OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# inadmissió
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.nəd.mi.siˈo/, occidental /i.nad.mi.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del prefix in- i admissió.

### Nom

inadmissió f. ‎(plural inadmissions)
* (Dret) No admissió per part de l'òrgan competent per tramitar o resoldre.
    «...i encara que contra aquesta rega general hi càpiguen excepcions , com ho demostren els esmentats articles 191 i 199 del text refós de la llei, que faculten les Juntes Arbitrals per a declarar la fermesa de les seves resolucions i la inadmissió de l'apel·lació...»

#### Traduccions

* Anglès: inadmissibility $^{(en)}$
* Castellà: inadmisión $^{(es)}$ f.
* Francès: irrecevabilité $^{(fr)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ad·mis·si·ó (5)

### Vegeu també

* ↑ Encarna Roca i Trias, Dret civil català a la jurisprudència (volum IV-I any 1934 - 1937) D.B., Edicions Universitat Barcelona, pàgina 363
# inadvertently
## Anglès

   * Etimologia: De inadvertent i el sufix -ly.

### Adverbi

inadvertently ‎(no comparable)
* inadvertidament
# inadient
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.nə.ðiˈen/ balear /i.nə.ðiˈent/, /i.nə.ðiˈen/ Occidental: nord-occidental /i.na.ðiˈen/ valencià /i.na.ðiˈent/, /i.na.ðiˈen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del prefix in- i adient, segle XX.

### Adjectiu

inadient inv. ‎(plural inadients)
* No adient.
    «Totes les obres / imperfectes de mans de la Natura, / les obres monstruoses, avortives, / o de manera inadient mesclades.» (Josep M. Boix i Selva (trad.), El paradís perdut de John Milton, Alpha, Barcelona, 1953)
    «Model de Mathews, Gelder i Johnston: Vulnerabilitat a patir fòbies determinat per: ambient familiar precoç inadient, alt nivell d'ansietat, factors estressants inespecífics, tendència a l'evitació i la dependència.» (Fundació per a la Universitat Oberta de Catalunya (FUOC), Psicopatologia clínica, pàg. 28, feb. 2009)
    «Malgrat tot, no crec que sigui inadient dir que ho ha fet d'esma, que l'esma hi ha intervingut.» (Jaume Vallcorba i Rocosa, Obra gramatical i lingüística completa (vol. II), Publicacions de l'Abadia de Montserrat, ISBN: 978-84-9883-359-1, nov. 2011)

#### Sinònims

* desadient, desavinent, inadequat, inoportú, intempestiu, desconvenient, improcedent, immotivat, gratuït, impropi, injustificat, extemporani

#### Antònims

* adient, adequat, escaient, procedent, propi, convenient

#### Traduccions

* Anglès: inadequate $^{(en)}$
* Castellà: inadecuado $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·a·di·ent (4)
# inadmissible
## Anglès
### Adjectiu

inadmissible ‎(comparatiu more inadmissible, superlatiu most inadmissible)
* inadmissible
# inadvertidament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.nəd.bərˌti.ðəˈmen/ balear /i.nəb.vəɾˌti.ðəˈment/, /i.nəb.vərˌti.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /i.nad.berˌti.ðaˈmen/ valencià /i.nad.veɾˌti.ðaˈment/, /i.nad.beɾˌti.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De inadvertit i el sufix -ment.

### Adverbi

inadvertidament
* D’una manera inadvertida.

#### Traduccions

* Anglès: inadvertently $^{(en)}$
* Castellà: inadvertidamente $^{(es)}$
* Francès: inadvertamment $^{(fr)}$
* Italià: inavvertitamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ad·ver·ti·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# inconcussament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kuŋˌku.səˈmen/ balear /iŋ.koŋˌku.səˈment/, /iŋ.kuŋˌku.səˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.koŋˌku.saˈmen/ valencià /iŋ.koŋˌku.saˈment/, /iŋ.koŋˌku.saˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De inconcús i el sufix -ment, segle XV.

### Adverbi

inconcussament
* D’una manera inconcussa, ferma sense dubte.

#### Traduccions

* Anglès: steadily $^{(en)}$, firmly $^{(en)}$
* Castellà: inconcusamente $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·con·cus·sa·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# incondicional
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kun.di.si.uˈnaɫ/ balear /iŋ.kon.di.si.oˈnaɫ/, /iŋ.kun.di.si.uˈnaɫ/ Occidental: /iŋ.kon.di.si.oˈnaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: Del prefix in- i condicional.

### Adjectiu

incondicional inv. ‎(plural incondicionals)
* No condicional, segur.

#### Traduccions

* Anglès: unconditional $^{(en)}$
* Castellà: incondicional $^{(es)}$
* Francès: inconditionnel $^{(fr)}$ m., inconditionnelle $^{(fr)}$ f.
* Gallec: incondicional $^{(gl)}$
* Italià: incondizionato $^{(it)}$
* Portuguès: incondicional $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·con·di·ci·o·nal (6)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kon.di.θjoˈnal\, meridional \iŋ.koŋ.di.θjoˈnal\
       Americà: alt \iŋ.kon.d(i).sjoˈnal\, baix \iŋ.koŋ.di.sjoˈnal\, austral \iŋ.kon.di.sjoˈnal\
   * Rimes: -al
   * Etimologia: Del prefix in- i condicional.

### Adjectiu

incondicional inv. ‎(plural incondicionales)
* incondicional

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·con·di·cio·nal (5)
# incondicionalment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kun.di.si.uˌnaɫˈmen/ balear /iŋ.kon.di.si.oˌnaɫˈment/, /iŋ.kun.di.si.uˌnaɫˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kon.di.si.oˌnaɫˈmen/ valencià /iŋ.kon.di.si.oˌnaɫˈment/, /iŋ.kon.di.si.oˌnaɫˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De incondicional i el sufix -ment.

### Adverbi

incondicionalment
* D’una manera incondicional.

#### Traduccions

* Anglès: unconditionally $^{(en)}$
* Castellà: incondicionalmente $^{(es)}$
* Francès: inconditionnellement $^{(fr)}$
* Italià: incondizionatamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·con·di·ci·o·nal·ment (7)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# incondizionatamente
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.kon.dit.t͡sjo.na.taˈmen.te/
   * Etimologia: De incondizionato i el sufix -mente.

### Adverbi

incondizionatamente
* incondicionalment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·con·di·zio·na·ta·mén·te (8)
# incondicionales
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kon.di.θjoˈna.les\, meridional \iŋ.koŋ.di.θjoˈna.leh\
       Americà: alt \iŋ.kon.di.sjoˈna.l(e)s\, baix \iŋ.koŋ.di.sjoˈna.leh\, austral \iŋ.kon.di.sjoˈna.les\
   * Rimes: -ales

### Adjectiu

incondicionales inv. pl.
* forma plural de incondicional: incondicionals
# incondicionalmente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kon.di.θjoˌnalˈmen.te\, meridional \iŋ.koŋ.di.θjoˌnalˈmen.te\
       Americà: alt \iŋ.kon.d(i).sjoˌnalˈmen.te\, baix \iŋ.koŋ.di.sjoˌnalˈmen.te\, austral \iŋ.kon.di.sjoˌnalˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De incondicional i el sufix -mente.

### Adverbi

incondicionalmente
* incondicionalment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·con·di·cio·nal·men·te (7)
# incondizionata
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.kon.dit.t͡sjoˈnaː.ta/

### Adjectiu

incondizionata f. ‎(plural incondizionate)
* forma femenina de incondizionato
# incondizionate
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.kon.dit.t͡sjoˈnaː.te/

### Adjectiu

incondizionate f. pl.
* forma plural de incondizionata
# incondizionati
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.kon.dit.t͡sjoˈnaː.ti/

### Adjectiu

incondizionati m. pl.
* forma plural de incondizionato
# infeccioni
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fək.siˈo.ni/, occidental /iɱ.fek.siˈo.ni/
   * Rimes: -oni

### Verb

infeccioni
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infeccionar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infeccionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infeccionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infeccionar.
# infecciono
## Català
### Verb

infecciono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infeccionar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fekˈθjo.no\
       Americà: alt \iɱ.f(e)kˈsjo.no\, baix \iŋ.fekˈsjo.no\, austral \iɱ.fekˈsjo.no\
   * Rimes: -ono

### Verb

infecciono
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb infeccionar
# infeccionàrem
## Català
### Verb

infeccionàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infeccionar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# infeccioneu
## Català
### Verb

infeccioneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infeccionar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infeccionar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infeccionar.
# infeccionàs
## Català
### Verb

infeccionàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# infeccionin
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fək.siˈo.nin/, occidental /iɱ.fek.siˈo.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

infeccionin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infeccionar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infeccionar.
# infeccionis
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fək.siˈo.nis/, occidental /iɱ.fek.siˈo.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

infeccionis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infeccionar.
# infeccionà
## Català
### Verb

infeccionà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infeccionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fec·ci·o·nà (5)
* Anagrama: afeccionin
# infeccionàreu
## Català
### Verb

infeccionàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de infeccionar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# indultaren
## Català
### Verb

indultaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de indultar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# indultareu
## Català
### Verb

indultareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de indultar.
# indultaria
## Català
### Verb

indultaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de indultar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de indultar.
# indultariva
## Català
### Verb

indultariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de indultar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de indultar.
# indultares
## Català
### Verb

indultares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de indultar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indultar.
# indultaries
## Català
### Verb

indultaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de indultar.
# indultariven
## Català
### Verb

indultariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de indultar.
# indultarien
## Català
### Verb

indultarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de indultar.
# indultarives
## Català
### Verb

indultarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de indultar.
# indultarà
## Català
### Verb

indultarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de indultar.
# inferioritats numèriques
## Català
### Nom

inferioritats numèriques f. pl.
* Forma plural de inferioritat numèrica.
# inferiors
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱ.fə.ɾiˈors/, balear /iɱ.fə.ɾiˈos/ Occidental: /iɱ.fe.ɾiˈoɾs/
   * Rimes: -oɾs

### Adjectiu

inferiors inv. pl.
* Forma plural de inferior.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·ri·ors (4)
* Anagrama: forniries
# inferiran
## Català
### Verb

inferiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de inferir.

## Català antic
### Verb

inferiran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de inferir
# inferiorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fɛ.rɪˈoː.rʊm/

### Adjectiu

īnferiōrum
* genitiu masculí/femení/neutre plural de īnferior
# inferira
## Català
### Verb

inferira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inferir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inferir.

## Català antic
### Verb

inferira
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de inferir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de inferir

#### Variants

* [1] inferís
* [2] inferís
# inferiren
## Català
### Verb

inferiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de inferir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inferir.

## Català antic
### Verb

inferiren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de inferir
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de inferir

#### Variants

* [2] inferissen
# inferires
## Català
### Verb

inferires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de inferir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inferir.

## Català antic
### Verb

inferires
* segona persona singular (tu) del passat de inferir
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de inferir

#### Variants

* [1] inferist
* [2] inferisses
# inferireu
## Català
### Verb

inferireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de inferir.

## Català antic
### Verb

inferireu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de inferir
# indagàreu
## Català
### Verb

indagàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de indagar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indagar.
# indagàs
## Català
### Verb

indagàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indagar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indagar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·da·gàs (3)
* Anagrama: signada
# indagàssem
## Català
### Verb

indagàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indagar.
# indaguí
## Català
### Verb

indaguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de indagar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·da·guí (3)
* Anagrama: adiguin
# indagàsseu
## Català
### Verb

indagàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indagar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·da·gàs·seu (4)
* Anagrama: indaguessa
# indagàieu
## Català
### Verb

indagàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de indagar.
# indagàrem
## Català
### Verb

indagàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de indagar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indagar.
# indagàssim
## Català
### Verb

indagàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indagar.
# innatisme
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.nəˈtiz.mə/, occidental /in.naˈtiz.me/
   * Rimes: -izme
   * Etimologia: De innat i el sufix -isme.

### Nom

innatisme m. ‎(plural innatismes)
* Doctrina filosòfica segons la qual existeixen idees o principis no adquirits per l'experiència.

#### Traduccions

* Anglès: innatism $^{(en)}$
* Castellà: innatismo $^{(es)}$
* Francès: innéisme $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·na·tis·me (4)
* Anagrames: amnistien, inseminat

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* innatisme. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# innatismo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.naˈtiz.mo/, meridional \iŋ.naˈtih.mo\
       Americà: alt /in.naˈtiz.mo/, baix \iŋ.naˈtih.mo\, austral /in.naˈtih.mo/
   * Rimes: -izmo

### Nom

innatismo m. ‎(plural innatismos)
* innatisme

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·na·tis·mo (4)

### Vegeu també

* innatismo. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# innatismos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.naˈtiz.mos/, meridional \iŋ.naˈtih.moh\
       Americà: alt /in.naˈtiz.m(o)s/, baix \iŋ.naˈtih.moh\, austral /in.naˈtih.mos/
   * Rimes: -izmos

### Nom

innatismos m. pl.
* forma plural de innatismo
# innatos
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈnaː.toːs/

### Adjectiu

innātōs
* acusatiu masculí plural de innātus
# innatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈnaː.tʊm/

### Adjectiu

innātum
* nominatiu neutre singular de innātus
* vocatiu neutre singular de innātus
* acusatiu masculí singular de innātus
* acusatiu neutre singular de innātus
# innatismes
## Català
### Nom

innatismes m. pl.
* Forma plural de innatisme.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·na·tis·mes (4)
* Anagrames: imantessin, inseminats, intimassen, matinessin
# innatus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈnaː.tʊs/
   * Etimologia: Del prefix in- i natus.

### Adjectiu

innātus m., innāta f., innātum n.
* innat
* omnibus innatum est et in animo quasi inscriptum esse deos—«Tots tenim, de manera innata, com inscrit en l'ànima, que els déus existeixen.»

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | innātus | innāta | innātum | innātī | innātae | innāta |
| Vocatiu | innāte | innāta | innātum | innātī | innātae | innāta |
| Acusatiu | innātum | innātam | innātum | innātōs | innātās | innāta |
| Genitiu | innātī | innātae | innātī | innātōrum | innātārum | innātōrum |
| Datiu | innātō | innātae | innātō | innātīs | innātīs | innātīs |
| Ablatiu | innātō | innātā | innātō | innātīs | innātīs | innātīs |

### Vegeu també

* ↑ Ciceró, De natura deorum, 2
# innato
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈnaː.toː/

### Adjectiu

innātō
* datiu masculí singular de innātus
* datiu neutre singular de innātus
* ablatiu masculí singular de innātus
* ablatiu neutre singular de innātus
# innatorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.naːˈtoː.rʊm/

### Adjectiu

innātōrum
* genitiu masculí plural de innātus
* genitiu neutre plural de innātus
# instrument de vent de fusta
## Català
### Nom

instrument de vent de fusta m. ‎(plural instruments de vent de fusta)
* Instrument aeròfon, tradicionalment construït de fusta, que posa en vibració una columna d'aire per mitjà d'una llengüeta o bufant a través d'una obertura.

#### Traduccions

* Alemany: Holzblasinstrument $^{(de)}$
* Anglès: wood-wind instrument $^{(en)}$
* Castellà: instrumento de viento-madera $^{(es)}$
* Francès: instrument à vent en bois $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* instrument de vent de fusta. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.
# instrument membranòfon
## Català
### Nom

instrument membranòfon m. ‎(plural instruments membranòfons)
* Instrument musical que produeix el so mitjançant la vibració d'una membrana tesada sobre o dins una cavitat o orifici.

#### Sinònims

* membranòfon

#### Traduccions

* Alemany: Membranophon $^{(de)}$
* Anglès: membranophone $^{(en)}$
* Castellà: instrumento membranófono $^{(es)}$, membranófono $^{(es)}$
* Francès: membranophone $^{(fr)}$
* Italià: membranofono $^{(it)}$, strumento membranofono $^{(it)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* instrument membranòfon. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.
# instrument musical
## Català

   * Pronúncia: /ins.tɾuˌmem.mu.ziˈkaɫ/

### Nom

instrument musical m. ‎(plural instruments musicals)
* instrument de música

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* instrument musical. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.

## Francès
### Nom

instrument musical m. ‎(plural instruments musicaux)
* instrument de música

#### Sinònims

* instrument de musique

### Vegeu també

* instrument musical. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# instrument músic
## Català
### Nom

instrument músic m. ‎(plural instruments músics)
* instrument de música

### Vegeu també

* instrument músic. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.
# instrument panel
## Anglès
### Nom

instrument panel ‎(plural instrument panels)
* quadre de comandament, quadre de control

### Vegeu també

* instrument panel. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 16 agost 2014].
# instrument electròfon
## Català
### Nom

instrument electròfon m. ‎(plural instruments electròfons)
* Instrument musical en què el so és generat o transformat per mitjà de dispositius elèctrics o electrònics.

#### Sinònims

* electròfon

#### Traduccions

* Anglès: electrophone $^{(en)}$, electrophone instrument $^{(en)}$
* Castellà: electrófono $^{(es)}$, instrumento electrófono $^{(es)}$
* Francès: électrophone $^{(fr)}$, instrument électrophone $^{(fr)}$

### Vegeu també

* instrument electròfon. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.
# instrument idiophone
## Francès
### Nom

instrument idiophone m. ‎(plural instruments idiophones)
* instrument idiòfon

#### Sinònims

* idiophone

### Vegeu també

* instrument idiophone. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 maig 2015].
# instrument idiòfon sacsejat
## Català
### Nom

instrument idiòfon sacsejat m. ‎(plural instruments idiòfons sacsejats)
* Instrument idiòfon en què el so és generat per agitació.

#### Sinònims

* sacsejador

#### Traduccions

* Anglès: rattle $^{(en)}$, shaker $^{(en)}$
* Castellà: agitador $^{(es)}$, idiófono sacudido $^{(es)}$, sacudidor $^{(es)}$
* Francès: idiophone secoué $^{(fr)}$

### Vegeu també

* instrument idiòfon sacsejat. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.
# instrument de vent de metall
## Català
### Nom

instrument de vent de metall m. ‎(plural instruments de vent de metall)
* Instrument aeròfon que posa en vibració una columna d'aire per mitjà dels llavis de l'intèrpret, que s'usen com una llengüeta.

#### Traduccions

* Alemany: Blechblasinstrument $^{(de)}$
* Anglès: brass-wind instrument $^{(en)}$
* Castellà: instrumento de viento-metal $^{(es)}$
* Francès: instrument à vent en cuivre $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* instrument de vent de metall. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.
# instrument idiòfon
## Català
### Nom

instrument idiòfon m. ‎(plural instruments idiòfons)
* Instrument musical que produeix el so per la vibració de tot el material de què és format i no pas per la d'una part de l'instrument, sia per una corda, una membrana o una columna d'aire.

#### Sinònims

* idiòfon

#### Traduccions

* Anglès: idiophone $^{(en)}$
* Castellà: idiófono $^{(es)}$, instrumento idiófono $^{(es)}$
* Francès: idiophone $^{(fr)}$, instrument idiophone $^{(fr)}$
* Italià: idiofono $^{(it)}$, strumento idiofono $^{(it)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* instrument idiòfon. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.
# infectésseu
## Català
### Verb

infectésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectéssiu
## Català
### Verb

infectéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infedele
## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.feˈdeː.le/

### Adjectiu

infedele inv. ‎(plural infedeli)
* infidel

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·dé·le (4)
# infedeli
## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.feˈdeː.li/

### Adjectiu

infedeli inv. pl.
* forma plural de infedele

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·dé·li (4)
# infelice
## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.feˈliː.t͡ʃe/

### Adjectiu

infelice inv. ‎(plural infelici)
* infeliç

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·lì·ce (4)
# infectéssem
## Català
### Verb

infectéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.