OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# guillotinà
## Català

   * Pronúncia: oriental /gi.ʎu.tiˈna/, occidental /gi.ʎo.tiˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: guillotinar

### Verb

guillotinà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de guillotinar.
    [Ell/ella/vostè] guillotinà o va guillotinar.
# guillotinin
## Català

   * Pronúncia: /ɡi.ʎuˈti.nin/
   * Rimes: -inin

### Verb

guillotinin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb guillotinar.
    [Que ells/elles/vostès] guillotinin o guillotinen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb guillotinar.
    Guillotinin o guillotinen [ells/elles/vostès].
# guillotino
## Català

   * Pronúncia: oriental /gi.ʎuˈti.nu/, occidental /gi.ʎoˈti.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

guillotino
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de guillotinar.
    [Jo] guillotino, guillotine, guillotín o guillotini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb guillotinar.
    [Que jo] guillotino, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] guillotini o guillotine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb guillotinar.
    [Que ell/ella/vostè] guillotino, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] guillotini o guillotine.
# guillotinàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /gi.ʎu.tiˈna.ɾəm/, occidental /gi.ʎo.tiˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

guillotinàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de guillotinar.
    [Nosaltres] guillotinàrem o vam/vàrem guillotinar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb guillotinar.
    Forma valenciana: [nosaltres] guillotinéssim, guillotinéssem, guillotinàssem, guillotinàssim o guillotinàrem.
# guillotinàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /gi.ʎu.tiˈna.ɾəw/, occidental /gi.ʎo.tiˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

guillotinàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de guillotinar.
    [Vosaltres/vós] guillotinàreu o vau/vàreu guillotinar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb guillotinar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] guillotinéssiu, guillotinésseu, guillotinàsseu, guillotinàssiu o guillotinàreu.
# guillotinàs
## Català

   * Pronúncia: balear /gi.ʎo.tiˈnas/, /gi.ʎu.tiˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

guillotinàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb guillotinar.
    [Jo] guillotinés, guillotinàs o guillotinara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb guillotinar.
    [Ell/ella/vostè] guillotinés, guillotinàs o guillotinara.
# guillotini
## Català

   * Pronúncia: oriental /gi.ʎuˈti.ni/
   * Rimes: -ini

### Verb

guillotini
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de guillotinar.
    Forma septentrional: [jo] guillotino, guillotine, guillotín o guillotini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb guillotinar.
    [Que jo] guillotini o guillotine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb guillotinar.
    [Que ell/ella/vostè] guillotini o guillotine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb guillotinar.
    Guillotini o guillotine [ell/ella/vostè].
# guillotinàsseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡi.ʎu.tiˈna.səw/ balear /ɡi.ʎo.tiˈna.səw/, /ɡi.ʎu.tiˈna.səw/ Occidental: /ɡi.ʎo.tiˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

guillotinàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb guillotinar.
    [Vosaltres/vós] guillotinéssiu, guillotinésseu, guillotinàsseu, guillotinàssiu o guillotinàreu.
# guillotinàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ɡi.ʎu.tiˈna.səm/ balear /ɡi.ʎo.tiˈna.səm/, /ɡi.ʎu.tiˈna.səm/ Occidental: /ɡi.ʎo.tiˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

guillotinàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb guillotinar.
    [Nosaltres] guillotinéssim, guillotinéssem, guillotinàssem, guillotinàssim o guillotinàrem.
# hargailuarentzat
## Basc
### Nom

hargailuarentzat
* benefactiu definit singular de hargailu
# hargailuei
## Basc
### Nom

hargailuei
* datiu definit plural de hargailu
# hargailuan
## Basc
### Nom

hargailuan
* inessiu definit singular de hargailu
# hargailuarekin
## Basc
### Nom

hargailuarekin
* comitatiu definit singular de hargailu
# hargailuari
## Basc
### Nom

hargailuari
* datiu definit singular de hargailu
# hargailuaren
## Basc
### Nom

hargailuaren
* genitiu definit singular de hargailu
# hargailuaz
## Basc
### Nom

hargailuaz
* instrumental definit singular de hargailu
# hargailuak
## Basc
### Nom

hargailuak
* absolutiu definit plural de hargailu
* ergatiu definit singular de hargailu
# hargailuarengatik
## Basc
### Nom

hargailuarengatik
* causal definit singular de hargailu
# hargailuek
## Basc
### Nom

hargailuek
* ergatiu definit plural de hargailu
# herbassejàrem
## Català
### Verb

herbassejàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de herbassejar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb herbassejar.
# herbassejaven
## Català
### Verb

herbassejaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de herbassejar.
# herbassejaves
## Català
### Verb

herbassejaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de herbassejar.
# herbassejava
## Català
### Verb

herbassejava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de herbassejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de herbassejar.
# herbassejau
## Català
### Verb

herbassejau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de herbassejar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb herbassejar.
# herbassejà
## Català
### Verb

herbassejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de herbassejar.
# herbassejàreu
## Català
### Verb

herbassejàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de herbassejar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb herbassejar.
# herbassejo
## Català
### Verb

herbassejo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de herbassejar.
# hustes
## Occità
### Nom

hustes f. pl.
* (aranès) forma plural de husta
# huvudsaklig
## Suec

   * Etimologia: De huvudsak ‎(«assumpte principal») i el sufix -lig.

### Adj

huvudsaklig ‎(comparatiu huvudsakligare, superlatiu huvudsakligast)
* principal

#### Derivats

* huvudsakligen

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada huvudsaklig al Svenska Akademiens ordbok.
* Per a més informació vegeu l'entrada huvudsaklig al Svenska Akademiens ordlista.
* Per a més informació vegeu l'entrada huvudsaklig al Svensk ordbok.
# huvudsakligen
## Suec

   * Etimologia: De huvudsaklig ‎(«principal») i el sufix -en.

### Adverbi

huvudsakligen
* principalment

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada huvudsakligen al Svenska Akademiens ordbok.
* Per a més informació vegeu l'entrada huvudsakligen al Svenska Akademiens ordlista.
* Per a més informació vegeu l'entrada huvudsakligen al Svensk ordbok.
# hutu
## Català

   * Pronúncia: /ˈu.tu/

### Nom

hutu m. f. ‎(plural hutus)
* grup ètnic africà, de Rwuanda i Burundi.
* individu del grup

#### Sinònims

* banhutu

#### Traduccions

* Anglès: Hutu $^{(en)}$
* Castellà: hutu $^{(es)}$
* Francès: hutu $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: hu·tu (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Tahitià

   * Pronúncia: /ˈhu.tu/

### Nom

hutu
* arbre barringtonia asiatica

#### Compostos i expressions

* hutu pānu tai, hutu pāinu, literalment «hutu a la deriva», expressió de menyspreu pels estrangers sense casa ni família ni amics, pel fet que el fruit sura i es troba a les platges portat pel mar.
# huy
## Castellà

   * Pronúncia: /ˈui/
   * Rimes: -ui
   * Etimologia: Vegeu uy.

### Interjecció

huy
* forma alternativa de uy

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre huy
# huyo
## Castellà

   * Pronúncia: /ˈu.ʝo/ americà: austral \ˈu.ʒo\
   * Rimes: -uʝo

### Verb

huyo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb huir
# huí
## Castellà

   * Pronúncia: /uˈi/
   * Rimes: -i

### Verb

huí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb huir
# huytubri
## Català antic

   * Etimologia: Del llatí octōber amb vocalització de l’oclusiva inicial.

### Nom

huytubri m. ‎(plural huytubris)
* octubre
    «Que ·l infant En Pere partí de Barcelona dilluns a ·III· dies de huytubri; axí que, segons les jornades que ell deu fer, deu ésser açí ab nós dissapta primer vinent.» (Epistolari de Pere III, Perpinyà, 6 octubre 1351)

#### Variants

* octobre, octubre, vuytubre

### Vegeu també

* Obres de referència: Faraudo, DTCA, CIVAL
# huytubris
## Català antic
### Nom

huytubris
* forma plural de huytubri
# adduigués
## Català
### Verb

adduigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.
# adduiguéreu
## Català
### Verb

adduiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adduir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.
# adduigueva
## Català
### Verb

adduigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adduir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adduir.
# adduiguérem
## Català
### Verb

adduiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adduir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.
# adduiguésseu
## Català
### Verb

adduiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.
# adduigueven
## Català
### Verb

adduigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adduir.
# adduigueves
## Català
### Verb

adduigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adduir.
# adduigué
## Català
### Verb

adduigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adduir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adduir.
# adduiguéssem
## Català
### Verb

adduiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adduir.
# aferrussau
## Català
### Verb

aferrussau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aferrussar-se.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aferrussar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·rus·sau (4)
* Anagrama: arrufàsseu
# aferrussava
## Català
### Verb

aferrussava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aferrussar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aferrussar-se.
# aferrussaven
## Català
### Verb

aferrussaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aferrussar-se.
# aferrussaves
## Català
### Verb

aferrussaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aferrussar-se.
# aferrusse
## Català
### Verb

aferrusse
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aferrussar-se.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aferrussar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aferrussar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aferrussar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·rus·se (4)
* Anagrama: refusar-se
# aferrussem
## Català
### Verb

aferrussem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aferrussar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aferrussar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb aferrussar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·rus·sem (4)
* Anagrama: arruféssem
# aferrussessen
## Català
### Verb

aferrussessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrussar-se.
# aferrussesses
## Català
### Verb

aferrussesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrussar-se.
# aferrusses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fəˈru.səs/, occidental /a.feˈru.ses/
   * Rimes: -uses

### Verb

aferrusses
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aferrussar-se.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aferrussar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·rus·ses (4)
* Anagrama: arrufesses
# aferrussen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fəˈru.sən/, occidental /a.feˈru.sen/
   * Rimes: -usen

### Verb

aferrussen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aferrussar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aferrussar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aferrussar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·rus·sen (4)
* Anagrama: arrufessen
# affabulations
## Francès

   * Pronúncia: /a.fa.by.laˈsjɔ̃/

### Nom

affabulations f. pl.
* forma plural de affabulation
# affaire
## Francès

   * Pronúncia: /aˈfɛʁ/

### Nom

affaire m. ‎(plural affaires)
* afer
* assumpte
* negoci, afer
* cosa
# affaires
## Francès

   * Pronúncia: /aˈfɛʁ/

### Nom

affaires m. pl.
* forma plural de affaire
# afets
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfets/, occidental /aˈfets/
   * Rimes: -ets

### Nom

afets m. pl.
* Forma plural de afet.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fets (2)
* Anagrames: aftes, festa
# affabulazione
## Italià

   * Pronúncia: /af.fa.bu.latˈt͡sjoː.ne/

### Nom

affabulazione f. ‎(plural affabulazioni)
* afabulació

### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fa·bu·la·zió·ne (6)
# affabulazioni
## Italià

   * Pronúncia: /af.fa.bu.latˈt͡sjoː.ni/

### Nom

affabulazioni f. pl.
* forma plural de affabulazione
# affabulation
## Francès

   * Pronúncia: /a.fa.by.laˈsjɔ̃/

### Nom

affabulation f. ‎(plural affabulations)
* afabulació
# affair
## Anglès
### Nom

affair ‎(plural affairs)
* afer
# affabilmente
## Italià

   * Pronúncia: /afˌfa.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De affabile i el sufix -mente.

### Adverbi

affabilmente
* afablement

### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fa·bil·mén·te (5)
# affably
## Anglès

   * Etimologia: De affable i el sufix -ly.

### Adverbi

affably ‎(comparatiu more affably, superlatiu most affably)
* afablement
# afartarien
## Català
### Verb

afartarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de afartar.
# afartaríeu
## Català
### Verb

afartaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afartar.
# afartarà
## Català
### Verb

afartarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afartar.
# afartareu
## Català
### Verb

afartareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de afartar.
# afartaré
## Català
### Verb

afartaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afartar.
# afartaràs
## Català
### Verb

afartaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afartar.
# afartares
## Català
### Verb

afartares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de afartar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afartar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·far·ta·res (4)
* Anagrames: afartar-se, estrafarà
# afartaria
## Català
### Verb

afartaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de afartar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de afartar.
# afartaries
## Català
### Verb

afartaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de afartar.

### Miscel·lània

* Anagrama: estrafaria
# adjetivos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \að.xeˈti.βos\, meridional \að.heˈti.βoh\
       Americà: alt /ad.x(e)ˈti.bos/, baix \að.heˈti.βoh\, austral \að.xeˈti.βos\
   * Rimes: -ibos

### Adjectiu

adjetivos m. pl.
* forma plural de adjetivo

### Nom

adjetivos m. pl.
* forma plural de adjetivo
# adjektivoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /ad.jekˈti.voj/

### Nom

adjektivoj
* forma plural de adjektivo
# adjetivar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \að.xe.tiˈβaɾ\, meridional \að.he.tiˈβaɾ\
       Americà: alt /ad.x(e).tiˈbaɾ/, baix \að.he.tiˈβaɾ\, austral \að.xe.tiˈβaɾ\
   * Rimes: -aɾ

### Verb

adjetivar ‎(present adjetivo, passat adjetivé, futur adjetivaré)
* adjectivar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·je·ti·var (4)
# adjetivo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \að.xeˈti.βo\, meridional \að.heˈti.βo\
       Americà: alt /ad.x(e)ˈti.bo/, baix \að.heˈti.βo\, austral \að.xeˈti.βo\
   * Rimes: -ibo

### Adjectiu

adjetivo m. ‎(femení adjetiva, plural masculí adjetivos, plural femení adjetivas)
* adjectiu

### Nom

adjetivo m. ‎(plural adjetivos)
* adjectiu

### Verb

adjetivo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb adjetivar

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·je·ti·vo (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeijotv)
# adjektivojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /ad.jekˈti.vojn/

### Nom

adjektivojn
* acusatiu plural de adjektivo
# adjetivaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \að.xe.ti.βaˈɾe\, meridional \að.he.ti.βaˈɾe\
       Americà: alt /ad.x(e).ti.baˈɾe/, baix \að.he.ti.βaˈɾe\, austral \að.xe.ti.βaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

adjetivaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb adjetivar
# adjetivé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \að.xe.tiˈβe\, meridional \að.he.tiˈβe\
       Americà: alt /ad.x(e).tiˈbe/, baix \að.he.tiˈβe\, austral \að.xe.tiˈβe\
   * Rimes: -e

### Verb

adjetivé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb adjetivar
# adjektivon
## Esperanto

   * Pronúncia: /ad.jekˈti.von/

### Nom

adjektivon
* acusatiu de adjektivo
# adjetiva
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \að.xeˈti.βa\, meridional \að.heˈti.βa\
       Americà: alt /ad.x(e)ˈti.ba/, baix \að.heˈti.βa\, austral \að.xeˈti.βa\
   * Rimes: -iba

### Adjectiu

adjetiva f. ‎(plural adjetivas)
* forma femenina de adjetivo
# adjetivas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \að.xeˈti.βas\, meridional \að.heˈti.βah\
       Americà: alt /ad.x(e)ˈti.bas/, baix \að.heˈti.βah\, austral \að.xeˈti.βas\
   * Rimes: -ibas

### Adjectiu

adjetivas f. pl.
* forma plural de adjetiva
# affidabili
## Italià

   * Pronúncia: /af.fiˈdaː.bi.li/

### Adjectiu

affidabili inv. pl.
* forma plural de affidabile
# affido familiare
## Italià
### Nom

affido familiare m. ‎(plural affidi familiari)
* acolliment familiar
# affina
## Italià
### Verb

affina
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de affinare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de affinare
# affichages à tête haute
## Francès
### Nom

affichages à tête haute m. pl.
* forma plural de affichage à tête haute
# affidabile
## Italià

   * Pronúncia: /af.fiˈdaː.bi.le/

### Adjectiu

affidabile inv. ‎(plural affidabili)
* fiable

### Miscel·lània

* Síl·labes: af·fi·dà·bi·le (5)
# affiliate
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈfɪl.i.et/ àudio (EUA)

### Verb

affiliate ‎(3a persona singular present affiliates, gerundi affiliating, passat i participi affiliated)
* afiliar
# affiliating
## Anglès
### Verb

affiliating
* gerundi de affiliate
# affidi familiari
## Italià

   * Pronúncia: /ˌaf.fi.di fa.miˈljaː.ri/

### Nom

affidi familiari m. pl.
* forma plural de affido familiare
# affiliated
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

affiliated
* passat i participi de affiliate
# affiliates
## Anglès
### Verb

affiliates
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de affiliate
# heretikoengana
## Basc
### Nom

heretikoengana
* al·latiu definit plural de heretiko
# heretikoenganako
## Basc
### Nom

heretikoenganako
* genitiu locatiu definit plural de heretiko
# heretikoez
## Basc
### Nom

heretikoez
* instrumental definit plural de heretiko
# heretikoenganantz
## Basc
### Nom

heretikoenganantz
* al·latiu direccional definit plural de heretiko
# heretikoengandik
## Basc
### Nom

heretikoengandik
* ablatiu definit plural de heretiko
# heretikorekin
## Basc
### Nom

heretikorekin
* comitatiu indefinit de heretiko
# heretikoenganaino
## Basc
### Nom

heretikoenganaino
* terminatiu definit plural de heretiko
# heretikoengatik
## Basc
### Nom

heretikoengatik
* causal definit plural de heretiko
# heretikoentzat
## Basc
### Nom

heretikoentzat
* benefactiu definit plural de heretiko
# heretikok
## Basc
### Nom

heretikok
* ergatiu indefinit de heretiko
# identidades
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \i.ðen.tiˈða.ðes\, meridional \i.ðeŋ.tiˈða.ðeh\
       Americà: alt /i.den.tiˈda.d(e)s/, baix \i.ðeŋ.tiˈða.ðeh\, austral \i.ðen.tiˈða.ðes\
   * Rimes: -ades

### Nom

identidades f. pl.
* forma plural de identidad

## Portuguès
### Nom

identidades f. pl.
* forma plural de identidade
# identifiable
## Anglès

   * Etimologia: De identify i el sufix -able.

### Adjectiu

identifiable ‎(comparatiu more identifiable, superlatiu most identifiable)
* identificable
# identidad cultural
## Castellà
### Nom

identidad cultural f. ‎(plural identidades culturales)
* identitat cultural

### Vegeu també

* identidad cultural. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# identidade
## Portuguès

   * Etimologia: Del baix llatí identĭtas.

### Nom

identidade f. ‎(plural identidades)
* identitat
# identific
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.tiˈfik/, occidental /i.ðen.tiˈfik/
   * Rimes: -ik

### Verb

identific
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de identificar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] identifico, identifique, identific o identifiqui.
# identifica
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.tiˈfi.kə/, occidental /i.ðen.tiˈfi.ka/
   * Rimes: -ika

### Verb

identifica
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de identificar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb identificar.

## Italià
### Verb

identifica
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de identificare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de identificare
# identificacion
## Occità

   * Pronúncia: /i.den.ti.fi.kaˈsju/
   * Àudio: Bearn

### Nom

identificacion f. ‎(plural identificacions)
* identificació
# identidades culturales
## Castellà
### Nom

identidades culturales f. pl.
* forma plural de identidad cultural
# identificaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \i.ðen.ti.fi.kaˈθjo.nes\, meridional \i.ðeŋ.ti.fi.kaˈθjo.neh\
       Americà: alt /i.den.ti.fi.k(a)ˈsjo.nes/, baix \i.ðeŋ.ti.fi.kaˈsjo.neh\, austral \i.ðen.ti.fi.kaˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

identificaciones f. pl.
* forma plural de identificación
# havote
## Esperanto

   * Pronúncia: /haˈvo.te/

### Verb

havote
* participi passiu adverbial futur de havi
# havota
## Esperanto

   * Pronúncia: /haˈvo.ta/

### Verb

havota ‎(plural havotaj, acusatiu havotan, plural acusatiu havotajn)
* participi passiu futur de havi
# havotan
## Esperanto

   * Pronúncia: /haˈvo.tan/

### Verb

havotan
* acusatiu de havota
# havotojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /haˈvo.tojn/

### Verb

havotojn
* acusatiu plural de havoto