OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aïllar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.iˈʎa/ Occidental: nord-occidental /a.iˈʎa/ valencià /a.iˈʎaɾ/, /a.iˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix a- i illa, segle XVII, calc del castellà aislar.

### Verb

aïllar trans.
* Rodejar algun lloc d'aigua per totes parts.
* Deixar una cosa sola de forma que no confini amb altra per cap costat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aïllo, aïlla, aïllem

#### Sinònims

* abandonar
* apartar, retirar
* isolar

#### Traduccions

* Alemany: isolieren $^{(de)}$
* Anglès: isolate $^{(en)}$
* Castellà: aislar $^{(es)}$
* Danès: isolere $^{(da)}$
* Esperanto: izoli $^{(eo)}$
* Francès: isoler $^{(fr)}$
* Italià: isolare $^{(it)}$
* Llatí: secerno $^{(la)}$
* Neerlandès: isoleren $^{(nl)}$
* Noruec: isolere $^{(no)}$
* Occità: isolar $^{(oc)}$
* Portuguès: isolar $^{(pt)}$
* Romanès: izola $^{(ro)}$
* Suec: isolera $^{(sv)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ï·llar (3)
* Anagrames: allari, allarí, rialla

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: aïllar
# aïllaia
## Català
### Verb

aïllaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aïllar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aïllar.
# aïllaien
## Català
### Verb

aïllaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aïllar.
# aïllara
## Català
### Verb

aïllara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aïllar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aïllar.
# aïllants
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.iˈʎans/, occidental /a.iˈʎans/
   * Rimes: -ans

### Nom

aïllants m. pl.
* Forma plural de aïllant.

### Adjectiu

aïllants inv. pl.
* Forma plural de aïllant.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ï·llants (3)
* Anagrames: allisant, instal·la, instal·là
# aïllaies
## Català
### Verb

aïllaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aïllar.
# aïllam
## Català
### Verb

aïllam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aïllar.
# aïllant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.iˈʎan/ balear /ə.iˈʎant/, /ə.iˈʎan/ Occidental: nord-occidental /a.iˈʎan/ valencià /a.iˈʎant/, /a.iˈʎan/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: Del verb aïllar.

### Nom

aïllant m. ‎(plural aïllants)
* Material que impedeix el pas del corrent elèctric, de la calor, del so o gradients de potencial.

#### Traduccions

* Anglès: insulator $^{(en)}$
* Castellà: aislante $^{(es)}$
* Francès: isolant $^{(fr)}$
* Italià: isolante $^{(it)}$ m.
* Romanès: izolator $^{(ro)}$ n.

### Adjectiu

aïllant inv. ‎(plural aïllants)
* aïllador

### Verb

aïllant
* Gerundi del verb aïllar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ï·llant (3)
* Anagrames: antillà, atallin, llàntia, llatina, natilla

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# aïlleguéssou
## Català
### Verb

aïlleguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aïllar.
# aïllegueu
## Català
### Verb

aïllegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aïllar.
# aïlles
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈi.ʎəs/, occidental /aˈi.ʎes/
   * Rimes: -iʎes

### Verb

aïlles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aïllar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aïllar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ï·lles (3)
* Anagrames: allise, il·lesa
# aïllessa
## Català
### Verb

aïllessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aïllar.
# aïllegués
## Català
### Verb

aïllegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aïllar.
# aïllen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈi.ʎən/, occidental /aˈi.ʎen/
   * Rimes: -iʎen

### Verb

aïllen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aïllar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aïllar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aïllar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ï·llen (3)
* Anagrames: anelli, anellí, lineal, niella, niellà
# aïllessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.iˈʎe.sən/, occidental /a.iˈʎe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aïllessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aïllar.
# aïllesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.iˈʎe.səs/, occidental /a.iˈʎe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aïllesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aïllar.
# aïlleguéssom
## Català
### Verb

aïlleguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aïllar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ï·lle·gués·som (5)
* Anagrama: amolleguessi
# autorità
## Italià

   * Pronúncia: /au.to.riˈta/
   * Rimes: -a

### Nom

autorità f. ‎(plural invariable)
* autoritat

### Miscel·lània

* Síl·labes: au·to·ri·tà (4)
# autoritzéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əw.tu.ɾiˈd͡ze.siw/ balear /əw.to.ɾiˈd͡ze.siw/, /əw.tu.ɾiˈd͡ze.siw/ Occidental: nord-occidental /aw.to.ɾiˈd͡ze.siw/, valencià /aw.to.ɾiˈze.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

autoritzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb autoritzar.
# autoritàriament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əw.tu.ɾiˌta.ɾi.əˈmen/ balear /əw.to.ɾiˌta.ɾi.əˈment/, /əw.tu.ɾiˌta.ɾi.əˈmen/ Occidental: nord-occidental /aw.to.ɾiˌta.ɾi.aˈmen/ valencià /aw.to.ɾiˌta.ɾi.aˈment/, /aw.to.ɾiˌta.ɾi.aˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De autoritari i el sufix -ment.

### Adverbi

autoritàriament
* D'una manera autoritària.

#### Traduccions

* Anglès: authoritatively $^{(en)}$
* Francès: autoritairement $^{(fr)}$
* Italià: autoritariamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: au·to·ri·tà·ri·a·ment (7)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# autorité
## Francès

   * Pronúncia: /o.tɔ.ʁiˈte/

### Nom

autorité f. ‎(plural autorités)
* autoritat

### Vegeu també

* autorité. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# autoritzésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əw.tu.ɾiˈd͡ze.səw/ balear /əw.to.ɾiˈd͡ze.səw/, /əw.tu.ɾiˈd͡ze.səw/ Occidental: nord-occidental /aw.to.ɾiˈd͡ze.sew/, valencià /aw.to.ɾiˈze.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

autoritzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb autoritzar.
# autoritzí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əw.tu.ɾiˈd͡zi/ balear /əw.to.ɾiˈd͡zi/, /əw.tu.ɾiˈd͡zi/ Occidental: nord-occidental /aw.to.ɾiˈd͡zi/, valencià /aw.to.ɾiˈzi/
   * Rimes: -i

### Verb

autoritzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de autoritzar.
# autónomas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /auˈto.no.mas/, meridional /auˈto.no.mah/
       Americà: alt /auˈto.no.m(a)s/, baix /auˈto.no.mah/, austral /auˈto.no.mas/
   * Rimes: -onomas

### Adjectiu

autónomas f. pl.
* forma plural de autónoma

### Nom

autónomas f. pl.
* forma plural de autónoma

### Miscel·lània

* Síl·labes: au·tó·no·mas (4)
# aux quatre vents
## Francès
### Adverbi

aux quatre vents
* als quatre vents
# autómatas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /auˈto.ma.tas/, meridional /auˈto.ma.tah/
       Americà: alt /auˈto.ma.t(a)s/, baix /auˈto.ma.tah/, austral /auˈto.ma.tas/
   * Rimes: -omatas

### Nom

autómatas m. pl.
* forma plural de autómata
# autónomos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /auˈto.no.mos/, meridional /auˈto.no.moh/
       Americà: alt /auˈto.no.m(o)s/, baix /auˈto.no.moh/, austral /auˈto.no.mos/
   * Rimes: -onomos

### Adjectiu

autónomos m. pl.
* forma plural de autónomo

### Nom

autónomos m. pl.
* forma plural de autónomo

### Miscel·lània

* Síl·labes: au·tó·no·mos (4)
# aux
## Esperanto

   * Pronúncia: /aw/

### Conjunció

aux
* (sistema x) forma alternativa de aŭ

### Miscel·lània

* Síl·labes: 1
# auxdites
## Francès

   * Pronúncia: /oˈdit/

### Adjectiu

auxdites f. pl.
* forma plural de à ladite
# autómatas finitos
## Castellà
### Nom

autómatas finitos m. pl.
* forma plural de autómata finito
# autónoma
## Castellà

   * Pronúncia: /auˈto.no.ma/
   * Rimes: -onoma

### Adjectiu

autónoma f. ‎(plural autónomas)
* forma femenina de autónomo

### Nom

autónoma f. ‎(plural autónomas)
* forma femenina de autónomo

### Miscel·lània

* Síl·labes: au·tó·no·ma (4)
# autónomo
## Castellà

   * Pronúncia: /auˈto.no.mo/
   * Rimes: -onomo
   * Etimologia: Del llatí αὐτόνομος.

### Adjectiu

autónomo m. ‎(femení autónoma, plural masculí autónomos, plural femení autónomas)
* autònom

#### Sinònims

* independiente

#### Relacionats

* autonomía

### Nom

autónomo m. ‎(plural autónomos, femení autónoma)
* autònom (treballador per compte propi)

### Miscel·lània

* Síl·labes: au·tó·no·mo (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre autónomo
# aux.
## Castellà
### Abreviatura

aux.
* forma abreujada de auxiliar
# bailey
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈbeɪli/ àudio (EUA)

### Nom

bailey ‎(plural baileys)
* (arquitectura) albacar

### Vegeu també

* bailey. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# bailiff
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈbeɪlɪf/
   * Etimologia: De l'anglonormand bailif (plural bailis), probablement reconstrucció del llatí vulgar *bāiulivus ‎(«senescal»), del llatí baiulus ‎(«porter, majordom»).

### Nom

bailiff ‎(plural bailiffs)
* batlle
* algutzir
* (EUA) uixer

#### Sinònims

* [1] reeve, alderman, mayor
* [2] castellan
# bailantas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /baiˈlan.tas/, meridional \baiˈlaŋ.tah\
       Americà: alt /baiˈlan.t(a)s/, baix \baiˈlaŋ.tah\, austral /baiˈlan.tas/
   * Rimes: -antas

### Nom

bailantas f. pl.
* forma plural de bailanta

## Portuguès
### Nom

bailantas f. pl.
* forma plural de bailanta
# bailes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈbaj.ɫəs/, occidental /ˈbaj.ɫes/

### Nom

bailes f. pl.
* Forma plural de baila.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bai·les (2)
* Heterograma de 6 lletres (abeils)
* Anagrames: baleis, balies, balise, Bielsa, Isabel, lesbià, lèsbia

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈbai.les/, meridional /ˈbai.leh/
       Americà: alt /ˈbai.l(e)s/, baix /ˈbai.leh/, austral /ˈbai.les/
   * Rimes: -ailes

### Nom

bailes m. pl.
* forma plural de baile

### Miscel·lània

* Síl·labes: bai·les (2)
* Heterograma de 6 lletres (abeils)
* Anagrames: bielas, bisela, Isabel, lesbia, libase, silabe
# bailetes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bəjˈɫɛ.təs/ balear /bəjˈɫə.təs/, /bəjˈɫɛ.təs/ Occidental: /bajˈɫe.tes/
   * Rimes: -ɛtes

### Nom

bailetes f. pl.
* Forma plural de baileta.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bai·le·tes (3)
* Anagrama: Elisabet
# bailas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈbai.las/, meridional /ˈbai.lah/
       Americà: alt /ˈbai.l(a)s/, baix /ˈbai.lah/, austral /ˈbai.las/
   * Rimes: -ailas

### Nom

bailas f. pl.
* forma plural de baila
# baile
## Castellà

   * Pronúncia: /ˈbai.le/
   * Rimes: -aile

### Nom

baile m. ‎(plural bailes)
* ball

### Miscel·lània

* Síl·labes: bai·le (2)
* Anagrama: biela
# baileys
## Anglès
### Nom

baileys
* forma plural de bailey
# bailanta
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /baiˈlan.ta/, meridional \baiˈlaŋ.ta\
       Americà: alt /baiˈlan.t(a)/, baix \baiˈlaŋ.ta\, austral /baiˈlan.ta/
   * Rimes: -anta

### Nom

bailanta f. ‎(plural bailantas)
* (Argentina) festa ciutadana

### Miscel·lània

* Síl·labes: bai·lan·ta (3)

## Portuguès
### Nom

bailanta f. ‎(plural bailantas)
* festa ciutadana
# baileta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bəjˈɫɛ.tə/ balear /bəjˈɫə.tə/, /bəjˈɫɛ.tə/ Occidental: /bajˈɫe.ta/
   * Rimes: -ɛta

### Nom

baileta f. ‎(plural bailetes)
* llobarro
* baila

### Miscel·lània

* Síl·labes: bai·le·ta (3)

### Vegeu també

* baileta. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# avergonyisquem
## Català
### Verb

avergonyisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb avergonyir.
# avergonyisquen
## Català
### Verb

avergonyisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb avergonyir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb avergonyir.
# avergonyisqueu
## Català
### Verb

avergonyisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb avergonyir.
# avergonyissi
## Català
### Verb

avergonyissi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb avergonyir.
# avergonyisses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βər.ɡuˈɲi.səs/ balear /ə.vəɾ.ɣoˈɲi.səs/, /ə.vər.ɣuˈɲi.səs/ Occidental: nord-occidental /a.βer.ɣoˈɲi.ses/ valencià /a.veɾ.ɣoˈɲi.ses/, /a.βeɾ.ɣoˈɲi.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

avergonyisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb avergonyir.
# avergonyisc
## Català
### Verb

avergonyisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de avergonyir.
# avergonyisca
## Català
### Verb

avergonyisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb avergonyir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb avergonyir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb avergonyir.
# avergonyisques
## Català
### Verb

avergonyisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb avergonyir.
# avergonyissen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βər.ɡuˈɲi.sən/ balear /ə.vəɾ.ɣoˈɲi.sən/, /ə.vər.ɣuˈɲi.sən/ Occidental: nord-occidental /a.βer.ɣoˈɲi.sen/ valencià /a.veɾ.ɣoˈɲi.sen/, /a.βeɾ.ɣoˈɲi.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

avergonyissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb avergonyir.
# avergonyissin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βər.ɡuˈɲi.sin/ balear /ə.vəɾ.ɣoˈɲi.sin/, /ə.vər.ɣuˈɲi.sin/ Occidental: nord-occidental /a.βer.ɣoˈɲi.sin/ valencià /a.veɾ.ɣoˈɲi.sin/, /a.βeɾ.ɣoˈɲi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

avergonyissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb avergonyir.
# aücades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.uˈka.ðəs/, occidental /a.uˈka.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

aücades
* Participi femení plural del verb aücar.
    Aücades [elles/aquelles]...; [les he...] aücat o aücades.

#### Sinònims

Variants: ahucades, hucades, ucades.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ü·ca·des (4)
* Anagrames: audaces, escuada
# aücant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.uˈkan/ Occidental: nord-occidental /a.uˈkan/, valencià /a.uˈkant/
   * Rimes: -ant

### Verb

aücant
* Gerundi del verb aücar.

#### Sinònims

Variants: ahucant, hucant, ucant.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ü·cant (3)
* Anagrames: cantau, tancau
# aücar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.uˈka/ Occidental: nord-occidental /a.uˈka/ valencià /a.uˈkaɾ/, /a.uˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aücà
   * Etimologia: D'origen onomatopeic, segle XIII, de aüc o del llatí vulgar *hūccare ‎(«cridar»).

### Verb

aücar intr., trans.
* Fer fugir amb crits.
* udolar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aüco, aüca, aüquem

#### Derivats

* aüc
* ucar

#### Variants

* ahucar, hucar, ucar

#### Traduccions

* Anglès: shoo $^{(en)}$ away/off
* Castellà: ahuyentar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ü·car (3)
* Anagrames: arcau, caurà, rauca, raucà, ucara, ucarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
# aücaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.uˈka.jes/

### Verb

aücaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aücar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] aücaves.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ü·ca·ies (4)
* Anagrama: casàieu
# aücam
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.uˈkam/
   * Rimes: -am

### Verb

aücam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aücar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] aüquem o aücam.

#### Sinònims

Variants: ahucam, hucam, ucam.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ü·cam (3)
* Anagrames: macau, Macau
# aüca
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈu.kə/, occidental /aˈu.ka/
   * Rimes: -uka

### Verb

aüca
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aücar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aücar.

#### Sinònims

Variants: ahuca, huca, uca.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ü·ca (3)
* Anagrama: caua
# aücaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.uˈka.jen/

### Verb

aücaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aücar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] aücaven.
# aüc
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈuk/, occidental /aˈuk/
   * Rimes: -uk
   * Etimologia: D'origen onomatopeic, per alguns autors deriva del verb aücar, d'origen llatí també onomatopeic, i per d'altres és el verb que deriva de l'onomatopeia aüc.

### Nom

aüc m. ‎(plural aücs)
* (generalment en plural) Udol dels caçadors.

#### Variants

* ahuc, huc, uc

#### Sinònims

* dul (eivissenc)

#### Traduccions

* Anglès: howl $^{(en)}$, yell $^{(en)}$
* Castellà: alarido $^{(es)}$

### Verb

aüc
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aücar.
    Forma amb desinència zero baleàrica: [jo] aüco, aüque, aüc o aüqui.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·üc (2)
* Anagrames: cau, cua $^{(revers)}$, uca, ucà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# aücaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.uˈka.jɛ/, /a.uˈka.je/

### Verb

aücaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aücar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] aücava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aücar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] aücava.
# bagolaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.ɣu.ɫəˈɾan/ balear /bə.ɣo.ɫəˈɾan/, /bə.ɣu.ɫəˈɾan/ Occidental: /ba.ɣo.ɫaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

bagolaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de bagolar.
# bagolaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.ɣuˈɫa.ɾən/ balear /bə.ɣoˈɫa.ɾən/, /bə.ɣuˈɫa.ɾən/ Occidental: /ba.ɣoˈɫa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

bagolaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de bagolar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb bagolar.
# bagolarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.ɣu.ɫəˈɾi.ən/ balear /bə.ɣo.ɫəˈɾi.ən/, /bə.ɣu.ɫəˈɾi.ən/ Occidental: /ba.ɣo.ɫaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

bagolarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de bagolar.
# bagolaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.ɣu.ɫəˈɾi.ə/ balear /bə.ɣo.ɫəˈɾi.ə/, /bə.ɣu.ɫəˈɾi.ə/ Occidental: /ba.ɣo.ɫaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

bagolaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de bagolar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de bagolar.
# bagolaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.ɣu.ɫəˈɾi.əs/ balear /bə.ɣo.ɫəˈɾi.əs/, /bə.ɣu.ɫəˈɾi.əs/ Occidental: /ba.ɣo.ɫaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

bagolaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de bagolar.
# bagolares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.ɣuˈɫa.ɾəs/ balear /bə.ɣoˈɫa.ɾəs/, /bə.ɣuˈɫa.ɾəs/ Occidental: /ba.ɣoˈɫa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

bagolares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de bagolar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb bagolar.

### Miscel·lània

* Anagrama: esgalabro
# bagolareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.ɣu.ɫəˈɾɛw/ balear /bə.ɣo.ɫəˈɾəw/, /bə.ɣu.ɫəˈɾɛw/ Occidental: /ba.ɣo.ɫaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

bagolareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de bagolar.
# bagolaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.ɣu.ɫəˈɾas/ balear /bə.ɣo.ɫəˈɾas/, /bə.ɣu.ɫəˈɾas/ Occidental: /ba.ɣo.ɫaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

bagolaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de bagolar.
# bagolarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /bə.ɣu.ɫəˈɾa/ balear /bə.ɣo.ɫəˈɾa/, /bə.ɣu.ɫəˈɾa/ Occidental: /ba.ɣo.ɫaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

bagolarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de bagolar.
# auśesken
## Ibèric

   * Pronúncia: /awset͡sɡen/, /awset͡sken/
   * Etimologia: De auśes ‎ i -esken ‎.

### Nom

auśesken • ‎
* dels ausetans

#### Descendents

* Llatí: Ausetani

### Vegeu també

* El complejo sufijal -(e)sken de la lengua ibérica, Javier de Hoz, 2002.
# auŕbiḿ
## Ibèric

   * Pronúncia: /awrbina/
   * Etimologia: Compost pels formants auŕ ‎ i biḿ ‎.

### Nom propi

auŕbiḿ • ‎ ‎(escriptura dual)
* Antropònim

### Vegeu també

* Moncunill Martí, Noemí. Els noms personals ibèrics en l’epigrafia antiga de Catalunya. Barcelona: Institut d’Estudis Catalans, 2010 (Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica; 85). ISBN 9788492583928.
# auçadas
## Occità

   * Pronúncia: /awˈsa.do̞s/

### Nom

auçadas f. pl.
* forma plural de auçada
# aué
## Occità

   * Pronúncia: /awˈe/
   * Etimologia: Del llatí hŏdie.

### Adverbi

aué
* (aranès) avui

#### Sinònims

* uèi, uòi
# auŕ
## Ibèric

   * Pronúncia: /awr/

### Nom propi

auŕ • ‎
* Formant d’antropònims bimembres

#### Derivats

* auŕbiḿ ‎
* auŕkeŕe ‎
* auŕunin ‎
# auŕkeŕe
## Ibèric

   * Pronúncia: /awrɡere/, /awrkere/
   * Etimologia: Compost pels formants auŕ ‎ i keŕe ‎.

### Nom propi

auŕkeŕe • ‎
* Antropònim

### Vegeu també

* Moncunill Martí, Noemí. Els noms personals ibèrics en l’epigrafia antiga de Catalunya. Barcelona: Institut d’Estudis Catalans, 2010 (Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica; 85). ISBN 9788492583928.
# auŕunin
## Ibèric

   * Pronúncia: /awrunin/
   * Etimologia: Compost pels formants auŕ ‎ i uni ‎, més el sufix femení -in ‎.

### Nom propi

auŕunin • ‎
* Antropònim femení

### Vegeu també

* Moncunill Martí, Noemí. Els noms personals ibèrics en l’epigrafia antiga de Catalunya. Barcelona: Institut d’Estudis Catalans, 2010 (Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica; 85). ISBN 9788492583928.
# auśes
## Ibèric

   * Pronúncia: /awset͡s/
   * Etimologia: Genitiu de *auśe o *auśa, o bé el propi topònim. S’ha comparat amb el basc auzo ‎(«veïnatge»), el mateix sentit que el llatí vicus ‎(«barri») origen de Vic.

### Nom

auśes • ‎
* D’Ausa, ausetà, actualment Vic.

#### Derivats

* auśesken ‎

#### Descendents

* Llatí Ausa
** Català Osona

### Vegeu també

* El complejo sufijal -(e)sken de la lengua ibérica, Javier de Hoz, 2002.