OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aspirino
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.spiˈri.no/

### Nom

aspirino ‎(acusatiu aspirinon, plural aspirinoj, plural acusatiu aspirinojn)
* aspirino
# aspirinoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.spiˈri.noj/

### Nom

aspirinoj
* forma plural de aspirino
# aspirinon
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.spiˈri.non/

### Nom

aspirinon
* acusatiu de aspirino
# aspirins
## Anglès
### Nom

aspirins
* forma plural de aspirin

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·rins (3)
# aspiring
## Anglès
### Verb

aspiring
* gerundi de aspire
# aspiris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpi.ɾis/, occidental /asˈpi.ɾis/
   * Rimes: -iɾis

### Verb

aspiris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·ris (3)
* Anagrames: parissi, rapissi, rapissí
# aspirinojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.spiˈri.nojn/

### Nom

aspirinojn
* acusatiu plural de aspirino
# aspiro
## Català
### Verb

aspiro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aspirar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aspirar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aspirar.

## Llatí

   * Pronúncia: /asˈpiː.roː/
   * Etimologia: Del prefix ad- i spirō

### Verb

aspīrō ‎(1a present$^?$), aspīrās ‎(2a present), aspīrāre ‎(infinitiu), aspīrāvī ‎(perfet), aspīrātum ‎(supí)
* aspirar, inspirar
* aspirar, desitjar
* afavorir
# aspiri
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpi.ɾi/, occidental /asˈpi.ɾi/
   * Rimes: -iɾi

### Verb

aspiri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aspirar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aspirar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aspirar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Anagrames: apriïs, pairis
# assassinarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.si.nəˈɾi.ən/, occidental /a.sa.si.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

assassinarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de assassinar.
# assassinaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.si.nəˈɾas/, occidental /a.sa.si.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

assassinaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de assassinar.
# assassinaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.si.nəˈɾi.əw/, occidental /a.sa.si.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

assassinaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de assassinar.
# assassinaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.si.nəˈɾe/, occidental /a.sa.si.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

assassinaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de assassinar.
# assassinaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.si.nəˈɾi.əs/, occidental /a.sa.si.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

assassinaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de assassinar.
# assassinariva
## Català
### Verb

assassinariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de assassinar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de assassinar.
# assassinariven
## Català
### Verb

assassinariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de assassinar.
# assassinarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.si.nəˈɾa/, occidental /a.sa.si.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

assassinarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de assassinar.
# assassinarives
## Català
### Verb

assassinarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de assassinar.
# arribàssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

arribàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Vosaltres/vós] arribéssiu, arribésseu, arribàsseu, arribàssiu o arribàreu.
# arribés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβes/, occidental /a.riˈβes/
   * Rimes: -es

### Verb

arribés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Jo] arribés, arribàs o arribara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Ell/ella/vostè] arribés, arribàs o arribara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bés (3)
* Anagrames: aberris, brisaré
# arribéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβe.səm/, occidental /a.riˈβe.sem/
       Informal: /a.riˈβe.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

arribéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Nosaltres] arribéssim, arribéssem, arribàssem, arribàssim o arribàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bés·sem (4)
* Anagrames: aberréssim, bressaríem, sembraries
# arribéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβe.sim/, occidental /a.riˈβe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arribéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Nosaltres] arribéssim, arribéssem, arribàssem, arribàssim o arribàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bés·sim (4)
* Anagrama: arribismes
# arribàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.riˈβa.βəw/, /ə.riˈβa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.riˈβa.βɛw/, /a.riˈβa.ɛw/ valencià /a.riˈβa.vew/, /a.riˈβa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arribàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arribar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bà·veu (4)
* Anagrames: abrivareu, abrivàreu
# arribé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.riˈβe\
       Americà: alt /a.riˈbe/, baix \a.riˈβe\
   * Rimes: -e

### Verb

arribé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb arribar
# arribésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβe.səw/, occidental /a.riˈβe.sew/
       Informal: /a.riˈβe.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

arribésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Vosaltres/vós] arribéssiu, arribésseu, arribàsseu, arribàssiu o arribàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bés·seu (4)
* Anagrames: aberréssiu, bressaríeu
# arribàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.riˈβa.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

arribàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arribar.
    [Nosaltres] arribéssim, arribéssem, arribàssem, arribàssim o arribàrem.
# arribàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.riˈβa.βəm/, /ə.riˈβa.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.riˈβa.βɛm/, /a.riˈβa.ɛm/ valencià /a.riˈβa.vem/, /a.riˈβa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

arribàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arribar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·bà·vem (4)
* Anagrames: abrivarem, abrivàrem, embravira
# assetjàieu
## Català
### Verb

assetjàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de assetjar.
# assetjàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈd͡ʒa.ɾəm/, occidental /a.seˈd͡ʒa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

assetjàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de assetjar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetjàsseu
## Català
### Verb

assetjàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetjàs
## Català
### Verb

assetjàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetjàssiu
## Català
### Verb

assetjàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetjàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.səˈd͡ʒa.ɾəw/, occidental /a.seˈd͡ʒa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

assetjàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de assetjar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetjàssim
## Català
### Verb

assetjàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# assetjàssem
## Català
### Verb

assetjàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assetjar.
# arronsavi
## Català
### Verb

arronsavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arronsar.
# arronse
## Català
### Verb

arronse
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arronsar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arronsar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arronsar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·se (3)
* Anagrames: arrosen, enrosar, ornares, orsaren, rosaren, serranó
# arronsaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈsa.βəs/ balear /ə.ronˈsa.vəs/, /ə.runˈsa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ronˈsa.βes/ valencià /a.ronˈsa.ves/, /a.ronˈsa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arronsaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arronsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sa·ves (4)
* Anagrames: arrossaven, navarresos
# arronsava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈsa.βə/ balear /ə.ronˈsa.və/, /ə.runˈsa.və/ Occidental: nord-occidental /a.ronˈsa.βa/ valencià /a.ronˈsa.va/, /a.ronˈsa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arronsava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arronsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arronsar.
# arronsaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈsa.βən/ balear /ə.ronˈsa.vən/, /ə.runˈsa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ronˈsa.βen/ valencià /a.ronˈsa.ven/, /a.ronˈsa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arronsaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arronsar.
# arronsavo
## Català
### Verb

arronsavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arronsar.
# arronseguessa
## Català
### Verb

arronseguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
# arronsau
## Català
### Verb

arronsau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arronsar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arronsar.
# assolint
## Català
### Verb

assolint
* Gerundi del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·lint (3)
* Anagrama: insolats
# assolies
## Català
### Verb

assolies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de assolir.

### Miscel·lània

* Anagrama: oliasses
# assoliguem
## Català
### Verb

assoliguem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb assolir.
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·li·guem (4)
* Anagrama: magoléssiu
# assolir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.suˈɫi/ balear /ə.soˈɫi/, /ə.suˈɫi/ Occidental: nord-occidental /a.soˈɫi/ valencià /a.soˈɫiɾ/, /a.soˈɫi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: assolí
   * Etimologia: Del prefix a- i sol en l'accepció de «solitari» i amb el sentit de «desprevingut», segle XVII.

### Verb

assolir trans.
* (arcaisme) Atrapar algú desprevingut.
* Aconseguir alguna cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: assoleixo, assoleix, assolim

#### Sinònims

* aconseguir, adquirir, atènyer, obtenir

#### Traduccions

* Anglès: achieve $^{(en)}$
* Castellà: alcanzar $^{(es)}$
* Francès: atteindre $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·lir (3)
* Anagrames: salsiró, solaris, solsira, solsirà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: assolir
# assoliran
## Català
### Verb

assoliran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·li·ran (4)
* Anagrama: insolaràs
# assoligueu
## Català
### Verb

assoligueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb assolir.
# assolim
## Català
### Verb

assolim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de assolir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb assolir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·lim (3)
* Anagrama: somalis
# assolira
## Català
### Verb

assolira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·li·ra (4)
* Anagrama: isolaràs
# assolellí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.su.ɫəˈʎi/ balear /ə.so.ɫəˈʎi/, /ə.su.ɫəˈji/ Occidental: /a.so.ɫeˈʎi/
   * Rimes: -i

### Verb

assolellí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de assolellar.
# assolesqui
## Català
### Verb

assolesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb assolir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb assolir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb assolir.
# assolelléssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.su.ɫəˈʎe.siw/ balear /ə.so.ɫəˈʎe.siw/, /ə.su.ɫəˈje.siw/ Occidental: /a.so.ɫeˈʎe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

assolelléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolellar.
# assolesc
## Català
### Verb

assolesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·lesc (3)
* Anagrama: cassoles
# assolesquis
## Català
### Verb

assolesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·les·quis (4)
* Anagrama: assolisques
# assolelléssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.su.ɫəˈʎe.sim/ balear /ə.so.ɫəˈʎe.sim/, /ə.su.ɫəˈje.sim/ Occidental: /a.so.ɫeˈʎe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

assolelléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assolellar.
# assolesquin
## Català
### Verb

assolesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb assolir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb assolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·so·les·quin (4)
* Anagrama: assolisquen
# assoles
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈsɔ.ɫəs/, occidental /aˈsɔ.ɫes/
   * Rimes: -ɔles

### Verb

assoles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de assolar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb assolar.
# assortíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.surˈti.siw/ balear /ə.soɾˈti.siw/, /ə.surˈti.siw/ Occidental: /a.soɾˈti.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

assortíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assortir.
# assortís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.surˈtis/ balear /ə.soɾˈtis/, /ə.surˈtis/ Occidental: /a.soɾˈtis/
   * Rimes: -is

### Verb

assortís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assortir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb assortir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sor·tís (3)
* Anagrames: atrossis, rotassis, tossiràs
# assortíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.surˈti.sim/ balear /ə.soɾˈti.sim/, /ə.surˈti.sim/ Occidental: /a.soɾˈti.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

assortíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assortir.
# assossecs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.suˈsɛks/ balear /ə.soˈseks/, /ə.suˈseks/ Occidental: /a.soˈseks/
   * Rimes: -ɛks

### Nom

assossecs m. pl.
* Forma plural de assossec.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sos·secs (3)
# assustarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sus.təˈɾa/, occidental /a.sus.taˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

assustarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de assustar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sus·ta·rà (4)
# assustaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sus.təˈɾe/, occidental /a.sus.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

assustaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de assustar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sus·ta·ré (4)
* Anagrames: aturasses, aürtasses
# assustariva
## Català
### Verb

assustariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de assustar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de assustar.

#### Variants

* [1] assustaria
* [2] assustaria

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sus·ta·ri·va (5)
# assustarives
## Català
### Verb

assustarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de assustar.

#### Variants

* assustaries

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sus·ta·ri·ves (5)
* Anagrama: travessàssiu
# assustariven
## Català
### Verb

assustariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de assustar.

#### Variants

* assustarien

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sus·ta·ri·ven (5)
* Anagrama: aventurassis
# assustaríem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sus.təˈɾi.əm/, occidental /a.sus.taˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

assustaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de assustar.

#### Variants

* assustarívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sus·ta·rí·em (5)
# assustaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sus.təˈɾi.əw/, occidental /a.sus.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

assustaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de assustar.

#### Variants

* assustaríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sus·ta·rí·eu (5)
# assustaríveu
## Català
### Verb

assustaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de assustar.

#### Variants

* assustaríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sus·ta·rí·veu (5)
# assustaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sus.təˈɾas/, occidental /a.sus.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

assustaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de assustar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sus·ta·ràs (4)
# assustarívem
## Català
### Verb

assustarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de assustar.

#### Variants

* assustaríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sus·ta·rí·vem (5)
# atandasses
## Català
### Verb

atandasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atandar.
# atandaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tənˈda.βən/, balear /ə.tənˈda.vən/ Occidental: nord-occidental /a.tanˈda.βen/ valencià /a.tanˈda.ven/, /a.tanˈda.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

atandaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de atandar.

### Miscel·lània

* Anagrama: adavanten
# atandava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tənˈda.βə/, balear /ə.tənˈda.və/ Occidental: nord-occidental /a.tanˈda.βa/ valencià /a.tanˈda.va/, /a.tanˈda.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

atandava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de atandar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de atandar.

### Miscel·lània

* Anagrames: adavanta, adavantà
# atandaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tənˈda.βəs/, balear /ə.tənˈda.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.tanˈda.βes/ valencià /a.tanˈda.ves/, /a.tanˈda.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

atandaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de atandar.

### Miscel·lània

* Anagrames: adavantes, adavantés
# arrossegall
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.səˈɣaʎ/ balear /ə.ro.səˈɣaʎ/, /ə.ru.səˈɣaj/ Occidental: /a.ro.seˈɣaʎ/
   * Rimes: -aʎ
   * Etimologia: De arrossegar i el sufix -all.

### Nom

arrossegall m. ‎(plural arrossegalls)
* Cosa que s’arrossega.

#### Variants

* rossegall

#### Traduccions

* Castellà: rastra $^{(es)}$ f.
* Francès: traîne $^{(fr)}$ f.
* Italià: strascico $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ros·se·gall (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# arrossegar-se
## Català
### Verb

arrossegar-se
* Forma pronominal de arrossegar.

### Miscel·lània

* Anagrama: arrossegares
# arrossegalls
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.səˈɣaʎs/ balear /ə.ro.səˈɣaʎs/, /ə.ru.səˈɣajs/ Occidental: nord-occidental /a.ro.seˈɣaʎs/ valencià /a.ro.seˈɣaʎs/, /a.ro.seˈɣaʎʃ/
   * Rimes: -aʎs

### Nom

arrossegalls m. pl.
* Forma plural de arrossegall.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ros·se·galls (4)
# arrossegaies
## Català
### Verb

arrossegaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arrossegar.
# arrossegaia
## Català
### Verb

arrossegaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrossegar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrossegar.
# assistíssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sisˈti.sim/, occidental /a.sisˈti.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

assistíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assistir.
# assistíveu
## Català
### Verb

assistíveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de assistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sis·tí·veu (4)
* Anagrames: avistéssiu, visitàsseu
# assitiar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.si.tiˈa/ Occidental: nord-occidental /a.si.tiˈa/ valencià /a.si.tiˈaɾ/, /a.si.tiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: assitià
   * Etimologia: Del prefix a- i el llatí situs

### Verb

assitiar trans.
* (antic) assetjar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: assitio, assitia, assitiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·si·ti·ar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# assistívem
## Català
### Verb

assistívem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de assistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sis·tí·vem (4)
* Anagrames: avistéssim, visitàssem
# assistíssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sisˈti.siw/, occidental /a.sisˈti.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

assistíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assistir.
# assitia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.siˈti.ə/, occidental /a.siˈti.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

assitia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de assitiar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb assitiar.
# astorava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tuˈɾa.βə/ balear /əs.toˈɾa.və/, /əs.tuˈɾa.və/ Occidental: nord-occidental /as.toˈɾa.βa/ valencià /as.toˈɾa.va/, /as.toˈɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

astorava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de astorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de astorar.
# astorassis
## Català
### Verb

astorassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb astorar.
# astorau
## Català
### Verb

astorau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de astorar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb astorar.