OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# infelices
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fəˈli.səs/, occidental /iɱ.feˈli.ses/
   * Rimes: -ises

### Adjectiu

infelices f. pl. (masculí infeliços)
* Forma plural de infeliç.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·li·ces (4)
* Anagrama: cinèfiles

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.feˈli.θes\, meridional \iɱ.feˈli.θeh\
       Americà: alt \iɱ.feˈli.s(e)s\, baix \iŋ.feˈli.seh\, austral \iɱ.feˈli.ses\
   * Rimes: -iθes

### Adjectiu

infelices inv. pl.
* forma plural de infeliz: infeliços, infelices
# infectéssim
## Català
### Verb

infectéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectí
## Català
### Verb

infectí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infectar.
# infelici
## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.feˈliː.t͡ʃi/

### Adjectiu

infelici inv. pl.
* forma plural de infelice

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·lì·ci (4)
# insultarives
## Català
### Verb

insultarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de insultar.
# insultarà
## Català
### Verb

insultarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de insultar.
# insultaries
## Català
### Verb

insultaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de insultar.
# insultaré
## Català
### Verb

insultaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de insultar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.sul.taˈɾe/, meridional \iŋ.sul.taˈɾe\
       Americà: alt /in.sul.t(a)ˈɾe/, baix \iŋ.sul.taˈɾe\, austral /in.sul.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

insultaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb insultar
# insultaríeu
## Català
### Verb

insultaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de insultar.
# insultariven
## Català
### Verb

insultariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de insultar.
# insultaràs
## Català
### Verb

insultaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de insultar.
# insultariva
## Català
### Verb

insultariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de insultar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de insultar.
# inspira
## Català

   * Pronúncia: oriental /insˈpi.ɾə/, occidental /insˈpi.ɾa/
   * Rimes: -iɾa

### Verb

inspira
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de inspirar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb inspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·pi·ra (3)
* Anagrama: aspirin
# inspiracion
## Occità

   * Pronúncia: /ins.pi.ɾaˈsju/

### Nom

inspiracion f. ‎(plural inspiracions)
* inspiració
# inspiración
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.pi.ɾaˈθjon/, meridional \i(ŋ)h.pi.ɾaˈθjoŋ\
       Americà: alt /ins.pi.(ɾa)ˈsjon/, baix \i(ŋ)h.pi.ɾaˈsjoŋ\, austral /i(n)h.pi.ɾaˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

inspiración f. ‎(plural inspiraciones)
* inspiració

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·pi·ra·ción (4)
# inspects
## Anglès
### Verb

inspects
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de inspect
# inspiració
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.pi.ɾə.siˈo/, occidental /ins.pi.ɾa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

inspiració f. ‎(plural inspiracions)
* Acció i efecte d'inspirar.
* Desfermament de la creativitat, la idea original d'una obra d'art o el detonant que fa que quelcom es torni estètic.

#### Traduccions

* Alemany: Eingebung $^{(de)}$ f.
* Anglès: inspiration $^{(en)}$
* Armeni: ներշնչում $^{(hy)}$ ‎(nerxntxum)
* Búlgar: вдишване $^{(bg)}$ n. ‎(vdixvane)
* Castellà: inspiración $^{(es)}$ f.
* Coreà: 흡입 $^{(ko)}$ ‎(heubip)
* Finès: sisäänhengitys $^{(fi)}$
* Francès: inspiration $^{(fr)}$ f.
* Gallec: inspiración $^{(gl)}$ f.
* Grec: εισπνοή $^{(el)}$ f. ‎(ispnoí)
* Hebreu: שְׁאִיפָה‎ $^{(he)}$ f.
* Hongarès: belégzés $^{(hu)}$
* Italià: ispirazione $^{(it)}$ f.
* Malai: inspirasi $^{(ms)}$
* Neerlandès: inademing $^{(nl)}$ f.
* Occità: inspiracion $^{(oc)}$ f.
* Polonès: wdech $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: inspiração $^{(pt)}$ f.
* Romanès: inspirație $^{(ro)}$ f.
* Rus: вдыха́ние $^{(ru)}$ n. ‎(vdikhànie)
* Serbocroat: udahnuti $^{(sh)}$
* Txec: nádech $^{(cs)}$ m.
* Alemany: Inspiration $^{(de)}$ f.
* Anglès: inspiration $^{(en)}$
* Armeni: ոգեշնչում $^{(hy)}$ ‎(vogueixntxum)
* Búlgar: вдъхновение $^{(bg)}$ n. ‎(vdakhnovenie)
* Castellà: inspiración $^{(es)}$ f.
* Coreà: 고취 $^{(ko)}$ ‎(gochwi)
* Danès: inspiration $^{(da)}$ c.
* Finès: inspiraatio $^{(fi)}$
* Francès: inspiration $^{(fr)}$ f.
* Friülà: inspirazion $^{(fur)}$ f.
* Georgià: შთაგონება $^{(ka)}$ ‎(xtagòneba)
* Grec: έμπνευση $^{(el)}$ f. ‎(émbnevssi)
* Hebreu: הַשְׁרָאָה‎ $^{(he)}$ f.
* Hongarès: ösztönzés $^{(hu)}$
* Islandès: innblástur $^{(is)}$ m.
* Italià: ispirazione $^{(it)}$ f.
* Japonès: 霊感 $^{(ja)}$
* Letó: iedvesma $^{(lv)}$ f.
* Malai: ilham $^{(ms)}$
* Neerlandès: inspiratie $^{(nl)}$ f.
* Noruec: inspirasjon $^{(no)}$ m.
* Polonès: natchnienie $^{(pl)}$ n., inspiracja $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: inspiração $^{(pt)}$ f.
* Romanès: inspirație $^{(ro)}$ f.
* Rus: вдохнове́ние $^{(ru)}$ n. ‎(vdokhnovénie)
* Serbocroat: nadahnuće $^{(sh)}$ n.
* Suec: inspiration $^{(sv)}$ c.
* Txec: inspirace $^{(cs)}$ f.
* Ucraïnès: натхне́ння $^{(uk)}$ n. ‎(natkhnènnia)
* Xinès: 鼓舞 $^{(zh)}$ ‎(gǔwǔ)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·pi·ra·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# inspiracja
## Polonès

   * Pronúncia: /ˌĩw̃.spʲiˈɾa.ʦ̑ʲja/

### Nom

inspiracja f.
* inspiració
# inspiraciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.pi.ɾaˈθjo.nes/, meridional \i(ŋ)h.pi.ɾaˈθjo.neh\
       Americà: alt /ins.pi.ɾaˈsjo.n(e)s/, baix \i(ŋ)h.pi.ɾaˈsjo.neh\, austral /i(n)h.pi.ɾaˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

inspiraciones f. pl.
* forma plural de inspiración
# inspir
## Català
### Verb

inspir
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inspirar.
# inspectrices de l'enseignement
## Francès
### Nom

inspectrices de l'enseignement f. pl.
* forma plural de inspectrice de l'enseignement
# indigesti
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.diˈʒes.ti/ Occidental: nord-occidental /in.diˈʒes.ti/, valencià /in.diˈd͡ʒes.ti/
   * Rimes: -esti

### Verb

indigesti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de indigestar-se.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb indigestar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb indigestar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb indigestar-se.
# indigestions
## Anglès
### Nom

indigestions
* forma plural de indigestion
# indigesto
## Català
### Verb

indigesto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de indigestar-se.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.diˈxes.to/, meridional \iŋ.diˈheh.to\
       Americà: alt /in.diˈxes.t(o)/, baix \iŋ.diˈheh.to\, austral /in.diˈxeh.to/
   * Rimes: -esto

### Verb

indigesto
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb indigestarse
# indigesteu
## Català
### Verb

indigesteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de indigestar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb indigestar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb indigestar-se.
# indigestin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.diˈʒes.tin/ Occidental: nord-occidental /in.diˈʒes.tin/, valencià /in.diˈd͡ʒes.tin/
   * Rimes: -estin

### Verb

indigestin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb indigestar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb indigestar-se.
# indigestion
## Anglès
### Nom

indigestion ‎(normalment incomptable, plural indigestions)
* (Patologia) indigestió

### Vegeu també

* indigestion. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# indigestible
## Anglès
### Adjectiu

indigestible ‎(comparatiu more indigestible, superlatiu most indigestible)
* indigerible

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# indigestis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.diˈʒes.tis/ Occidental: nord-occidental /in.diˈʒes.tis/, valencià /in.diˈd͡ʒes.tis/
   * Rimes: -estis

### Verb

indigestis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb indigestar-se.
# indigestà
## Català
### Verb

indigestà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de indigestar-se.
# indigestàrem
## Català
### Verb

indigestàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de indigestar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indigestar-se.
# insuflarà
## Català
### Verb

insuflarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de insuflar.
# insuflaràs
## Català
### Verb

insuflaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de insuflar.
# insuflaria
## Català
### Verb

insuflaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de insuflar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de insuflar.
# insuflarien
## Català
### Verb

insuflarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de insuflar.
# insuflares
## Català
### Verb

insuflares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de insuflar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insuflar.
# insuflareu
## Català
### Verb

insuflareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de insuflar.
# insuflaries
## Català
### Verb

insuflaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de insuflar.
# insuflariva
## Català
### Verb

insuflariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de insuflar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de insuflar.
# insuflariven
## Català
### Verb

insuflariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de insuflar.
# insuflarives
## Català
### Verb

insuflarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de insuflar.
# inflation
## Anglès
### Nom

inflation ‎(plural inflations)
* inflació

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.flaˈsjɔ̃/

### Nom

inflation f. ‎(plural inflations)
* inflació

#### Derivats

* hyperinflation
# inflations
## Anglès
### Nom

inflations
* forma plural de inflation

## Francès
### Nom

inflations f. pl.
* forma plural de inflation
# inflated
## Anglès
### Verb

inflated
* passat i participi de inflate
# inflationary
## Anglès
### Adjectiu

inflationary ‎(comparatiu more inflationary, superlatiu most inflationary)
* inflacionista

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# inflassis
## Català
### Verb

inflassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# inflate
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈfleɪt/ àudio (EUA)

### Verb

inflate ‎(3a persona singular present inflates, gerundi inflating, passat i participi inflated)
* inflar
# inflating
## Anglès
### Verb

inflating
* gerundi de inflate
# inflassin
## Català
### Verb

inflassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inflar.
# inflates
## Anglès
### Verb

inflates
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de inflate
# interpel·lant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.pəɫˈɫan/, balear /in.təɾ.pəɫˈɫant/ Occidental: nord-occidental /in.ter.peɫˈɫan/, valencià /in.teɾ.peɫˈɫant/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: Derivat del verb interpel·lar.

### Adjectiu

interpel·lant inv. ‎(plural interpel·lants)
* Que interpel·la.

#### Traduccions

* Castellà: apelante $^{(es)}$, interpelante $^{(es)}$
* Italià: interpellante $^{(it)}$

### Nom

interpel·lant m. f. ‎(plural interpel·lants)
* Qui interpel·la.

#### Sinònims

* interpel·lador, en desús.

#### Traduccions

* Castellà: apelante $^{(es)}$ inv., interpelante $^{(es)}$
* Italià: interpellante $^{(it)}$
* Llatí: apellator $^{(la)}$

### Verb

interpel·lant
* Gerundi del verb interpel·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·pel·lant (4)

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# interpel·laran
## Català
### Verb

interpel·laran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de interpel·lar.
# interpel·lació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.pəɫ.ɫə.siˈo/, /in.tər.pə.ɫə.siˈo/ balear /in.təɾ.pəɫ.ɫə.siˈo/ Occidental: /in.teɾ.peɫ.ɫa.siˈo/, /in.teɾ.pe.ɫa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí interpellātiō.

### Nom

interpel·lació f. ‎(plural interpel·lacions)
* Requeriment que un jutge fa perquè responguin dient la veritat.

#### Traduccions

* Alemany: Interpellation $^{(de)}$
* Anglès: interpellation $^{(en)}$
* Castellà: interpelación $^{(es)}$
* Francès: interpellation $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·pel·la·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# interpel·lara
## Català
### Verb

interpel·lara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpel·lar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb interpel·lar.
# interpel·lam
## Català
### Verb

interpel·lam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de interpel·lar.
# instrumentos cordófonos de arco
## Castellà
### Nom

instrumentos cordófonos de arco m. pl.
* forma plural de instrumento cordófono de arco
# instrumentos de percusión
## Castellà
### Nom

instrumentos de percusión m. pl.
* forma plural de instrumento de percusión
# instrumentos cordófonos de teclado
## Castellà
### Nom

instrumentos cordófonos de teclado m. pl.
* forma plural de instrumento cordófono de teclado
# instrumentos de viento
## Castellà
### Nom

instrumentos de viento m. pl.
* forma plural de instrumento de viento
# instrumentos cordófonos pulsados
## Castellà
### Nom

instrumentos cordófonos pulsados m. pl.
* forma plural de instrumento cordófono pulsado
# instrumentos de música
## Castellà
### Nom

instrumentos de música m. pl.
* forma plural de instrumento de música
# instrumentos cordófonos de pulso
## Castellà
### Nom

instrumentos cordófonos de pulso m. pl.
* forma plural de instrumento cordófono de pulso
# instrumentos de arco
## Castellà
### Nom

instrumentos de arco m. pl.
* forma plural de instrumento de arco
# instrumentos de cuerda
## Castellà
### Nom

instrumentos de cuerda m. pl.
* forma plural de instrumento de cuerda
# instrumentos de viento-madera
## Castellà
### Nom

instrumentos de viento-madera m. pl.
* forma plural de instrumento de viento-madera
# induigué
## Català
### Verb

induigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de induir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de induir.
# induiguéveu
## Català
### Verb

induiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de induir.
# induigueves
## Català
### Verb

induigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de induir.
# induiguéssem
## Català
### Verb

induiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
# induiguésseu
## Català
### Verb

induiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
# induiguérem
## Català
### Verb

induiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de induir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
# induiguéreu
## Català
### Verb

induiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de induir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
# induigués
## Català
### Verb

induigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
# interrumpir el juego
## Castellà
### Verb

interrumpir el juego intr.
* (esports de pilota) aturar el joc

#### Sinònims

* detener el juego
* parar el juego

### Vegeu també

* interrumpir el juego. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# interrumpis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛrˈrʊm.pɪs/

### Verb

interrumpis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de interrumpō
# interrumpo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.teɾˈrum.po/, meridional \iŋ.teɾˈrum.po\
       Americà: alt /in.teɾˈrum.p(o)/, baix \iŋ.teɾˈrum.po\, austral /in.teɾˈrum.po/
   * Rimes: -umpo

### Verb

interrumpo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb interrumpir

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛrˈrʊm.poː/
   * Etimologia: Del prefix inter- i rumpo.

### Verb

interrumpō ‎(1a present$^?$), interrumpis ‎(2a present), interrumpere ‎(infinitiu), interrūpī ‎(perfet), interruptum ‎(supí)
* interrompre, jo interrompo
# interrumpere
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛrˈrʊm.pɛ.rɛ/

### Verb

interrumpere
* infinitiu del present actiu de interrumpō
# interrumpiré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.teɾ.rum.piˈɾe/, meridional \iŋ.teɾ.rum.piˈɾe\
       Americà: alt /in.teɾ.rum.p(i)ˈɾe/, baix \iŋ.teɾ.rum.piˈɾe\, austral /in.teɾ.rum.piˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

interrumpiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb interrumpir
# interrompíveu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /in.te.romˈpi.βɛw/

### Verb

interrompíveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de interrompre.
    Forma dialectal d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] interrompíeu.
# interrompívou
## Català
### Verb

interrompívou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de interrompre.
# insemineu
## Català
### Verb

insemineu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de inseminar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inseminar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb inseminar.
# insemini
## Català
### Verb

insemini
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inseminar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inseminar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inseminar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb inseminar.
# inseminessin
## Català
### Verb

inseminessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inseminar.
# inseminin
## Català
### Verb

inseminin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inseminar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inseminar.
# inseminis
## Català
### Verb

inseminis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inseminar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·se·mi·nis (4)
* Anagrama: miniessin
# insemino
## Català
### Verb

insemino
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inseminar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inseminar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inseminar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·se·mi·no (4)
* Anagrames: ensomnií, ensomniï

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.seˈmi.no/, meridional \iŋ.seˈmi.no\
       Americà: alt /in.s(e)ˈmi.no/, baix \iŋ.seˈmi.no\, austral /in.seˈmi.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

insemino
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb inseminar
# inseminà
## Català
### Verb

inseminà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de inseminar.
# inseminessis
## Català
### Verb

inseminessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inseminar.
# inseminos
## Català
### Verb

inseminos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inseminar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·se·mi·nos (4)
* Anagrames: ensomniïs, nominessi, sinònimes
# ioduràrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ju.ðuˈɾa.ɾəm/ balear /jo.ðuˈɾa.ɾəm/, /ju.ðuˈɾa.ɾəm/ Occidental: /jo.ðuˈɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

ioduràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de iodurar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·du·rà·rem (4)
* Anagrames: adormireu, adormíreu, amordireu, amordíreu
# ioduressin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ju.ðuˈɾe.sin/ balear /jo.ðuˈɾe.sin/, /ju.ðuˈɾe.sin/ Occidental: /jo.ðuˈɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

ioduressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodurar.

### Miscel·lània

* Anagrama: ordinéssiu
# iodureu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ju.ðuˈɾɛw/ balear /jo.ðuˈɾəw/, /ju.ðuˈɾɛw/ Occidental: /jo.ðuˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

iodureu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de iodurar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb iodurar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb iodurar.
# iodurin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈðu.ɾin/ balear /joˈðu.ɾin/, /juˈðu.ɾin/ Occidental: /joˈðu.ɾin/
   * Rimes: -uɾin

### Verb

iodurin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb iodurar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb iodurar.
# ioduris
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈðu.ɾis/ balear /joˈðu.ɾis/, /juˈðu.ɾis/ Occidental: /joˈðu.ɾis/
   * Rimes: -uɾis

### Verb

ioduris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb iodurar.
# ioduressis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ju.ðuˈɾe.sis/ balear /jo.ðuˈɾe.sis/, /ju.ðuˈɾe.sis/ Occidental: /jo.ðuˈɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

ioduressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodurar.
# ioduri
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /juˈðu.ɾi/ balear /joˈðu.ɾi/, /juˈðu.ɾi/ Occidental: /joˈðu.ɾi/
   * Rimes: -uɾi

### Verb

ioduri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de iodurar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb iodurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb iodurar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb iodurar.
# ioduresses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ju.ðuˈɾe.səs/ balear /jo.ðuˈɾe.səs/, /ju.ðuˈɾe.səs/ Occidental: /jo.ðuˈɾe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

ioduresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb iodurar.
# ioduro
## Català
### Verb

ioduro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de iodurar.
# iodurà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ju.ðuˈɾa/ balear /jo.ðuˈɾa/, /ju.ðuˈɾa/ Occidental: /jo.ðuˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

iodurà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de iodurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: io·du·rà (3)
* Heterograma de 6 lletres (adioru)
* Anagrama: ordiau