OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# emmurallara
## Català
### Verb

emmurallara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmurallar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb emmurallar.
# encabestràrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.βəsˈtɾa.ɾəm/, occidental /eŋ.ka.besˈtɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

encabestràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de encabestrar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encabestrar.

#### Variants

* [2] encabestréssim, encabestréssem, encabestràssim, encabestràssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·bes·trà·rem (5)
# encabestràssim
## Català
### Verb

encabestràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encabestrar.

#### Variants

* encabestréssim, encabestréssem, encabestràssem, encabestràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·bes·tràs·sim (5)
# encabestràssiu
## Català
### Verb

encabestràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encabestrar.

#### Variants

* encabestréssiu, encabestrésseu, encabestràsseu, encabestràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·bes·tràs·siu (5)
# encabestràreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.βəsˈtɾa.ɾəw/, occidental /eŋ.ka.besˈtɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

encabestràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de encabestrar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encabestrar.

#### Variants

* [2] encabestréssiu, encabestrésseu, encabestràssiu, encabestràsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·bes·trà·reu (5)
# encabestràs
## Català
### Verb

encabestràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encabestrar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encabestrar.

#### Variants

* [1] encabestrés, encabestrara
* [2] encabestrés, encabestrara

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·bes·tràs (4)
* Anagrama: bescantares
# encabestràsseu
## Català
### Verb

encabestràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encabestrar.

#### Variants

* encabestréssiu, encabestrésseu, encabestràssiu, encabestràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·bes·tràs·seu (5)
# encabestràveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.βəsˈtɾa.βəw/, balear /əŋ.kə.bəsˈtɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ka.βesˈtɾa.βew/ valencià /eŋ.ka.besˈtɾa.vew/, /eŋ.ka.βesˈtɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

encabestràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de encabestrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·bes·trà·veu (5)
# encabestré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \eŋ.ka.βesˈtɾe\, meridional \eŋ.ka.βehˈtɾe\
       Americà: alt \eŋ.ka.b(e)sˈt͡se\, baix \eŋ.ka.βehˈtɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

encabestré
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb encabestrar
# encabestràssem
## Català
### Verb

encabestràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encabestrar.

#### Variants

* encabestréssim, encabestréssem, encabestràssim, encabestràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·bes·tràs·sem (5)
# encabestràvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.βəsˈtɾa.βəm/, balear /əŋ.kə.bəsˈtɾa.vəm/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ka.βesˈtɾa.βem/ valencià /eŋ.ka.besˈtɾa.vem/, /eŋ.ka.βesˈtɾa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

encabestràvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de encabestrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·bes·trà·vem (5)
# eminentia arcuata
## Llatí
### Nom

eminentia arcuata
* (Terminologia Anatomica) eminència arcuada

### Vegeu també

* eminentia arcuata. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# eminentia cruciformis
## Llatí
### Nom

eminentia cruciformis
* (Terminologia Anatomica) eminència cruciforme

### Vegeu també

* eminentia cruciformis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# eminentia hypothenaris
## Llatí
### Nom

eminentia hypothenaris
* (Terminologia Anatomica) eminència hipotènar

#### Sinònims

* hypothenar

### Vegeu també

* eminentia hypothenaris. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# eminentia iliopubica
## Llatí
### Nom

eminentia iliopubica
* (Terminologia Anatomica) eminència iliopectínia, eminència iliopúbica

### Vegeu també

* eminentia iliopubica. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# eminentia intercondylaris
## Llatí
### Nom

eminentia intercondylaris
* (Terminologia Anatomica) espina tibial

### Vegeu també

* eminentia intercondylaris. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# eminentia maxillae
## Llatí
### Nom

eminentia maxillae
* (Terminologia Anatomica) tuberositat del maxil·lar

#### Sinònims

* tuber maxillae

### Vegeu també

* eminentia maxillae. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# eminentia conchae
## Llatí
### Nom

eminentia conchae
* (Terminologia Anatomica) eminència de la conca

### Vegeu també

* eminentia conchae. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# eminentia
## Llatí

   * Pronúncia: /eː.mɪˈnɛn.tɪ.a/
   * Etimologia: De la unió del prefix ex- ‎(«cap enfora») i minare ‎(«impulsar»).

### Nom

ēminentia f. ‎(genitiu ēminentiae)
* Quelcom que sobresurt.
* Tractament de respecte, cap a una autoritat eclesiàstica.(en època medieval)
* (Terminologia Anatomica) eminència

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | ēminentia | ēminentiae |
| Vocatiu | ēminentia | ēminentiae |
| Acusatiu | ēminentiam | ēminentiās |
| Genitiu | ēminentiae | ēminentiārum |
| Datiu | ēminentiae | ēminentiīs |
| Ablatiu | ēminentiā | ēminentiīs |

### Vegeu també

* eminentia. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# eminentia collateralis
## Llatí
### Nom

eminentia collateralis
* (Terminologia Anatomica) eminència col·lateral

### Vegeu també

* eminentia collateralis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# eminentia fossae triangularis
## Llatí
### Nom

eminentia fossae triangularis
* (Terminologia Anatomica) eminència de la fossa triangular

### Vegeu també

* eminentia fossae triangularis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# emprius
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈpɾiws/, occidental /emˈpɾiws/
   * Rimes: -iws

### Nom

emprius m. pl.
* Forma plural de empriu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·prius (2)
* Heterograma de 7 lletres (eimprsu)
* Anagrama: impures
# emprivari
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pɾiˈβa.ɾi/, balear /əm.pɾiˈva.ɾi/ Occidental: nord-occidental /em.pɾiˈβa.ɾi/ valencià /em.pɾiˈva.ɾi/, /em.pɾiˈβa.ɾi/
   * Rimes: -aɾi

### Nom

emprivari m. ‎(plural emprivaris)
* (Andorra) Titular d’un empriu.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pri·va·ri (4)
* Anagrama: parirívem
# empriu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əmˈpɾiw/, occidental /emˈpɾiw/
       Informal: nord-occidental /amˈpɾiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: De emprar i el sufix -iu, segle XIII.

### Nom

empriu m. ‎(plural emprius)
* Dret comunal sobre béns rústics.

#### Traduccions

* Castellà: ejido $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·priu (2)
* Heterograma de 6 lletres (eimpru)
* Anagrames: umpire, urpíem

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# encapullaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.puˈʎa.βəs/, balear /əŋ.kə.puˈʎa.vəs/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ka.puˈʎa.βes/ valencià /eŋ.ka.puˈʎa.ves/, /eŋ.ka.puˈʎa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

encapullaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de encapullar.
# encapullessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.puˈʎe.sis/, occidental /eŋ.ka.puˈʎe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

encapullessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapullar.

#### Variants

* encapullassis, encapullasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·pu·lles·sis (5)
* Anagrama: espellucassin
# encapullaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.puˈʎa.βən/, balear /əŋ.kə.puˈʎa.vən/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ka.puˈʎa.βen/ valencià /eŋ.ka.puˈʎa.ven/, /eŋ.ka.puˈʎa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

encapullaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de encapullar.
# encapulles
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈpu.ʎəs/, occidental /eŋ.kaˈpu.ʎes/
   * Rimes: -uʎes

### Verb

encapulles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de encapullar.
# encapulli
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈpu.ʎi/, occidental /eŋ.kaˈpu.ʎi/
   * Rimes: -uʎi

### Verb

encapulli
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb encapullar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb encapullar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb encapullar.
# encapullessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kə.puˈʎe.sin/, occidental /eŋ.ka.puˈʎe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

encapullessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapullar.

#### Variants

* encapullassin, encapullassen
# encapulleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.puˈʎɛw/ balear /əŋ.kə.puˈʎəw/, /əŋ.kə.puˈʎɛw/ Occidental: /eŋ.ka.puˈʎew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

encapulleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb encapullar.
# encapullen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈpu.ʎən/, occidental /eŋ.kaˈpu.ʎen/
   * Rimes: -uʎen

### Verb

encapullen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de encapullar.
# encapullin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈpu.ʎin/, occidental /eŋ.kaˈpu.ʎin/
   * Rimes: -uʎin

### Verb

encapullin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb encapullar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb encapullar.
# emodializzavate
## Italià
### Verb

emodializzavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de emodializzare
# emodializzerei
## Italià
### Verb

emodializzerei
* primera persona singular (io) del condicional de emodializzare
# emodializzeremmo
## Italià
### Verb

emodializzeremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de emodializzare
# emodializzavo
## Italià
### Verb

emodializzavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de emodializzare
# emodializzavi
## Italià
### Verb

emodializzavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de emodializzare
# emodializzerai
## Italià
### Verb

emodializzerai
* segona persona singular (tu) del futur de emodializzare
# emodializzerebbe
## Italià
### Verb

emodializzerebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de emodializzare
# emodializzerebbero
## Italià
### Verb

emodializzerebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de emodializzare
# emodializzavano
## Italià
### Verb

emodializzavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de emodializzare
# emodializzeranno
## Italià
### Verb

emodializzeranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de emodializzare
# encapçalés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəp.səˈɫes/, occidental /eŋ.kap.saˈɫes/
   * Rimes: -es

### Verb

encapçalés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapçalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapçalar.
# encara bo
## Català
### Adverbi

encara bo
* Sort que no ha estat pitjor del que podria ser.

#### Variants

* encara gràcies
* encara sort
* encara rai

#### Traduccions

* Anglès: just as well $^{(en)}$
* Castellà: menos mal $^{(es)}$
* Francès: heureusement $^{(fr)}$
* Italià: meno male $^{(it)}$
* Portuguès: ainde bem $^{(es)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DCVB
# encapçaléssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəp.səˈɫe.sim/, occidental /eŋ.kap.saˈɫe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

encapçaléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapçalar.
# encara que
## Català
### Conjunció

encara que
* Introdueix l'oposició malgrat la qual l'enunciat ocorre.
    Encara que va ploure molt, el concert va ser inoblidable.

#### Sinònims

* per bé que, si bé, tot i que, malgrat que, també que (alguerès), també si (alguerès)

#### Traduccions

* Anglès: although $^{(en)}$, even though $^{(en)}$, though $^{(en)}$, even if $^{(en)}$
* Castellà: aunque $^{(es)}$, a pesar de que $^{(es)}$, si bien $^{(es)}$, por bien que $^{(es)}$
* Italià: anche que $^{(it)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# encapçalésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəp.səˈɫe.səw/, occidental /eŋ.kap.saˈɫe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

encapçalésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapçalar.
# encapçalí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəp.səˈɫi/, occidental /eŋ.kap.saˈɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

encapçalí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de encapçalar.
# encara gràcies
## Català
### Adverbi

encara gràcies
* encara bo

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC
# encapçaléssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəp.səˈɫe.səm/, occidental /eŋ.kap.saˈɫe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

encapçaléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapçalar.
# encapçaléssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəp.səˈɫe.siw/, occidental /eŋ.kap.saˈɫe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

encapçaléssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encapçalar.
# encara
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋˈka.ɾə/, balear /əŋˈka.ɾə/ alguerès /aŋˈka.ɾa/ Occidental: /eŋˈka.ɾa/ Informal: nord-occidental /aŋˈka.ɾɛ/, valencià /aŋˈka.ɾa/
   * Rimes: -aɾa
   * Etimologia: Del català antic ancara, compost de anc ‎(«fins i tot») i ara, probable calc del llatí ad hanc horam ‎(«a aquesta hora»), segle XIV.

### Adverbi

encara
* Que en tal moment una cosa continua passant.
    Ahir vaig comprar caramels i encara me'n queden.
* Seguit d'un verb subordinat, denota que l'acció expressada pel verb principal passa poc després.
    Encara no havia sortit el vigilant que tots van tornar a xerrar.
* Emprat per donar èmfasi a les comparacions.
    Ell és molt llest i la seva germana encara ho és més.
* a més

#### Compostos i expressions

* i encara
* encara que

#### Traduccions

* Alemany: noch $^{(de)}$
* Anglès: still $^{(en)}$, yet $^{(en)}$
* Armeni: դեռ $^{(hy)}$ ‎(der)
* Asturià: tovía $^{(ast)}$, entá $^{(ast)}$, aínda $^{(ast)}$
* Búlgar: о́ще $^{(bg)}$ ‎(oxte)
* Castellà: todavía $^{(es)}$, aún $^{(es)}$
* Danès: stadig $^{(da)}$
* Eslovac: ešte $^{(sk)}$
* Esperanto: ankoraŭ $^{(eo)}$
* Finès: vielä $^{(fi)}$
* Francès: encore $^{(fr)}$
* Georgià: კვლავაც $^{(ka)}$ ‎(kvlàvats)
* Grec antic: ἔτι $^{(grc)}$ ‎(éti)
* Hebreu: עוֹד‎ $^{(he)}$
* Italià: ancora $^{(it)}$
* Llatí: adhuc $^{(la)}$
* Llombard: ancamò $^{(lmo)}$
* Malai: masih $^{(ms)}$
* Neerlandès: nog $^{(nl)}$
* Occità: encara $^{(oc)}$
* Polonès: jeszcze $^{(pl)}$
* Portuguès: ainda $^{(pt)}$
* Romanès: încă $^{(ro)}$
* Rus: ещё $^{(ru)}$ ‎(iesxó)
* Suec: fortfarande $^{(sv)}$
* Turc: hala $^{(tr)}$
* Txec: ještě $^{(cs)}$
* Ucraïnès: ще $^{(uk)}$ ‎(sxe)
* Xinès: 還 $^{(zh)}$ ‎(还, hái)

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·ra (3)
* Anagrames: acaren, carena, Carena, carenà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Occità

   * Pronúncia: /enˈka.ɾo̞/

### Adverbi

encara
* encara
# emmustigar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əm.mus.tiˈɣa/ Occidental: nord-occidental /em.mus.tiˈɣa/ valencià /em.mus.tiˈɣaɾ/, /em.mus.tiˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: emmustigà
   * Etimologia: Del prefix em- i mustigar.

### Verb

emmustigar trans., pron. ‎(pronominal emmustigar-se)
* (central, balear) pansir

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: emmustigo, emmustiga, emmustiguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·mus·ti·gar (4)
* Anagrames: mustigarem, mustigàrem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# emmusteïu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mus.təˈiw/, occidental /em.mus.teˈiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

emmusteïu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de emmusteir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb emmusteir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb emmusteir.

#### Variants

* [2] emmusteïgueu
# emmustigam
## Català
### Verb

emmustigam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de emmustigar.

#### Variants

* emmustiguem
# emmustigar-se
## Català
### Verb

emmustigar-se
* Forma pronominal de emmustigar.

### Miscel·lània

* Anagrama: emmustigares
# emmustig
## Català
### Verb

emmustig
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de emmustigar.

#### Variants

* emmustigo, emmustigui
# emmustiga
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.musˈti.ɣə/, occidental /em.musˈti.ɣa/
   * Rimes: -iɡa

### Verb

emmustiga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de emmustigar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb emmustigar.
# emmustigaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əm.mus.ti.ɣəˈɾan/, occidental /em.mus.ti.ɣaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

emmustigaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de emmustigar.
# empenyorar-se
## Català
### Verb

empenyorar-se
* Forma pronominal de empenyorar.

### Miscel·lània

* Anagrama: empenyorares
# empenyorara
## Català
### Verb

empenyorara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb empenyorar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb empenyorar.

#### Variants

* [1] empenyorés, empenyoràs
* [2] empenyorés, empenyoràs
# empenyorares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pə.ɲuˈɾa.ɾəs/ balear /əm.pə.ɲoˈɾa.ɾəs/, /əm.pə.ɲuˈɾa.ɾəs/ Occidental: /em.pe.ɲoˈɾa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

empenyorares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de empenyorar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb empenyorar.

#### Variants

* [2] empenyoressis, empenyoresses, empenyorassis, empenyorasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pe·nyo·ra·res (5)
* Anagrama: empenyorar-se
# empenyorar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pə.ɲuˈɾa/ balear /əm.pə.ɲoˈɾa/, /əm.pə.ɲuˈɾa/ Occidental: nord-occidental /em.pe.ɲoˈɾa/ valencià /em.pe.ɲoˈɾaɾ/, /em.pe.ɲoˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: empenyorà
   * Etimologia: Del prefix em- i penyorar, paral·lel al llatí tardà impignorare, segle XIV.

### Verb

empenyorar trans., pron. ‎(pronominal empenyorar-se)
* Donar en penyora o per penyora.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: empenyoro, empenyora, empenyorem Vocal rizotònica: /o/

#### Sinònims

* engatjar, penyorar, pignorar

#### Traduccions

* Anglès: pawn $^{(en)}$
* Castellà: empeñar $^{(es)}$
* Francès: engager $^{(fr)}$
* Llatí: oppignero $^{(la)}$, impignorare $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pe·nyo·rar (4)
* Anagrames: penyorarem, penyoràrem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
# empenyoram
## Català
### Verb

empenyoram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de empenyorar.

#### Variants

* empenyorem
# empenyoraran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pə.ɲu.ɾəˈɾan/ balear /əm.pə.ɲo.ɾəˈɾan/, /əm.pə.ɲu.ɾəˈɾan/ Occidental: /em.pe.ɲo.ɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

empenyoraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de empenyorar.
# empenyoraren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pə.ɲuˈɾa.ɾən/ balear /əm.pə.ɲoˈɾa.ɾən/, /əm.pə.ɲuˈɾa.ɾən/ Occidental: /em.pe.ɲoˈɾa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

empenyoraren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de empenyorar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb empenyorar.

#### Variants

* [2] empenyoressin, empenyoressen, empenyorassin, empenyorassen
# enfoscara
## Català
### Verb

enfoscara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfoscar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfoscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fos·ca·ra (4)
* Anagrames: afranceso, enfocaràs, escofaran
# enfoscaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fusˈka.ɾən/ balear /əɱ.fosˈka.ɾən/, /əɱ.fusˈka.ɾən/ Occidental: /eɱ.fosˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

enfoscaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de enfoscar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfoscar.
# enfoscar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fusˈka/ balear /əɱ.fosˈka/, /əɱ.fusˈka/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fosˈka/ valencià /eɱ.fosˈkaɾ/, /eɱ.fosˈka/ Informal: nord-occidental /aɱ.fosˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: enfoscà
   * Etimologia: Del prefix en- i fosc, segle XIV.

### Verb

enfoscar trans., pron. ‎(pronominal enfoscar-se)
* Forma alternativa de enfosquir.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: enfosco, enfosca, enfosquem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fos·car (3)
* Heterograma de 8 lletres (acefnors)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# enfoscares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fusˈka.ɾəs/ balear /əɱ.fosˈka.ɾəs/, /əɱ.fusˈka.ɾəs/ Occidental: /eɱ.fosˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

enfoscares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de enfoscar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfoscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fos·ca·res (4)
* Anagrames: confessaré, enfoscar-se
# enfoscareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fus.kəˈɾɛw/ balear /əɱ.fos.kəˈɾəw/, /əɱ.fus.kəˈɾɛw/ Occidental: /eɱ.fos.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enfoscareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de enfoscar.
# enfoscaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fus.kəˈɾan/ balear /əɱ.fos.kəˈɾan/, /əɱ.fus.kəˈɾan/ Occidental: /eɱ.fos.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

enfoscaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de enfoscar.
# enfoscarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fus.kəˈɾi.ən/ balear /əɱ.fos.kəˈɾi.ən/, /əɱ.fus.kəˈɾi.ən/ Occidental: /eɱ.fos.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

enfoscarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de enfoscar.
# enfoscar-se
## Català
### Verb

enfoscar-se
* Forma pronominal de enfoscar.

### Miscel·lània

* Anagrames: confessaré, enfoscares
# empanyareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pə.ɲəˈɾɛw/ balear /əm.pə.ɲəˈɾəw/, /əm.pə.ɲəˈɾɛw/ Occidental: /em.pa.ɲaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

empanyareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de empanyar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pa·nya·reu (4)