OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# tortegéssem
## Català
### Verb

tortegéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb tortejar.
# tortegis
## Català
### Verb

tortegis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb tortejar.
# tinto
## Català
### Verb

tinto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de tintar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈtin.to/, meridional \ˈtiŋ.to\
       Americà: alt /ˈtin.t(o)/, baix \ˈtiŋ.to\, austral /ˈtin.to/
   * Rimes: -into

### Adjectiu

tinto m. ‎(femení tinta, plural masculí tintos, plural femení tintas)
* vermell fosc, negre (molt fosc)

### Nom

tinto m. ‎(plural tintos)
* vi negre

### Verb

tinto
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb tintar

### Miscel·lània

* Síl·labes: tin·to (2)
# tintorera
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tin.tuˈɾe.ɾə/ balear /tin.toˈɾe.ɾə/, /tin.tuˈɾe.ɾə/ Occidental: /tin.toˈɾe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa
   * Etimologia: De tintorer.

### Nom

tintorera f. ‎(plural tintoreres)
* Espècie de tauró de cos estilitzat i allargat, amb un musell llarg i cònic (Prionace glauca)
* (peixos) tauró de mans llargues
* (peixos) tauró blanc
* (peixos) tauró gris
* Forma femenina de tintorer.

#### Sinònims

* ca marí, tauró, tauró blau, tintorella, alecrín, ca-marí, camarí, taburó, tiburó, tinturella

#### Hiperònims

* taurons > carcarínids

#### Traduccions

* Anglès: blue shark $^{(en)}$, blue whaler $^{(en)}$, blueshark $^{(en)}$, great blue shark $^{(en)}$
* Asturià: canía $^{(ast)}$, caella $^{(ast)}$, tintorera $^{(ast)}$
* Castellà: alecrín $^{(es)}$, lija $^{(es)}$, melgacho $^{(es)}$, tiburón azul $^{(es)}$, tintorera $^{(es)}$
* Francès: peau bleu $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: tin·to·re·ra (4)
* Anagrames: atorrenti, trotarien

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
* tintorera. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /tin.toˈɾe.ɾa/, meridional \tiŋ.toˈɾe.ɾa\
       Americà: alt /tin.t(o)ˈɾe.ɾa/, baix \tiŋ.toˈɾe.ɾa\, austral /tin.toˈɾe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa

### Nom

tintorera f. ‎(plural tintoreras)
* (peixos) tintorera

### Miscel·lània

* Síl·labes: tin·to·re·ra (4)

### Vegeu també

* tintorera. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# tintoreras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /tin.toˈɾe.ɾas/, meridional \tiŋ.toˈɾe.ɾah\
       Americà: alt /tin.toˈɾe.(ɾa)s/, baix \tiŋ.toˈɾe.ɾah\, austral /tin.toˈɾe.ɾas/
   * Rimes: -eɾas

### Nom

tintoreras f. pl.
* forma plural de tintorera
# tinti
## Català
### Verb

tinti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de tintar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb tintar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb tintar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb tintar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tin·ti (2)
* Anagrama: titin
# tintinologia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tin.ti.nu.ɫuˈʒi.ə/ balear /tin.ti.no.ɫoˈʒi.ə/, /tin.ti.nu.ɫuˈʒi.ə/ Occidental: nord-occidental /tin.ti.no.ɫoˈʒi.a/, valencià /tin.ti.no.ɫoˈd͡ʒi.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: De Tintín i -logia.

### Nom

tintinologia f. ‎(només en singular)
* Ciència que estudia tot allò relacionat amb el còmic Les aventures de Tintín del dibuixant belga Hergé.

#### Derivats

* tintinòleg

#### Traduccions

* Anglès: Tintinology $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: tin·ti·no·lo·gi·a (6)

### Vegeu també

* Camps, M. «Tros de quòniam!». La Vanguàrdia, 24-10-2011. [Consulta: 18 maig 2017]
# tintis
## Català
### Verb

tintis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb tintar.
# tintorella
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tin.tuˈɾe.ʎə/ balear /tin.toˈɾe.ʎə/, /tin.tuˈɾe.ʎə/ Occidental: /tin.toˈɾe.ʎa/
   * Rimes: -eʎa

### Nom

tintorella f. ‎(plural tintorelles)
* tintorera

### Miscel·lània

* Síl·labes: tin·to·re·lla (4)

### Vegeu també

* tintorella. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# tintin
## Català
### Verb

tintin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb tintar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb tintar.
# tracalejara
## Català
### Verb

tracalejara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb tracalejar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb tracalejar.
# tracaleig
## Català
### Verb

tracaleig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de tracalejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·ca·leig (3)
* Anagrames: tracalegi, tracalegí
# tracaleja
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾə.kəˈɫɛ.ʒə/ balear /tɾə.kəˈɫə.ʒə/, /tɾə.kəˈɫɛ.ʒə/ Occidental: nord-occidental /tɾa.kaˈɫe.ʒa/, valencià /tɾa.kaˈɫe.d͡ʒa/
   * Rimes: -ɛʒa

### Verb

tracaleja
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de tracalejar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb tracalejar.
# tracalegí
## Català
### Verb

tracalegí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de tracalejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·ca·le·gí (4)
* Anagrama: tracaleig
# tracalejam
## Català
### Verb

tracalejam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de tracalejar.
# tracalejaran
## Català
### Verb

tracalejaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de tracalejar.
# tornar-se
## Català

   * Pronúncia: oriental /turˈnar.sə/, occidental /toɾˈnaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

tornar-se
* Forma pronominal de tornar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: em torno, es torna, ens tornem

#### Variants

* (septentrional, alguerès) se tornar

### Miscel·lània

* Anagrames: retornàs, retronàs, tornares
# tornaia
## Català
### Verb

tornaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de tornar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de tornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tor·na·ia (3)
* Anagrames: atonira, atonirà, notaria, notària, troiana, tronaia
# tornallom
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌtor.nəˈʎom/, occidental /ˌtoɾ.naˈʎom/
   * Rimes: -om

### Nom

tornallom m. ‎(plural tornalloms)
* (col·loquial, valencià) Entre els llauradors de l'Horta de València, quan u fa una faena del camp per un altre a canvi de que li la torne en forma d'ajuda en un treball futurible.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tor·na·llom (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# tornaies
## Català
### Verb

tornaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de tornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tor·na·ies (3)
* Heterograma de 8 lletres (aeinorst)
* Anagrames: atonires, enriosta, enriostà, notaries, notàries, orientàs, torinesa, troianes
# tornaien
## Català
### Verb

tornaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de tornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tor·na·ien (3)
* Anagrames: atoniren, notarien
# tornam
## Català
### Verb

tornam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de tornar.
# tornar-s'hi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /turˈnar.si/ balear /toɾˈnaɾ.si/, /turˈnar.si/ Occidental: /toɾˈnaɾ.si/
   * Rimes: -aɾsi
   * Etimologia: tornar + se + hi

### Verb

tornar-s'hi intr. pron.
* Resquitar-se amb la mateixa acció.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'hi torno, s'hi torna, ens hi tornem

#### Traduccions

* Anglès: retaliate $^{(en)}$
* Castellà: desquitarse $^{(es)}$
* Francès: rendre la monnaie de sa pièce $^{(fr)}$
# tricae
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtriː.kaj/
   * Etimologia: De l'arrel indoeuropea terkʷ- («girar, torçar»)

### Nom

trīcae f. ‎(genitiu trīcārum)
* Coses supèrflues, trivials

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | - | trīcae |
| Vocatiu | - | trīcae |
| Acusatiu | - | trīcās |
| Genitiu | - | trīcārum |
| Datiu | - | trīcīs |
| Ablatiu | - | trīcīs |

#### Derivats

* extrīcō
* intrīcō
* prōtrīcō
* trīcō
* trīcor
# trichinelloses
## Anglès
### Nom

trichinelloses
* forma plural de trichinellosis
# tricarum
## Llatí

   * Pronúncia: /triːˈkaː.rʊm/

### Nom

trīcārum
* genitiu plural de trīcae
# triches
## Francès

   * Pronúncia: /tʁiʃ/

### Nom

triches f. pl.
* forma plural de triche
# tribuum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtrɪ.bʊ.ʊm/

### Nom

tribuum
* genitiu plural de tribus
# tribú
## Català

   * Pronúncia: /tɾiˈβu/
   * Rimes: -u
   * Etimologia: Del llatí tribunus.

### Nom

tribú m. ‎(plural tribuns)
* A l'antiga Roma, que parlava en representació de cada tribu, també anomenat tribú de la plebs.
* Magistratura que comanda una part de l'exèrcit: tribú militar, tribú de cohort.

#### Sinònims

* orador

#### Traduccions

* Anglès: tribune $^{(en)}$
* Castellà: tribuno $^{(es)}$
* Francès: tribun $^{(fr)}$
* Italià: tribuno $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: tri·bú (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# tricas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈtriː.kaːs/

### Nom

trīcās
* acusatiu plural de trīcae
# triche
## Francès

   * Pronúncia: /tʁiʃ/

### Nom

triche f. ‎(plural triches)
* trampa, truc

#### Sinònims

* astuce, truc

### Vegeu també

* triche. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# trichinellosis
## Anglès
### Nom

trichinellosis ‎(plural trichinelloses)
* triquinel·losi

#### Sinònims

* trichiniasis

### Vegeu també

* trichinellosis. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# tributí
## Català
### Verb

tributí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de tributar.
# tractable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾəkˈtab.bɫə/, /tɾəkˈta.βɫə/ balear /tɾəkˈtab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /tɾakˈtab.bɫe/, /tɾakˈta.βɫe/ valencià /tɾakˈta.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del llatí tractabĭlis, segle XIV

### Adjectiu

tractable inv. ‎(plural tractables)
* Que es pot tractar.
* Persona de caràcter afable.

#### Antònims

* intractable

#### Traduccions

* Anglès: tractable $^{(en)}$
* Castellà: tratable $^{(es)}$
* Francès: ???? $^{(fr)}$
* Italià: trattabile $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: trac·ta·ble (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# tractaia
## Català
### Verb

tractaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de tractar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de tractar.
# tractaies
## Català
### Verb

tractaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de tractar.
# tractam
## Català
### Verb

tractam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de tractar.
# tractament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾək.təˈmen/ balear /tɾək.təˈment/, /tɾək.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /tɾak.taˈmen/ valencià /tɾak.taˈment/, /tɾak.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

tractament m. ‎(plural tractaments)
* Manera de tractar algú o alguna cosa.
* Títol que es dóna a una persona.
    El president de la Generalitat té el tractament de Molt Honorable.
* (per extensió) Utilització de la forma tú, vós o vostè en dirigir-se a una persona.
* Conjunt de mitjans, particularment farmacològics, que s'utilitzen per curar o alleujar un malalt.
    Seguir un tractament a base d'antibiòtics.
* Operació que s'aplica a un objecte per donar-li una determinada qualitat.
    Un tractament tèrmic. Un tractament antilliscant.

#### Compostos i expressions

* tractament de texts, tractament de dades
* tractament pal·liatiu
* tractament profilàctic
* tractament simptomàtic

#### Sinònims

* [1-3] tracte

#### Traduccions

* Alemany: Behandeln $^{(de)}$ n.
* Anglès: treatment $^{(en)}$
* Castellà: tratamiento $^{(es)}$ m., trato $^{(es)}$
* Francès: traitement $^{(fr)}$ m.
* Gallec: tratamento $^{(gl)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trac·ta·ment (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# tractaien
## Català
### Verb

tractaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de tractar.
# tracalejares
## Català
### Verb

tracalejares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de tracalejar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb tracalejar.
# tracalejareu
## Català
### Verb

tracalejareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de tracalejar.
# tracalejarien
## Català
### Verb

tracalejarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de tracalejar.
# tracalejarà
## Català
### Verb

tracalejarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de tracalejar.
# tracalejaràs
## Català
### Verb

tracalejaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de tracalejar.
# tracalejaria
## Català
### Verb

tracalejaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de tracalejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de tracalejar.
# tracalejaries
## Català
### Verb

tracalejaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de tracalejar.
# tracalejaren
## Català
### Verb

tracalejaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de tracalejar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb tracalejar.
# tracalejaré
## Català
### Verb

tracalejaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de tracalejar.
# torcava
## Català
### Verb

torcava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de torcar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de torcar.
# torcaríveu
## Català
### Verb

torcaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de torcar.
# torcassis
## Català
### Verb

torcassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb torcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tor·cas·sis (3)
* Anagrama: assortisc
# torcats
## Català
### Verb

torcats
* Participi masculí plural del verb torcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tor·cats (2)
* Anagrames: tractos, trastoc
# torcau
## Català
### Verb

torcau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de torcar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb torcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tor·cau (2)
* Heterograma de 6 lletres (acortu)
* Anagrames: acurto, trauco
# torcassin
## Català
### Verb

torcassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb torcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tor·cas·sin (3)
* Anagrama: croissant
# torcat
## Català
### Verb

torcat
* Participi masculí singular del verb torcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tor·cat (2)
* Anagrama: tracto
# torpezas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /toɾˈpe.θas/, meridional /toɾˈpe.θah/
       Americà: alt /toɾˈpe.s(a)s/, baix /toɾˈpe.sah/, austral /toɾˈpe.sas/
   * Rimes: -eθas

### Nom

torpezas f. pl.
* forma plural de torpeza
# torpeza
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /toɾˈpe.θa/
       Americà: alt /toɾˈpe.s(a)/, baix /toɾˈpe.sa/
   * Rimes: -eθa

### Nom

torpeza f. ‎(plural torpezas)
* torpor

#### Sinònims

* embotamiento

### Miscel·lània

* Síl·labes: tor·pe·za (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeoprtz)

### Vegeu també

* torpeza. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# torpid
## Anglès
### Adjectiu

torpid ‎(comparatiu more torpid, superlatiu most torpid)
* (Patologia) tòrpid

### Vegeu també

* torpid. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# torpides
## Francès
### Adjectiu

torpides inv. pl.
* forma plural de torpide
# torpille
## Francès

   * Pronúncia: /tɔʁˈpij/

### Nom

torpille f. ‎(plural torpilles)
* torpede
* (peixos) tremolosa
# torpilles
## Francès

   * Pronúncia: /tɔʁˈpij/

### Nom

torpilles f. pl.
* forma plural de torpille
# torpide
## Francès

   * Etimologia: Del llatí torpidus.

### Adjectiu

torpide inv. ‎(plural torpides)
* endormiscat
* tòrpid
    «Le vent du haut soufflait dans la nue, tandis que, au ras de la terre et du marécage, l'air pesait torpide, odorant et chaud.» ((Rosny aîné, J.H.. La Guerre du feu, s.d.. Plon, 1911, p. 25.))(afegiu la traducció en català)

#### Relacionats

* torpeur

### Vegeu també

* Entrada «torpide» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
* Quevauvilliers, Jacques. Dictionnaire médical, 2008 (en francès). Issy-les-Moulineaux: Elsevier Masson, 2007, p. 922. ISBN 978-2-294-01941-8.
# torpille marbrée
## Francès
### Nom

torpille marbrée f. ‎(plural torpilles marbrées)
* àngel (Torpedo marmorata)
# torpille noire
## Francès
### Nom

torpille noire f. ‎(plural torpilles noires)
* torpede
# torpille ocellée
## Francès
### Nom

torpille ocellée f. ‎(plural torpilles ocellées)
* gallina tacada
# truncar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /tɾuŋˈka/ Occidental: nord-occidental /tɾuŋˈka/ valencià /tɾuŋˈkaɾ/, /tɾuŋˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfons: troncar, troncà, truncà
   * Etimologia: Del llatí truncāre, segle XIX.

### Verb

truncar trans.
* Suprimir, tallar l’extrem d’alguna cosa.
* (informàtica) Limitar la longitud d’una cadena a un valor determinat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: trunco, trunca, trunquem

#### Traduccions

* Anglès: truncate $^{(en)}$
* Castellà: truncar $^{(es)}$
* Francès: tronquer $^{(fr)}$
* Italià: troncare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: trun·car (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# truncare
## Llatí

   * Pronúncia: /trʊŋˈkaː.rɛ/

### Verb

truncāre
* infinitiu del present actiu de truncō
# traigués
## Català
### Verb

traigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb trair.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb trair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trai·gués (2)
* Heterograma de 8 lletres (aegirstu)
* Anagrames: artigues, Artigues, artigués, atreguis, ergatius, esguitar, triagues
# traiguérem
## Català
### Verb

traiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de trair.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb trair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trai·gué·rem (3)
* Anagrama: aterriguem
# traiguéreu
## Català
### Verb

traiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de trair.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb trair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trai·gué·reu (3)
* Anagrama: aterrigueu
# traigué
## Català
### Verb

traigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de trair.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de trair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trai·gué (2)
* Heterograma de 7 lletres (aegirtu)
* Anagrames: artigue, atregui, ergatiu, gitareu, gitàreu, regitau, teúrgia
# traiguéssem
## Català
### Verb

traiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb trair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trai·gués·sem (3)
* Anagrama: artiguéssem
# traiguesses
## Català
### Verb

traiguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb trair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trai·gues·ses (3)
* Anagrama: artiguesses
# traigueven
## Català
### Verb

traigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de trair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trai·gue·ven (3)
* Anagrames: entrigàveu, integràveu, tengueriva
# traiguésseu
## Català
### Verb

traiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb trair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trai·gués·seu (3)
* Anagrama: artiguésseu
# traigueva
## Català
### Verb

traigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de trair.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de trair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trai·gue·va (3)
* Anagrames: artigàveu, averiguat
# traigueves
## Català
### Verb

traigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de trair.

### Miscel·lània

* Síl·labes: trai·gue·ves (3)
* Anagrames: atrevigués, vestiguera
# travestiré
## Català
### Verb

travestiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de travestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·ves·ti·ré (4)
# travestirívem
## Català
### Verb

travestirívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de travestir.

#### Variants

* travestiríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·ves·ti·rí·vem (5)
# travestiríveu
## Català
### Verb

travestiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de travestir.

#### Variants

* travestiríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·ves·ti·rí·veu (5)
# travestiríeu
## Català
### Verb

travestiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de travestir.

#### Variants

* travestiríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·ves·ti·rí·eu (5)
# travestiríem
## Català
### Verb

travestiríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de travestir.

#### Variants

* travestirívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·ves·ti·rí·em (5)
# travestis
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \tɾaˈβes.tis\, meridional \tɾaˈβeh.tih\
       Americà: alt /t͡saˈbes.t(i)s/, baix \tɾaˈβeh.tih\, austral \tɾaˈβeh.tis\
   * Rimes: -estis

### Nom

travestis m. f. pl.
* forma plural de travesti
# travestirà
## Català
### Verb

travestirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de travestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·ves·ti·rà (4)
* Anagrama: testavirar
# travestiràs
## Català
### Verb

travestiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de travestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·ves·ti·ràs (4)
# travestisme
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾə.βəsˈtiz.mə/, balear /tɾə.vəsˈtiz.mə/ Occidental: nord-occidental /tɾa.βesˈtiz.me/ valencià /tɾa.vesˈtiz.me/, /tɾa.βesˈtiz.me/
   * Rimes: -izme
   * Etimologia: Del castellà travestismo.

### Nom

travestisme m. ‎(plural travestismes)
* (castellanisme) transvestisme

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·ves·tis·me (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# trajectis
## Llatí

   * Pronúncia: /traːˈjɛk.tiːs/

### Nom

trājectīs
* datiu plural de trājectus
* ablatiu plural de trājectus
# trajectes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /tɾəˈʒek.təs/, balear /tɾəˈʒɛk.təs/ Occidental: nord-occidental /tɾaˈʒɛk.tes/, valencià /tɾaˈd͡ʒɛk.tes/
   * Rimes: -ɛktes

### Nom

trajectes m. pl.
* Forma plural de trajecte.

### Miscel·lània

* Síl·labes: tra·jec·tes (3)
* Anagrama: tercejats
# trajecto
## Llatí

   * Pronúncia: /traːˈjɛk.toː/

### Nom

trājectō
* datiu singular de trājectus
* ablatiu singular de trājectus
# trajectoire
## Francès
### Nom

trajectoire f. ‎(plural trajectoires)
* trajectòria

### Vegeu també

* trajectoire. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 agost 2014].