OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adrenalina
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾə.nəˈɫi.nə/, occidental /a.ðɾe.naˈɫi.na/
   * Rimes: -ina
   * Etimologia: De l'anglès adrenaline, creat pel químic japonès Takamine Jōkichi el 1901 a partir del llatí ad ‎(«prop de»), l’anglès renal i el sufix -ine.

### Nom

adrenalina f. ‎(plural adrenalines)
* Aminoalcohol segregat per les càpsules suprarenals.

#### Sinònims

* suprarenina
* epinefrina

#### Hiperònims

* catecolamina

#### Derivats

* noradrenalina

#### Traduccions

* Alemany: Adrenalin $^{(de)}$ n.
* Anglès: adrenaline $^{(en)}$, epinephrine $^{(en)}$
* Basc: adrenalina $^{(eu)}$
* Castellà: adrenalina $^{(es)}$ f.
* Esperanto: adrenalino $^{(eo)}$
* Finès: adrenaliini $^{(fi)}$
* Francès: adrénaline $^{(fr)}$ f.
* Gallec: adrenalina $^{(gl)}$ f.
* Italià: adrenalina $^{(it)}$ f.
* Neerlandès: adrenaline $^{(nl)}$ f.
* Polonès: adrenalina $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: adrenalina $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·na·li·na (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðɾe.naˈli.na\
       Americà: alt /a.d͡ze.naˈli.na/, baix \a.ðɾe.naˈli.na\
   * Rimes: -ina
   * Etimologia: De l'anglès adrenaline, segle XX.

### Nom

adrenalina m. ‎(plural adrenalinas)
* adrenalina

#### Sinònims

* epinefrina

#### Hiperònims

* catecolamina

#### Derivats

* noradrenalina

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·na·li·na (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre adrenalina

## Gallec

   * Pronúncia: /a.ðɾe.naˈli.na/
   * Etimologia: De l'anglès adrenaline, segle XX.

### Nom

adrenalina f. ‎(plural adrenalinas)
* adrenalina

#### Sinònims

* epinefrina

#### Hiperònims

* catecolamina

#### Relacionats

* noradrenalina

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·na·li·na (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario da Real Academia Galega sobre adrenalina
* Per a més informació vegeu l'entrada al Dicionário Estraviz sobre adrenalina

## Italià

   * Pronúncia: /a.dre.naˈliː.na/

### Nom

adrenalina f. ‎(plural adrenaline)
* adrenalina

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·na·lì·na (5)

## Polonès

   * Pronúncia: /a.drε.naˈli.na/
   * Etimologia: De l'anglès adrenaline, segle XX.

### Nom

adrenalina f.
* adrenalina

#### Declinació

| | singular |
| Nominatiu | adrenalina |
| Genitiu | adrenaliny |
| Datiu | adrenalinie |
| Acusatiu | adrenalinę |
| Instrumental | adrenaliną |
| Locatiu | adrenalinie |
| Vocatiu | adrenalino |

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·na·li·na (5)

## Portuguès

   * Pronúncia: /ɐ.dɾɨ.nɐˈɫi.nɐ/
   * Etimologia: De l'anglès adrenaline, segle XX.

### Nom

adrenalina f. ‎(plural adrenalinas)
* adrenalina

#### Sinònims

* epinefrina

#### Hiperònims

* catecolamina

#### Relacionats

* noradrenalina

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·na·li·na (5)
# adrenomyeloneuropathy
## Anglès
### Nom

adrenomyeloneuropathy ‎(incomptable)
* (medicina) adrenomieloneuropatia

### Vegeu també

* adrenomyeloneuropathy. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# afekziorentzat
## Basc
### Nom

afekziorentzat
* benefactiu indefinit de afekzio
# afekziori
## Basc
### Nom

afekziori
* datiu indefinit de afekzio
# afekziorik
## Basc
### Nom

afekziorik
* partitiu indefinit de afekzio
# afekziotan
## Basc
### Nom

afekziotan
* inessiu indefinit de afekzio
# afekziotarantz
## Basc
### Nom

afekziotarantz
* al·latiu direccional indefinit de afekzio
# afekziotatik
## Basc
### Nom

afekziotatik
* ablatiu indefinit de afekzio
# afekziotako
## Basc
### Nom

afekziotako
* genitiu locatiu indefinit de afekzio
# afekziotara
## Basc
### Nom

afekziotara
* al·latiu indefinit de afekzio
# afekziotik
## Basc
### Nom

afekziotik
* ablatiu definit singular de afekzio
# afekziotaraino
## Basc
### Nom

afekziotaraino
* terminatiu indefinit de afekzio
# adscrivíeu
## Català
### Verb

adscrivíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adscriure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ads·cri·ví·eu (4)
* Anagrames: acudirives, aiurvèdics, escudiriva
# adscriviu
## Català
### Verb

adscriviu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adscriure.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adscriure.
# adscriviven
## Català
### Verb

adscriviven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adscriure.
# adscrivives
## Català
### Verb

adscrivives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adscriure.
# adscriví
## Català
### Verb

adscriví
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adscriure.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de adscriure.
# adscrivírem
## Català
### Verb

adscrivírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adscriure.
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adscriure.
# adscrivissin
## Català
### Verb

adscrivissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adscriure.
# adscrivissis
## Català
### Verb

adscrivissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adscriure.
# adscriviva
## Català
### Verb

adscriviva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adscriure.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adscriure.
# afinestraríveu
## Català
### Verb

afinestraríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afinestrar-se.

#### Variants

* afinestraríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·rí·veu (6)
# afinestraves
## Català
### Verb

afinestraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·ves (5)
# afinestrat
## Català
### Verb

afinestrat
* Participi masculí singular del verb afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·trat (4)
# afinestraven
## Català
### Verb

afinestraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·ven (5)
# afinestren
## Català
### Verb

afinestren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tren (4)
* Anagrama: infestaren
# afinestres
## Català
### Verb

afinestres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tres (4)
* Anagrames: infestar-se, infestares, satisferen, tarifessen
# afinestrats
## Català
### Verb

afinestrats
* Participi masculí plural del verb afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·trats (4)
# afinestrau
## Català
### Verb

afinestrau
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afinestrar-se.
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·trau (4)
* Anagrames: infatuar-se, infatuares
# afinestrava
## Català
### Verb

afinestrava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afinestrar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·va (5)
# afinestrem
## Català
### Verb

afinestrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afinestrar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb afinestrar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·trem (4)
* Anagrames: infestarem, infestàrem
# afilaien
## Català
### Verb

afilaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afilar.
# afilaies
## Català
### Verb

afilaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afilar.
# afilar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.fiˈɫa/ Occidental: nord-occidental /a.fiˈɫa/ valencià /a.fiˈɫaɾ/, /a.fiˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: afilà
   * Etimologia: Del prefix a- i fil, segle XIV.

### Verb

afilar trans., pron. ‎(pronominal afilar-se)
* Aprimar el fil o punta de qualsevol instrument de tall.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afilo, afila, afilem

#### Sinònims

* afinar, aflaquir, afuar, agusar, aprimar, desengruixir, desgruixar, esgruixar, esmolar, rebaixar
* perfeccionar

#### Traduccions

* Anglès: sharpen $^{(en)}$
* Castellà: afilar $^{(es)}$
* Esperanto: akrigi $^{(eo)}$
* Francès: affiler $^{(fr)}$
* Italià: affilare $^{(it)}$
* Llatí: acuere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·lar (3)
* Anagrames: filara, flaira, flairà

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: afilar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.fiˈlaɾ/
       Americà: alt /a.f(i)ˈlaɾ/, baix /a.fiˈlaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

afilar ‎(present afilo, passat afilé, futur afilaré)
* t-p

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·lar (3)
# afilar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fiˈɫar.sə/ balear /ə.fiˈɫaɾ.sə/, /ə.fi.ɫərˈsə/ Occidental: /a.fiˈɫaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

afilar-se
* Forma pronominal de afilar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'afilo, s'afila, ens afilem

### Miscel·lània

* Anagrames: afilares, afileràs
# afilam
## Català
### Verb

afilam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de afilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·lam (3)
* Anagrames: aflami, aflamí, malfia, malfià
# afilara
## Català
### Verb

afilara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilar.
# afilallapis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˌfi.ɫəˈʎa.pis/, occidental /aˌfi.ɫaˈʎa.pis/
   * Rimes: -apis
   * Etimologia: De afilar i llapis.

### Nom

afilallapis m. ‎(plural invariable)
* Estri en forma de U amb una fulla tallant per a afilar llapis.

#### Sinònims

* púntax

#### Hiperònims

* maquineta de fer punta

#### Traduccions

Vegeu maquineta, normalment denominat de forma genèrica.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·la·lla·pis (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: Termcat
# afilaia
## Català
### Verb

afilaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afilar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afilar.
# afolleu
## Català
### Verb

afolleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afollar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afollar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afollar.
# afollis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfo.ʎis/, occidental /aˈfo.ʎis/
   * Rimes: -oʎis

### Verb

afollis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·llis (3)
* Anagrames: afillos $^{(alfagrama)}$, alfisol, alfisòl, al·lofís
# afollàreu
## Català
### Verb

afollàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afollar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afollar.
# afolli
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfo.ʎi/, occidental /aˈfo.ʎi/
   * Rimes: -oʎi

### Verb

afolli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afollar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afollar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·lli (3)
* Anagrames: afillo $^{(alfagrama)}$, follia
# afollà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈʎa/ balear /ə.foˈʎa/, /ə.fuˈʎa/ Occidental: /a.foˈʎa/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: afollar

### Verb

afollà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afollar.
# afollàs
## Català
### Verb

afollàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afollar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afollar.
# afollàrem
## Català
### Verb

afollàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afollar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afollar.
# afollàssem
## Català
### Verb

afollàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afollar.
# afollin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfo.ʎin/, occidental /aˈfo.ʎin/
   * Rimes: -oʎin

### Verb

afollin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afollar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afollar.
# afollo
## Català
### Verb

afollo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afollar.
# afonaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈna.βən/ balear /ə.foˈna.vən/, /ə.fuˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.foˈna.βen/ valencià /a.foˈna.ven/, /a.foˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

afonaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afonar.
# afonaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈna.βəs/ balear /ə.foˈna.vəs/, /ə.fuˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.foˈna.βes/ valencià /a.foˈna.ves/, /a.foˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

afonaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afonar.
# afonda
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfon.də/, occidental /aˈfon.da/
   * Rimes: -onda

### Verb

afonda
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afondar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fon·da (3)
* Anagrama: fonada
# afondada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.funˈda.ðə/ balear /ə.fonˈda.ðə/, /ə.funˈda.ðə/ Occidental: /a.fonˈda.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

afondada
* Participi femení singular del verb afondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fon·da·da (4)
# afondant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.funˈdan/ balear /ə.fonˈdant/, /ə.funˈdan/ Occidental: nord-occidental /a.fonˈdan/ valencià /a.fonˈdant/, /a.fonˈdan/
   * Rimes: -ant

### Verb

afondant
* Gerundi del verb afondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fon·dant (3)
# afondar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.funˈda/ balear /ə.fonˈda/, /ə.funˈda/ Occidental: nord-occidental /a.fonˈda/ valencià /a.fonˈdaɾ/, /a.fonˈda/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix a- i fondo, segle XVI.

### Verb

afondar trans.
* enfonsar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afondo, afonda, afondem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fon·dar (3)
* Anagrama: fornada

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB, DAlg
# afondades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.funˈda.ðəs/ balear /ə.fonˈda.ðəs/, /ə.funˈda.ðəs/ Occidental: /a.fonˈda.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

afondades
* Participi femení plural del verb afondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fon·da·des (4)
* Anagrama: desfonada
# afonava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈna.βə/ balear /ə.foˈna.və/, /ə.fuˈna.və/ Occidental: nord-occidental /a.foˈna.βa/ valencià /a.foˈna.va/, /a.foˈna.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

afonava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·na·va (4)
* Anagrama: afanavo
# afond
## Català
### Verb

afond
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afondar.

#### Variants

* afondo, afonde, afondi

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fond (2)
* Anagrama: fonda
# afondara
## Català
### Verb

afondara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afondar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afondar.

#### Variants

* [1] afondessi, afondés
* [2] afondessi, afondés

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fon·da·ra (4)
# advertíeu
## Català
### Verb

advertíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de advertir.

### Miscel·lània

* Anagrama: detraíveu
# advertírem
## Català
### Verb

advertírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de advertir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb advertir.
# advertís
## Català
### Verb

advertís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb advertir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb advertir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ver·tís (3)
* Heterograma de 8 lletres (adeirstv)
* Anagrama: derivats
# advertí
## Català
### Verb

advertí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de advertir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de advertir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ver·tí (3)
* Heterograma de 7 lletres (adeirtv)
* Anagrama: derivat

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \að.βeɾˈti\
       Americà: alt \ad.βeɾˈti\, baix \að.βeɾˈti\
   * Rimes: -i

### Verb

advertí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb advertir
# advertència
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.bərˈtɛn.si.ə/, balear /əb.vəɾˈtɛn.si.ə/ Occidental: nord-occidental /ad.berˈtɛn.si.a/ valencià /ad.veɾˈtɛn.si.a/, /ad.beɾˈtɛn.si.a/
   * Rimes: -ɛnsia
   * Etimologia: De advertir i el sufix -ència, calc del castellà advertencia, segle XVII.

### Nom

advertència f. ‎(plural advertències)
* Acció i efecte d’advertir aconsellant o amonestant.
* (dret) Avís sota amenaça d'una sanció o d'una pena.

#### Relacionats

* advertiment

#### Traduccions

* Alemany: Warnung $^{(de)}$ f.
* Anglès: warning $^{(en)}$
* Àrab: تَحْذِير‎ $^{(ar)}$ m.
* Armeni: նախազգուշացում $^{(hy)}$ ‎(nakhazguixatxum)
* Belarús: папярэ́джанне $^{(be)}$ n. ‎(papiarédjanne)
* Búlgar: предупрежде́ние $^{(bg)}$ n. ‎(preduprejdènie)
* Castellà: advertencia $^{(es)}$, apercibimiento $^{(es)}$
* Coreà: 경고 $^{(ko)}$ ‎(gyeonggo)
* Danès: advarsel $^{(da)}$ c.
* Eslovac: varovanie $^{(sk)}$ n.
* Eslovè: obvestilo $^{(sl)}$ n.
* Estonià: hoiatus $^{(et)}$
* Finès: varoittaminen $^{(fi)}$
* Francès: advertissement $^{(fr)}$
* Georgià: გაფრთხილება $^{(ka)}$ ‎(gaprtkhíleba)
* Hindi: चेतावनी $^{(hi)}$ f.
* Hongarès: figyelmeztetés $^{(hu)}$
* Islandès: viðvörun $^{(is)}$ f.
* Italià: avvertenza $^{(it)}$ f., avvertimento $^{(it)}$ m.
* Japonès: 警告 $^{(ja)}$
* Letó: brīdinājums $^{(lv)}$ m.
* Lituà: įspėjimas $^{(lt)}$ m.
* Llatí: monstrum $^{(la)}$ n.
* Macedoni: предупредување $^{(mk)}$ n.
* Maori: ohititanga $^{(mi)}$
* Noruec: advarsel $^{(no)}$ m.
* Polonès: ostrzeżenie $^{(pl)}$ n.
* Portuguès: aviso $^{(pt)}$ m.
* Rus: предупрежде́ние $^{(ru)}$ n. ‎(preduprejdénie)
* Serbocroat: upozorenje $^{(sh)}$ n.
* Suec: varning $^{(sv)}$ c.
* Txec: varování $^{(cs)}$ n.
* Ucraïnès: попере́дження $^{(uk)}$ n. ‎(poperèdjennia)
* Vietnamita: sự báo trước $^{(vi)}$
* Xinès: 警告 $^{(zh)}$ ‎(jǐnggào)

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·ver·tèn·ci·a (5)
* Anagrama: acreditaven

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Termcat
# adverto
## Llatí

   * Pronúncia: /adˈwɛr.toː/
   * Etimologia: De ad i vertō

### Verb

advertō ‎(1a present$^?$), advertis ‎(2a present), advertere ‎(infinitiu), advertī ‎(perfet), adversum ‎(supí)
* girar de cara, jo giro
    adverso flumineAnar riu amunt, conta corrent.
* advertir, cridar l'atenció d'algú
* castigar
    advertere in aliquemGirar-se contra algú, castigar-lo.

#### Variants

* advorto
# advertíreu
## Català
### Verb

advertíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de advertir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb advertir.
# adverts
## Anglès
### Nom

adverts
* forma plural de advert
# afillares
## Català
### Verb

afillares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de afillar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·lla·res (4)
* Anagrames: afal·leris, afillar-se
# afillaren
## Català
### Verb

afillaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de afillar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·lla·ren (4)
* Anagrama: afal·lerin
# afillar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fiˈʎar.sə/ balear /ə.fiˈʎaɾ.sə/, /ə.fi.ʎərˈsə/ Occidental: /a.fiˈʎaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

afillar-se
* Forma pronominal de afillar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'afillo, s'afilla, ens afillem

### Miscel·lània

* Anagrames: afal·leris, afillares
# afillaran
## Català
### Verb

afillaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de afillar.
# afillareu
## Català
### Verb

afillareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de afillar.
# afillar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.fiˈʎa/ Occidental: nord-occidental /a.fiˈʎa/ valencià /a.fiˈʎaɾ/, /a.fiˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: afillà
   * Etimologia: Del prefix a- i fill.

### Verb

afillar trans., pron. ‎(pronominal afillar-se)
* Adoptar i declarar com a fill a qui no ho és naturalment.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: afillo, afilla, afillem

#### Traduccions

* Castellà: ahijar $^{(es)}$
* Esperanto: filigi $^{(eo)}$
* Francès: adopter $^{(fr)}$
* Italià: affiliare $^{(it)}$
* Llatí: adoptare $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·llar (3)
* Anagrama: fallira

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# afillaria
## Català
### Verb

afillaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de afillar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de afillar.
# afillara
## Català
### Verb

afillara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillariva
## Català
### Verb

afillariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de afillar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de afillar.
# afillaríeu
## Català
### Verb

afillaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afillar.
# afillarives
## Català
### Verb

afillarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de afillar.
# afillarà
## Català
### Verb

afillarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afillar.
# afillarien
## Català
### Verb

afillarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de afillar.
# afillaré
## Català
### Verb

afillaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afillar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·lla·ré (4)
* Anagrames: afal·leri, afal·lerí
# afillaries
## Català
### Verb

afillaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de afillar.
# afillariven
## Català
### Verb

afillariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de afillar.