OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# apregoní
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.ɣuˈni/ balear /ə.pɾə.ɣoˈni/, /ə.pɾə.ɣuˈni/ Occidental: /a.pɾe.ɣoˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

apregoní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de apregonar.
# aprehenc
## Català
### Verb

aprehenc
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aprehendre.
# aprehendreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.ənˈdɾɛw/ balear /ə.pɾə.ənˈdɾəw/, /ə.pɾə.ənˈdɾɛw/ Occidental: /a.pɾe.enˈdɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aprehendreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aprehendre.
# apregonésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.ɣuˈne.səw/ balear /ə.pɾə.ɣoˈne.səw/, /ə.pɾə.ɣuˈne.səw/ Occidental: /a.pɾe.ɣoˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

apregonésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apregonar.
# apregonéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾə.ɣuˈne.sim/ balear /ə.pɾə.ɣoˈne.sim/, /ə.pɾə.ɣuˈne.sim/ Occidental: /a.pɾe.ɣoˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

apregonéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apregonar.
# aprehendre
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾəˈɛn.dɾə/ balear /ə.pɾəˈən.dɾə/, /ə.pɾəˈɛn.dɾə/ Occidental: /a.pɾeˈen.dɾe/
   * Rimes: -ɛndɾe
   * Etimologia: Del llatí apprehēndere, doblet del patrimonial aprendre.

### Verb

aprehendre trans.
* Arribar a imaginar, copsar.
* (filosofia) Conèixer sense fer judici o sense afirmar ni negar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aprehenc, aprehèn, aprehenem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

#### Traduccions

* Anglès: apprehend $^{(en)}$
* Castellà: aprehender $^{(es)}$
* Castellà: aprehender $^{(es)}$
* Italià: apprendere $^{(it)}$
* Llatí: apprehendere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·hen·dre (4)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# aprehendran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.ənˈdɾan/, occidental /a.pɾe.enˈdɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aprehendran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aprehendre.
# aprehendria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾə.ənˈdɾi.ə/, occidental /a.pɾe.enˈdɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

aprehendria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aprehendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aprehendre.
# anoditzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nu.ðiˈd͡za/ balear /ə.no.ðiˈd͡za/, /ə.nu.ðiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /a.no.ðiˈd͡za/ valencià /a.no.ðiˈzaɾ/, /a.no.ðiˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: De ànode i el sufix -itzar.

### Verb

anoditzar trans.
* Afegir a un metall una capa protectora d'òxid.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: anoditzo, anoditza, anoditzem

#### Traduccions

* Anglès: anodize $^{(en)}$
* Castellà: anodizar $^{(es)}$
* Francès: anodiser $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·no·dit·zar (4)
* Anagrama: adonitzar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# apoderin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈðɛ.ɾin/ balear /ə.poˈðə.ɾin/, /ə.puˈðɛ.ɾin/ Occidental: /a.poˈðe.ɾin/
   * Rimes: -ɛɾin

### Verb

apoderin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apoderar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apoderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·de·rin (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeinopr)
* Anagrames: adoperin, doparien, parodien, podarien
# apodero
## Català

   * Pronúncia: central /ə.puˈðɛ.ɾu/, occidental /a.poˈðe.ɾo/
   * Rimes: -ɛɾo

### Verb

apodero
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apoderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·de·ro (4)
* Anagrama: adopero

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.poˈðe.ɾo\
       Americà: alt /a.p(o)ˈde.ɾo/, baix \a.poˈðe.ɾo\
   * Rimes: -eɾo

### Verb

apodero
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb apoderarse
# apoderis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈðɛ.ɾis/ balear /ə.poˈðə.ɾis/, /ə.puˈðɛ.ɾis/ Occidental: /a.poˈðe.ɾis/
   * Rimes: -ɛɾis

### Verb

apoderis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apoderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·de·ris (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeioprs)
* Anagrames: adoperis, doparies, parodies, parodiés, paròdies, podaries
# apoderàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.ðəˈɾa.ɾəw/ balear /ə.po.ðəˈɾa.ɾəw/, /ə.pu.ðəˈɾa.ɾəw/ Occidental: /a.po.ðeˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

apoderàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de apoderar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apoderar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·de·rà·reu (5)
* Anagrames: adoperareu, adoperàreu
# aprenim
## Català
### Verb

aprenim
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aprendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·nim (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeimnpr)
* Anagrames: aprimen, emparin, empinar
# apreniven
## Català
### Verb

apreniven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aprendre.

### Miscel·lània

* Anagrama: penariven
# aprenien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəˈni.ən/, occidental /a.pɾeˈni.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

aprenien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aprendre.

### Miscel·lània

* Anagrama: penarien
# aprenies
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəˈni.əs/, occidental /a.pɾeˈni.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

aprenies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aprendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·ni·es (4)
* Anagrames: espiaren, penaries, pesarien, sapieren
# aprente
## Italià
### Verb

aprente
* participi present de aprire
# apreniva
## Català
### Verb

apreniva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aprendre.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aprendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·ni·va (4)
* Anagrames: apriaven, pairaven, penariva
# aprenives
## Català
### Verb

aprenives
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aprendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pre·ni·ves (4)
* Anagrames: envespria, penarives, pesariven
# aprendizajes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.pɾen.diˈθa.xes/, meridional \a.pɾeŋ.diˈθa.heh\
       Americà: alt /a.pɾen.diˈsa.x(e)s/, baix \a.pɾeŋ.diˈsa.heh\, austral /a.pɾen.diˈsa.xes/
   * Rimes: -axes

### Nom

aprendizajes m. pl.
* forma plural de aprendizaje
# aprendizajes a lo ancho de la vida
## Castellà
### Nom

aprendizajes a lo ancho de la vida m. pl.
* forma plural de aprendizaje a lo ancho de la vida
# aprendizajes abiertos
## Castellà
### Nom

aprendizajes abiertos m. pl.
* forma plural de aprendizaje abierto
# aprendizajes asistidos por ordenador
## Castellà
### Nom

aprendizajes asistidos por ordenador m. pl.
* forma plural de aprendizaje asistido por ordenador
# aprendizajes basados en problemas
## Castellà
### Nom

aprendizajes basados en problemas m. pl.
* forma plural de aprendizaje basado en problemas
# aprendizaje vicario
## Castellà
### Nom

aprendizaje vicario m. ‎(plural aprendizajes vicarios)
* aprenentatge vicari

### Vegeu també

* aprendizaje vicario. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# aprendizajes basados en la experiencia
## Castellà
### Nom

aprendizajes basados en la experiencia m. pl.
* forma plural de aprendizaje basado en la experiencia
# aprendizajes asociativos
## Castellà
### Nom

aprendizajes asociativos m. pl.
* forma plural de aprendizaje asociativo
# aprendizajes basados en proyectos
## Castellà
### Nom

aprendizajes basados en proyectos m. pl.
* forma plural de aprendizaje basado en proyectos
# aprendizajes combinados
## Castellà
### Nom

aprendizajes combinados m. pl.
* forma plural de aprendizaje combinado
# anivellaien
## Català
### Verb

anivellaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de anivellar.
# anivellaies
## Català
### Verb

anivellaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de anivellar.
# anivellam
## Català
### Verb

anivellam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de anivellar.
# anivellaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ni.βə.ʎəˈɾan/, balear /ə.ni.və.ʎəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /a.ni.βe.ʎaˈɾan/ valencià /a.ni.ve.ʎaˈɾan/, /a.ni.βe.ʎaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

anivellaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de anivellar.
# anivellar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ni.βəˈʎa/, balear /ə.ni.vəˈʎa/ Occidental: nord-occidental /a.ni.βeˈʎa/ valencià /a.ni.veˈʎaɾ/, /a.ni.βeˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix a- i nivell.

### Verb

anivellar trans.
* Posar un pla en posició horitzontal justa.
* Posar en equilibri o igualtat qualsevol cosa material.
* Guardar equilibri o igualtat en allò que s'executa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: anivello, anivella, anivellem Vocal rizotònica: /e/

#### Derivats

* anivellable
* anivellació
* anivellador
* anivellament

#### Traduccions

* Castellà: nivelar $^{(es)}$
* Francès: niveler $^{(fr)}$
* Italià: livellare $^{(it)}$
* Llatí: aequare $^{(la)}$
* Castellà: nivelar $^{(es)}$
* Francès: mettre de niveau $^{(fr)}$
* Italià: equilibrare $^{(it)}$
* Llatí: ad livellum $^{(la)}$ ducere
* Castellà: nivelar $^{(es)}$
* Italià: livellare $^{(it)}$
* Llatí: ad aequum $^{(la)}$ exsequi

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ni·ve·llar (4)
* Anagrames: llavarien, renillava

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# anivellaia
## Català
### Verb

anivellaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de anivellar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de anivellar.
# anomenaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.no.meˈna.jes/

### Verb

anomenaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de anomenar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] anomenaves.
# anomenaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.no.meˈna.jɛ/, /a.no.meˈna.je/

### Verb

anomenaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de anomenar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] anomenava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de anomenar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] anomenava.
# anomenar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nu.məˈnaɾ.sə/, balear /ə.nu.mə.nəɾˈsə/ Occidental: /a.no.meˈnaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

anomenar-se
* Forma pronominal de anomenar.

### Miscel·lània

* Anagrames: anomenares, reanomenàs
# anomenaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nu.mə.nəˈɾan/, occidental /a.no.me.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

anomenaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de anomenar.
# anomenaien
## Català

   * Pronúncia: occidental /a.no.meˈna.jen/

### Verb

anomenaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de anomenar.

#### Variants

* anomenaven
# anomenar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nu.məˈna/ balear /ə.no.məˈna/, /ə.nu.məˈna/ Occidental: nord-occidental /a.no.meˈna/ valencià /a.no.meˈnaɾ/, /a.no.meˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: anomenà
   * Etimologia: Del prefix a- i nomenar.

### Verb

anomenar trans., pron. ‎(pronominal anomenar-se)
* Posar nom.
* Designar a alguna persona o cosa pel seu nom.
* (pronominal) Dir-se o tenir nom.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: anomeno, anomena, anomenem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

#### Derivats

* anomenada

#### Sinònims

* designar, dir, fer, posar, proposar
* al·ludir, citar, esmentar, mencionar
* dir, parlar

#### Traduccions

* Alemany: benennen $^{(de)}$, benamsen $^{(de)}$
* Anglès: name $^{(en)}$
* Castellà: llamar $^{(es)}$
* Francès: nommer $^{(fr)}$
* Italià: nominare $^{(it)}$
* Alemany: benennen $^{(de)}$, rufen $^{(de)}$
* Anglès: mention $^{(en)}$
* Castellà: llamar $^{(es)}$, nombrar $^{(es)}$
* Francès: appeler $^{(fr)}$, nommer $^{(fr)}$
* Italià: nomare $^{(it)}$, nominare $^{(it)}$
* Llatí: nominare $^{(la)}$, vocare $^{(la)}$, appellare $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·no·me·nar (4)
* Anagrames: enraonam, nomenara, nomenarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: anomenar
# anomenam
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nu.məˈnam/
   * Rimes: -am
   * Parònim: anomena'm

### Verb

anomenam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de anomenar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] anomenem o anomenam.
# anomenara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.no.meˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

anomenara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb anomenar.
    [Jo] anomenés, anomenàs o anomenara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb anomenar.
    [Ell/ella/vostè] anomenés, anomenàs o anomenara.
# apressaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɾəˈsa.ɾən/, occidental /a.pɾeˈsa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

apressaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de apressar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pres·sa·ren (4)
* Anagrames: arrapessen, enasprar-se, enasprares, repassaren, repensaràs
# ansassero
## Italià
### Verb

ansassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de ansare
# ansat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈsat/, occidental /anˈsat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De ansar.

### Nom

ansat m. ‎(plural ansats)
* Olla petita d'una nansa.

#### Sinònims

* nansat
* tupí

#### Traduccions

* Anglès: pot $^{(en)}$
* Castellà: puchero $^{(es)}$ m.

### Verb

ansat
* Participi masculí singular del verb ansar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·sat (2)
* Anagrames: anats, atans, sanat, santa, Santa

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# ansas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈan.saːs/

### Nom

ānsās
* acusatiu plural de ānsa
# ansassimo
## Italià
### Verb

ansassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de ansare
# ansaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.səˈɾi.əm/, occidental /an.saˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

ansaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de ansar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: an·sa·rí·em (4)
* Anagrames: amaneris, amanir-se, amanires, amansiré, amarines, amarinés, animar-se, animares, anisarem, anisàrem, manaries, samarien, sanaríem
# ansasse
## Italià
### Verb

ansasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de ansare
# ansassi
## Italià
### Verb

ansassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de ansare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de ansare
# ansaste
## Italià
### Verb

ansaste
* segona persona plural (voi) del passat de ansare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de ansare
# ansasti
## Italià
### Verb

ansasti
* segona persona singular (tu) del passat de ansare
# aprofundissi
## Català
### Verb

aprofundissi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofundir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofundir.
# aprofundiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.funˈdiw/ balear /ə.pɾo.funˈdiw/, /ə.pɾu.funˈdiw/ Occidental: /a.pɾo.funˈdiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

aprofundiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aprofundir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aprofundir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aprofundir.
# aprofundissin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.funˈdi.sin/ balear /ə.pɾo.funˈdi.sin/, /ə.pɾu.funˈdi.sin/ Occidental: /a.pɾo.funˈdi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

aprofundissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofundir.
# aprofundissis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.funˈdi.sis/ balear /ə.pɾo.funˈdi.sis/, /ə.pɾu.funˈdi.sis/ Occidental: /a.pɾo.funˈdi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

aprofundissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofundir.
# aprofundiva
## Català
### Verb

aprofundiva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aprofundir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aprofundir.
# aprofundiven
## Català
### Verb

aprofundiven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aprofundir.
# aprofundissen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.funˈdi.sən/ balear /ə.pɾo.funˈdi.sən/, /ə.pɾu.funˈdi.sən/ Occidental: /a.pɾo.funˈdi.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

aprofundissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofundir.
# aprofundisses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɾu.funˈdi.səs/ balear /ə.pɾo.funˈdi.səs/, /ə.pɾu.funˈdi.səs/ Occidental: /a.pɾo.funˈdi.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

aprofundisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aprofundir.
# aquintanin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kinˈta.nin/, occidental /a.kinˈta.nin/
   * Rimes: -anin

### Verb

aquintanin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aquintanar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aquintanar.
# aquintaneu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kin.təˈnɛw/ balear /ə.kin.təˈnəw/, /ə.kin.təˈnɛw/ Occidental: /a.kin.taˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aquintaneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aquintanar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aquintanar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aquintanar.
# aquintanessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kin.təˈne.sis/, occidental /a.kin.taˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aquintanessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquintanar.
# aquintanàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kin.təˈna.ɾəw/, occidental /a.kin.taˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aquintanàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aquintanar.
# aquintanà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kin.təˈna/, occidental /a.kin.taˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

aquintanà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aquintanar.
# aquintanis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kinˈta.nis/, occidental /a.kinˈta.nis/
   * Rimes: -anis

### Verb

aquintanis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aquintanar.
# aquintano
## Català

   * Pronúncia: central /ə.kinˈta.nu/, occidental /a.kinˈta.no/
   * Rimes: -ano

### Verb

aquintano
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aquintanar.
# aquintanàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kin.təˈna.ɾəm/, occidental /a.kin.taˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

aquintanàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aquintanar.
# aquintani
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kinˈta.ni/, occidental /a.kinˈta.ni/
   * Rimes: -ani

### Verb

aquintani
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aquintanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aquintanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aquintanar.
# ardoetako
## Basc
### Nom

ardoetako
* genitiu locatiu definit plural de ardo
# ardoetarantz
## Basc
### Nom

ardoetarantz
* al·latiu direccional definit plural de ardo
# ardoetan
## Basc
### Nom

ardoetan
* inessiu definit plural de ardo
# ardoez
## Basc
### Nom

ardoez
* instrumental definit plural de ardo
# ardor
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ərˈdo/ Occidental: nord-occidental /arˈðo/, valencià /aɾˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí ardor, segle XIV.

### Nom

ardor f. o m. ‎(plural ardors)
* Calor intensa.
* Qualitat d'ardent.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·dor (2)
* Anagrames: Darró, rodar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# ardoetaraino
## Basc
### Nom

ardoetaraino
* terminatiu definit plural de ardo
# ardoetatik
## Basc
### Nom

ardoetatik
* ablatiu definit plural de ardo
# ardoetara
## Basc
### Nom

ardoetara
* al·latiu definit plural de ardo
# ardok
## Basc
### Nom

ardok
* ergatiu indefinit de ardo
# ardoko
## Basc
### Nom

ardoko
* genitiu locatiu definit singular de ardo
# apaneu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈnɛw/, occidental /a.paˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

apaneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apanar.
    [Vosaltres/vós] apaneu o apanau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb apanar.
    [Que vosaltres/vós] apaneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apanar.
    Apaneu o apanau [vosaltres/vós].
# apanesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈne.səs/, occidental /a.paˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

apanesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanar.
    [Tu] apanessis, apanesses, apanasses, apanassis o apanares.
# apanessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈne.sin/, occidental /a.paˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

apanessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanar.
    [Ells/elles/vostès] apanessin, apanessen, apanassen, apanassin o apanaren.
# apanessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈne.sis/, occidental /a.paˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

apanessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apanar.
    [Tu] apanessis, apanesses, apanasses, apanassis o apanares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·nes·sis (4)
* Anagrama: aspiassen
# apani
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpa.ni/
   * Rimes: -ani

### Verb

apani
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apanar.
    Forma septentrional: [jo] apano, apane, apan o apani.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apanar.
    [Que jo] apani o apane.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apanar.
    [Que ell/ella/vostè] apani o apane.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apanar.
    Apani o apane [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Anagrama: nàpia