OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# afaenarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.e.nəˈɾa/, occidental /a.fa.e.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

afaenarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afaenar.
# afaenaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.e.nəˈɾi.ə/, occidental /a.fa.e.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

afaenaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de afaenar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de afaenar.
# afaenariva
## Català
### Verb

afaenariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de afaenar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de afaenar.
# afiguraies
## Català
### Verb

afiguraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afigurar.
# afigura
## Català
### Verb

afigura
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afigurar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afigurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·gu·ra (4)
* Anagrama: furgaia
# afiguraia
## Català
### Verb

afiguraia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afigurar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afigurar.
# afiguraien
## Català
### Verb

afiguraien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afigurar.
# afigur
## Català
### Verb

afigur
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afigurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·gur (3)
* Heterograma de 6 lletres (afgiru)
* Anagrames: figura, fugira, fugirà
# afiguram
## Català
### Verb

afiguram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afigurar.
# afrontàssets
## Català antic
### Verb

afrontàssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de afrontar

#### Variants

* afrontàsseu, afrontàrets, afrontàreu
# afrontàsseu
## Català
### Verb

afrontàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontàsseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de afrontar

#### Variants

* afrontàssets, afrontàrets, afrontàreu
# afrontàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾunˈta.ɾəm/ balear /ə.fɾonˈta.ɾəm/, /ə.fɾunˈta.ɾəm/ Occidental: /a.fɾonˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

afrontàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afrontar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fron·tà·rem (4)
* Anagrama: formataren

## Català antic
### Verb

afrontàrem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de afrontar
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de afrontar

#### Variants

* [1] afrontam
* [2] afrontàssem
# afrontàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾunˈta.ɾəw/ balear /ə.fɾonˈta.ɾəw/, /ə.fɾunˈta.ɾəw/ Occidental: /a.fɾonˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

afrontàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afrontar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.

## Català antic
### Verb

afrontàreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de afrontar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de afrontar

#### Variants

* [1] afrontàs, afrontàrets
* [2] afrontàssets, afrontàsseu, afrontàrets
# afrontàs
## Català
### Verb

afrontàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fron·tàs (3)
* Anagrama: afartons

## Català antic
### Verb

afrontàs
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de afrontar
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de afrontar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de afrontar

#### Variants

* [1] afrontàrets, afrontàreu
* [2] afrontara
* [3] afrontara
# afrontàssim
## Català
### Verb

afrontàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fron·tàs·sim (4)
* Anagrama: formatassin
# afrontàieu
## Català
### Verb

afrontàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afrontar.
# afrontàrets
## Català antic
### Verb

afrontàrets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de afrontar
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de afrontar

#### Variants

* [1] afrontàs, afrontàreu
* [2] afrontàssets, afrontàsseu, afrontàreu
# afrontàssem
## Català
### Verb

afrontàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrontar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fron·tàs·sem (4)
* Anagrama: formatassen

## Català antic
### Verb

afrontàssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de afrontar

#### Variants

* afrontàrem
# adequàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwa.ɾəm/, occidental /a.ðeˈkwa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

adequàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adequar.
    [Nosaltres] adequàrem o vam/vàrem adequar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adequar.
    Forma valenciana: [nosaltres] adeqüéssim, adeqüéssem, adequàssem, adequàssim o adequàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quà·rem (4)
* Anagrames: aquedarem, aquedàrem
# adequàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwas/
   * Rimes: -as

### Verb

adequàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adequar.
    [Jo] adeqüés, adequàs o adequara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adequar.
    [Ell/ella/vostè] adeqüés, adequàs o adequara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quàs (3)
* Anagrama: aquedàs
# adequàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðeˈkwa.jew/

### Verb

adequàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adequar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] adequàveu.
# adequàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwa.səm/, occidental /a.ðeˈkwa.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

adequàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adequar.
    [Nosaltres] adeqüéssim, adeqüéssem, adequàssem, adequàssim o adequàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quàs·sem (4)
* Anagrama: aquedàssem
# adequo
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðɛ.kwu/, occidental /aˈðe.kwo/

### Verb

adequo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adequar.
    [Jo] adequo, adeqüe o adeqüi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adequar.
    [Que jo] adequo, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] adeqüi o adeqüe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adequar.
    [Que ell/ella/vostè] adequo, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] adeqüi o adeqüe.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quo (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeoqu)
* Anagrama: aquedo

## Italià
### Verb

adequo
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de adequare
# adequà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwa/, occidental /a.ðeˈkwa/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: adequar

### Verb

adequà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adequar.
    [Ell/ella/vostè] adequà o va adequar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quà (3)
* Anagrames: aqueda, aquedà
# adequino
## Italià
### Verb

adequino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de adequare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de adequare
# adequos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /aˈðe.kwos/

### Verb

adequos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adequar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] adeqüis o adeqües.
# adequàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəˈkwa.ɾəw/, occidental /a.ðeˈkwa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

adequàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adequar.
    [Vosaltres/vós] adequàreu o vau/vàreu adequar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adequar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] adeqüéssiu, adeqüésseu, adequàsseu, adequàssiu o adequàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quà·reu (4)
* Anagrames: aquedareu, aquedàreu
# afames
## Català
### Verb

afames
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de afamar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afamar.
# afamegàsseu
## Català
### Verb

afamegàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·me·gàs·seu (5)
* Anagrama: afameguessa
# afamegàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fə.məˈɣa.βəw/, balear /ə.fə.məˈɣa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.fa.meˈɣa.βew/ valencià /a.fa.meˈɣa.vew/, /a.fa.meˈɣa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

afamegàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afamegar.
# afamegàssim
## Català
### Verb

afamegàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.
# afamegàssiu
## Català
### Verb

afamegàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.
# afamen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfa.mən/, occidental /aˈfa.men/
   * Rimes: -amen

### Verb

afamen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de afamar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afamar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·men (3)
* Anagrama: afanem
# afamessa
## Català
### Verb

afamessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamar.
# afavorisses
## Català
### Verb

afavorisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·ris·ses (5)
* Anagrama: foraviasses
# afavorissin
## Català
### Verb

afavorissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afavorir.
# afavorisca
## Català
### Verb

afavorisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afavorir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afavorir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afavorir.
# afavorissi
## Català
### Verb

afavorissi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afavorir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afavorir.
# afavorisquem
## Català
### Verb

afavorisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb afavorir.
# afavorisquen
## Català
### Verb

afavorisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afavorir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·ris·quen (5)
* Anagrama: afavoresquin
# afavorisques
## Català
### Verb

afavorisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·ris·ques (5)
* Anagrama: afavoresquis
# afavorisqueu
## Català
### Verb

afavorisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afavorir.
# afavorisc
## Català
### Verb

afavorisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afavorir.
# afavorissen
## Català
### Verb

afavorissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afavorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fa·vo·ris·sen (5)
* Anagrama: foraviassen
# adjurara
## Català
### Verb

adjurara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjurar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjurar.
# adjuraren
## Català
### Verb

adjuraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de adjurar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjurar.
# adjurant
## Català
### Verb

adjurant
* Gerundi del verb adjurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ju·rant (3)
* Anagrama: adjuntar
# adjuraria
## Català
### Verb

adjuraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adjurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adjurar.
# adjurarien
## Català
### Verb

adjurarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adjurar.
# adjuraran
## Català
### Verb

adjuraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de adjurar.
# adjurares
## Català
### Verb

adjurares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de adjurar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ju·ra·res (4)
* Anagrama: surrejada
# adjurareu
## Català
### Verb

adjurareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adjurar.
# afirmaven
## Català
### Verb

afirmaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afirmar.
# afirmativamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.fiɾ.maˌti.βaˈmen.te\
       Americà: alt /a.fiɾ.maˌti.baˈmen.t(e)/, baix \a.fiɾ.maˌti.βaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De afirmativo i el sufix -mente.

### Adverbi

afirmativamente
* afirmativament

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·ma·ti·va·men·te (7)
# afirmaves
## Català
### Verb

afirmaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afirmar.
# afirmassis
## Català
### Verb

afirmassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
# afirmat
## Català
### Verb

afirmat
* Participi masculí singular del verb afirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·mat (3)
* Anagrama: tarifam
# afirmativament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fir.məˌti.βəˈmen/ balear /ə.fiɾ.məˌti.vəˈment/, /ə.fir.məˌti.vəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.fir.maˌti.βaˈmen/ valencià /a.fiɾ.maˌti.vaˈment/, /a.fiɾ.maˌti.βaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De afirmatiu i el sufix -ment.

### Adverbi

afirmativament
* D'una manera afirmativa.

#### Traduccions

* Anglès: affirmatively $^{(en)}$
* Castellà: afirmativamente $^{(es)}$
* Francès: affirmativement $^{(fr)}$
* Italià: affermativamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·ma·ti·va·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# afirmau
## Català
### Verb

afirmau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afirmar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·mau (3)
* Anagrama: mufaria
# afirmava
## Català
### Verb

afirmava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afirmar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afirmar.
# afirmavi
## Català
### Verb

afirmavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afirmar.
# adornasses
## Català
### Verb

adornasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adornar.

### Miscel·lània

* Anagrama: endossaràs
# adornau
## Català
### Verb

adornau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adornar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adornar.
# adornassis
## Català
### Verb

adornassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adornar.
# adornava
## Català
### Verb

adornava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adornar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adornar.
# adornassen
## Català
### Verb

adornassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·nas·sen (4)
* Anagrames: desnonaràs, endossaran
# adornassin
## Català
### Verb

adornassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adornar.
# adornats
## Català
### Verb

adornats
* Participi masculí plural del verb adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·nats (3)
* Anagrama: nostrada
# adornaríeu
## Català
### Verb

adornaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de adornar.
# agegantaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒə.ɣən.təˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣan.taˈɾi.ew/, valencià /a.d͡ʒe.ɣan.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

agegantaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de agegantar.
# agegantaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒə.ɣən.təˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣan.taˈɾi.a/, valencià /a.d͡ʒe.ɣan.taˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

agegantaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de agegantar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de agegantar.
# agegantarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒə.ɣən.təˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣan.taˈɾa/, valencià /a.d͡ʒe.ɣan.taˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

agegantarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de agegantar.
# agegantaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒə.ɣən.təˈɾas/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣan.taˈɾas/, valencià /a.d͡ʒe.ɣan.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

agegantaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de agegantar.
# agegantassen
## Català
### Verb

agegantassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# agegantasses
## Català
### Verb

agegantasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# agegantarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒə.ɣən.təˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣan.taˈɾi.en/, valencià /a.d͡ʒe.ɣan.taˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

agegantarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de agegantar.
# agegantaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒə.ɣən.təˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣan.taˈɾi.es/, valencià /a.d͡ʒe.ɣan.taˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

agegantaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de agegantar.
# agegantaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒə.ɣən.təˈɾe/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣan.taˈɾe/, valencià /a.d͡ʒe.ɣan.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

agegantaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de agegantar.
# agorriletara
## Basc
### Nom

agorriletara
* al·latiu definit plural de agorril
* al·latiu indefinit de agorril
# agorriletarantz
## Basc
### Nom

agorriletarantz
* al·latiu direccional definit plural de agorril
* al·latiu direccional indefinit de agorril
# agorrili
## Basc
### Nom

agorrili
* datiu indefinit de agorril
# agorriltzat
## Basc
### Nom

agorriltzat
* prolatiu indefinit de agorril
# agorriletaraino
## Basc
### Nom

agorriletaraino
* terminatiu definit plural de agorril
* terminatiu indefinit de agorril
# agorriletatik
## Basc
### Nom

agorriletatik
* ablatiu definit plural de agorril
* ablatiu indefinit de agorril
# agorriletik
## Basc
### Nom

agorriletik
* ablatiu definit singular de agorril
# agorrilez
## Basc
### Nom

agorrilez
* instrumental definit plural de agorril
* instrumental indefinit de agorril
# agorrilik
## Basc
### Nom

agorrilik
* partitiu indefinit de agorril
# agortzat
## Basc
### Nom

agortzat
* prolatiu indefinit de agor
# adultum
## Llatí

   * Pronúncia: /aˈdʊɫ.tʊm/

### Verb

adultum
* supí acusatiu de adoleō
# adultul
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ul.

### Nom

adultul
* nominatiu i acusatiu definit singular de adult
# adultule
## Romanès
### Nom

adultule
* vocatiu singular de adult
# adultus
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdul.tus/
   * Àudio: França

### Verb

adultus
* condicional de adulti
# adultos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aˈðul.tos\, meridional \aˈðul.toh\
       Americà: alt /aˈdul.t(o)s/, baix \aˈðul.toh\, austral \aˈðul.tos\
   * Rimes: -ultos

### Nom

adultos m. pl.
* forma plural de adulto

### Adjectiu

adultos m. pl.
* forma plural de adulto

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·tos (3)
* Heterograma de 7 lletres (adlostu)
* Anagrama: lutados

## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdul.tos/
   * Àudio: França

### Verb

adultos
* futur de adulti

## Gallec

   * Pronúncia: /aˈðul.tos/

### Adjectiu

adultos m. pl.
* forma plural de adulto

### Nom

adultos m. pl.
* forma plural de adulto

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·tos (3)
* Heterograma de 7 lletres (adlostu)
# adultu
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈdul.tu/
   * Àudio: França

### Verb

adultu
* volitiu de adulti
# adultère
## Francès

   * Pronúncia: /a.dylˈtɛʁ/

### Adjectiu

adultère inv. ‎(plural adultères)
* adúlter

### Nom

adultère m. f. ‎(plural adultères)
* adúlter

### Nom

adultère m. ‎(plural adultères)
* adulteri
# adulto
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈðul.to\
       Americà: alt /aˈdul.t(o)/, baix \aˈðul.to\
   * Rimes: -ulto
   * Etimologia: Del llatí adultus.

### Nom

adulto m. ‎(plural adultos, femení adulta)
* adult

### Adjectiu

adulto m. ‎(femení adulta, plural masculí adultos, plural femení adultas)
* adult

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·to (3)
* Heterograma de 6 lletres (adlotu)
* Anagrama: lutado

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre adulto

## Gallec

   * Pronúncia: /aˈðul.to/
   * Etimologia: Del llatí adultus.

### Adjectiu

adulto m. ‎(femení adulta, masculí plural adultos, femení plural adultas)
* adult

### Nom

adulto m. ‎(plural adultos, femení adulta)
* adult

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dul·to (3)
* Heterograma de 6 lletres (adlotu)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario da Real Academia Galega sobre adulto
* Per a més informació vegeu l'entrada al Dicionário Estraviz sobre adulto

## Italià

   * Pronúncia: /aˈdul.to/
   * Etimologia: Del llatí adultus.

### Nom

adulto m. ‎(plural adulti, femení adulta)
* adult

### Adjectiu

adulto m. ‎(femení adulta, plural masculí adulti, plural femení adulte)
* adult

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dùl·to (3)
* Heterograma de 6 lletres (adlotu)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Treccani sobre adulto

## Romanès
### Nom

adulto
* vocatiu singular de adultă
# adultului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

adultului
* genitiu i datiu definit singular de adult
# afluirà
## Català
### Verb

afluirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afluir.
# afluiràs
## Català
### Verb

afluiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afluir.