OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arniaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ni.əˈɾi.əs/, occidental /aɾ.ni.aˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arniaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arniar.
# arniaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ni.əˈɾan/, occidental /aɾ.ni.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arniaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arniar.
# arniareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ni.əˈɾɛw/ balear /əɾ.ni.əˈɾəw/, /ər.ni.əˈɾɛw/ Occidental: /aɾ.ni.aˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arniareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arniar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ni·a·reu (4)
* Anagrames: arnaríeu, narràieu
# arniarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ni.əˈɾi.ən/, occidental /aɾ.ni.aˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arniarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arniar.
# arniar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.niˈa/ Occidental: nord-occidental /ar.niˈa/ valencià /aɾ.niˈaɾ/, /aɾ.niˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfons: arnià, hernià, herniar
   * Etimologia: D'origen onomatopeic.

### Verb

arniar intr.
* renillar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arnio, arnia, arniem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ni·ar (3)
* Anagrames: arrani, arraní

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV
# arniaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ni.əˈɾi.ə/, occidental /aɾ.ni.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arniaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arniar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arniar.
# arraconessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.kuˈne.sən/, occidental /a.ra.koˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arraconessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraconar.
    [Ells/elles/vostès] arraconessin, arraconessen, arraconassen, arraconassin o arraconaren.
# arraconessi
## Català
### Verb

arraconessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraconar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraconar.
# arraconessa
## Català
### Verb

arraconessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraconar.
# arraconem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.kuˈnɛm/, occidental /a.ra.koˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arraconem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arraconar.
    [Nosaltres] arraconem o arraconam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arraconar.
    [Que nosaltres] arraconem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arraconar.
    Inspeccionem [nosaltres].

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·co·nem (4)
* Anagrames: ancorarem, ancoràrem, arromance, recomanar
# arraconesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.kuˈne.səs/, occidental /a.ra.koˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arraconesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraconar.
    [Tu] arraconessis, arraconesses, arraconasses, arraconassis o arraconares.
# arraconessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.kuˈne.sin/, occidental /a.ra.koˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arraconessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraconar.
    [Ells/elles/vostès] arraconessin, arraconessen, arraconassen, arraconassin o arraconaren.
# arraconessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.kuˈne.sis/, occidental /a.ra.koˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arraconessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraconar.
    [Tu] arraconessis, arraconesses, arraconasses, arraconassis o arraconares.
# arraconeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.kuˈnɛw/, occidental /a.ra.koˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arraconeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arraconar.
    [Vosaltres/vós] arraconeu o arraconau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arraconar.
    [Que vosaltres/vós] arraconeu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arraconar.
    Inspeccioneu o arraconau [vosaltres/vós].

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·co·neu (4)
* Anagrames: ancorareu, ancoràreu
# aprofitava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.fiˈta.βə/ balear /ə.pɾo.fiˈta.və/, /ə.pɾu.fiˈta.və/ Occidental: nord-occidental /a.pɾo.fiˈta.βa/ valencià /a.pɾo.fiˈta.va/, /a.pɾo.fiˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

aprofitava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aprofitar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aprofitar.
# aprofitassen
## Català
### Verb

aprofitassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprofitat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.fiˈtat/ balear /ə.pɾo.fiˈtat/, /ə.pɾu.fiˈtat/ Occidental: /a.pɾo.fiˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De aprofitar.

### Adjectiu

aprofitat m. ‎(femení aprofitada, plural masculí aprofitats, plural femení aprofitades)
* Que se n'ha extret el màxim rendiment.
    Aquest pis és petit però està molt ben aprofitat.
* Persona desvergonyida que es relaciona amb altres persones per propi benefici.

#### Traduccions

* Anglès: take advantage $^{(en)}$
* Castellà: aprovechado $^{(es)}$
* Francès: profité $^{(fr)}$
* Italià: vantagiatto $^{(it)}$
* Anglès: tapped $^{(en)}$
* Castellà: aprovechado $^{(es)}$
* Francès: taraudé $^{(fr)}$
* Italià: sfruttato $^{(it)}$

### Verb

aprofitat
* Participi masculí singular del verb aprofitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pro·fi·tat (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# aprofitaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.fiˈta.βən/ balear /ə.pɾo.fiˈta.vən/, /ə.pɾu.fiˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /a.pɾo.fiˈta.βen/ valencià /a.pɾo.fiˈta.ven/, /a.pɾo.fiˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aprofitaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aprofitar.
# aprofitassis
## Català
### Verb

aprofitassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprofitau
## Català
### Verb

aprofitau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aprofitar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aprofitar.
# aprofitaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.fiˈta.βəs/ balear /ə.pɾo.fiˈta.vəs/, /ə.pɾu.fiˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.pɾo.fiˈta.βes/ valencià /a.pɾo.fiˈta.ves/, /a.pɾo.fiˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aprofitaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aprofitar.
# aprofitasses
## Català
### Verb

aprofitasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# aprofitassin
## Català
### Verb

aprofitassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofitar.
# apel·laves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫˈɫa.βəs/, /ə.pəˈɫa.βəs/ balear /ə.pəɫˈɫa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.peɫˈɫa.βes/, /a.peˈɫa.βes/ valencià /a.peɫˈɫa.ves/, /a.peˈɫa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

apel·laves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de apel·lar.
# apel·lats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫˈɫats/, /ə.pəˈɫats/ balear /ə.pəɫˈɫats/ Occidental: /a.peɫˈɫats/, /a.peˈɫats/
   * Rimes: -ats

### Verb

apel·lats
* Participi masculí plural del verb apel·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pel·lats (3)
* Anagrames: espatlla, pastella, pastellà
# apel·lava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫˈɫa.βə/, /ə.pəˈɫa.βə/ balear /ə.pəɫˈɫa.və/ Occidental: nord-occidental /a.peɫˈɫa.βa/, /a.peˈɫa.βa/ valencià /a.peɫˈɫa.va/, /a.peˈɫa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

apel·lava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de apel·lar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de apel·lar.
# apel·laven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫˈɫa.βən/, /ə.pəˈɫa.βən/ balear /ə.pəɫˈɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.peɫˈɫa.βen/, /a.peˈɫa.βen/ valencià /a.peɫˈɫa.ven/, /a.peˈɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

apel·laven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de apel·lar.
# apel·le
## Català
### Verb

apel·le
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apel·lar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apel·lar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apel·lar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apel·lar.
# apel·lavi
## Català
### Verb

apel·lavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de apel·lar.
# apel·lavo
## Català
### Verb

apel·lavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de apel·lar.
# apel·leguem
## Català
### Verb

apel·leguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb apel·lar.
# arguïven
## Català
### Verb

arguïven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·ven (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeginruv)
* Anagrames: ringàveu, vinguera
# arguïxen
## Català
### Verb

arguïxen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de argüir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·xen (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeginrux)
* Anagrames: enguixar, guarixen, xeringau, xingareu, xingàreu
# arguïxes
## Català
### Verb

arguïxes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de argüir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·xes (4)
* Heterograma de 8 lletres (aegirsux)
* Anagrama: guarixes
# arguïxa
## Català
### Verb

arguïxa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb argüir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·xa (4)
* Anagrama: guaixar
# arguïts
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈits/, occidental /aɾ.ɣuˈits/
   * Rimes: -its

### Verb

arguïts
* Participi masculí plural del verb argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ïts (3)
* Heterograma de 7 lletres (agirstu)
* Anagrames: guarits, traguis
# arguïva
## Català
### Verb

arguïva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de argüir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·va (4)
# arguïves
## Català
### Verb

arguïves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·ves (4)
* Heterograma de 8 lletres (aegirsuv)
# arguïxo
## Català
### Verb

arguïxo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de argüir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·xo (4)
* Heterograma de 7 lletres (agiorux)
* Anagrama: guarixo
# arguïu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈiw/, occidental /aɾ.ɣuˈiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

arguïu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de argüir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb argüir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ïu (3)
* Anagrames: auguri, augurí, guariu
# arguïx
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈiʃ/, occidental /aɾ.ɣuˈiʃ/
   * Rimes: -iʃ

### Verb

arguïx
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de argüir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ïx (3)
* Heterograma de 6 lletres (agirux)
* Anagrames: guarix, guixar
# arribassin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

arribassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Ells/elles/vostès] arribessin, arribessen, arribassen, arribassin o arribaren.
# arribava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈβa.βə/, balear /ə.riˈβa.və/ Occidental: /a.riˈβa.βa/, /a.riˈβa.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

arribava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arribar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arribar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·ba·va (4)
* Anagrames: abrivara, abrivarà
# arribassen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.sən/, occidental /a.riˈba.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

arribassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Ells/elles/vostès] arribessin, arribessen, arribassen, arribassin o arribaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bas·sen (4)
* Anagrames: aberrassin, barrinessa, esbrinaràs
# arribasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.səs/, occidental /a.riˈba.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

arribasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Tu] arribessis, arribesses, arribasses, arribassis o arribares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bas·ses (4)
* Anagrama: aberrassis
# arribat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβat/, occidental /a.riˈβat/
   * Rimes: -at

### Verb

arribat
* Participi masculí singular del verb arribar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bat (3)
* Anagrames: arbitra, arbitrà, àrbitra
# arribaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ri.βaˈɾi.vu/

### Verb

arribaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arribar.
    Forma algueresa per [vosaltres/vós] arribaríeu.
# arribats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβats/, occidental /a.riˈβats/
   * Rimes: -ats

### Verb

arribats
* Participi masculí plural del verb arribar.
    arribats [ells/aquells]...; [els he...] arribat o arribats.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bats (3)
* Anagrames: abstrair, arbitràs
# arribau
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβaw/, occidental /a.riˈbaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

arribau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arribar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arribar.

#### Variants

* arribeu
# arribassis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

arribassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Tu] arribessis, arribesses, arribasses, arribassis o arribares.
# arranqueguéssou
## Català
### Verb

arranqueguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈraŋ.kən/, occidental /aˈraŋ.ken/
   * Rimes: -aŋken

### Verb

arranquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arrancar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrancar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrancar.
# arranquegués
## Català
### Verb

arranquegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranqueguéssom
## Català
### Verb

arranqueguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranqueguem
## Català
### Verb

arranqueguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrancar.
# arranqueguessa
## Català
### Verb

arranqueguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranqueguesses
## Català
### Verb

arranqueguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranqueguessen
## Català
### Verb

arranqueguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrancar.
# arranquegueu
## Català
### Verb

arranquegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrancar.
# aplomessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈme.sin/ balear /ə.pɫoˈme.sin/, /ə.pɫuˈme.sin/ Occidental: /a.pɫoˈme.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

aplomessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplomar.
# aplomi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɫo.mi/, occidental /aˈpɫo.mi/
   * Rimes: -omi

### Verb

aplomi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aplomar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aplomar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aplomar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aplomar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·plo·mi (3)
* Heterograma de 6 lletres (ailmop)
* Anagrames: amplio, lipoma, omplia, opilam
# aplomin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɫo.min/, occidental /aˈpɫo.min/
   * Rimes: -omin

### Verb

aplomin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aplomar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aplomar.
# aplomessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈme.sən/ balear /ə.pɫoˈme.sən/, /ə.pɫuˈme.sən/ Occidental: /a.pɫoˈme.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aplomessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplomar.
# aplomesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈme.səs/ balear /ə.pɫoˈme.səs/, /ə.pɫuˈme.səs/ Occidental: /a.pɫoˈme.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aplomesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplomar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esplomessa
# aplomessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈme.sis/ balear /ə.pɫoˈme.sis/, /ə.pɫuˈme.sis/ Occidental: /a.pɫoˈme.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aplomessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplomar.

### Miscel·lània

* Anagrames: esplomissa, esplomissà
# aplomeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫuˈmɛw/ balear /ə.pɫoˈməw/, /ə.pɫuˈmɛw/ Occidental: /a.pɫoˈmew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aplomeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aplomar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aplomar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aplomar.
# aplomes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɫo.məs/, occidental /aˈpɫo.mes/
   * Rimes: -omes

### Verb

aplomes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aplomar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aplomar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·plo·mes (3)
* Heterograma de 7 lletres (aelmops)
* Anagrames: esploma, esplomà, palomes
# aplomo
## Català
### Verb

aplomo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aplomar.
# ardent
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ərˈden/, balear /əɾˈðent/ Occidental: nord-occidental /arˈðen/, valencià /aɾˈðent/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del llatí ardens, participi de ardēre, segle XIV.

### Adjectiu

ardent inv. ‎(plural ardents)
* Que crema.
* Vaixell propens a girar cap al vent.

#### Compostos i expressions

* aiguardent

#### Sinònims

* incandescent, abrusador

#### Traduccions

* Alemany: brennend $^{(de)}$
* Anglès: burning $^{(en)}$
* Castellà: ardiente $^{(es)}$
* Esperanto: varmega $^{(eo)}$
* Francès: brûlant $^{(fr)}$
* Italià: ardente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·dent (2)
* Heterograma de 6 lletres (adenrt)
* Anagrames: dentar, drenat, tarden, tendra, tendrà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# ardently
## Anglès

   * Etimologia: De ardent i el sufix -ly.

### Adverbi

ardently ‎(comparatiu more ardently, superlatiu most ardently)
* ardentment
# arde
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaːr.dɛ/

### Adjectiu

ārde
* vocatiu masculí singular de ārdus

## Castellà

   * Pronúncia: \ˈaɾ.ðe\
   * Rimes: -aɾde

### Verb

arde
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present d’indicatiu del verb arder
* segona persona del singular (tú) de l'imperatiu del verb arder

#### Variants

* [2]: (voseo) ardé

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·de (2)
* Anagrames: adre, adré, daré, DRAE, drea, edra $^{(revers)}$, edrá, erad, raed, reda, redá
# ardente
## Italià

   * Pronúncia: /arˈdɛn.te/

### Adjectiu

ardente inv. ‎(plural ardenti)
* ardent

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·dèn·te (3)
# ardentemente
## Italià

   * Pronúncia: /arˌdɛn.teˈmen.te/
   * Etimologia: De ardente i el sufix -mente.

### Adverbi

ardentemente
* ardentment

#### Sinònims

* accesamente

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·den·te·mén·te (5)
# ardenti
## Italià

   * Pronúncia: /arˈdɛn.ti/

### Adjectiu

ardenti inv. pl.
* forma plural de ardente
# ardas
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈar.das/

### Verb

ardas
* present de ardi

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaːr.daːs/

### Adjectiu

ārdās
* acusatiu femení plural de ārdus
# ardentment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ərˌdemˈmen/ balear /əɾˌðemˈment/, /ərˌðemˈmen/ Occidental: nord-occidental /arˌðemˈmen/ valencià /aɾˌðemˈment/, /aɾˌðemˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De ardent i el sufix -ment.

### Adverbi

ardentment
* D'una manera ardent.

#### Traduccions

* Anglès: ardently $^{(en)}$
* Castellà: ardientemente $^{(es)}$
* Francès: ardemment $^{(fr)}$
* Italià: ardentemente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·dent·ment (3)
* Anagrama: tendrament

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# ardents
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈdens/, occidental /aɾˈðens/
   * Rimes: -ens

### Adjectiu

ardents inv. pl.
* Forma plural de ardent.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·dents (2)
* Heterograma de 7 lletres (adenrst)
* Anagrames: drenats, dretans, tendràs
# ardarum
## Llatí

   * Pronúncia: /aːrˈdaː.rʊm/

### Adjectiu

ārdārum
* genitiu femení plural de ārdus
# arponéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.puˈne.sim/, occidental /aɾ.poˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arponéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    [Nosaltres] arponéssim, arponéssem, arponàssem, arponàssim o arponàrem.
# arponéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.puˈne.siw/, occidental /aɾ.poˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arponéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arponar.
    [Vosaltres/vós] arponéssiu, arponésseu, arponàsseu, arponàssiu o arponàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·po·nés·siu (4)
* Anagrama: suposarien