OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# empenedixa
## Català
### Verb

empenedixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb empenedir-se.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb empenedir-se.

#### Variants

* [1] empenedesca, empenedeixi, empenedisca, empenedesqui
* [2] empenedixo, empenedesca, empenedeixi, empenedisca, empenedesqui

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pe·ne·di·xa (5)
# empenedixes
## Català
### Verb

empenedixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de empenedir-se.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb empenedir-se.

#### Variants

* [1] empenedeixes
* [2] empenedixos, empenedesques, empenedeixis, empenedisques, empenedesquis

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pe·ne·di·xes (5)
# empenedíem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.pə.nəˈði.əm/, occidental /em.pe.neˈði.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

empenedíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de empenedir-se.

#### Variants

* empenedívem, empenediguévem

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pe·ne·dí·em (5)
# empenedives
## Català
### Verb

empenedives
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de empenedir-se.

#### Variants

* empenedigueves, empenedies

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pe·ne·di·ves (5)
# empenedixos
## Català
### Verb

empenedixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb empenedir-se.

#### Variants

* empenedixes, empenedesques, empenedeixis, empenedisques, empenedesquis

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pe·ne·di·xos (5)
# empenedixen
## Català
### Verb

empenedixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de empenedir-se.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb empenedir-se.

#### Variants

* [1] empenedeixen
* [2] empenedesquen, empenedeixin, empenedisquen, empenedesquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pe·ne·di·xen (5)
# elevats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫəˈβats/, balear /ə.ɫəˈvats/ Occidental: nord-occidental /e.ɫeˈβats/ valencià /e.ɫeˈvats/, /e.ɫeˈβats/
   * Rimes: -ats

### Adjectiu

elevats m. pl.
* Forma plural de elevat.

### Verb

elevats
* Participi masculí plural del verb elevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·le·vats (3)
* Anagrames: esvelta, telaves
# elevassis
## Català
### Verb

elevassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb elevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·le·vas·sis (4)
* Anagrama: avilesses
# elevation
## Anglès
### Nom

elevation ‎(plural elevations)
* elevació
* (arquitectura) alçat

### Vegeu també

* elevation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# elevations
## Anglès
### Nom

elevations
* forma plural de elevation
# elevassin
## Català
### Verb

elevassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb elevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·le·vas·sin (4)
* Anagrames: avilessen, vaselines
# elevau
## Català
### Verb

elevau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de elevar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb elevar.
# elevat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫəˈβat/, balear /ə.ɫəˈvat/ Occidental: nord-occidental /e.ɫeˈβat/ valencià /e.ɫeˈvat/, /e.ɫeˈβat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Derivat de elevar.

### Adjectiu

elevat m. ‎(femení elevada, plural masculí elevats, plural femení elevades)
* Que està a molta alçada.

#### Traduccions

* Anglès: lofty $^{(en)}$
* Castellà: elevado $^{(es)}$
* Francès: haut $^{(fr)}$
* Italià: elevato $^{(it)}$

### Verb

elevat
* Participi masculí singular del verb elevar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·le·vat (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# elevasses
## Català
### Verb

elevasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb elevar.
# elevatamente
## Italià

   * Pronúncia: /e.leˌva.taˈmen.te/
   * Etimologia: De elevato i el sufix -mente.

### Adverbi

elevatamente
* elevadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·le·va·ta·mén·te (6)
# elevatum
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.lɛˈwaː.tʊm/

### Verb

ēlevātum
* supí acusatiu de ēlevō
# eixancarrares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kəˈra.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈra.ɾes/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈra.ɾes/, /e.ʃaŋ.kaˈra.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

eixancarrares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de eixancarrar.
    [Tu] eixancarrares o et vas/vares eixancarrar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
    Forma valenciana: [tu] eixancarressis, eixancarresses, eixancarrasses, eixancarrassis o eixancarrares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·ra·res (5)
* Anagrames: eixancarrar-se, eixarrancar-se, eixarrancares
# eixancarraran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kə.rəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.ka.raˈɾan/ valencià /ej.ʃaŋ.ka.raˈɾan/, /e.ʃaŋ.ka.raˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

eixancarraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de eixancarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·ra·ran (5)
* Anagrama: eixarrancaran
# eixancarrareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʃəŋ.kə.rəˈɾɛw/, occidental /ej.ʃaŋ.ka.raˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

eixancarrareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de eixancarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·ra·reu (5)
* Anagrames: eixarrancareu, eixarrancàreu
# eixancarrarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃəŋ.kə.rəˈɾɛm/ balear /ə.ʃəŋ.kə.rəˈɾəm/, /ə.ʃəŋ.kə.rəˈɾɛm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.ka.raˈɾem/ valencià /ej.ʃaŋ.ka.raˈɾem/, /e.ʃaŋ.ka.raˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

eixancarrarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de eixancarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·ra·rem (5)
* Anagrames: eixarrancarem, eixarrancàrem
# eixancarrar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kəˈra/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈra/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈraɾ/, /e.ʃaŋ.kaˈra/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: eixancarrà
   * Etimologia: De eixancar i el sufix -arra, segle XIX.

### Verb

eixancarrar trans., pron. ‎(pronominal eixancarrar-se)
* Separar una cama de l'altra.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: eixancarro, eixancarra, eixancarrem

#### Sinònims

* eixancar, eixarrancar, escamarlar, escamarrar, escarramar, escarranxar-se

#### Traduccions

* Anglès: spread the legs $^{(en)}$
* Castellà: despatarrar $^{(es)}$
* Francès: écarter les jambes $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·rar (4)
* Anagrama: eixarrancar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
# eixancarrar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃəŋ.kəˈrar.sə/ balear /ə.ʃəŋ.kəˈraɾ.sə/, /ə.ʃəŋ.kə.rərˈsə/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈrar.se/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈraɾ.se/, /e.ʃaŋ.kaˈraɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

eixancarrar-se
* Forma pronominal de eixancarrar.

#### Variants

* s'eixancarrar, en septentrional i alguerès

### Miscel·lània

* Anagrames: eixancarrares, eixarrancar-se, eixarrancares
# eixancarrant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʃəŋ.kəˈran/ balear /ə.ʃəŋ.kəˈrant/, /ə.ʃəŋ.kəˈran/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈran/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈrant/, /e.ʃaŋ.kaˈran/
   * Rimes: -ant

### Verb

eixancarrant
* Gerundi del verb eixancarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·rant (4)
* Anagrama: eixarrancant
# eixancarraren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kəˈra.ɾən/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈra.ɾen/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈra.ɾen/, /e.ʃaŋ.kaˈra.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

eixancarraren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de eixancarrar.
    [Ells/elles/vostès] eixancarraren o van/varen eixancarrar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] eixancarressin, eixancarressen, eixancarrassen, eixancarrassin o eixancarraren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·ra·ren (5)
* Anagrama: eixarrancaren
# eixancarraria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kə.rəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.ka.raˈɾi.a/ valencià /ej.ʃaŋ.ka.raˈɾi.a/, /e.ʃaŋ.ka.raˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

eixancarraria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de eixancarrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de eixancarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·ra·ri·a (6)
* Anagrama: eixarrancaria
# eixancarrara
## Català

   * Pronúncia: valencià /ej.ʃaŋ.kaˈra.ɾa/, /e.ʃaŋ.kaˈra.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

eixancarrara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.

#### Variants

* eixancarrés, eixancarràs

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·car·ra·ra (5)
* Anagrama: eixarrancarà
# embotones
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buˈto.nəs/ balear /əm.boˈto.nəs/, /əm.buˈto.nəs/ Occidental: /em.boˈto.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

embotones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de embotonar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb embotonar.

#### Variants

* [2] embotonis
# embotonen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buˈto.nən/ balear /əm.boˈto.nən/, /əm.buˈto.nən/ Occidental: /em.boˈto.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

embotonen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de embotonar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb embotonar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb embotonar.

#### Variants

* [2] embotonin
* [3] embotonin
# embotonau
## Català
### Verb

embotonau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de embotonar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb embotonar.

#### Variants

* [1] embotoneu
* [2] embotoneu
# embotonava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tuˈna.βə/ balear /əm.bo.toˈna.və/, /əm.bu.tuˈna.və/ Occidental: nord-occidental /em.bo.toˈna.βa/ valencià /em.bo.toˈna.va/, /em.bo.toˈna.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

embotonava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de embotonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de embotonar.

### Miscel·lània

* Anagrama: abotonàvem
# embotonaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tuˈna.βən/ balear /əm.bo.toˈna.vən/, /əm.bu.tuˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /em.bo.toˈna.βen/ valencià /em.bo.toˈna.ven/, /em.bo.toˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

embotonaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de embotonar.
# embotonaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.tuˈna.βəs/ balear /əm.bo.toˈna.vəs/, /əm.bu.tuˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /em.bo.toˈna.βes/ valencià /em.bo.toˈna.ves/, /em.bo.toˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

embotonaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de embotonar.
# embotone
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.buˈto.nə/ balear /əm.boˈto.nə/, /əm.buˈto.nə/ Occidental: /em.boˈto.ne/
   * Rimes: -one

### Verb

embotone
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de embotonar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb embotonar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb embotonar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb embotonar.

#### Variants

* [1] embotono, embotoni, emboton
* [2,3,4] embotoni
# emboirin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈbɔj.ɾin/, occidental /emˈbɔj.ɾin/

### Verb

emboirin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb emboirar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb emboirar.

#### Variants

* [1] emboiren
* [2] emboiren

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·boi·rin (3)
* Anagrames: bomirien, boniríem
# emboiri
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈbɔj.ɾi/, occidental /emˈbɔj.ɾi/

### Verb

emboiri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de emboirar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb emboirar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb emboirar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb emboirar.

#### Variants

* [1] emboiro, emboire, emboir
* [2] emboire, emboiro
* [3] emboire, emboiro
* [4] emboire
# emboiros
## Català
### Verb

emboiros
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb emboirar.

#### Variants

* emboiris, emboires
# emboireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bujˈɾɛw/ balear /əm.bojˈɾəw/, /əm.bujˈɾɛw/ Occidental: /em.bojˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

emboireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de emboirar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb emboirar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb emboirar.

#### Variants

* [1] emboirau
* [2] emboiregueu
* [3] emboirau
# emboiris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈbɔj.ɾis/, occidental /emˈbɔj.ɾis/

### Verb

emboiris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb emboirar.

#### Variants

* emboires, emboiros

### Miscel·lània

* Anagrama: bomiries
# emboiro
## Català
### Verb

emboiro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de emboirar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb emboirar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb emboirar.

#### Variants

* [1] emboire, emboiri, emboir
* [2] emboiri, emboire
* [3] emboiri, emboire
# emboiràrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bujˈɾa.ɾəm/ balear /əm.bojˈɾa.ɾəm/, /əm.bujˈɾa.ɾəm/ Occidental: /em.bojˈɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

emboiràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de emboirar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb emboirar.

#### Variants

* [2] emboireguéssom, emboiréssim, emboiréssem, emboiràssim, emboiràssem
# emboirà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bu.iˈɾa/ balear /əm.bo.iˈɾa/, /əm.bu.iˈɾa/ Occidental: /em.bo.iˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

emboirà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de emboirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·bo·i·rà (4)
* Heterograma de 7 lletres (abeimor)
* Anagrames: boiarem, boiàrem, obràiem, robàiem
# emboiràieu
## Català
### Verb

emboiràieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de emboirar.

#### Variants

* emboiravo, emboiràveu
# encenésseu
## Català
### Verb

encenésseu
* (col·loquial central) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encendre.

#### Variants

* encenguéssou, encenguéssiu, encenguésseu, encenguéreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·nés·seu (4)
# encenévem
## Català
### Verb

encenévem
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.

#### Variants

* encenívem, encenívom, enceníem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·né·vem (4)
# encenéveu
## Català
### Verb

encenéveu
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.

#### Variants

* enceníveu, encenívou, enceníeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·né·veu (4)
# encenívom
## Català
### Verb

encenívom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.

#### Variants

* encenívem, encenévem, enceníem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ní·vom (4)
* Anagrama: conveníem
# enceníem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.səˈni.əm/, occidental /en.seˈni.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

enceníem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.

#### Variants

* encenívem, encenívom, encenévem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ní·em (4)
# enceníeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.səˈni.əw/, occidental /en.seˈni.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

enceníeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.

#### Variants

* enceníveu, encenívou, encenéveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ní·eu (4)
# enceníveu
## Català
### Verb

enceníveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.

#### Variants

* encenívou, encenéveu, enceníeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ní·veu (4)
# encenés
## Català
### Verb

encenés
* (col·loquial central) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encendre.
* (col·loquial central) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encendre.

#### Variants

* [1] encenguessa, encenguessi, encengués, encenguera
* [2] encenguessi, encengués, encenguera

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·nés (3)
# encenéssem
## Català
### Verb

encenéssem
* (col·loquial central) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encendre.

#### Variants

* encenguéssom, encenguéssim, encenguéssem, encenguérem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·nés·sem (4)
# encenívem
## Català
### Verb

encenívem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de encendre.

#### Variants

* encenívom, encenévem, enceníem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ce·ní·vem (4)
# enamelwork
## Anglès
### Nom

enamelwork ‎(incomptable)
* esmalt

#### Sinònims

* enamel

### Vegeu també

* enamelwork. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# enaltísseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəɫˈti.səw/, occidental /e.naɫˈti.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

enaltísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tís·seu (4)
* Anagrama: alentísseu
# enaltíssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəɫˈti.sim/, occidental /e.naɫˈti.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

enaltíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tís·sim (4)
* Anagrames: alentíssim, limitassen, metilassin, militassen
# enaltívem
## Català
### Verb

enaltívem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tí·vem (4)
* Anagrames: alentívem, metilaven
# enaltíssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nəɫˈti.siw/, occidental /e.naɫˈti.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

enaltíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tís·siu (4)
* Anagrames: alentíssiu, insultaies
# enamels
## Anglès
### Nom

enamels
* forma plural de enamel
# enamorament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nə.mu.ɾəˈmen/ balear /ə.nə.mo.ɾəˈment/, /ə.nə.mu.ɾəˈmen/ Occidental: nord-occidental /e.na.mo.ɾaˈmen/ valencià /e.na.mo.ɾaˈment/, /e.na.mo.ɾaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De enamorar i el sufix -ment, segle XIV.

### Nom

enamorament m. ‎(plural enamoraments)
* Estat de qui està enamorat.

#### Traduccions

* Anglès: falling in love $^{(en)}$, infatuation $^{(en)}$
* Castellà: enamoramiento $^{(es)}$ m.
* Francès: passion $^{(fr)}$ f.
* Llengua de signes catalana: ENAMORAR-SE $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·a·mo·ra·ment (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# enaltíveu
## Català
### Verb

enaltíveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·al·tí·veu (4)
* Anagrama: alentíveu
# enamel
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪˈnæməl/

### Nom

enamel ‎(comptable i incomptable, plural enamels)
* esmalt

#### Sinònims

* enamelwork

### Vegeu també

* enamel. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# encorset
## Català
### Verb

encorset
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de encorsetar.

#### Variants

* encorsete

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·set (3)
* Anagrames: coeterns, encroste, recontes, recontés
# encorsetada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kur.səˈta.ðə/ balear /əŋ.koɾ.səˈta.ðə/, /əŋ.kur.səˈta.ðə/ Occidental: /eŋ.koɾ.seˈta.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

encorsetada
* Participi femení singular del verb encorsetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·ta·da (5)
# encorsetades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kur.səˈta.ðəs/ balear /əŋ.koɾ.səˈta.ðəs/, /əŋ.kur.səˈta.ðəs/ Occidental: /eŋ.koɾ.seˈta.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

encorsetades
* Participi femení plural del verb encorsetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·ta·des (5)
# encorbar-se
## Català
### Verb

encorbar-se
* Forma pronominal de encorbar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esbroncaré
# encorseta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kurˈse.tə/ balear /əŋ.koɾˈse.tə/, /əŋ.kurˈse.tə/ Occidental: /eŋ.koɾˈse.ta/
   * Rimes: -eta

### Verb

encorseta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de encorsetar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb encorsetar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·cor·se·ta (4)
* Anagrama: escotaren
# encarceràssets
## Català antic
### Verb

encarceràssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de encarcerar
# encarceràveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kər.səˈɾa.βəw/, balear /əŋ.kəɾ.səˈɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /eŋ.kar.seˈɾa.βew/ valencià /eŋ.kaɾ.seˈɾa.vew/, /eŋ.kaɾ.seˈɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

encarceràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de encarcerar.
# encarceràssem
## Català
### Verb

encarceràssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encarcerar.

## Català antic
### Verb

encarceràssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de encarcerar
# encarceràvets
## Català antic
### Verb

encarceràvets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de encarcerar
# encarceràs
## Català antic
### Verb

encarceràs
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de encarcerar
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de encarcerar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de encarcerar
# encarceràsseu
## Català
### Verb

encarceràsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encarcerar.

## Català antic
### Verb

encarceràsseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de encarcerar