OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acollits
## Català
### Verb

acollits
* Participi masculí plural del verb acollir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llits (3)
* Anagrama: oscil·lat
# acollives
## Català
### Verb

acollives
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acollir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lli·ves (4)
* Anagrama: escolliva
# acolliven
## Català
### Verb

acolliven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acollir.
# acolliu
## Català
### Verb

acolliu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acollir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acollir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acollir.
# acolliva
## Català
### Verb

acolliva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acollir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acollir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·lli·va (4)
* Anagrames: acollavi, allocavi, cal·lovià, Cal·lovià
# acollo
## Català
### Verb

acollo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acollar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acollar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llo (3)
* Anagrama: alloco

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈko.ʎo/, meridional /aˈko.ʝo/
       Americà: /aˈko.ʝo/, austral \aˈko.ʒo\
   * Rimes: -oʎo

### Verb

acollo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb acollar
# acollissi
## Català
### Verb

acollissi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollir.
# acollit
## Català
### Verb

acollit
* Participi masculí singular del verb acollir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·co·llit (3)
* Anagrames: collita, cotilla
# adaptavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəpˈta.βu/, nord-occidental /a.ðapˈta.βo/

### Verb

adaptavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] adaptàveu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dap·ta·vo (4)
* Anagrama: adoptava
# adaptații
## Romanès
### Nom

adaptații
* forma plural de adaptație
* genitiu i datiu indefinit singular de adaptație
* vocatiu plural de adaptație
# adaptaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðəpˈta.βən/, balear /ə.ðətˈta.vən/ Occidental: /a.ðapˈta.βen/, /a.ðapˈta.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

adaptaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar.

## Català antic
### Verb

adaptaven
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar
# adaptațiile
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

adaptațiile
* nominatiu i acusatiu definit plural de adaptație
# adaptavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðəpˈta.βi/

### Verb

adaptavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar.
    Forma septentrional per [jo] adaptava.

## Llatí

   * Pronúncia: /a.dapˈtaː.wiː/

### Verb

adaptāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de adaptō
# adaptației
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

adaptației
* genitiu i datiu definit singular de adaptație
# adaptaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðəpˈta.βəs/, balear /ə.ðətˈta.vəs/ Occidental: /a.ðapˈta.βes/, /a.ðapˈta.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

adaptaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dap·ta·ves (4)
* Anagrama: destapava

## Català antic
### Verb

adaptaves
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar
# adaptația
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

adaptația
* nominatiu i acusatiu definit singular de adaptație
# adaptație
## Romanès
### Nom

adaptație f. ‎(plural adaptații)
* forma alternativa de adaptare

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | adaptație | adaptația | (niște) | adaptații | adaptațiile |
| Genitiu-datiu | (unei) | adaptații | adaptației | (unor) | adaptații | adaptațiilor |
| Vocatiu | | adaptație | adaptație | | adaptații | adaptații |
# adaptava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðəpˈta.βə/, balear /ə.ðətˈta.və/ Occidental: /a.ðapˈta.βa/, /a.ðapˈta.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

adaptava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar.

## Català antic
### Verb

adaptava
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet d'indicatiu de adaptar
# adondassis
## Català
### Verb

adondassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adondar.
# adondes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðon.dəs/, occidental /aˈðon.des/
   * Rimes: -ondes

### Verb

adondes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de adondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·don·des (3)
* Anagrames: donades, ondades
# adondaven
## Català
### Verb

adondaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adondar.
# adondem
## Català
### Verb

adondem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de adondar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb adondar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb adondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·don·dem (3)
* Anagrama: demando
# adondau
## Català
### Verb

adondau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adondar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adondar.
# adondava
## Català
### Verb

adondava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adondar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adondar.
# adondaves
## Català
### Verb

adondaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adondar.
# adonden
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðon.dən/, occidental /aˈðon.den/
   * Rimes: -onden

### Verb

adonden
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de adondar.
# acquetati
## Italià
### Verb

acquetati
* participi passat masculí plural de acquetare
# acquetatisi
## Italià
### Verb

acquetatisi
* participi passat masculí plural de acquetarsi
# acquetato
## Italià
### Verb

acquetato m. ‎(femení acquetata, plural masculí acquetati, plural femení acquetate)
* participi passat masculí singular de acquetare
# acquetavate
## Italià
### Verb

acquetavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de acquetare
# acquetatosi
## Italià
### Verb

acquetatosi m. ‎(femení acquetatasi, plural masculí acquetatisi, plural femení acquetatesi)
* participi passat masculí singular de acquetarsi
# acquetavi
## Italià
### Verb

acquetavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acquetare
# acquetatevi
## Italià
### Verb

acquetatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de acquetarsi
# acquetava
## Italià
### Verb

acquetava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de acquetare
# acquetavamo
## Italià
### Verb

acquetavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de acquetare
# acquetavano
## Italià
### Verb

acquetavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de acquetare
# addurrò
## Italià
### Verb

addurrò
* primera persona singular (io) del futur de addurre
# addusse
## Italià
### Verb

addusse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de addurre
# addussi
## Italià
### Verb

addussi
* primera persona singular (io) del passat de addurre
# adduxi
## Llatí

   * Pronúncia: /adˈduːks.iː/

### Verb

addūxī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de addūcō
# adduí
## Català
### Verb

adduí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adduir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adduir.
# adduíeu
## Català
### Verb

adduíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adduir.
# addursi
## Italià

   * Pronúncia: /adˈdur.si/

### Verb

addursi pron.
* forma pronominal de addurre

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·dùr·si (3)
# addussero
## Italià
### Verb

addussero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de addurre
# adduírem
## Català
### Verb

adduírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adduir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.
# acontenyent
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kun.təˈɲen/ balear /ə.kon.təˈɲent/, /ə.kun.təˈɲen/ Occidental: nord-occidental /a.kon.teˈɲen/ valencià /a.kon.teˈɲent/, /a.kon.teˈɲen/
   * Rimes: -ent

### Verb

acontenyent
* Gerundi del verb acontènyer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·te·nyent (4)
# adorms
## Català
### Verb

adorms
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de adormir.
# adormíreu
## Català
### Verb

adormíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adormir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mí·reu (4)
* Anagrames: amordireu, amordíreu, iodurarem, ioduràrem
# adormives
## Català
### Verb

adormives
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adormir.
# adormo
## Català
### Verb

adormo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adormir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mo (3)
* Anagrama: odoram
# adormíeu
## Català
### Verb

adormíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mí·eu (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeimoru)
* Anagrama: amordíeu
# adormí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðurˈmi/ balear /ə.ðoɾˈmi/, /ə.ðurˈmi/ Occidental: /a.ðoɾˈmi/
   * Rimes: -i
   * Homòfon: adormir

### Verb

adormí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adormir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mí (3)
* Heterograma de 6 lletres (adimor)
* Anagrames: admiro, amordí, dormia, marido, morida, ordiam

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðoɾˈmi\
       Americà: alt /a.doɾˈmi/, baix \a.ðoɾˈmi\
   * Rimes: -i

### Verb

adormí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb adormir

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mí (3)
* Heterograma de 6 lletres (adimor)
* Anagrames: admiro, admiró, dormía, marido, maridó, miador, mirado, mordía, rimado
# adormís
## Català
### Verb

adormís ‎(infinitiu adormir)
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.
adormís ‎(infinitiu adormissar-se)
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adormissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mís (3)
* Heterograma de 7 lletres (adimors)
* Anagrames: admiros, amordís, maridos
# adormos
## Català
### Verb

adormos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adormir.
# adormíem
## Català
### Verb

adormíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mí·em (4)
* Anagrames: amordíem, emmarido
# adormírem
## Català
### Verb

adormírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adormir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mí·rem (4)
* Anagrames: amordirem, amordírem
# adjectivésseu
## Català
### Verb

adjectivésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjectivar.
# adjectiví
## Català
### Verb

adjectiví
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adjectivar.
# adjektiboak
## Basc
### Nom

adjektiboak
* absolutiu definit plural de adjektibo
* ergatiu definit singular de adjektibo
# adjektiboarekin
## Basc
### Nom

adjektiboarekin
* comitatiu definit singular de adjektibo
# adjectivéssem
## Català
### Verb

adjectivéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjectivar.
# adjektiboan
## Basc
### Nom

adjektiboan
* inessiu definit singular de adjektibo
# adjektibo
## Basc
### Nom

adjektibo inan.
* adjectiu

#### Declinació

Nom comú inanimat en vocal
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
adjektibo
adjektiboa
adjektiboak
Ergatiu
adjektibok
adjektiboak
adjektiboek
Datiu
adjektibori
adjektiboari
adjektiboei
Genitiu
adjektiboren
adjektiboaren
adjektiboen
Comitatiu
adjektiborekin
adjektiboarekin
adjektiboekin
Benefactiu
adjektiborentzat
adjektiboarentzat
adjektiboentzat
Instrumental
adjektiboz
adjektiboaz
adjektiboez
Partitiu
adjektiborik
Prolatiu
adjektibotzat
Causal
adjektiborengatik
adjektiboarengatik
adjektiboengatik
Locatius
Inessiu
adjektibotan
adjektiboan
adjektiboetan
Ablatiu
adjektibotatik
adjektibotik
adjektiboetatik
Al·latiu
adjektibotara
adjektibora
adjektiboetara
Terminatiu
adjektibotaraino
adjektiboraino
adjektiboetaraino
Al·l. direcional
adjektibotarantz
adjektiborantz
adjektiboetarantz
Gen. locatiu
adjektibotako
adjektiboko
adjektiboetako :
# adjectivéssiu
## Català
### Verb

adjectivéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjectivar.
# adjektiboa
## Basc
### Nom

adjektiboa
* absolutiu definit singular de adjektibo
# adjectivéssim
## Català
### Verb

adjectivéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjectivar.
# adopteu
## Català
### Verb

adopteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adoptar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adoptar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adoptar.
# adoptesses
## Català
### Verb

adoptesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoptar.
# adoptessen
## Català
### Verb

adoptessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoptar.
# adoptessin
## Català
### Verb

adoptessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoptar.
# adoptessa
## Català
### Verb

adoptessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoptar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dop·tes·sa (4)
* Anagrama: apostades
# adoptessis
## Català
### Verb

adoptessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoptar.
# adoptessi
## Català
### Verb

adoptessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoptar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoptar.
# acoquini
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈki.ni/
   * Rimes: -ini

### Verb

acoquini
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acoquinar.
    Forma septentrional: [jo] acoquino, acoquine, acoquín o acoquini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que jo] acoquini o acoquine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que ell/ella/vostè] acoquini o acoquine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acoquinar.
    Acoquini o acoquine [ell/ella/vostè].
# acoquinin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈki.nin/ balear /ə.koˈki.nin/, /ə.kuˈki.nin/ Occidental: /a.koˈki.nin/
   * Rimes: -inin

### Verb

acoquinin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que ells/elles/vostès] acoquinin o acoquinen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acoquinar.
    Acoquinin o acoquinen [ells/elles/vostès].
# acoquinà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.kiˈna/, occidental /a.ko.kiˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: acoquinar

### Verb

acoquinà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acoquinar.
    [Ell/ella/vostè] acoquinà o va acoquinar.
# acoquineu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.kiˈnɛw/, occidental /a.ko.kiˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

acoquineu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acoquinar.
    [Vosaltres/vós] acoquineu o acoquinau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que vosaltres/vós] acoquineu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acoquinar.
    Acoquineu o acoquinau [vosaltres/vós].
# acoquinàs
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.ko.kiˈnas/, /ə.ku.kiˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

acoquinàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Jo] acoquinés, acoquinàs o acoquinara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Ell/ella/vostè] acoquinés, acoquinàs o acoquinara.
# acoquinessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.kiˈne.sis/, occidental /a.ko.kiˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

acoquinessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Tu] acoquinessis, acoquinesses, acoquinasses, acoquinassis o acoquinares.
# acoquinàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.kiˈna.ɾəm/, occidental /a.ko.kiˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

acoquinàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acoquinar.
    [Nosaltres] acoquinàrem o vam/vàrem acoquinar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    Forma valenciana: [nosaltres] acoquinéssim, acoquinéssem, acoquinàssem, acoquinàssim o acoquinàrem.
# acoquinis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈki.nis/ balear /ə.koˈki.nis/, /ə.kuˈki.nis/ Occidental: /a.koˈki.nis/
   * Rimes: -inis

### Verb

acoquinis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que tu] acoquinis o acoquines; [tu] no acoquinis o acoquines.
# acoquino
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈki.nu/, occidental /a.koˈki.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

acoquino
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acoquinar.
    [Jo] acoquino, acoquine, acoquín o acoquini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que jo] acoquino, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] acoquini o acoquine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acoquinar.
    [Que ell/ella/vostè] acoquino, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] acoquini o acoquine.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.koˈki.no/
       Americà: alt /a.k(o)ˈki.no/, baix /a.koˈki.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

acoquino
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb acoquinar
# acoquinàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.kiˈna.ɾəw/, occidental /a.ko.kiˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

acoquinàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acoquinar.
    [Vosaltres/vós] acoquinàreu o vau/vàreu acoquinar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acoquinar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] acoquinéssiu, acoquinésseu, acoquinàsseu, acoquinàssiu o acoquinàreu.
# adollis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðo.ʎis/, occidental /aˈðo.ʎis/
   * Rimes: -oʎis

### Verb

adollis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·llis (3)
* Anagrames: sadolli, sadollí
# adollà
## Català
### Verb

adollà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·llà (3)
* Anagrama: lloada
# adollàieu
## Català
### Verb

adollàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adollar.
# adollin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðo.ʎin/, occidental /aˈðo.ʎin/
   * Rimes: -oʎin

### Verb

adollin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adollar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adollar.

### Miscel·lània

* Anagrames: dalloni, dalloní
# adollo
## Català
### Verb

adollo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adollar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adollar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adollar.
# adollos
## Català
### Verb

adollos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·llos (3)
* Anagrama: sadollo
# adollàrem
## Català
### Verb

adollàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adollar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.
# adollàreu
## Català
### Verb

adollàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adollar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.
# adorno
## Català
### Verb

adorno
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adornar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adornar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·no (3)
* Anagrama: rodona

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈðoɾ.no\
       Americà: alt /aˈdoɾ.no/, baix \aˈðoɾ.no\
   * Rimes: -oɾno

### Nom

adorno m. ‎(plural adornos)
* adornament

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·no (3)
# adornà
## Català
### Verb

adornà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·nà (3)
* Anagrames: adonar, donara, donarà, ondara, ondarà, ornada
# adornàiem
## Català
### Verb

adornàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·nà·iem (4)
* Anagrames: adonaríem, andoiarem, andoiàrem, monedaria
# adornàrem
## Català
### Verb

adornàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adornar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·nà·rem (4)
* Anagrama: moderaran