OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acatessin
## Català
### Verb

acatessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tes·sin (4)
* Anagrama: escainats
# acaten
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈka.tən/, occidental /aˈka.ten/
   * Rimes: -aten

### Verb

acaten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acatar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acatar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acatar.
# acatessen
## Català
### Verb

acatessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.
# acatesses
## Català
### Verb

acatesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.
# acatessi
## Català
### Verb

acatessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.
# acatessa
## Català
### Verb

acatessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.
# acatessis
## Català
### Verb

acatessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatar.
# acateu
## Català
### Verb

acateu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acatar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acatar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acatar.
# acates
## Català
### Verb

acates
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acatar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tes (3)
* Anagrames: asteca, escata, estaca, estacà
# acati
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈka.ti/, occidental /aˈka.ti/
   * Rimes: -ati

### Verb

acati
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acatar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ti (3)
* Anagrames: àtica, Tacià
# aclucassen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.sən/, occidental /a.kɫuˈka.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

aclucassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    [Ells/elles/vostès] acluquessin, acluquessen, aclucassen, aclucassin o aclucaren.
# aclucassis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

aclucassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    [Tu] acluquessis, acluquesses, aclucasses, aclucassis o aclucares.
# aclucaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kɫu.kəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.kɫu.kaˈɾi.ɛw/, valencià /a.kɫu.kaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

aclucaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aclucar.
# aclucasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.səs/, occidental /a.kɫuˈka.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

aclucasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    [Tu] acluquessis, acluquesses, aclucasses, aclucassis o aclucares.
# aclucassin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈka.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

aclucassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclucar.
    [Ells/elles/vostès] acluquessin, acluquessen, aclucassen, aclucassin o aclucaren.
# aclucat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫuˈkat/, occidental /a.kɫuˈkat/
   * Rimes: -at

### Verb

aclucat
* Participi masculí singular del verb aclucar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clu·cat (3)
* Anagrama: Calcuta
# aclucaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫu.kəˈɾe/, occidental /a.kɫu.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

aclucaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de aclucar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·clu·ca·ré (4)
* Anagrames: calcareu, calcàreu, clacareu, clacàreu
# aclucaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.kɾu.kaˈɾi.vu/

### Verb

aclucaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aclucar.
    Forma algueresa per [vosaltres/vós] aclucaríeu.
# achillorrhaphy
## Anglès
### Nom

achillorrhaphy ‎(plural achillorrhaphies)
* (medicina) aquil·lorràfia

### Vegeu també

* achillorrhaphy. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# achievements
## Anglès
### Nom

achievements
* forma plural de achievement
# achigans à grande bouche
## Francès

   * Pronúncia: /a.ʃiˈɡɑ̃ a ɡʁɑ̃d buʃ/

### Nom

achigans à grande bouche m. pl.
* forma plural de achigan à grande bouche
# achillorrhaphies
## Anglès
### Nom

achillorrhaphies
* forma plural de achillorrhaphy
# achillotenotomies
## Anglès
### Nom

achillotenotomies
* forma plural de achillotenotomy
# achievable
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈtʃivəbəl/
   * Etimologia: De achieve i el sufix -able.

### Adjectiu

achievable ‎(comparatiu more achievable, superlatiu most achievable)
* assolible
# acheuliense
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.t͡ʃeuˈljen.se/, meridional \a.t͡ʃeuˈljeŋ.se\
       Americà: alt /a.t͡ʃeuˈljen.s(e)/, baix \a.t͡ʃeuˈljeŋ.se\, austral /a.t͡ʃeuˈljen.se/
   * Rimes: -ense

### Nom

acheuliense m. ‎(plural ?)
* (arqueologia) acheulià

#### Sinònims

* achelense

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cheu·lien·se (4)

### Vegeu també

* acheuliense. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# achievement
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈtʃiːvmənt/ àudio (EUA)

### Nom

achievement ‎(plural achievements)
* rendiment

### Vegeu també

* achievement. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# achigan à grande bouche
## Francès
### Nom

achigan à grande bouche m. ‎(plural achigans à grande bouche)
* perca americana
# achievabilities
## Anglès
### Nom

achievabilities
* forma plural de achievability
# adinsaràs
## Català
### Verb

adinsaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de adinsar.
# adinsaríeu
## Català
### Verb

adinsaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de adinsar.
# ademuzana
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðe.muˈθa.na\
       Americà: alt /a.de.m(u)ˈsa.na/, baix \a.ðe.muˈsa.na\
   * Rimes: -ana

### Adjectiu

ademuzana f. ‎(plural ademuzanas)
* forma femenina de ademuzano
# ademussers
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðə.muˈses/ Occidental: nord-occidental /a.ðe.muˈses/, valencià /a.ðe.muˈseɾs/
   * Rimes: -e(ɾ)s

### Nom

ademussers m. pl.
* Forma plural de ademusser.

### Adjectiu

ademussers m. pl.
* Forma plural de ademusser.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·mus·sers (4)
* Anagrama: maduresses
# ademuzanas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðe.muˈθa.nas\, meridional \a.ðe.muˈθa.nah\
       Americà: alt /a.de.muˈsa.n(a)s/, baix \a.ðe.muˈsa.nah\, austral \a.ðe.muˈsa.nas\
   * Rimes: -anas

### Adjectiu

ademuzanas f. pl.
* forma plural de ademuzana
# ademusser
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðə.muˈse/ Occidental: nord-occidental /a.ðe.muˈse/, valencià /a.ðe.muˈseɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)

### Nom

ademusser m. ‎(plural ademussers, femení ademussera)
* Natural d'Ademús (el Racó d'Ademús).

#### Traduccions

* Castellà: ademucero $^{(es)}$ m.

### Adjectiu

ademusser m. ‎(femení ademussera, plural masculí ademussers, plural femení ademusseres)
* Originari, pertanyent o relatiu a Ademús (el Racó d'Ademús).

#### Traduccions

* Castellà: ademucero $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·mus·ser (4)
* Anagrames: desmesura, madureses, mesurades

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV
# ademuceño
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðe.muˈθe.ɲo\
       Americà: alt /a.de.m(u)ˈse.ɲo/, baix \a.ðe.muˈse.ɲo\
   * Rimes: -eɲo

### Adjectiu

ademuceño m. ‎(femení ademuceña, plural masculí ademuceños, plural femení ademuceñas)
* ademusser

#### Sinònims

* ademucero, ademuzano

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·mu·ce·ño (5)

### Vegeu també

* Tomàs de la Torre, Aparicio. Gentilicios españoles: (incluye, apodos y motes, coplillas, dichos, datos curiosos, etc.). Vision Net, 2006. ISBN 8-498-21499-8 [Consulta: 14/10/2010].
# ademuceños
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðe.muˈθe.ɲos\, meridional \a.ðe.muˈθe.ɲoh\
       Americà: alt /a.de.muˈse.ɲ(o)s/, baix \a.ðe.muˈse.ɲoh\, austral \a.ðe.muˈse.ɲos\
   * Rimes: -eɲos

### Adjectiu

ademuceños m. pl.
* forma plural de ademuceño
# ademuzano
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðe.muˈθa.no\
       Americà: alt /a.de.m(u)ˈsa.no/, baix \a.ðe.muˈsa.no\
   * Rimes: -ano

### Adjectiu

ademuzano m. ‎(femení ademuzana, plural masculí ademuzanos, plural femení ademuzanas)
* ademusser

#### Sinònims

* ademucero, ademuceño

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·mu·za·no (5)

### Vegeu també

* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. Fundació Caixa Castelló, 1992. ISBN 8-460-60767-4.
# ademuceñas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ðe.muˈθe.ɲas\, meridional \a.ðe.muˈθe.ɲah\
       Americà: alt /a.de.muˈse.ɲ(a)s/, baix \a.ðe.muˈse.ɲah\, austral \a.ðe.muˈse.ɲas\
   * Rimes: -eɲas

### Adjectiu

ademuceñas f. pl.
* forma plural de ademuceña
# adonem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuˈnɛm/, occidental /a.ðoˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

adonem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de adonar.
    [Nosaltres] ens adonem o ens adonam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb adonar.
    [Que nosaltres] ens adonem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb adonar.
    Adonem-nos [nosaltres].

#### Sinònims

* adoneguem, forma col·loquial pel subjuntiu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·nem (3)
* Heterograma de 6 lletres (ademno)
* Anagrames: amoned, demano, moneda, monedà, nòmade

## Català antic
### Verb

adonem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de adonar-se
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de adonar-se
# adonen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðo.nən/, occidental /aˈðo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

adonen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de adonar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adonar.
    [Que ells/elles/vostès] s'adonin o s'adonen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adonar.
    Adonin-se o adonen-se [ells/elles/vostès].

## Català antic
### Verb

adonen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present d'indicatiu de adonar-se
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present de subjuntiu de adonar-se
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperatiu de adonar-se
# adonessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuˈne.sən/, occidental /a.ðoˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

adonessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    [Ells/elles/vostès] s'adonessin, s'adonessen, s'adonassen, s'adonassin o s'adonaren.

#### Sinònims

* adoneguessen, forma col·loquial.
# adonegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðo.neˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

adonegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] us adoneu.
# adonegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðo.neˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

adonegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] s'adonés, s'adonàs o s'adonara.
# adoneguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðo.neˈɣe.sow/

### Verb

adoneguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] us adonéssiu, us adonésseu, us adonàsseu, us adonàssiu o us adonàreu.
# adones
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈðo.nəs/, occidental /aˈðo.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

adones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de adonar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adonar.
    [Que tu] t'adonis o t'adones; [tu] no t'adonis o adones.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·nes (3)
* Heterograma de 6 lletres (adenos)
* Anagrames: ànodes, onades

## Català antic
### Verb

adones
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de adonar-se
# adonesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuˈne.səs/, occidental /a.ðoˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

adonesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    [Tu] t'adonessis, t'adonesses, t'adonasses, t'adonassis o t'adonares.

#### Sinònims

* adoneguesses, forma col·loquial.
# adoneguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðo.neˈɣe.som/

### Verb

adoneguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] ens adonéssim, ens adonéssem, ens adonàssem, ens adonàssim o ens adonàrem.
# adonessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuˈne.sə/, occidental /a.ðoˈne.sa/
       Informal: /a.ðoˈne.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

adonessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adonar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] m'adonés, m'adonàs o m'adonara.
# aconduirien
## Català
### Verb

aconduirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aconduir.
# aconduiràs
## Català
### Verb

aconduiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de aconduir.
# aconduireu
## Català
### Verb

aconduireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aconduir.
# aconduiria
## Català
### Verb

aconduiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aconduir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aconduir.

### Miscel·lània

* Anagrama: audicionar
# aconduiries
## Català
### Verb

aconduiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aconduir.
# aconduiré
## Català
### Verb

aconduiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de aconduir.
# aconduirà
## Català
### Verb

aconduirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aconduir.
# aconduiríeu
## Català
### Verb

aconduiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aconduir.
# adormissau
## Català
### Verb

adormissau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adormissar-se.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adormissar-se.
# adormissem
## Català
### Verb

adormissem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de adormissar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb adormissar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb adormissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mis·sem (4)
* Anagrames: amordíssem, moderàssim
# adormissen
## Català
### Verb

adormissen ‎(infinitiu adormir)
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.
adormissen ‎(infinitiu adormissar-se)
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de adormissar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adormissar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adormissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mis·sen (4)
* Anagrames: adornéssim, amordissen, moderassin, ordenàssim
# adormisses
## Català
### Verb

adormisses ‎(infinitiu adormir)
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormir.
adormisses ‎(infinitiu adormissar-se)
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de adormissar-se.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adormissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mis·ses (4)
* Anagrames: amordisses, moderassis
# adormissaves
## Català
### Verb

adormissaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adormissar-se.
# adormisse
## Català
### Verb

adormisse
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adormissar-se.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adormissar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adormissar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adormissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dor·mis·se (4)
* Anagrames: adoréssim, ordiàssem
# adormissessen
## Català
### Verb

adormissessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adormissar-se.
# adormissava
## Català
### Verb

adormissava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adormissar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adormissar-se.
# adormissaven
## Català
### Verb

adormissaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adormissar-se.
# admetessa
## Català
### Verb

admetessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb admetre.
# admeteríeu
## Català
### Verb

admeteríeu
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de admetre.
# admetessi
## Català
### Verb

admetessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·tes·si (4)
* Anagrames: desestima, desestimà, editàssem, estimades, meditessa
# admeteràs
## Català
### Verb

admeteràs
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Segona persona del singular (tu) del futur de admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·te·ràs (4)
* Anagrama: rematades
# admeteré
## Català
### Verb

admeteré
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Primera persona del singular (jo) del futur de admetre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·te·ré (4)
* Anagrama: demetera
# admeterà
## Català
### Verb

admeterà
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de admetre.
# admetes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ədˈmɛ.təs/, occidental /adˈme.tes/
   * Rimes: -ɛtes

### Verb

admetes
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb admetre.
    [Que tu] admetis o admetes; [tu] no admetis o admetes.
# admetessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.məˈte.sən/, occidental /ad.meˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

admetessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb admetre.
    [Ells/elles/vostès] admetessin, admetessen o admeteren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·me·tes·sen (4)
* Anagrames: atendéssem, esmentades
# admetesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.məˈte.səs/, occidental /ad.meˈte.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

admetesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb admetre.
    [Tu] admetessis, admetesses o admeteres.
# aero
## Esperanto

   * Pronúncia: /aˈe.ro/

### Nom

aero ‎(acusatiu aeron, plural aeroj, plural acusatiu aerojn)
* aire
# aerobem
## Alemany

   * Pronúncia: /aeˈʀoːbəm/

### Adjectiu

aerobem
* forma declinada de aerob
# aerifying
## Anglès
### Verb

aerifying
* gerundi de aerify
# aeris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɛ.ɾis/, occidental /aˈɛ.ɾis/
   * Rimes: -ɛɾis

### Adjectiu

aeris m. pl.
* Forma plural de aeri.

### Nom

aeris m. pl.
* Forma plural de aeri.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·e·ris (3)
* Anagrames: aires, aïres, aïrés, àries, Àries, raies, raïes, seria

## Llatí

   * Pronúncia: /aːˈeː.rɪs/

### Nom

āēris
* genitiu singular de āēr

### Nom

aeris
* genitiu singular de aes
# aero-
## Català

   * Etimologia:
       [1] Del grec antic ἀέρος ‎(aéros), genitiu singular de ἀήρ ‎(aḗr, «aire»).
       [2] Prefixoide de aeronau.

### Prefix

aero-
* Relatiu a l’aire, o altres gasos, o a les seves propietats o efectes.
* Relatiu a l’aeronau o l’aeronàutica.

#### Variants

* (aire) aeri-, aer-

#### Traduccions

* Anglès: aero- $^{(en)}$
* Francès: aéro- $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# aerifiquéssiu
## Català
### Verb

aerifiquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aerificar.
# aerob
## Alemany

   * Pronúncia: /aeˈʀoːp/ àudio

### Adjectiu

aerob ‎(no comparable)
* aerobi

#### Declinació

| Nombre i gènere | Nombre i gènere | Singular | Singular | Singular | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Nombre i gènere | Nombre i gènere | Masculí | Masculí | Femení | Femení | Neutre | Neutre | Masc./Fem./Neutre | Masc./Fem./Neutre |
| Declinació forta (sense article) | Nominatiu | | aerober | | aerobe | | aerobes | | aerobe |
| Declinació forta (sense article) | Genitiu | | aeroben | | aerober | | aeroben | | aerober |
| Declinació forta (sense article) | Datiu | | aerobem | | aerober | | aerobem | | aeroben |
| Declinació forta (sense article) | Acusatiu | | aeroben | | aerobe | | aerobes | | aerobe |
| Declinació feble (amb article definit) | Nominatiu | der | aerobe | die | aerobe | das | aerobe | die | aeroben |
| Declinació feble (amb article definit) | Genitiu | des | aeroben | der | aeroben | des | aeroben | der | aeroben |
| Declinació feble (amb article definit) | Datiu | dem | aeroben | der | aeroben | dem | aeroben | den | aeroben |
| Declinació feble (amb article definit) | Acusatiu | den | aeroben | die | aerobe | das | aerobe | die | aeroben |
| Declinació mixta (amb article indefinit o possessiu) | Nominatiu | ein | aerober | eine | aerobe | ein | aerobes | (keine) | aeroben |
| Declinació mixta (amb article indefinit o possessiu) | Genitiu | eines | aeroben | einer | aeroben | eines | aeroben | (keiner) | aeroben |
| Declinació mixta (amb article indefinit o possessiu) | Datiu | einem | aeroben | einer | aeroben | einem | aeroben | (keinen) | aeroben |
| Declinació mixta (amb article indefinit o possessiu) | Acusatiu | einen | aeroben | eine | aerobe | ein | aerobes | (keine) | aeroben |
| Predicatiu | Predicatiu | er ist | aerob | sie ist | aerob | es ist | aerob | sie sind | aerob |
# aerifiquí
## Català
### Verb

aerifiquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aerificar.
# aerify
## Anglès
### Verb

aerify ‎(3a persona singular present aerifies, gerundi aerifying, passat i participi aerified)
* aerificar
# aerobe
## Alemany

   * Pronúncia: /aeˈʀoːbə/

### Adjectiu

aerobe
* forma declinada de aerob

## Anglès
### Nom

aerobe ‎(plural aerobes)
* aerobi
# aconhortassin
## Català
### Verb

aconhortassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconhortar.

#### Variants

* aconhortessin, aconhortessen, aconhortassen, aconhortaren
# aconhortau
## Català
### Verb

aconhortau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aconhortar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aconhortar.

#### Variants

* [1] aconhorteu
* [2] aconhorteu