OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# infringí
## Català
### Verb

infringí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infringir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infringir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fɾiŋˈxi\, meridional \iɱ.fɾiŋˈhi\
       Americà: alt \iɱ.f(ɾi)ŋˈxi\, baix \iŋ.fɾiŋˈhi\, austral \iɱ.fɾiŋˈxi\
   * Rimes: -i

### Verb

infringí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb infringir
# infringíeu
## Català
### Verb

infringíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infringir.
# infringírem
## Català
### Verb

infringírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infringir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infringir.
# infringís
## Català
### Verb

infringís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infringir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infringir.
# infringíssem
## Català
### Verb

infringíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infringir.
# infringísseu
## Català
### Verb

infringísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infringir.
# infibularíeu
## Català
### Verb

infibularíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infibular.
# infibularíveu
## Català
### Verb

infibularíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infibular.
# infibulassen
## Català
### Verb

infibulassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
# infibulasses
## Català
### Verb

infibulasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
# infibulassis
## Català
### Verb

infibulassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
# infibularé
## Català
### Verb

infibularé
* Primera persona del singular (jo) del futur de infibular.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fi.βu.laˈɾe\
       Americà: alt \iɱ.f(i).bu.laˈɾe\, baix \iŋ.fi.βu.laˈɾe\, austral \iɱ.fi.βu.laˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

infibularé
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb infibular
# infibulassin
## Català
### Verb

infibulassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
# incloguéssiu
## Català
### Verb

incloguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# incloguí
## Català
### Verb

incloguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incloure.
# incloguéssem
## Català
### Verb

incloguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# incloguésseu
## Català
### Verb

incloguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# incloguéssim
## Català
### Verb

incloguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# incloguéssom
## Català
### Verb

incloguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# incloguéssou
## Català
### Verb

incloguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incloure.
# inclosa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋˈkɫɔ.zə/ Occidental: nord-occidental /iŋˈkɫɔ.za/ valencià /iŋˈkɫɔ.za/, /iŋˈkɫɔ.zɔ/
   * Rimes: -ɔza

### Verb

inclosa
* Participi femení singular del verb incloure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·clo·sa (3)
* Heterograma de 7 lletres (acilnos)
* Anagrames: alcions, solacin
# imbruniremo
## Italià
### Verb

imbruniremo
* primera persona plural (noi) del futur de imbrunire
# imbrunire
## Italià

   * Pronúncia: /im.bruˈniː.re/
   * Etimologia: Derivat de bruno ‎(«bru o fosc»).

### Nom

imbrunire m. ‎(plural invariable)
* capvespre

### Verb

imbrunire intr.
* fosquejar
* vesprejar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: im·bru·nì·re (4)
# imbrunirebbe
## Italià
### Verb

imbrunirebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de imbrunire
# imbrunirebbero
## Italià
### Verb

imbrunirebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de imbrunire
# imbrunirei
## Italià
### Verb

imbrunirei
* primera persona singular (io) del condicional de imbrunire
# imbrunimmo
## Italià
### Verb

imbrunimmo
* primera persona plural (noi) del passat de imbrunire
# imbrunirai
## Italià
### Verb

imbrunirai
* segona persona singular (tu) del futur de imbrunire
# imbrunii
## Italià
### Verb

imbrunii
* primera persona singular (io) del passat de imbrunire
# imbruniranno
## Italià
### Verb

imbruniranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de imbrunire
# imbruniremmo
## Italià
### Verb

imbruniremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de imbrunire
# infundissin
## Català
### Verb

infundissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundiva
## Català
### Verb

infundiva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de infundir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de infundir.
# infundives
## Català
### Verb

infundives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de infundir.
# infundissi
## Català
### Verb

infundissi
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundissis
## Català
### Verb

infundissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundiu
## Català
### Verb

infundiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infundir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infundir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infundir.
# infundix
## Català

   * Pronúncia: /iɱ.funˈdiʃ/
   * Rimes: -iʃ

### Verb

infundix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de infundir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb infundir.
# infundiven
## Català
### Verb

infundiven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de infundir.
# inflaran
## Català
### Verb

inflaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de inflar.
# inflar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱˈfɫa/ Occidental: nord-occidental /iɱˈfɫa/ valencià /iɱˈfɫaɾ/, /iɱˈfɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: inflà
   * Etimologia: Del llatí inflāre ‎(literalment «bufar a dins»), segle XIV.

### Verb

inflar trans., pron. ‎(pronominal inflar-se)
* Omplir de vent alguna cosa.
* (per metonímia) Ensuperbir, exagerar.
* (pronominal) Elevar-se alguna part del cos per ferida o cop, o per haver-hi acudit algun tumor.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: inflo, infla, inflem

#### Variants

* unflar

#### Sinònims

* altivar-se, enfaristolar-se, enorgullir-se, ensuperbir-se, envanir-se, presumir, ufanar-se
* augmentar, bufar-se, dilatar, engrandir, estufar-se
* exagerar

#### Derivats

* botinflar-se
* desinflar
* inflador
* infladura
* inflament
* reinflar
* Relacionats: inflable, inflació

#### Traduccions

* Anglès: inflate $^{(en)}$
* Castellà: hinchar $^{(es)}$, inflar $^{(es)}$
* Francès: gonfler $^{(fr)}$, enfler $^{(fr)}$
* Italià: gonfiare $^{(it)}$
* Llatí: inflare $^{(la)}$, tumefacere $^{(la)}$
* Anglès: exaggerate $^{(en)}$
* Castellà: hinchar $^{(es)}$, inflar $^{(es)}$
* Francès: enfler $^{(fr)}$, enorgueillir $^{(fr)}$
* Italià: gonfiare $^{(it)}$, insuperbire $^{(it)}$
* Llatí: inflare $^{(la)}$
* Anglès: swell $^{(en)}$
* Castellà: hincharse $^{(es)}$
* Francès: s'enfler $^{(fr)}$
* Italià: gonfiarsi $^{(it)}$
* Llatí: turgere $^{(la)}$, tumere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·flar (2)
* Heterograma de 6 lletres (afilnr)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: inflar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱˈflaɾ\
       Americà: alt \iɱˈflaɾ\, baix \iŋˈflaɾ\, austral \iɱˈflaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí inflāre.

### Verb

inflar trans., pron. ‎(pronominal inflarse, present inflo, passat inflé, futur inflaré)
* inflar (amb aire o gas)
* inflar (exagerar)

#### Sinònims

* hinchar (en general, amb qualsevol cosa)
* hinchar (exagerar)

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·flar (2)
* Heterograma de 6 lletres (afilnr)
# inflara
## Català
### Verb

inflara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# inflaria
## Català
### Verb

inflaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inflar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inflar.
# inflar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱˈfɫar.sə/ balear /iɱˈfɫaɾ.sə/, /iɱ.fɫərˈsə/ Occidental: /iɱˈfɫaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

inflar-se
* Forma pronominal de inflar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'inflo, s'infla, ens inflem

### Miscel·lània

* Anagrames: Fensalir, inflares
# inflaren
## Català
### Verb

inflaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de inflar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·ren (3)
* Anagrama: infernal
# inflareu
## Català
### Verb

inflareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de inflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·reu (3)
* Heterograma de 8 lletres (aefilnru)
* Anagrames: afluïren, efluiran
# inflarem
## Català
### Verb

inflarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de inflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·rem (3)
* Heterograma de 8 lletres (aefilmnr)
* Anagrames: filmaren, malferin
# inflares
## Català
### Verb

inflares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de inflar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fla·res (3)
* Heterograma de 8 lletres (aefilnrs)
* Anagrames: Fensalir, inflar-se
# incorporàieu
## Català
### Verb

incorporàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incorporar.
# incorporos
## Català
### Verb

incorporos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporà
## Català
### Verb

incorporà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de incorporar.
# incorporàssem
## Català
### Verb

incorporàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporàsseu
## Català
### Verb

incorporàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporàreu
## Català
### Verb

incorporàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de incorporar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporàs
## Català
### Verb

incorporàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# incorporàrem
## Català
### Verb

incorporàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incorporar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incorporar.
# infanteries
## Català
### Nom

infanteries f. pl.
* Forma plural de infanteria.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·te·ri·es (5)
* Anagrama: infestarien
# infantesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fənˈte.səs/, occidental /iɱ.fanˈte.ses/
   * Rimes: -eses (verb)
   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱ.fənˈtɛ.səs/ balear /iɱ.fənˈtə.səs/, /iɱ.fənˈtɛ.səs/ Occidental: /iɱ.fanˈte.ses/
   * Rimes: -ɛses (nom)

### Verb

infantesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infantar.

### Nom

infantesses f. pl.
* Forma plural de infantessa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·tes·ses (4)
* Anagrama: infestassen
# infantessen
## Català
### Verb

infantessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infantar.
# infanterio
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.fan.teˈri.o/
   * Àudio:
   * Etimologia: Del castellà infantería.

### Nom

infanterio ‎(acusatiu infanterion, plural infanterioj, plural acusatiu infanteriojn)
* infanteria

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·te·ri·o (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en esperanto
# infantería
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fan.teˈɾi.a\, meridional \iɱ.faŋ.teˈɾi.a\
       Americà: alt \iɱ.fan.t(e)ˈɾi.a\, baix \iŋ.faŋ.teˈɾi.a\, austral \iɱ.fan.teˈɾi.a\
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: De infante i el sufix -ería.

### Nom

infantería f. ‎(plural infanterías)
* infanteria

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·te·rí·a (5)
* Anagrama: fintearían

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre infantería
# infantes
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱˈfan.təs/, occidental /iɱˈfan.tes/
   * Rimes: -antes

### Nom

infantes f. pl.
* Forma plural de infanta.

### Verb

infantes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de infantar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·tes (3)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱˈfan.tes\, meridional \iɱˈfaŋ.teh\
       Americà: alt \iɱˈfan.t(e)s\, baix \iŋˈfaŋ.teh\, austral \iɱˈfan.tes\
   * Rimes: -antes

### Nom

infantes m. f. pl.
* forma plural de infante
* (masculí plural) forma plural de infante (príncep no hereu)

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·tes (3)
* Anagrames: enfintas, festinan, finantes, fintasen, infestan

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfan.teːs/

### Adjectiu

īnfantēs
* nominatiu masculí/femení plural de īnfāns
* vocatiu masculí/femení plural de īnfāns
* acusatiu masculí/femení plural de īnfāns

### Nom

īnfantēs
* nominatiu plural de īnfāns
* vocatiu plural de īnfāns
* acusatiu plural de īnfāns
# infantessa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱ.fənˈtɛ.sə/ balear /iɱ.fənˈtə.sə/, /iɱ.fənˈtɛ.sə/ Occidental: /iɱ.fanˈte.sa/
   * Rimes: -ɛsa
   * Etimologia: De infant i el sufix -essa.

### Nom

infantessa f. ‎(plural infantesses)
* infanta

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·tes·sa (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# infanterías
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fan.teˈɾi.as\, meridional \iɱ.faŋ.teˈɾi.ah\
       Americà: alt \iɱ.fan.teˈɾi.(a)s\, baix \iŋ.faŋ.teˈɾi.ah\, austral \iɱ.fan.teˈɾi.as\
   * Rimes: -ias

### Nom

infanterías f. pl.
* forma plural de infantería

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·te·rí·as (5)
* Anagrames: festinarían, infestarían
# infantesa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱ.fənˈtɛ.zə/ balear /iɱ.fənˈtə.zə/, /iɱ.fənˈtɛ.zə/ Occidental: /iɱ.fanˈte.za/
   * Rimes: -ɛza
   * Etimologia: De infant i el sufix -esa, segle XIV.

### Nom

infantesa f. ‎(plural infanteses)
* infància

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·te·sa (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# insistissen
## Català
### Verb

insistissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.

## Català antic
### Verb

insistissen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de insistir

#### Variants

* insistiren
# insistissis
## Català
### Verb

insistissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.
# insistisquem
## Català
### Verb

insistisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb insistir.
# insistisques
## Català
### Verb

insistisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb insistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sis·tis·ques (4)
* Anagrama: insistesquis
# insistissi
## Català
### Verb

insistissi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.
# insistisqueu
## Català
### Verb

insistisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb insistir.
# insistisca
## Català
### Verb

insistisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insistir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insistir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sis·tis·ca (4)
* Anagrama: incitassis
# insistisquen
## Català
### Verb

insistisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insistir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sis·tis·quen (4)
* Anagrama: insistesquin
# insistisses
## Català
### Verb

insistisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.

## Català antic
### Verb

insistisses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de insistir

#### Variants

* insistires
# insistissin
## Català
### Verb

insistissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insistir.
# individualitzaran
## Català
### Verb

individualitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de individualitzar.
# individualitzara
## Català
### Verb

individualitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb individualitzar.
# individualització
## Català

   * Etimologia: De individualitzar i el sufix -ció.

### Nom

individualització f. ‎(plural individualitzacions)
* Mètode educatiu que té en compte les necessitats específiques de cada alumne en tot el procés d'ensenyament i aprenentatge.

#### Traduccions

* Anglès: individualization $^{(en)}$
* Castellà: individualización $^{(es)}$
* Francès: individualisation $^{(fr)}$
* Gallec: individualización $^{(gl)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·vi·du·a·lit·za·ci·ó (9)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* individualització. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# individualitzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.di.βi.ðu.ə.ɫiˈd͡za/, balear /in.di.vi.ðu.ə.ɫiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /in.di.βi.ðu.a.ɫiˈd͡za/ valencià /in.di.vi.ðu.a.ɫiˈzaɾ/, /in.di.βi.ðu.a.ɫiˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: individualitzà
   * Etimologia: De individual i el sufix -itzar, segle XVII.

### Verb

individualitzar trans., pron. ‎(pronominal individualitzar-se)
* Especificar alguna cosa, tractar d'ella amb particularitat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: individualitzo, individualitza, individualitzem

#### Sinònims

* individuar, particularitzar

#### Derivats

* individualització

#### Traduccions

* Anglès: individualize $^{(en)}$
* Castellà: individualizar $^{(es)}$, individuar $^{(es)}$
* Francès: individualiser $^{(fr)}$, spécifier $^{(fr)}$, détailler $^{(fr)}$
* Italià: individuare $^{(it)}$, singolarizzare $^{(it)}$
* Llatí: singillatim $^{(la)}$ narrare
* Occità: individualizar $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·vi·du·a·lit·zar (7)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
# individualitzar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.di.βi.ðu.ə.ɫiˈd͡zar.sə/ balear /in.di.vi.ðu.ə.ɫiˈd͡zaɾ.sə/, /in.di.vi.ðu.ə.ɫi.d͡zərˈsə/ Occidental: nord-occidental /in.di.βi.ðu.a.ɫiˈd͡zar.se/ valencià /in.di.vi.ðu.a.ɫiˈzaɾ.se/, /in.di.βi.ðu.a.ɫiˈzaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

individualitzar-se
* Forma pronominal de individualitzar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'individualitzo, s'individualitza, ens individualitzem

### Miscel·lània

* Anagrama: individualitzares
# individualitzam
## Català
### Verb

individualitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de individualitzar.
# inhabilitara
## Català
### Verb

inhabilitara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhabilitar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhabilitar.
# inhabilitaran
## Català
### Verb

inhabilitaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de inhabilitar.
# inhabilitaia
## Català
### Verb

inhabilitaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de inhabilitar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de inhabilitar.
# inhabilitaies
## Català
### Verb

inhabilitaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de inhabilitar.
# inhabilitaien
## Català
### Verb

inhabilitaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de inhabilitar.
# inhabilitam
## Català
### Verb

inhabilitam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de inhabilitar.
# inhabilitar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.nə.βi.ɫiˈtar.sə/ balear /i.nə.bi.ɫiˈtaɾ.sə/, /i.nə.bi.ɫi.tərˈsə/ Occidental: /i.na.bi.ɫiˈtaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

inhabilitar-se
* Forma pronominal de inhabilitar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'inhabilito, s'inhabilita, ens inhabilitem

### Miscel·lània

* Anagrama: inhabilitares
# inhumaren
## Català
### Verb

inhumaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de inhumar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhumar.
# inhumares
## Català
### Verb

inhumares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de inhumar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inhumar.
# inhumarien
## Català
### Verb

inhumarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inhumar.
# inhumareu
## Català
### Verb

inhumareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de inhumar.
# inhumaries
## Català
### Verb

inhumaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de inhumar.
# inhumaria
## Català
### Verb

inhumaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inhumar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inhumar.
# inhumarà
## Català
### Verb

inhumarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de inhumar.
# inhumaràs
## Català
### Verb

inhumaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de inhumar.