OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# apostrofàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.tɾuˈfa.ɾəm/ balear /ə.pos.tɾoˈfa.ɾəm/, /ə.pus.tɾuˈfa.ɾəm/ Occidental: /a.pos.tɾoˈfa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

apostrofàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de apostrofar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostrofar.
# apostrofàs
## Català
### Verb

apostrofàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostrofar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostrofar.
# apostrofàsseu
## Català
### Verb

apostrofàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostrofar.
# apostrofin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pusˈtɾɔ.fin/ balear /ə.posˈtɾɔ.fin/, /ə.pusˈtɾɔ.fin/ Occidental: /a.posˈtɾɔ.fin/

### Verb

apostrofin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apostrofar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apostrofar.
# apostrofà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pus.tɾuˈfa/ balear /ə.pos.tɾoˈfa/, /ə.pus.tɾuˈfa/ Occidental: /a.pos.tɾoˈfa/
   * Rimes: -a

### Verb

apostrofà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de apostrofar.
# apreciau
## Català
### Verb

apreciau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apreciar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apreciar.

### Miscel·lània

* Anagrama: caparíeu
# apreciaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.siˈa.βəs/, balear /ə.pɾə.siˈa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.pɾe.siˈa.βes/ valencià /a.pɾe.siˈa.ves/, /a.pɾe.siˈa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

apreciaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de apreciar.
# apreciavo
## Català
### Verb

apreciavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de apreciar.
# aprecie
## Català
### Verb

aprecie
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apreciar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apreciar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apreciar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apreciar.
# apreciavi
## Català
### Verb

apreciavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de apreciar.
# apreciava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.siˈa.βə/, balear /ə.pɾə.siˈa.və/ Occidental: nord-occidental /a.pɾe.siˈa.βa/ valencià /a.pɾe.siˈa.va/, /a.pɾe.siˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

apreciava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de apreciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de apreciar.
# apreciaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.siˈa.βən/, balear /ə.pɾə.siˈa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.pɾe.siˈa.βen/ valencià /a.pɾe.siˈa.ven/, /a.pɾe.siˈa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

apreciaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de apreciar.
# apreciassis
## Català
### Verb

apreciassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apreciar.

### Miscel·lània

* Anagrama: capissaries
# apreciats
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.siˈats/, occidental /a.pɾe.siˈats/
   * Rimes: -ats

### Verb

apreciats
* Participi masculí plural del verb apreciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·ci·ats (4)
* Anagrames: captaires, captaries, pactaries
# apunyaleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.ɲəˈɫɛw/ balear /ə.pu.ɲəˈɫəw/, /ə.pu.ɲəˈɫɛw/ Occidental: /a.pu.ɲaˈɫew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

apunyaleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apunyalar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb apunyalar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apunyalar.
# apunyalen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.puˈɲa.ɫən/, occidental /a.puˈɲa.ɫen/
   * Rimes: -alen

### Verb

apunyalen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de apunyalar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apunyalar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apunyalar.
# apunyalessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pu.ɲəˈɫe.sis/, occidental /a.pu.ɲaˈɫe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

apunyalessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apunyalar.
# apunyalessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pu.ɲəˈɫe.sən/, occidental /a.pu.ɲaˈɫe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

apunyalessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apunyalar.
# apunyalesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pu.ɲəˈɫe.səs/, occidental /a.pu.ɲaˈɫe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

apunyalesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apunyalar.
# apunyalessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pu.ɲəˈɫe.sin/, occidental /a.pu.ɲaˈɫe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

apunyalessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apunyalar.
# apunyalin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.puˈɲa.ɫin/, occidental /a.puˈɲa.ɫin/
   * Rimes: -alin

### Verb

apunyalin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apunyalar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apunyalar.
# apunyalis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.puˈɲa.ɫis/, occidental /a.puˈɲa.ɫis/
   * Rimes: -alis

### Verb

apunyalis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apunyalar.
# apunyales
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.puˈɲa.ɫəs/, occidental /a.puˈɲa.ɫes/
   * Rimes: -ales

### Verb

apunyales
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de apunyalar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apunyalar.
# apunyali
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.puˈɲa.ɫi/, occidental /a.puˈɲa.ɫi/
   * Rimes: -ali

### Verb

apunyali
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apunyalar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apunyalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apunyalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apunyalar.
# aplanàssiu
## Català
### Verb

aplanàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplanar.
# aplanàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫəˈna.βəw/, balear /ə.pɫəˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.pɫaˈna.βew/ valencià /a.pɫaˈna.vew/, /a.pɫaˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aplanàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aplanar.
# aplanàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫəˈna.ɾəm/, occidental /a.pɫaˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

aplanàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aplanar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplanar.
# aplanàssim
## Català
### Verb

aplanàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplanar.
# aplanàieu
## Català
### Verb

aplanàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aplanar.
# apreste
## Català
### Verb

apreste
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aprestar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aprestar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aprestar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·te (3)
* Anagrames: arpetes, esperat, Estaper, pàteres, petar-se, petares, pretesa, serpeta
# aprestessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəsˈte.sin/, occidental /a.pɾesˈte.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

aprestessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·tes·sin (4)
* Anagrames: penetrassis, trepanessis
# aprestaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾəsˈta.βəs/, balear /ə.pɾəsˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.pɾesˈta.βes/ valencià /a.pɾesˈta.ves/, /a.pɾesˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aprestaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aprestar.
# aprestes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɾes.təs/, occidental /aˈpɾes.tes/
   * Rimes: -estes

### Verb

aprestes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aprestar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·tes (3)
* Anagrames: esperats, pasteres, presseta
# aprestesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəsˈte.səs/, occidental /a.pɾesˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aprestesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprestar.
# apresten
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɾes.tən/, occidental /aˈpɾes.ten/
   * Rimes: -esten

### Verb

apresten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aprestar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aprestar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·ten (3)
* Anagrames: espentar, esperant, panteres, parentes, paternes, penetràs, presenta, presentà, repensat, Santpere, trepanes, trepanés
# arbitrar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.biˈtɾa/ Occidental: nord-occidental /ar.βiˈtɾa/ valencià /aɾ.biˈtɾaɾ/, /aɾ.βiˈtɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arbitrà
   * Etimologia: Del llatí arbitrāre. Doblet de albirar.

### Verb

arbitrar trans.
* Desenvolupar les tasques d'àrbitre.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arbitro, arbitra, arbitrem

#### Sinònims

* decidir, dictaminar, dir, formular, judicar, jutjar, pronunciar
* descobrir, empescar-se, enginyar, excogitar, fabricar, fer, forjar, formular, ginyar, idear, inventar, maquinar, produir, trobar

#### Traduccions

* Anglès: arbitrate $^{(en)}$
* Castellà: arbitrar $^{(es)}$
* Francès: arbitrer $^{(fr)}$
* Gallec: arbitrar $^{(gl)}$
* Italià: arbitrare $^{(it)}$
* Portuguès: arbitrar $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·bi·trar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: arbitrar
# arbitrara
## Català
### Verb

arbitrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arbitrar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arbitrar.
# arbitraran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.bi.tɾəˈɾan/, occidental /aɾ.bi.tɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arbitraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arbitrar.
# arbitraren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.biˈtɾa.ɾən/, occidental /aɾ.biˈtɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

arbitraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arbitrar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arbitrar.
# arbitrare
## Llatí

   * Pronúncia: /ar.bɪˈtraː.rɛ/

### Verb

arbitrāre
* infinitiu del present actiu de arbitrō
# arbitrares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.biˈtɾa.ɾəs/, occidental /aɾ.biˈtɾa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arbitrares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arbitrar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arbitrar.
# arbitralment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.biˌtɾaɫˈmen/ balear /əɾ.biˌtɾaɫˈment/, /ər.biˌtɾaɫˈmen/ Occidental: nord-occidental /ar.βiˌtɾaɫˈmen/ valencià /aɾ.biˌtɾaɫˈment/, /aɾ.βiˌtɾaɫˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De arbitral i el sufix -ment.

### Adverbi

arbitralment
* D'una manera arbitral.

#### Traduccions

* Anglès: arbitrally $^{(en)}$
* Francès: arbitralement $^{(fr)}$
* Italià: in modo arbitrale $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·bi·tral·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# aponen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpo.nən/, occidental /aˈpo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

aponen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aponar-se.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aponar-se.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aponar-se.
# aponenta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈnen.tə/ balear /ə.poˈnen.tə/, /ə.puˈnen.tə/ Occidental: /a.poˈnen.ta/
   * Rimes: -enta

### Verb

aponenta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aponentar-se.
# aponentant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.nənˈtan/ balear /ə.po.nənˈtant/, /ə.pu.nənˈtan/ Occidental: nord-occidental /a.po.nenˈtan/ valencià /a.po.nenˈtant/, /a.po.nenˈtan/
   * Rimes: -ant

### Verb

aponentant
* Gerundi del verb aponentar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·nen·tant (4)
# aponaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈna.βəs/ balear /ə.poˈna.vəs/, /ə.puˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.poˈna.βes/ valencià /a.poˈna.ves/, /a.poˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aponaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aponar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·na·ves (4)
* Anagrama: aposaven
# aponaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈna.βən/ balear /ə.poˈna.vən/, /ə.puˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.poˈna.βen/ valencià /a.poˈna.ven/, /a.poˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aponaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aponar-se.
# apondre
## Occità

   * Pronúncia: /a.punˈdɾe/, [a.pun̪'dɾe]

### Verb

apondre
* afegir

#### Sinònims

* ajustar
* hornir (gascó)
* híger o ahíger (aranès)
# apone
## Català
### Verb

apone
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aponar-se.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aponar-se.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aponar-se.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aponar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·ne (3)
* Anagrames: peona, peonà
# aponats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈnats/ balear /ə.poˈnats/, /ə.puˈnats/ Occidental: /a.poˈnats/
   * Rimes: -ats

### Verb

aponats
* Participi masculí plural del verb aponar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·nats (3)
* Anagrames: aposant, taponàs
# aponava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈna.βə/ balear /ə.poˈna.və/, /ə.puˈna.və/ Occidental: nord-occidental /a.poˈna.βa/ valencià /a.poˈna.va/, /a.poˈna.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

aponava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aponar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aponar-se.
# aponem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈnɛm/ balear /ə.poˈnəm/, /ə.puˈnɛm/ Occidental: /a.poˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

aponem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aponar-se.
* (occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aponar-se.
* (occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb aponar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·nem (3)
* Heterograma de 6 lletres (aemnop)
* Anagrames: apomen, empona, emponà, peonam
# aquefera
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈfe.ɾə/, occidental /a.keˈfe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa

### Verb

aquefera
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aqueferar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aqueferar.
# aqueferar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kə.fəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.ke.feˈɾa/ valencià /a.ke.feˈɾaɾ/, /a.ke.feˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aqueferà
   * Etimologia: Del prefix a- i quefer.

### Verb

aqueferar trans., pron. ‎(pronominal aqueferar-se)
* Donar ocupació a algú.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aquefero, aquefera, aqueferem Vocal rizotònica: /e/

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·que·fe·rar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# aqueferaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.fə.ɾəˈɾan/, occidental /a.ke.fe.ɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aqueferaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aqueferar.
# aqueferara
## Català
### Verb

aqueferara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aqueferar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aqueferar.
# aqueferam
## Català
### Verb

aqueferam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aqueferar.
# aqueferar-se
## Català
### Verb

aqueferar-se
* Forma pronominal de aqueferar.

### Miscel·lània

* Anagrama: aqueferares
# arciliuto
## Italià

   * Pronúncia: /ar.t͡ʃiˈljuː.to/

### Nom

arciliuto m. ‎(plural arciliuti)
* arxillaüt

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ci·liù·to (4)

### Vegeu també

* arciliuto. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# arcillas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˈθi.ʎas/, meridional /aɾˈθi.ʝah/
       Americà: alt /aɾˈsi.ʝ(a)s/, baix /aɾˈsi.ʝah/, austral \aɾˈsi.ʒas\
   * Rimes: -iʎas

### Nom

arcillas f. pl.
* forma plural de arcilla
# arcinota
## Italià

   * Pronúncia: /ar.t͡ʃiˈnɔː.ta/

### Adjectiu

arcinota f. ‎(plural arcinote)
* forma femenina de arcinoto

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ci·nò·ta (4)
* Anagrames: acritano, ancorati, aorcanti, Arconati, canorità, cantoria, caratino, carotina, cartonai, inarcato, ranciato
# arcinoto
## Italià

   * Pronúncia: /ar.t͡ʃiˈnɔː.to/
   * Etimologia: Del prefix arci- i noto, segle XX.

### Adjectiu

arcinoto m. ‎(femení arcinota, plural masculí arcinoti, plural femení arcinote)
* arxiconegut

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ci·nò·to (4)
* Anagrames: carotino, citarono, coartino, coronati

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Dizionario Italiano Olivetti sobre arcinoto
# arcicetere
## Italià

   * Pronúncia: /ar.t͡ʃiˈt͡ʃeː.te.re/, /ar.t͡ʃiˈt͡ʃɛː.te.re/

### Nom

arcicetere f. pl.
* forma plural de arcicetera

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ci·cé·te·re (5), ar·ci·cè·te·re (5)
# arcinoti
## Italià

   * Pronúncia: /ar.t͡ʃiˈnɔː.ti/

### Adjectiu

arcinoti m. pl.
* forma plural de arcinoto

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ci·nò·ti (4)
* Anagrames: notricai, ricontai
# arcilla
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˈθi.ʎa/, meridional /aɾˈθi.ʝa/
       Americà: /aɾˈsi.ʝa/, austral \aɾˈsi.ʒa\
   * Rimes: -iʎa
   * Etimologia: Variant de argilla.

### Nom

arcilla f. ‎(plural arcillas)
* argila

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ci·lla (3)
# arcinote
## Italià

   * Pronúncia: /ar.t͡ʃiˈnɔː.te/

### Adjectiu

arcinote f. pl.
* forma plural de arcinota

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ci·nò·te (4)
* Heterograma de 8 lletres (aceinort)
* Anagrames: aceinort $^{(alfagrama)}$, cantorie, caroteni, carotine, conterai, conteria, corniate, incerato, increato, nericato, recitano
# arciliuti
## Italià

   * Pronúncia: /ar.t͡ʃiˈljuː.ti/

### Nom

arciliuti m. pl.
* forma plural de arciliuto
# arregussàssiu
## Català
### Verb

arregussàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arregussàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ɣuˈsa.ɾəw/, occidental /a.re.ɣuˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arregussàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arregussar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arregussàssem
## Català
### Verb

arregussàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arregussàsseu
## Català
### Verb

arregussàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arregussàssim
## Català
### Verb

arregussàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arregussàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ɣuˈsa.ɾəm/, occidental /a.re.ɣuˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arregussàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arregussar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arregussar.
# arregussàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.ɣuˈsa.βəw/, balear /ə.rə.ɣuˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.re.ɣuˈsa.βew/ valencià /a.re.ɣuˈsa.vew/, /a.re.ɣuˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arregussàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arregussar.
# apresto
## Català
### Verb

apresto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·to (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeoprst)
* Anagrames: aportes, aportés, atropes, atropés, estopar, operats, optares, reposat, topares
# apresti
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɾes.ti/, occidental /aˈpɾes.ti/
   * Rimes: -esti

### Verb

apresti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aprestar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aprestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aprestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·ti (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeiprst)
* Anagrames: apitres, apitrés, parties, patires, pàtries, peritàs, pirates
# apresteu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾəsˈtɛw/ balear /ə.pɾəsˈtəw/, /ə.pɾəsˈtɛw/ Occidental: /a.pɾesˈtew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

apresteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aprestar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aprestar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aprestar.
# aprestin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɾes.tin/, occidental /aˈpɾes.tin/
   * Rimes: -estin

### Verb

aprestin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aprestar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·tin (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeinprst)
* Anagrames: pintar-se, pintares, trepanis
# aprestà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəsˈta/, occidental /a.pɾesˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

aprestà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aprestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·tà (3)
* Anagrames: apartes, apartés, atrapes, atrapés, espartà, pastaré, pastera, petaràs, separat, tapar-se, tapares