OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# empremta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈpɾem.tə/, occidental /emˈpɾem.ta/
   * Etimologia: Participi de l’antic emprémer, del llatí imprimere ‎(«fer pressió»), segle XIV.

### Nom

empremta f. ‎(plural empremtes)
* Marca que deixa un cos sobre un altre a causa del seu pes o quan se li aplica força.
    El terra del camí estava humit i es podien veure fàcilment les empremtes dels qui havien passat.
* Senyal identificador personal obtingut amb l'aplicació de tinta als dits i després pressionar sobre un paper.
    Aquest passaport no és vàlid, encara no té l'empremta.

#### Sinònims

* senyal, marca, petjada

#### Traduccions

* Alemany: Fingerabdruck $^{(de)}$ m.
* Anglès: mark $^{(en)}$, footprint $^{(en)}$, fingerprint $^{(en)}$
* Armeni: մատնահետք $^{(hy)}$ ‎(matnahetk)
* Belarús: адбі́так $^{(be)}$ m. ‎(adbítak)
* Castellà: huella $^{(es)}$
* Coreà: 지문 $^{(ko)}$ ‎(jimun)
* Esperanto: fingrospuro $^{(eo)}$
* Feroès: fingramerki $^{(fo)}$ n.
* Finès: sormenjälki $^{(fi)}$
* Francès: empreinte $^{(fr)}$
* Friülà: impront $^{(fur)}$ m.
* Gallec: pegada $^{(gl)}$ f.
* Grec: αποτύπωμα $^{(el)}$ n. ‎(apotípoma)
* Hongarès: ujjlenyomat $^{(hu)}$
* Irlandès: méarlorg $^{(ga)}$ m.
* Islandès: fingrafar $^{(is)}$ n.
* Italià: impronta $^{(it)}$
* Japonès: 指紋 $^{(ja)}$
* Kirguís: бармак тагы $^{(ky)}$ ‎(barmak tagu)
* Lituà: pirštų atspaudas $^{(lt)}$ m.
* Noruec: fingeravtrykk $^{(no)}$ n.
* Polonès: odcisk palca $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: impressão $^{(pt)}$ f.
* Romanès: amprentă $^{(ro)}$ f.
* Rus: отпеча́ток $^{(ru)}$ m. ‎(otpetxàtok)
* Suec: fingeravtryck $^{(sv)}$ n.
* Txec: otisk $^{(cs)}$ m.
* Xinès: 指紋 $^{(zh)}$ ‎(指纹, zhǐwén)

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·prem·ta (3)
* Anagrama: temperam

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# empraves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈpɾa.βəs/, balear /əmˈpɾa.vəs/ Occidental: nord-occidental /emˈpɾa.βes/ valencià /emˈpɾa.ves/, /emˈpɾa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

empraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de emprar.
# empreintes
## Francès

   * Pronúncia: /ɑ̃ˈpʁɛ̃t/

### Nom

empreintes f. pl.
* forma plural de empreinte
# empremtes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈpɾem.təs/, occidental /emˈpɾem.tes/

### Nom

empremtes f. pl.
* Forma plural de empremta.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·prem·tes (3)
* Anagrama: emprestem
# emborratxeguem
## Català
### Verb

emborratxeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb emborratxar.

#### Variants

* emborratxem

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bor·rat·xe·guem (5)
# emborratxeguesses
## Català
### Verb

emborratxeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb emborratxar.

#### Variants

* emborratxessis, emborratxesses, emborratxassis, emborratxasses, emborratxares

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bor·rat·xe·gues·ses (6)
# emborratxegueu
## Català
### Verb

emborratxegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb emborratxar.

#### Variants

* emborratxeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bor·rat·xe·gueu (5)
# emborratxeguessen
## Català
### Verb

emborratxeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb emborratxar.

#### Variants

* emborratxessin, emborratxessen, emborratxassin, emborratxassen, emborratxaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bor·rat·xe·gues·sen (6)
# emborratxeguéssom
## Català
### Verb

emborratxeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb emborratxar.

#### Variants

* emborratxéssim, emborratxéssem, emborratxàssim, emborratxàssem, emborratxàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bor·rat·xe·gués·som (6)
# emborratxeguéssou
## Català
### Verb

emborratxeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb emborratxar.

#### Variants

* emborratxéssiu, emborratxésseu, emborratxàssiu, emborratxàsseu, emborratxàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bor·rat·xe·gués·sou (6)
# emborratxavo
## Català
### Verb

emborratxavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de emborratxar.

#### Variants

* emborratxàieu, emborratxàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bor·rat·xa·vo (5)
# emborratxe
## Català
### Verb

emborratxe
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de emborratxar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb emborratxar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb emborratxar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb emborratxar.

#### Variants

* [1] emborratxo, emborratxi, emborratx
* [2] emborratxi, emborratxo
* [3] emborratxi, emborratxo
* [4] emborratxi

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bor·rat·xe (4)
# emborratxeguessa
## Català
### Verb

emborratxeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb emborratxar.

#### Variants

* emborratxessi, emborratxessa, emborratxés, emborratxàs, emborratxara

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bor·rat·xe·gues·sa (6)
# emborratxegués
## Català
### Verb

emborratxegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb emborratxar.

#### Variants

* emborratxés, emborratxàs, emborratxara

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bor·rat·xe·gués (5)
# enaltixes
## Català
### Verb

enaltixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de enaltir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·ti·xes (4)
* Anagrama: alentixes
# enaltixos
## Català
### Verb

enaltixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·ti·xos (4)
* Heterograma de 9 lletres (aeilnostx)
* Anagrama: alentixos
# enaltíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəɫˈti.əw/, occidental /e.naɫˈti.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

enaltíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tí·eu (4)
* Anagrama: alentíeu
# enaltíreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəɫˈti.ɾəw/, occidental /e.naɫˈti.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

enaltíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de enaltir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tí·reu (4)
* Anagrames: alentireu, alentíreu, teularien
# enaltís
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəɫˈtis/, occidental /e.naɫˈtis/
   * Rimes: -is

### Verb

enaltís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enaltir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tís (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeilnst)
* Anagrames: alentís, lineats
# enaltíssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəɫˈti.səm/, occidental /e.naɫˈti.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

enaltíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tís·sem (4)
* Anagrames: alentíssem, lamentessi, metilassen
# enaltixo
## Català
### Verb

enaltixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enaltir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·ti·xo (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeilnotx)
* Anagrama: alentixo
# enaltí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəɫˈti/, occidental /e.naɫˈti/
   * Rimes: -i
   * Homòfon: enaltir

### Verb

enaltí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de enaltir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tí (3)
* Heterograma de 6 lletres (aeilnt)
* Anagrames: alentí, lineat
# enaltíem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəɫˈti.əm/, occidental /e.naɫˈti.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

enaltíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tí·em (4)
* Anagrames: alentíem, alimente
# enaltírem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəɫˈti.ɾəm/, occidental /e.naɫˈti.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

enaltírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de enaltir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tí·rem (4)
* Anagrames: alentirem, alentírem, metilaren
# embotonara
## Català
### Verb

embotonara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb embotonar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb embotonar.

#### Variants

* [1] embotonés, embotonàs
* [2] embotonés, embotonàs

### Miscel·lània

* Anagrames: abotonarem, abotonàrem
# embotonarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tu.nəˈɾi.ən/ balear /əm.bo.to.nəˈɾi.ən/, /əm.bu.tu.nəˈɾi.ən/ Occidental: /em.bo.to.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

embotonarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de embotonar.
# embotonaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tu.nəˈɾan/ balear /əm.bo.to.nəˈɾan/, /əm.bu.tu.nəˈɾan/ Occidental: /em.bo.to.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

embotonaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de embotonar.
# embotonareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tu.nəˈɾɛw/ balear /əm.bo.to.nəˈɾəw/, /əm.bu.tu.nəˈɾɛw/ Occidental: /em.bo.to.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

embotonareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de embotonar.
# embotonar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tuˈna/ balear /əm.bo.toˈna/, /əm.bu.tuˈna/ Occidental: nord-occidental /em.bo.toˈna/ valencià /em.bo.toˈnaɾ/, /em.bo.toˈna/ Informal: nord-occidental /am.bo.toˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: embotonà
   * Etimologia: Del prefix em- i botó, segle XV.

### Verb

embotonar trans.
* Forma alternativa de botonar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: embotono, embotona, embotonem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bo·to·nar (4)
* Anagrames: botonarem, botonàrem, embotorna, embotornà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# embotonares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tuˈna.ɾəs/ balear /əm.bo.toˈna.ɾəs/, /əm.bu.tuˈna.ɾəs/ Occidental: /em.bo.toˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

embotonares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de embotonar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb embotonar.

#### Variants

* [2] embotonessis, embotonesses, embotonassis, embotonasses
# embotonaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tu.nəˈɾi.ə/ balear /əm.bo.to.nəˈɾi.ə/, /əm.bu.tu.nəˈɾi.ə/ Occidental: /em.bo.to.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

embotonaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de embotonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de embotonar.

### Miscel·lània

* Anagrama: abotonaríem
# embotonaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tuˈna.ɾən/ balear /əm.bo.toˈna.ɾən/, /əm.bu.tuˈna.ɾən/ Occidental: /em.bo.toˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

embotonaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de embotonar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb embotonar.

#### Variants

* [2] embotonessin, embotonessen, embotonassin, embotonassen
# endolcixes
## Català
### Verb

endolcixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de endolcir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb endolcir.

#### Variants

* [1] endolceixes
* [2] endolceixis, endolcisques, endolcesquis, endolcixos, endolcesques

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dol·ci·xes (4)
# endolcírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.duɫˈsi.ɾəm/ balear /ən.doɫˈsi.ɾəm/, /ən.duɫˈsi.ɾəm/ Occidental: /en.doɫˈsi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

endolcírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de endolcir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb endolcir.

#### Variants

* [1] endolciguérem
* [2] endolciguéssem, endolciguérem, endolcíssim, endolcíssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dol·cí·rem (4)
# endolcís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.duɫˈsis/ balear /ən.doɫˈsis/, /ən.duɫˈsis/ Occidental: /en.doɫˈsis/
   * Rimes: -is

### Verb

endolcís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb endolcir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb endolcir.

#### Variants

* [1] endolcigués, endolcissi, endolciguera, endolcira
* [2] endolcigués, endolcissi, endolciguera, endolcira

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dol·cís (3)
* Heterograma de 8 lletres (cdeilnos)
# endolcixos
## Català
### Verb

endolcixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb endolcir.

#### Variants

* endolceixis, endolcisques, endolcesquis, endolcixes, endolcesques

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dol·ci·xos (4)
# endolcíreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.duɫˈsi.ɾəw/ balear /ən.doɫˈsi.ɾəw/, /ən.duɫˈsi.ɾəw/ Occidental: /en.doɫˈsi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

endolcíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de endolcir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb endolcir.

#### Variants

* [1] endolciguéreu
* [2] endolciguésseu, endolciguéreu, endolcíssiu, endolcísseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dol·cí·reu (4)
# endolcixen
## Català
### Verb

endolcixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de endolcir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb endolcir.

#### Variants

* [1] endolceixen
* [2] endolceixin, endolcisquen, endolcesquin, endolcesquen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dol·ci·xen (4)
# endolcixo
## Català
### Verb

endolcixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de endolcir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb endolcir.

#### Variants

* [1] endolceix, endolceixo, endolcesc, endolceixi, endolcisc
* [2] endolceixi, endolcisca, endolcesqui, endolcixa, endolcesca

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dol·ci·xo (4)
# endolcí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.duɫˈsi/ balear /ən.doɫˈsi/, /ən.duɫˈsi/ Occidental: /en.doɫˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

endolcí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de endolcir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de endolcir.

#### Variants

* [1] endolcigué
* [2] endolcigué

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dol·cí (3)
* Heterograma de 7 lletres (cdeilno)
# endolcíem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.duɫˈsi.əm/ balear /ən.doɫˈsi.əm/, /ən.duɫˈsi.əm/ Occidental: /en.doɫˈsi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

endolcíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de endolcir.

#### Variants

* endolcívem, endolciguévem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dol·cí·em (4)
# endolcíeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.duɫˈsi.əw/ balear /ən.doɫˈsi.əw/, /ən.duɫˈsi.əw/ Occidental: /en.doɫˈsi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

endolcíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de endolcir.

#### Variants

* endolcíveu, endolciguéveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·dol·cí·eu (4)
# embotifarrara
## Català
### Verb

embotifarrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb embotifarrar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb embotifarrar-se.

#### Variants

* [1] embotifarrés, embotifarràs
* [2] embotifarrés, embotifarràs

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bo·ti·far·ra·ra (6)
* Anagrames: abotifarrarem, abotifarràrem
# embotifarraran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.ti.fə.rəˈɾan/ balear /əm.bo.ti.fə.rəˈɾan/, /əm.bu.ti.fə.rəˈɾan/ Occidental: /em.bo.ti.fa.raˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

embotifarraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de embotifarrar-se.
# embotifarra
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tiˈfa.rə/ balear /əm.bo.tiˈfa.rə/, /əm.bu.tiˈfa.rə/ Occidental: /em.bo.tiˈfa.ra/
   * Rimes: -ara

### Verb

embotifarra
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de embotifarrar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb embotifarrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bo·ti·far·ra (5)
* Anagrama: abotifarrem
# embotifarram
## Català
### Verb

embotifarram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de embotifarrar-se.

#### Variants

* embotifarrem
# encalostréssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.ɫusˈtɾe.siw/ balear /əŋ.kə.ɫosˈtɾe.siw/, /əŋ.kə.ɫusˈtɾe.siw/ Occidental: /eŋ.ka.ɫosˈtɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

encalostréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encalostrar-se.

#### Variants

* encalostrésseu, encalostràssiu, encalostràsseu, encalostràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·los·trés·siu (5)
# encalà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈɫa/, occidental /eŋ.kaˈɫa/
   * Rimes: -a

### Verb

encalà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de encalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·là (3)
* Anagrames: acalen, canela, Canela
# encalàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kəˈɫa.βəw/, balear /əŋ.kəˈɫa.vəw/ Occidental: nord-occidental /eŋ.kaˈɫa.βew/ valencià /eŋ.kaˈɫa.vew/, /eŋ.kaˈɫa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

encalàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de encalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·là·veu (4)
# encalàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈɫa.ɾəw/, occidental /eŋ.kaˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

encalàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de encalar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encalar.

#### Variants

* [2] encalàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·là·reu (4)
# encalàssem
## Català
### Verb

encalàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encalar.

#### Variants

* encalàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·làs·sem (4)
* Anagrames: aclamessen, manescales
# encalostréssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.ɫusˈtɾe.sim/ balear /əŋ.kə.ɫosˈtɾe.sim/, /əŋ.kə.ɫusˈtɾe.sim/ Occidental: /eŋ.ka.ɫosˈtɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

encalostréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encalostrar-se.

#### Variants

* encalostréssem, encalostràssim, encalostràssem, encalostràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·los·trés·sim (5)
# encalàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈɫa.ɾəm/, occidental /eŋ.kaˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

encalàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de encalar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encalar.

#### Variants

* [2] encalàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·là·rem (4)
* Anagrama: encaramel
# encalàsseu
## Català
### Verb

encalàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encalar.

#### Variants

* encalàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·làs·seu (4)
# encalàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kəˈɫa.βəm/, balear /əŋ.kəˈɫa.vəm/ Occidental: nord-occidental /eŋ.kaˈɫa.βem/ valencià /eŋ.kaˈɫa.vem/, /eŋ.kaˈɫa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

encalàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de encalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·là·vem (4)
# empassegarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pə.sə.ɣəˈɾi.ən/, occidental /em.pa.se.ɣaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

empassegarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de empassegar.
# empassegaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pə.sə.ɣəˈɾi.əs/, occidental /em.pa.se.ɣaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

empassegaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de empassegar.
# empassegarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pə.sə.ɣəˈɾa/, occidental /em.pa.se.ɣaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

empassegarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de empassegar.
# empassegaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pə.sə.ɣəˈɾe/, occidental /em.pa.se.ɣaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

empassegaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de empassegar.
# empassegaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pə.sə.ɣəˈɾi.ə/, occidental /em.pa.se.ɣaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

empassegaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de empassegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de empassegar.
# empassegaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pə.sə.ɣəˈɾas/, occidental /em.pa.se.ɣaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

empassegaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de empassegar.
# empassegares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pə.səˈɣa.ɾəs/, occidental /em.pa.seˈɣa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

empassegares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de empassegar.
# empassegareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pə.sə.ɣəˈɾɛw/ balear /əm.pə.sə.ɣəˈɾəw/, /əm.pə.sə.ɣəˈɾɛw/ Occidental: /em.pa.se.ɣaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

empassegareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de empassegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pas·se·ga·reu (5)
* Anagrama: apareguéssem
# empassegaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pə.sə.ɣəˈɾi.əw/, occidental /em.pa.se.ɣaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

empassegaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de empassegar.
# enganéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡəˈne.siw/, occidental /eŋ.ɡaˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

enganéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ga·nés·siu (4)
* Anagrames: aniguessen, eguinassen
# engargussar-se
## Català
### Verb

engargussar-se
* Forma pronominal de engargussar.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# enganí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡəˈni/, occidental /eŋ.ɡaˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

enganí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de enganar.

## Català antic
### Verb

enganí
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de enganar