OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# esgüelléssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡwəˈʎe.səm/, occidental /ez.ɣweˈʎe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

esgüelléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgüellar.

#### Variants

* esgüelléssim, esgüellàssem, esgüellàrem
# esgüellàssem
## Català
### Verb

esgüellàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgüellar.

#### Variants

* esgüelléssim, esgüelléssem, esgüellàrem
# esgüellàsseu
## Català
### Verb

esgüellàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgüellar.

#### Variants

* esgüelléssiu, esgüellésseu, esgüellàreu
# esgüellàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡwəˈʎa.βəw/, balear /əz.ɣwəˈʎa.vəw/ Occidental: nord-occidental /ez.ɣweˈʎa.βew/ valencià /ez.ɣweˈʎa.vew/, /ez.ɣweˈʎa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esgüellàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esgüellar.
# esgüellà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡwəˈʎa/, occidental /ez.ɣweˈʎa/
   * Rimes: -a

### Verb

esgüellà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de esgüellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·güe·llà (3)
* Anagrames: al·legues, al·legués, alleuges, alleugés
# esgüellàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡwəˈʎa.ɾəm/, occidental /ez.ɣweˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esgüellàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esgüellar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgüellar.

#### Variants

* [2] esgüelléssim, esgüelléssem, esgüellàssem
# esgüellésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡwəˈʎe.səw/, occidental /ez.ɣweˈʎe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

esgüellésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esgüellar.

#### Variants

* esgüelléssiu, esgüellàsseu, esgüellàreu
# esmorzaien
## Català
### Verb

esmorzaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esmorzar.

#### Variants

* esmorzaven

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·za·ien (4)
# esmorzades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈza.ðəs/ balear /əz.moɾˈza.ðəs/, /əz.murˈza.ðəs/ Occidental: /ez.moɾˈza.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

esmorzades
* Participi femení plural del verb esmorzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·za·des (4)
# esmorzaia
## Català
### Verb

esmorzaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esmorzar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esmorzar.

#### Variants

* [1] esmorzavi, esmorzava
* [2] esmorzava

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·za·ia (4)
# esmortíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.siw/ balear /əz.moɾˈti.siw/, /əz.murˈti.siw/ Occidental: /ez.moɾˈti.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

esmortíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmortir.

#### Variants

* esmortísseu, esmortíreu
# esmorzada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈza.ðə/ balear /əz.moɾˈza.ðə/, /əz.murˈza.ðə/ Occidental: /ez.moɾˈza.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

esmorzada
* Participi femení singular del verb esmorzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·za·da (4)
# esmorzaies
## Català
### Verb

esmorzaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esmorzar.

#### Variants

* esmorzaves

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·za·ies (4)
# esmortísseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.səw/ balear /əz.moɾˈti.səw/, /əz.murˈti.səw/ Occidental: /ez.moɾˈti.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

esmortísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmortir.

#### Variants

* esmortíssiu, esmortíreu

## Català antic
### Verb

esmortísseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de esmortir

#### Variants

* esmortíssets, esmortírets, esmortíreu
# esmorz
## Català
### Verb

esmorz
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esmorzar.

#### Variants

* esmorzo, esmorze, esmorzi

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·morz (2)
* Heterograma de 6 lletres (emorsz)
# esmorza
## Català

   * Pronúncia: oriental /əzˈmor.zə/, occidental /ezˈmoɾ.za/

### Verb

esmorza
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de esmorzar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb esmorzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·mor·za (3)
* Heterograma de 7 lletres (aemorsz)
# esmortíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.murˈti.sim/ balear /əz.moɾˈti.sim/, /əz.murˈti.sim/ Occidental: /ez.moɾˈti.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

esmortíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esmortir.

#### Variants

* esmortíssem, esmortírem
# espargint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pərˈʒin/ balear /əs.pəɾˈʒint/, /əs.pərˈʒin/ Occidental: nord-occidental /es.parˈd͡ʒin/ valencià /es.paɾˈd͡ʒint/, /es.paɾˈd͡ʒin/
   * Rimes: -int

### Verb

espargint
* Gerundi del verb espargir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gint (3)
* Heterograma de 9 lletres (aeginprst)
* Anagrames: aspergint, engripats, persignat

## Català antic
### Verb

espargint
* gerundi de espargir
# espargir-se
## Català
### Verb

espargir-se
* Forma pronominal de espargir.

### Miscel·lània

* Anagrames: aspergires, espargires
# espargiren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pərˈʒi.ɾən/, occidental /es.paɾˈd͡ʒi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

espargiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de espargir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* [1] espargigueren
* [2] espargiguessen, espargigueren, espargissin, espargissen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gi·ren (4)
* Anagrames: aspergiren, peregrinàs, persignaré

## Català antic
### Verb

espargiren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de espargir
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de espargir

#### Variants

* [2] espargissen
# espargir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pərˈʒi/, balear /əs.pəɾˈʒi/ alguerès /as.palˈd͡ʒi/ Occidental: nord-occidental /es.parˈd͡ʒi/ valencià /es.paɾˈd͡ʒiɾ/, /es.paɾˈd͡ʒi/ Informal: nord-occidental /as.parˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: aspergir
   * Etimologia: Del llatí spargĕre, segle XIV.

### Verb

espargir trans., pron. ‎(pronominal espargir-se)
* escampar (coses, persones)
* difondre (idees, notícies)
* dissipar (núvols, boira)

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: espargeixo, espargeix, espargim

#### Sinònims

* difondre, dispersar, disseminar, divulgar, esbarrar, esbarriar, esbombar, escampar, esparpallar, estendre, propagar

#### Derivats

* esbargir, espargiment

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gir (3)
* Anagrama: aspergir

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Català antic

   * Etimologia: Del llatí spargere.

### Verb

espargir
* espargir, escampar
    «Perduda la batalla, los pochs que restaren se espargiren hon millor los semblà que·s porien salvar.» (Pere Antoni Beuter, Primera part de la Història de València, 1538)

#### Variants

* spargir

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, DTCA, CIVAL
# espargires
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pərˈʒi.ɾəs/, occidental /es.paɾˈd͡ʒi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

espargires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de espargir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* [1] espargigueres
* [2] espargiguesses, espargigueres, espargissis, espargisses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gi·res (4)
* Anagrames: aspergires, espargir-se

## Català antic
### Verb

espargires
* segona persona singular (tu) del passat de espargir
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de espargir

#### Variants

* [1] espargist
* [2] espargisses
# espargiria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pər.ʒiˈɾi.ə/, occidental /es.paɾ.d͡ʒiˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

espargiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de espargir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de espargir.

#### Variants

* [1] espargiriva
* [2] espargiriva

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gi·ri·a (5)
* Anagrama: aspergiria

## Català antic
### Verb

espargiria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de espargir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de espargir
# espargira
## Català
### Verb

espargira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espargir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* [1] espargigués, espargissi, espargiguera, espargís
* [2] espargigués, espargissi, espargiguera, espargís

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gi·ra (4)
* Anagrames: aspergira, aspergirà, esgaripar, presagiar

## Català antic
### Verb

espargira
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de espargir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de espargir

#### Variants

* [1] espargís
* [2] espargís
# espargiran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pər.ʒiˈɾan/, occidental /es.paɾ.d͡ʒiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

espargiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de espargir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gi·ran (4)
* Anagrames: aspergiran, panarregis, persignara, persignarà

## Català antic
### Verb

espargiran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de espargir
# espargirem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pər.ʒiˈɾɛm/ balear /əs.pəɾ.ʒiˈɾəm/, /əs.pər.ʒiˈɾɛm/ Occidental: /es.paɾ.d͡ʒiˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

espargirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de espargir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gi·rem (4)
* Anagrames: aspergirem, aspergírem

## Català antic
### Verb

espargirem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del futur de espargir
# espargireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pər.ʒiˈɾɛw/ balear /əs.pəɾ.ʒiˈɾəw/, /əs.pər.ʒiˈɾɛw/ Occidental: /es.paɾ.d͡ʒiˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

espargireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de espargir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gi·reu (4)
* Anagrames: aspergireu, aspergíreu, parigueres, perseguira, perseguirà

## Català antic
### Verb

espargireu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de espargir
# eskola-jazarpen
## Basc
### Nom

eskola-jazarpen
* assetjament escolar
# eskoltaren
## Basc
### Nom

eskoltaren
* genitiu definit singular de eskolta
* genitiu indefinit de eskolta
# eskoltarengan
## Basc
### Nom

eskoltarengan
* inessiu indefinit de eskolta
* inessiu definit singular de eskolta
# eskolta
## Basc
### Nom

eskolta anim.
* escorta

#### Declinació

Nom comú animat -a orgànica
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
eskolta
eskolta
eskoltak
Ergatiu
eskoltak
eskoltak
eskoltek
Datiu
eskoltari
eskoltari
eskoltei
Genitiu
eskoltaren
eskoltaren
eskolten
Comitatiu
eskoltarekin
eskoltarekin
eskoltekin
Benefactiu
eskoltarentzat
eskoltarentzat
eskoltentzat
Instrumental
eskoltaz
eskoltaz
eskoltez
Partitiu
eskoltarik
Prolatiu
eskoltatzat
Causal
eskoltarengatik
eskoltarengatik
eskoltengatik
Locatius
Inessiu
eskoltarengan
eskoltarengan
eskoltengan
Ablatiu
eskoltarengandik
eskoltarengandik
eskoltengandik
Al·latiu
eskoltarengana
eskoltarengana
eskoltengana
Terminatiu
eskoltarenganaino
eskoltarenganaino
eskoltenganaino
Al·l. direcional
eskoltarenganantz
eskoltarenganantz
eskoltenganantz
Gen. locatiu
eskoltarenganako
eskoltarenganako
eskoltenganako :
# eskoltarenganako
## Basc
### Nom

eskoltarenganako
* genitiu locatiu indefinit de eskolta
* genitiu locatiu definit singular de eskolta
# eskoltarenganantz
## Basc
### Nom

eskoltarenganantz
* al·latiu direccional definit singular de eskolta
* al·latiu direccional indefinit de eskolta
# eskoltak
## Basc
### Nom

eskoltak
* absolutiu definit plural de eskolta
* ergatiu definit singular de eskolta
* ergatiu indefinit de eskolta
# eskoltarengana
## Basc
### Nom

eskoltarengana
* al·latiu definit singular de eskolta
* al·latiu indefinit de eskolta
# eskoltarekin
## Basc
### Nom

eskoltarekin
* comitatiu indefinit de eskolta
* comitatiu definit singular de eskolta
# eskoltarenganaino
## Basc
### Nom

eskoltarenganaino
* terminatiu definit singular de eskolta
* terminatiu indefinit de eskolta
# escoltaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuɫˈta.βəs/ balear /əs.koɫˈta.vəs/, /əs.kuɫˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /es.koɫˈta.βes/ valencià /es.koɫˈta.ves/, /es.koɫˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

escoltaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de escoltar.

#### Variants

* escoltaies
# escoltassis
## Català
### Verb

escoltassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escoltar.

#### Variants

* escolteguesses, escoltessis, escoltesses, escoltasses, escoltares
# escoltavi
## Català
### Verb

escoltavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escoltar.

#### Variants

* escoltaia, escoltava
# escolte
## Català
### Verb

escolte
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escoltar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb escoltar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb escoltar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb escoltar.

#### Variants

* [1] escolto, escolti, escolt
* [2] escolti, escolto
* [3] escolti, escolto
* [4] escolti
# escoltau
## Català
### Verb

escoltau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de escoltar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb escoltar.

#### Variants

* [1] escolteu
* [2] escolteu
# escoltava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuɫˈta.βə/ balear /əs.koɫˈta.və/, /əs.kuɫˈta.və/ Occidental: nord-occidental /es.koɫˈta.βa/ valencià /es.koɫˈta.va/, /es.koɫˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

escoltava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escoltar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de escoltar.

#### Variants

* [1] escoltavi, escoltaia
* [2] escoltaia

### Miscel·lània

* Anagrames: aclotaves, alcavotes, esclatavo
# escoltaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuɫˈta.βən/ balear /əs.koɫˈta.vən/, /əs.kuɫˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /es.koɫˈta.βen/ valencià /es.koɫˈta.ven/, /es.koɫˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

escoltaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de escoltar.

#### Variants

* escoltaien
# escoltavo
## Català
### Verb

escoltavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escoltar.

#### Variants

* escoltàieu, escoltàveu
# espargíem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pərˈʒi.əm/, occidental /es.paɾˈd͡ʒi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

espargíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de espargir.

#### Variants

* espargívem, espargiguévem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gí·em (4)
* Anagrames: aspergíem, empagesir, epigrames, esgaripem

## Català antic
### Verb

espargíem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de espargir
# espargíau
## Català antic
### Verb

espargíau
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de espargir

#### Variants

* espargíats, espargiu
# espargíreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pərˈʒi.ɾəw/, occidental /es.paɾˈd͡ʒi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

espargíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de espargir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* [1] espargiguéreu
* [2] espargiguésseu, espargiguéreu, espargíssiu, espargísseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gí·reu (4)
* Anagrames: aspergireu, aspergíreu, parigueres, perseguira, perseguirà

## Català antic
### Verb

espargíreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de espargir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de espargir

#### Variants

* [1] espargist
* [2] espargíssets, espargísseu, espargírets
# espargíssets
## Català antic
### Verb

espargíssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de espargir

#### Variants

* espargísseu, espargírets, espargíreu
# espargíets
## Català antic
### Verb

espargíets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de espargir

#### Variants

* espargíeu
# espargírem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pərˈʒi.ɾəm/, occidental /es.paɾˈd͡ʒi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

espargírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de espargir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* [1] espargiguérem
* [2] espargiguéssem, espargiguérem, espargíssim, espargíssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gí·rem (4)
* Anagrames: aspergirem, aspergírem

## Català antic
### Verb

espargírem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de espargir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de espargir

#### Variants

* [1] espargim
* [2] espargíssem
# espargírets
## Català antic
### Verb

espargírets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de espargir

#### Variants

* espargíssets, espargísseu, espargíreu
# espargís
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pərˈʒis/, occidental /es.paɾˈd͡ʒis/
   * Rimes: -is

### Verb

espargís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb espargir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* [1] espargigués, espargissi, espargiguera, espargira
* [2] espargigués, espargissi, espargiguera, espargira

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gís (3)
* Anagrames: aspergís, aspregis, esgarips, pessigar, presagis

## Català antic
### Verb

espargís
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de espargir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de espargir

#### Variants

* [1] espargira
* [2] espargira
# espargíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pərˈʒi.əw/, occidental /es.paɾˈd͡ʒi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

espargíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de espargir.

#### Variants

* espargíveu, espargiguéveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gí·eu (4)
* Anagrames: aspergíeu, esgaripeu, paigueres, perseguia

## Català antic
### Verb

espargíeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de espargir

#### Variants

* espargíets
# espargíssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pərˈʒi.səm/, occidental /es.paɾˈd͡ʒi.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

espargíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb espargir.

#### Variants

* espargiguéssem, espargiguérem, espargíssim, espargírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·par·gís·sem (4)
* Anagrames: aspergíssem, aspregéssim

## Català antic
### Verb

espargíssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de espargir

#### Variants

* espargírem
# escorrancaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.rəŋ.kəˈɾi.ə/ balear /əs.ko.rəŋ.kəˈɾi.ə/, /əs.ku.rəŋ.kəˈɾi.ə/ Occidental: /es.ko.raŋ.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

escorrancaria
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de escorrancar.
# escorrancaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.rəŋ.kəˈɾan/ balear /əs.ko.rəŋ.kəˈɾan/, /əs.ku.rəŋ.kəˈɾan/ Occidental: /es.ko.raŋ.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

escorrancaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de escorrancar.
# escorrancaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.rəŋˈka.ɾən/ balear /əs.ko.rəŋˈka.ɾən/, /əs.ku.rəŋˈka.ɾən/ Occidental: /es.ko.raŋˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

escorrancaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de escorrancar.
# escorrancarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.rəŋ.kəˈɾi.ən/ balear /əs.ko.rəŋ.kəˈɾi.ən/, /əs.ku.rəŋ.kəˈɾi.ən/ Occidental: /es.ko.raŋ.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

escorrancarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de escorrancar.
# escorrancaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.rəŋˈka.βən/ balear /əs.ko.rəŋˈka.vən/, /əs.ku.rəŋˈka.vən/ Occidental: nord-occidental /es.ko.raŋˈka.βen/ valencià /es.ko.raŋˈka.ven/, /es.ko.raŋˈka.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

escorrancaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de escorrancar.
# escorrancarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.rəŋ.kəˈɾa/ balear /əs.ko.rəŋ.kəˈɾa/, /əs.ku.rəŋ.kəˈɾa/ Occidental: /es.ko.raŋ.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

escorrancarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de escorrancar.
# escorrancava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.rəŋˈka.βə/ balear /əs.ko.rəŋˈka.və/, /əs.ku.rəŋˈka.və/ Occidental: nord-occidental /es.ko.raŋˈka.βa/ valencià /es.ko.raŋˈka.va/, /es.ko.raŋˈka.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

escorrancava
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de escorrancar.
# escorrancant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.rəŋˈkan/ balear /əs.ko.rəŋˈkant/, /əs.ku.rəŋˈkan/ Occidental: nord-occidental /es.ko.raŋˈkan/ valencià /es.ko.raŋˈkant/, /es.ko.raŋˈkan/
   * Rimes: -ant

### Verb

escorrancant
* Gerundi del verb escorrancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cor·ran·cant (4)
# escorrancar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.rəŋˈka/ balear /əs.ko.rəŋˈka/, /əs.ku.rəŋˈka/ Occidental: nord-occidental /es.ko.raŋˈka/ valencià /es.ko.raŋˈkaɾ/, /es.ko.raŋˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: escorrancà
   * Etimologia: De escorranc, segle XIX.

### Verb

escorrancar trans.
* (central) aixaragallar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: escorranco, escorranca, escorranquem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cor·ran·car (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# estamordiries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.mur.diˈɾi.əs/ balear /əs.tə.moɾ.ðiˈɾi.əs/, /əs.tə.mur.ðiˈɾi.əs/ Occidental: /es.ta.moɾ.ðiˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

estamordiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de estamordir.

### Miscel·lània

* Anagrama: deterioràssim
# estamordiràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.mur.diˈɾas/ balear /əs.tə.moɾ.ðiˈɾas/, /əs.tə.mur.ðiˈɾas/ Occidental: /es.ta.moɾ.ðiˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

estamordiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de estamordir.
# estamordiré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.mur.diˈɾe/ balear /əs.tə.moɾ.ðiˈɾe/, /əs.tə.mur.ðiˈɾe/ Occidental: /es.ta.moɾ.ðiˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

estamordiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de estamordir.
# estamordirien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tə.mur.diˈɾi.ən/ balear /əs.tə.moɾ.ðiˈɾi.ən/, /əs.tə.mur.ðiˈɾi.ən/ Occidental: /es.ta.moɾ.ðiˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

estamordirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de estamordir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ta·mor·di·ri·en (6)
* Anagrama: derisòriament