OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abrinares
## Català
### Verb

abrinares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de abrinar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·na·res (4)
* Anagrames: abrasiren, abrinar-se, esbrinara, esbrinarà
# abrinareu
## Català
### Verb

abrinareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abrinar-se.
# abrinaria
## Català
### Verb

abrinaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abrinar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·na·ri·a (5)
* Anagrama: barrinaia
# abrinarien
## Català
### Verb

abrinarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·na·ri·en (5)
* Anagrames: barrinaien, inebriaran
# abrinaries
## Català
### Verb

abrinaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·na·ri·es (5)
* Anagrames: abrasirien, barrinaies, esbrinaria, inebriaràs
# abrinaràs
## Català
### Verb

abrinaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·na·ràs (4)
* Anagrama: abrasiran
# abrinaré
## Català
### Verb

abrinaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·na·ré (4)
* Anagrames: barraien, enrabiar
# abrinarà
## Català
### Verb

abrinarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abrinar-se.
# abrinaríem
## Català
### Verb

abrinaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·na·rí·em (5)
* Anagrama: barrinàiem
# abrinaríeu
## Català
### Verb

abrinaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abrinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·na·rí·eu (5)
* Anagrama: barrinàieu
# acarnissin
## Català
### Verb

acarnissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acarnissar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acarnissar-se.
# acarnissàs
## Català
### Verb

acarnissàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarnissar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarnissar-se.
# acarnissà
## Català
### Verb

acarnissà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·nis·sà (4)
* Anagrames: acanissar, acarassin
# acarnisso
## Català
### Verb

acarnisso
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·nis·so (4)
* Anagrama: acorassin
# acarnissàssim
## Català
### Verb

acarnissàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarnissar-se.
# acarnissis
## Català
### Verb

acarnissis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acarnissar-se.
# acarnissàreu
## Català
### Verb

acarnissàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acarnissar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarnissar-se.

### Miscel·lània

* Anagrames: encuirassara, encuirassarà
# acarnissàssem
## Català
### Verb

acarnissàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarnissar-se.
# acarnissàsseu
## Català
### Verb

acarnissàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarnissar-se.
# acarnissàrem
## Català
### Verb

acarnissàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acarnissar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarnissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·car·nis·sà·rem (5)
* Anagrama: massacrarien
# abominassis
## Català

   * Pronúncia: balear /a.βo.miˈna.sis/, /ə.βu.miˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

abominassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    [Tu] abominessis, abominesses, abominasses, abominassis o abominares.
# abominassi
## Italià
### Verb

abominassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de abominare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de abominare
# abominassimo
## Italià
### Verb

abominassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de abominare
# abominaste
## Italià
### Verb

abominaste
* segona persona plural (voi) del passat de abominare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de abominare
# abominassin
## Català

   * Pronúncia: balear /a.βo.miˈna.sin/, /ə.βu.miˈna.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

abominassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abominar.
    [Ells/elles/vostès] abominessin, abominessen, abominassen, abominassin o abominaren.
# abominasti
## Italià
### Verb

abominasti
* segona persona singular (tu) del passat de abominare
# abominata
## Italià
### Verb

abominata
* participi passat femení singular de abominare
# abominate
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈbɒməˌneɪt/
   * Etimologia: Del llatí abōminātus, participi de abōminor.

### Verb

abominate ‎(3a persona singular present abominates, gerundi abominating, passat i participi abominated)
* abominar

## Italià
### Verb

abominate
* participi passat femení plural de abominare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de abominare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de abominare
# abominated
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈbɒməˌneɪtɪd/

### Verb

abominated
* passat i participi de abominate (abominar).
# abonyegasses
## Català
### Verb

abonyegasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonyegar.
# abonyegau
## Català
### Verb

abonyegau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de abonyegar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb abonyegar.
# abonyegavi
## Català
### Verb

abonyegavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abonyegar.
# abonyegava
## Català
### Verb

abonyegava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de abonyegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de abonyegar.
# abonyegassis
## Català
### Verb

abonyegassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonyegar.
# abonyegassin
## Català
### Verb

abonyegassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abonyegar.
# abonyegaven
## Català
### Verb

abonyegaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de abonyegar.
# abonyegaves
## Català
### Verb

abonyegaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de abonyegar.
# acollonigueves
## Català
### Verb

acollonigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acollonir.
# acolloniguéreu
## Català
### Verb

acolloniguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acollonir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonir.
# acollonigués
## Català
### Verb

acollonigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonir.
# acolloniguéssem
## Català
### Verb

acolloniguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonir.
# acolloniguesses
## Català
### Verb

acolloniguesses
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonir.
# acollonigueva
## Català
### Verb

acollonigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acollonir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acollonir.
# acollonigueven
## Català
### Verb

acollonigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acollonir.
# acollonigué
## Català
### Verb

acollonigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acollonir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acollonir.
# acollonigueu
## Català
### Verb

acollonigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acollonir.
# acolloniguérem
## Català
### Verb

acolloniguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acollonir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acollonir.
# abstindria
## Català
### Verb

abstindria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abstenir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abstenir-se.
# abstindràs
## Català
### Verb

abstindràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de abstenir-se.
# abstindré
## Català
### Verb

abstindré
* Primera persona del singular (jo) del futur de abstenir-se.
# abstindrien
## Català
### Verb

abstindrien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abstenir-se.
# abstindrà
## Català
### Verb

abstindrà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de abstenir-se.
# abstindríeu
## Català
### Verb

abstindríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de abstenir-se.
# abstindreu
## Català
### Verb

abstindreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abstenir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: abs·tin·dreu (3)
* Heterograma de 10 lletres (abdeinrstu)
* Anagrama: turbinades
# abstindries
## Català
### Verb

abstindries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abstenir-se.
# acendrassin
## Català
### Verb

acendrassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acendrar.
# acendrava
## Català
### Verb

acendrava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acendrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acendrar.
# acendrassis
## Català
### Verb

acendrassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acendrar.
# acendrau
## Català
### Verb

acendrau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acendrar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acendrar.
# acendraves
## Català
### Verb

acendraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acendrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·dra·ves (4)
* Anagrama: escardaven
# acendrasses
## Català
### Verb

acendrasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acendrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·dras·ses (4)
* Anagrama: escardassen
# acendrat
## Català
### Verb

acendrat
* Participi masculí singular del verb acendrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·drat (3)
* Anagrames: centrada, decantar, trencada
# acendrassen
## Català
### Verb

acendrassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acendrar.
# acendrats
## Català
### Verb

acendrats
* Participi masculí plural del verb acendrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·drats (3)
* Anagrames: descantar, escardant, tardances
# abornésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βurˈne.səw/ balear /ə.boɾˈne.səw/, /ə.burˈne.səw/ Occidental: /a.boɾˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

abornésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abornar.
# aborrallonam
## Català
### Verb

aborrallonam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aborrallonar-se.
# aborrallon
## Català
### Verb

aborrallon
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aborrallonar-se.
# abornéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βurˈne.səm/ balear /ə.boɾˈne.səm/, /ə.burˈne.səm/ Occidental: /a.boɾˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

abornéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bor·nés·sem (4)
* Anagrames: abromessen, aombressen, embessonar, embossaren
# aborní
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βurˈni/ balear /ə.boɾˈni/, /ə.burˈni/ Occidental: /a.boɾˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

aborní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de abornar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bor·ní (3)
* Heterograma de 6 lletres (abinor)
* Anagrames: abonir, abrino, bonira, bonirà, borina, borinà, bòrnia
# aborrallona
## Català
### Verb

aborrallona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aborrallonar-se.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aborrallonar-se.
# aborrallonament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βu.rə.ʎu.nəˈmen/ balear /ə.bo.rə.ʎo.nəˈment/, /ə.bu.rə.ʎu.nəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.βo.ra.ʎo.naˈmen/ valencià /a.bo.ra.ʎo.naˈment/, /a.βo.ra.ʎo.naˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De aborrallonar i el sufix -ment.

### Nom

aborrallonament m. ‎(plural aborrallonaments)
* (tèxtil) Defecte consistent en la formació de petites boles sobre la superfície de teixits, a causa de la presència de fibres sintètiques, per agrupació i entrellaçament de fibres que migren des de l'interior de la massa fibrosa, especialment en els teixits de punt.

#### Traduccions

* Anglès: pilling $^{(en)}$
* Castellà: pildeo $^{(es)}$, pilling $^{(es)}$
* Francès: boulochage $^{(fr)}$, pilling $^{(fr)}$
* Italià: pilling $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bor·ra·llo·na·ment (6)

### Vegeu també

* aborrallonament. Neoloteca. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 5 abril 2016]. (i)
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# absolguéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suɫˈɣe.siw/, balear /ə.ts͡uɫˈɣe.siw/ Occidental: /ap.soɫˈɣe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

absolguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    [Vosaltres/vós] absolguéssiu, absolguésseu o absolguéreu.

#### Sinònims

* absolésseu, absolguéssou, formes col·loquials
# absoli
## Català

   * Pronúncia: /əpˈsɔ.ɫi/
   * Rimes: -ɔli

### Verb

absoli
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb absoldre.
    Forma d'alguns parlars centrals per [que jo] absolgui.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb absoldre.
    Forma d'alguns parlars centrals per [que ell/ella/vostè] absolgui.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·so·li (3)
* Heterograma de 6 lletres (abilos)
* Anagrames: abolís, baliso, baolis, Lisboa
# absolien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suˈɫi.ən/, balear /ə.ts͡uˈɫi.ən/ Occidental: /ap.soˈɫi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

absolien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de absoldre.

#### Sinònims

* Formes col·loquials nord-occidentals: absoliven, absoleven, absoleien.
# absolis
## Català

   * Pronúncia: /əpˈsɔ.ɫis/

### Verb

absolis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb absoldre.
    Forma d'alguns parlars centrals per [que tu] absolguis.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·so·lis (3)
* Anagrama: bassiol
# absolguí
## Català

   * Pronúncia: balear //ə.ts͡uɫˈɣˈi/\/, occidental /ap.soɫˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

absolguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de absoldre.
    [Jo] absolguí o vaig absoldre.
# absolia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suˈɫi.ə/, balear /ə.ts͡uˈɫi.ə/ Occidental: nord-occidental /ap.soˈɫi.ɛ/, /ap.soˈɫi.e/ valencià /ap.soˈɫi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

absolia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de absoldre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de absoldre.

#### Sinònims

* Formes col·loquials nord-occidentals: absoliva, absoleva, absoleia.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·so·li·a (4)
* Anagrama: abaliso
# absolin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əpˈsɔ.ɫin/, occidental /apˈsɔ.ɫin/
   * Rimes: -ɔlin

### Verb

absolin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb absoldre.
    Forma d'alguns parlars centrals per [que tu] absolguin.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·so·lin (3)
* Heterograma de 7 lletres (abilnos)
* Anagrames: blasoni, blasoní, Lisbona
# absolguéssom
## Català

   * Pronúncia: /ap.soɫˈɣe.som/

### Verb

absolguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    Forma d'alguns parlars nord-occidentals per [nosaltres] absolguéssim, absolguéssem o absolguérem.
# absolguéssou
## Català

   * Pronúncia: /ap.soɫˈɣe.sow/

### Verb

absolguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb absoldre.
    Forma d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] absolguéssiu, absolguésseu o absolguéreu.
# absolies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əp.suˈɫi.əs/, balear /ə.ts͡uˈɫi.əs/ Occidental: /ap.soˈɫi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

absolies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de absoldre.

#### Sinònims

* Formes col·loquials nord-occidentals: absolives, absoleves, absoleies.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ab·so·li·es (4)
* Anagrama: baolessi
# aclimatis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫiˈma.tis/, occidental /a.kɫiˈma.tis/
   * Rimes: -atis

### Verb

aclimatis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aclimatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cli·ma·tis (4)
* Anagrama: maliciats
# aclimatessis
## Català
### Verb

aclimatessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.
# aclimati
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫiˈma.ti/, occidental /a.kɫiˈma.ti/
   * Rimes: -ati

### Verb

aclimati
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclimatar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aclimatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aclimatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aclimatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cli·ma·ti (4)
* Anagrama: maliciat
# aclimato
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫiˈma.tu/ balear /ə.kɫiˈma.to/, /ə.kɫiˈma.tu/ Occidental: /a.kɫiˈma.to/
   * Rimes: -ato

### Verb

aclimato
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclimatar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aclimatar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aclimatar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kliˈma.to/
       Americà: alt /a.kliˈma.t(o)/, baix /a.kliˈma.to/
   * Rimes: -ato

### Verb

aclimato
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb aclimatar
# aclimatos
## Català
### Verb

aclimatos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aclimatar.
# aclimatessin
## Català
### Verb

aclimatessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.
# aclimateu
## Català
### Verb

aclimateu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aclimatar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aclimatar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aclimatar.
# aclimatin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kɫiˈma.tin/, occidental /a.kɫiˈma.tin/
   * Rimes: -atin

### Verb

aclimatin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aclimatar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aclimatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cli·ma·tin (4)
* Anagrama: maliciant
# aclimatà
## Català
### Verb

aclimatà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aclimatar.
# acentuar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.θenˈtwaɾ/, meridional \a.θeŋˈtwaɾ\
       Americà: alt /a.s(e)nˈtwaɾ/, baix \a.seŋˈtwaɾ\, austral /a.senˈtwaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí accentuare.

### Verb

acentuar trans. ‎(present acentúo, passat acentué, futur acentuaré)
* accentuar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·tuar (3)
# acentuaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.θen.twaˈɾe/, meridional \a.θeŋ.twaˈɾe\
       Americà: alt /a.s(e)n.twaˈɾe/, baix \a.seŋ.twaˈɾe\, austral /a.sen.twaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

acentuaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb acentuar
# acentos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈθen.tos/, meridional \aˈθeŋ.toh\
       Americà: alt /aˈsen.t(o)s/, baix \aˈseŋ.toh\, austral /aˈsen.tos/
   * Rimes: -entos

### Nom

acentos m. pl.
* forma plural de acento

## Gallec
### Nom

acentos m. pl.
* forma plural de acento
# acentuadamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.θenˌtwa.ðaˈmen.te\, meridional \a.θeŋˌtwa.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /a.senˌtwa.daˈmen.t(e)/, baix \a.seŋˌtwa.ðaˈmen.te\, austral \a.senˌtwa.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De acentuado i el sufix -mente.

### Adverbi

acentuadamente
* accentuadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cen·tua·da·men·te (6)
# acepciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.θepˈθjo.nes/, meridional /a.θepˈθjo.neh/
       Americà: alt /a.sepˈsjo.n(e)s/, baix /a.sepˈsjo.neh/, austral /a.sepˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

acepciones f. pl.
* forma plural de acepción
# acepcións
## Gallec
### Nom

acepcións f. pl.
* forma plural de acepción

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cep·cións (3)
# acepción
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.θepˈθjon/, meridional \a.θepˈθjoŋ\
       Americà: alt /a.s(e)pˈsjon/, baix \a.sepˈsjoŋ\, austral /a.sepˈsjon/
   * Rimes: -on
   * Etimologia: Del llatí acceptio.

### Nom

acepción f. ‎(plural acepciones)
* accepció

#### Sinònims

* significado, sentido

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cep·ción (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre acepción

## Gallec

   * Pronúncia: /a.θɛpˈθjoŋ/
   * Etimologia: Del llatí acceptio.

### Nom

acepción f. ‎(plural acepcións)
* accepció

#### Variants

* (reintegracionisme) acepçom

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cep·ción (3)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario da Real Academia Galega sobre acepción
# aceptablemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.θepˌta.βleˈmen.te\
       Americà: alt /a.sepˌta.bleˈmen.t(e)/, baix \a.sepˌta.βleˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De aceptable i el sufix -mente.

### Adverbi

aceptablemente
* acceptablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cep·ta·ble·men·te (6)
# acentué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.θenˈtwe/, meridional \a.θeŋˈtwe\
       Americà: alt /a.s(e)nˈtwe/, baix \a.seŋˈtwe\, austral /a.senˈtwe/
   * Rimes: -e

### Verb

acentué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb acentuar