OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# fovearum
## Llatí

   * Pronúncia: /fɔ.wɛˈaː.rʊm/

### Nom

foveārum
* genitiu plural de fovea
# fovea capitis femoris
## Llatí
### Nom

fovea capitis femoris
* (Terminologia Anatomica) fossa del cap del fèmur

### Vegeu també

* fovea capitis femoris. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# fovea sublingualis
## Llatí
### Nom

fovea sublingualis
* (Terminologia Anatomica) fosseta sublingual

### Vegeu també

* fovea sublingualis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# fovea trochlearis
## Llatí
### Nom

fovea trochlearis
* (Terminologia Anatomica) fosseta troclear

### Vegeu també

* fovea trochlearis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# fovea submandibularis
## Llatí
### Nom

fovea submandibularis
* (Terminologia Anatomica) fosseta submandibular

### Vegeu també

* fovea submandibularis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# fovea centralis
## Llatí
### Nom

fovea centralis
* (Terminologia Anatomica) fòvea central

### Vegeu també

* fovea centralis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# acastellanàsseu
## Català
### Verb

acastellanàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellanar.
# acastellanàreu
## Català
### Verb

acastellanàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acastellanar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellanar.
# acastellanàssem
## Català
### Verb

acastellanàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellanar.
# acastellanàssim
## Català
### Verb

acastellanàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellanar.
# acastellanés
## Català
### Verb

acastellanés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellanar.
# acastellanéssem
## Català
### Verb

acastellanéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellanar.
# acastellanàs
## Català
### Verb

acastellanàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellanar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellanar.
# acastellanàssiu
## Català
### Verb

acastellanàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellanar.
# acastellanàveu
## Català
### Verb

acastellanàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acastellanar.
# accusarsi
## Italià

   * Pronúncia: /ak.kuˈzar.si/

### Verb

accusarsi pron.
* forma pronominal de accusare
* confessar, declarar-se culpable
* acusar-se recíprocament

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·cu·ṣàr·si (4)
# accusarono
## Italià
### Verb

accusarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de accusare
# accusassero
## Italià
### Verb

accusassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de accusare
# accusassimo
## Italià
### Verb

accusassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de accusare
# accusare
## Italià

   * Pronúncia: /ak.kuˈzaː.re/
   * Etimologia: Del llatí accūsāre.

### Verb

accusare trans. ‎(pronominal accusarsi)
* acusar
* (burocràcia) notificar
* (jocs de cartes) cantar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ac·cu·sà·re (4)

## Llatí

   * Pronúncia: /ak.kuːˈsaː.rɛ/

### Verb

accūsāre
* infinitiu del present actiu de accūsō
# accusasse
## Italià
### Verb

accusasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de accusare
# accusassi
## Italià
### Verb

accusassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de accusare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de accusare
# accusantesi
## Italià
### Verb

accusantesi
* participi present de accusarsi
# accusaste
## Italià
### Verb

accusaste
* segona persona plural (voi) del passat de accusare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de accusare
# accusas
## Llatí

   * Pronúncia: /akˈkuː.saːs/

### Verb

accūsās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de accūsō
# abanderem
## Català
### Verb

abanderem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abanderar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abanderar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb abanderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·de·rem (4)
* Anagrama: abadernem
# abandereguessen
## Català
### Verb

abandereguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abanderar.
# abandereguéssou
## Català
### Verb

abandereguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abanderar.
# abanderen
## Català
### Verb

abanderen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abanderar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abanderar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abanderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·de·ren (4)
* Anagrama: abadernen
# abanderegueu
## Català
### Verb

abanderegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb abanderar.
# abanderegués
## Català
### Verb

abanderegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abanderar.
# abanderes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βənˈde.ɾəs/, occidental /a.banˈde.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

abanderes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de abanderar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abanderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ban·de·res (4)
* Anagrames: abadernes, abadernés
# abanderessa
## Català
### Verb

abanderessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abanderar.
# abandereguesses
## Català
### Verb

abandereguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abanderar.
# abandereguéssom
## Català
### Verb

abandereguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abanderar.
# freundschaftlichster
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈfʀɔɪ̯ntʃaftlɪçstɐ/

### Adjectiu

freundschaftlichster
* forma declinada de freundschaftlich
# friandise
## Francès
### Nom

friandise f. ‎(plural friandises)
* llaminadura
# friable
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈfɹaɪəbl̩/
   * Etimologia: Del francès friable, del llatí friābilis, de friō ‎(«esmicolar»).

### Adjectiu

friable ‎(comparatiu more friable, superlatiu most friable)
* trencadís

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \ˈfɾja.βle\
       Americà: alt /ˈfɾja.ble/, baix \ˈfɾja.βle\
   * Rimes: -able
   * Etimologia: (pendent)

### Adjectiu

friable inv. ‎(plural friables)
* trencadís

### Miscel·lània

* Síl·labes: fria·ble (2)
* Heterograma de 7 lletres (abefilr)
# friables
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ˈfɾja.βles\, meridional \ˈfɾja.βleh\
       Americà: alt /ˈfɾja.bl(e)s/, baix \ˈfɾja.βleh\, austral \ˈfɾja.βles\
   * Rimes: -ables

### Adjectiu

friables inv. pl.
* forma plural de friable
# freundschaftlichstes
## Alemany

   * Pronúncia: /ˈfʀɔɪ̯ntʃaftlɪçstəs/

### Adjectiu

freundschaftlichstes
* forma declinada de freundschaftlich
# freus
## Català

   * Pronúncia: /ˈfɾɛws/
   * Rimes: -ɛws

### Nom

freus m. pl.
* Forma plural de freu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
* Anagrames: fures, furés, refús, rufes, sufre
# friandises
## Francès

   * Pronúncia: /fʁi.jɑ̃ˈdiz/

### Nom

friandises f. pl.
* forma plural de friandise
# freír
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /fɾeˈiɾ/
       Americà: alt /f(ɾe)ˈiɾ/, baix /fɾeˈiɾ/
   * Rimes: -iɾ

### Verb

freír trans., pron. ‎(pronominal freírse, present frío, passat freí, futur freiré)
* fregir

### Miscel·lània

* Síl·labes: fre·ír (2)
# freírse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /fɾeˈiɾ.se/
       Americà: alt /fɾeˈiɾ.s(e)/, baix /fɾeˈiɾ.se/
   * Rimes: -iɾse

### Verb

freírse trans., pron. ‎(present me frío, passat me freí, futur me freiré)
* forma pronominal de freír
# freí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /fɾeˈi/
       Americà: alt /f(ɾe)ˈi/, baix /fɾeˈi/
   * Rimes: -i

### Verb

freí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb freír
# garrapinyaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡə.rə.pi.ɲəˈɾe/, occidental /ɡa.ra.pi.ɲaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

garrapinyaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de garrapinyar.
# garrapinyassin
## Català
### Verb

garrapinyassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb garrapinyar.
# garrapinyarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡə.rə.pi.ɲəˈɾa/, occidental /ɡa.ra.pi.ɲaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

garrapinyarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de garrapinyar.
# garrapinyaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡə.rə.pi.ɲəˈɾas/, occidental /ɡa.ra.pi.ɲaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

garrapinyaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de garrapinyar.
# garrapinyassis
## Català
### Verb

garrapinyassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb garrapinyar.
# garrapinyassen
## Català
### Verb

garrapinyassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb garrapinyar.
# garrapinyaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡə.rə.pi.ɲəˈɾi.əw/, occidental /ɡa.ra.pi.ɲaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

garrapinyaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de garrapinyar.
# garrapinyasses
## Català
### Verb

garrapinyasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb garrapinyar.
# garrapinyaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ɡə.rə.pi.ɲəˈɾi.əs/, occidental /ɡa.ra.pi.ɲaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

garrapinyaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de garrapinyar.
# gobern
## Català antic
### Nom

gobern m.
* forma alternativa de govern
# gobernalle
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ɡo.βeɾˈna.ʎe\, meridional \ɡo.βeɾˈna.ʝe\
       Americà: alt /ɡo.beɾˈna.ʝe/, baix \ɡo.βeɾˈna.ʝe\, austral \ɡo.βeɾˈna.ʒe\
   * Rimes: -aʎe
   * Etimologia: Del català governall.

### Nom

gobernalle m. ‎(plural gobernalles)
* timó, governall d’una nau

#### Sinònims

* timón

### Miscel·lània

* Síl·labes: go·ber·na·lle (4)
# gobi de fang
## Català
### Nom

gobi de fang m. ‎(plural gobis de fang)
* calacabot

### Vegeu també

* gobi de fang. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# gobi
## Català

   * Pronúncia: /ˈɡɔ.βi/
   * Rimes: -ɔbi

### Nom

gobi m. ‎(plural gobis)
* a aquesta paraula li falten les accepcions o significats. Podeu ajudar el Viccionari incorporant-los. (Gobio gobio)
* (peixos) burro

#### Sinònims

* burrets, gòbit

#### Hiperònims

* peixos > ciprínids

#### Traduccions

* Anglès: gudgeon $^{(en)}$
* Castellà: gobio $^{(es)}$
* Francès: goujon $^{(fr)}$
* Occità: gòbi $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: go·bi (2)
* Anagrames: bogi, boig, gibó

### Vegeu també

* gobi. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# gobi cristal·lí
## Català
### Nom

gobi cristal·lí m. ‎(plural gobis cristal·lins)
* a aquesta paraula li falten les accepcions o significats. Podeu ajudar el Viccionari incorporant-los. (Crystallogobius linearis)

#### Sinònims

* jonquillo, llengüeta blanca, xanguet

#### Hiperònims

* peixos > gòbids

#### Traduccions

* Anglès: crystal goby $^{(en)}$
* Castellà: góbido de cristal $^{(es)}$

### Vegeu també

* gobi cristal·lí. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# gobi d'escates
## Català
### Nom

gobi d'escates m. ‎(plural gobis d'escates)
* cabot d'escata

### Vegeu també

* gobi d'escates. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# gobenes
## Castellà

   * Pronúncia: peninsular: septentrional \ɡoˈβe.nes\, meridional \ɡoˈβe.neh\
   * Rimes: -enes

### Nom

gobenes m. pl.
* forma plural de gobén
# gobernalles
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \ɡo.βeɾˈna.ʎes\, meridional \ɡo.βeɾˈna.ʝeh\
       Americà: alt /ɡo.beɾˈna.ʝ(e)s/, baix \ɡo.βeɾˈna.ʝeh\, austral \ɡo.βeɾˈna.ʒes\
   * Rimes: -aʎes

### Nom

gobernalles m. pl.
* forma plural de gobernalle
# gobes
## Català
### Adjectiu

gobes f. pl.
* Forma plural de goba.

### Miscel·lània

* Síl·labes: go·bes (2)
* Anagrames: begos $^{(alfagrama)}$, boges
# gobi d'alga
## Català
### Nom

gobi d'alga m. ‎(plural gobis d'alga)
* burro

### Vegeu també

* gobi d'alga. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# aclameïsquen
## Català
### Verb

aclameïsquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aclameir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aclameir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·me·ïs·quen (5)
* Anagrama: aclameesquin
# aclameïssen
## Català
### Verb

aclameïssen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclameir.
# aclameïssis
## Català
### Verb

aclameïssis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclameir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·me·ïs·sis (5)
* Anagrama: maliciasses
# aclameïren
## Català
### Verb

aclameïren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aclameir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclameir.

### Miscel·lània

* Anagrames: encalaríem, encalimaré
# aclameïsques
## Català
### Verb

aclameïsques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aclameir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·me·ïs·ques (5)
* Anagrama: aclameesquis
# aclameïsca
## Català
### Verb

aclameïsca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aclameir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aclameir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aclameir.
# aclameïres
## Català
### Verb

aclameïres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aclameir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclameir.
# aclameïsses
## Català
### Verb

aclameïsses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclameir.
# aclameïssin
## Català
### Verb

aclameïssin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclameir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·me·ïs·sin (5)
* Anagrama: maliciassen
# aclameïsc
## Català
### Verb

aclameïsc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclameir.
# abarrotem
## Català
### Verb

abarrotem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abarrotar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abarrotar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb abarrotar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bar·ro·tem (4)
* Anagrames: embarrota, embarrotà, tamborera
# abarrotessis
## Català
### Verb

abarrotessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abarrotar.
# abarroteguéssou
## Català
### Verb

abarroteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abarrotar.
# abarrotessa
## Català
### Verb

abarrotessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abarrotar.
# abarrotessin
## Català
### Verb

abarrotessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abarrotar.

### Miscel·lània

* Anagrama: estaborniràs
# abarrotessen
## Català
### Verb

abarrotessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abarrotar.
# abarrotessi
## Català
### Verb

abarrotessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abarrotar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esbrostaria
# abarrotesses
## Català
### Verb

abarrotesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abarrotar.
# abarroten
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βəˈrɔ.tən/, occidental /a.baˈrɔ.ten/
   * Rimes: -ɔten

### Verb

abarroten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de abarrotar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abarrotar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abarrotar.

### Miscel·lània

* Anagrama: rebotaran
# abarrotes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.βəˈrɔ.təs/, occidental /a.baˈrɔ.tes/
   * Rimes: -ɔtes

### Verb

abarrotes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de abarrotar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abarrotar.

### Miscel·lània

* Anagrama: rebotaràs
# abeure
## Català
### Verb

abeure
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abeurar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb abeurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb abeurar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb abeurar.
# abeurava
## Català
### Verb

abeurava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abeurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abeurar.
# abeurau
## Català
### Verb

abeurau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abeurar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abeurar.
# abeuravo
## Català
### Verb

abeuravo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abeurar.
# abeureguem
## Català
### Verb

abeureguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb abeurar.
# abeureguessen
## Català
### Verb

abeureguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abeurar.
# abeuravi
## Català
### Verb

abeuravi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abeurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·beu·ra·vi (4)
* Anagrames: abreviau, bavaríeu
# abeuraves
## Català
### Verb

abeuraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abeurar.
# abeureguessa
## Català
### Verb

abeureguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abeurar.
# abeuraven
## Català
### Verb

abeuraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abeurar.
# gave birth
## Anglès
### Verb

gave birth
* passat simple de give birth
# gavelles
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡəˈβe.ʎəs/, balear /ɡəˈve.ʎəs/ Occidental: nord-occidental /ɡaˈβe.ʎes/ valencià /ɡaˈve.ʎes/, /ɡaˈβe.ʎes/
   * Rimes: -eʎes

### Nom

gavelles f. pl.
* Forma plural de gavella.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ga·ve·lles (3)
* Anagrames: llegaves, valleges, vallegés
# gave
## Anglès

   * Pronúncia: /ɡeɪv/ àudio (EUA)

### Verb

gave
* passat simple de give
# gavella
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡəˈβe.ʎə/, balear /ɡəˈve.ʎə/ Occidental: nord-occidental /ɡaˈβe.ʎa/ valencià /ɡaˈve.ʎa/, /ɡaˈβe.ʎa/
   * Rimes: -eʎa
   * Homòfon: gabella
   * Etimologia: Discutida, segle XIV. Tradicionalment d’origen cèltic, del gàl·lic gabella (846), del verb *gab- ‎(«agafar, aguantar») (segle XII); cfr. gal·lès gafael ‎(«empunyar»), irlandès antic gabál ‎(«presa»).. Per a Coromines, del llatí *cavella, diminutiu de cavus ‎(«buit de dins, conca de la mà»), cognat del piemontès ciavela.

### Nom

gavella f. ‎(plural gavelles)
* Feix petit d'espigues tallades.

#### Derivats

* gavell

#### Traduccions

* Alemany: Garbe $^{(de)}$ f.
* Anglès: sheaf $^{(en)}$
* Castellà: gavilla $^{(es)}$
* Francès: gerbe $^{(fr)}$ f.
* Italià: covone $^{(it)}$ m.
* Neerlandès: schoof $^{(nl)}$ f., garf $^{(nl)}$ m.
* Polonès: snop $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: gavela $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ga·ve·lla (3)
* Anagrama: llegava

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, DECat
* ↑ Xavier Delamarre, Dictionnaire de la langue gauloise, 2.ª ed., Paris, Errance, 2003, pàg. 172.
# gavell
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡəˈβeʎ/, balear /ɡəˈveʎ/ Occidental: nord-occidental /ɡaˈβeʎ/ valencià /ɡaˈveʎ/, /ɡaˈβeʎ/
   * Rimes: -eʎ
   * Etimologia: Variant masculina de gavella; segle XV.

### Nom

gavell m. ‎(plural gavells)
* feix, braçat
* munt

#### Sinònims

* gavella

#### Derivats

* desgavell

### Miscel·lània

* Síl·labes: ga·vell (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# grunyen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈɡɾu.ɲən/, occidental /ˈɡɾu.ɲen/
   * Rimes: -uɲen

### Verb

grunyen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de grunyir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb grunyir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb grunyir.

#### Variants

* [2] grunyin
* [3] grunyin
# grunyi
## Català

   * Pronúncia: /ˈɡɾu.ɲi/
   * Rimes: -uɲi

### Verb

grunyi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de grunyir.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb grunyir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb grunyir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb grunyir.

#### Variants

* [1] grunyo, gruny
* [2] grunya
* [3] grunya, grunyo
* [4] grunya
# grumoll
## Català

   * Pronúncia: /ɡɾuˈmoʎ/
   * Rimes: -oʎ
   * Etimologia: Del llatí *grumŭcŭlum, segle XIX, de grumŭlus, diminutiu de grumus ‎(«piloteta de terra engrunada»). Doblet de grúmol.

### Nom

grumoll m. ‎(plural grumolls)
* Massa d'una substància pulverulenta que s'ha aglomerat.

#### Sinònims

* duralló, grum

#### Traduccions

* Anglès: lump $^{(en)}$
* Castellà: grumo $^{(es)}$ m.
* Francès: grumeau $^{(fr)}$ m.
* Italià: grumo $^{(it)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: gru·moll (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# grumos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈɡɾu.mos/, meridional /ˈɡɾu.moh/
       Americà: alt /ˈɡɾu.m(o)s/, baix /ˈɡɾu.moh/, austral /ˈɡɾu.mos/
   * Rimes: -umos

### Nom

grumos m. pl.
* forma plural de grumo
# grunya
## Català
### Verb

grunya
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb grunyir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb grunyir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb grunyir.

#### Variants

* [1] grunyi
* [2] grunyi, grunyo
* [3] grunyi