefactiu indefinit de akabera
* benefactiu definit singular de akabera
# akaberatako
## Basc
### Nom

akaberatako
* genitiu locatiu indefinit de akabera
# akaberarekin
## Basc
### Nom

akaberarekin
* comitatiu indefinit de akabera
* comitatiu definit singular de akabera
# akaberaren
## Basc
### Nom

akaberaren
* genitiu definit singular de akabera
* genitiu indefinit de akabera
# akaberarik
## Basc
### Nom

akaberarik
* partitiu indefinit de akabera
# akaberarengatik
## Basc
### Nom

akaberarengatik
* causal indefinit de akabera
* causal definit singular de akabera
# adventíciament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.bənˌti.si.əˈmen/ balear /əb.vənˌti.si.əˈment/, /əb.vənˌti.si.əˈmen/ Occidental: nord-occidental /ad.benˌti.si.aˈmen/ valencià /ad.venˌti.si.aˈment/, /ad.benˌti.si.aˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De adventici i el sufix -ment.

### Adverbi

adventíciament
* D'una manera adventícia.

#### Traduccions

* Anglès: adventitiously $^{(en)}$
* Castellà: adventiciamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ven·tí·ci·a·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# adventure game
## Anglès
### Nom

adventure game ‎(plural adventure games)
* (videojocs) joc d'aventures

### Vegeu també

* adventure game. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# adventure games
## Anglès
### Nom

adventure games
* forma plural de adventure game
# adveníeu
## Català
### Verb

adveníeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de advenir.

### Miscel·lània

* Anagrames: devaníeu, enduieva
# adventure
## Anglès

   * Pronúncia: /ædventʃəʳ/
   * Etimologia: Del francès antic aventure, amb modificació ortogràfica per influx del llatí, del llatí advenīre ‎(«arrivar»).

### Nom

adventure ‎(plural adventures)
* aventura

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ven·ture (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Collins Dictionary© sobre adventure
# adventures
## Anglès
### Nom

adventures
* forma plural de adventure
# adventual
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.bən.tuˈaɫ/, balear /əb.vən.tuˈaɫ/ Occidental: nord-occidental /ad.ben.tuˈaɫ/ valencià /ad.ven.tuˈaɫ/, /ad.ben.tuˈaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: Del llatí Adventus i el sufix -al, segle XIX.

### Adjectiu

adventual inv. ‎(plural adventuals)
* Corresponent o pertanyent a l'Advent.

#### Traduccions

* Anglès: adventual $^{(en)}$ (antic)
* Castellà: adventual $^{(es)}$ m. f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ven·tu·al (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# adventuals
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.bən.tuˈaɫs/, balear /əb.vən.tuˈaɫs/ Occidental: nord-occidental /ad.ben.tuˈaɫs/ valencià /ad.ven.tuˈaɫs/, /ad.ben.tuˈaɫs/
   * Rimes: -als

### Adjectiu

adventuals inv. pl.
* Forma plural de adventual.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ven·tu·als (4)
# adveníem
## Català
### Verb

adveníem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de advenir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ve·ní·em (4)
* Anagrames: devaníem, mediaven
# imputavamo
## Italià
### Verb

imputavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de imputare
# imputavano
## Italià
### Verb

imputavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de imputare
# imputava
## Català
### Verb

imputava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de imputar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de imputar.

## Italià
### Verb

imputava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de imputare
# imputavate
## Italià
### Verb

imputavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de imputare
# imputaven
## Català
### Verb

imputaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de imputar.
# imputati
## Italià
### Verb

imputati
* participi passat masculí plural de imputare
# imputato
## Italià
### Verb

imputato m. ‎(femení imputata, plural masculí imputati, plural femení imputate)
* participi passat masculí singular de imputare
# imputatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pʊˈtaː.tʊm/

### Verb

imputātum
* supí acusatiu de imputō
# imputau
## Català
### Verb

imputau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de imputar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb imputar.
# infrautilitzàrem
## Català
### Verb

infrautilitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infrautilitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.