OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# calculàieu
## Català
### Verb

calculàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de calcular.

#### Variants

* calculavo, calculàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·cu·là·ieu (4)
# calculum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkaɫ.kʊ.lʊm/

### Nom

calculum
* acusatiu singular de calculus
# calculàs
## Català
### Verb

calculàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb calcular.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb calcular.

#### Variants

* [1] calculessi, calculessa, calculeguessa, calculés, calculara
* [2] calculessi, calculegués, calculés, calculara

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·cu·làs (3)
# calculàiem
## Català
### Verb

calculàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de calcular.

#### Variants

* calculàvom, calculàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: cal·cu·là·iem (4)
# buixardarives
## Català
### Verb

buixardarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de buixardar.

#### Variants

* buixardaries

### Miscel·lània

* Síl·labes: bui·xar·da·ri·ves (5)
# buixardarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /bu.ʃər.dəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /buj.ʃar.ðaˈɾa/ valencià /buj.ʃaɾ.ðaˈɾa/, /bu.ʃaɾ.ðaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

buixardarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de buixardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bui·xar·da·rà (4)
# buixardaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /bu.ʃər.dəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /buj.ʃar.ðaˈɾe/ valencià /buj.ʃaɾ.ðaˈɾe/, /bu.ʃaɾ.ðaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

buixardaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de buixardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bui·xar·da·ré (4)
# buixardaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /bu.ʃər.dəˈɾi.əm/ Occidental: nord-occidental /buj.ʃar.ðaˈɾi.em/ valencià /buj.ʃaɾ.ðaˈɾi.em/, /bu.ʃaɾ.ðaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

buixardaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de buixardar.

#### Variants

* buixardarívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: bui·xar·da·rí·em (5)
# buixardarívem
## Català
### Verb

buixardarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de buixardar.

#### Variants

* buixardaríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: bui·xar·da·rí·vem (5)
# buixardaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /bu.ʃər.dəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /buj.ʃar.ðaˈɾi.ew/ valencià /buj.ʃaɾ.ðaˈɾi.ew/, /bu.ʃaɾ.ðaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

buixardaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de buixardar.

#### Variants

* buixardaríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: bui·xar·da·rí·eu (5)
# buixardaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /bu.ʃər.dəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /buj.ʃar.ðaˈɾi.es/ valencià /buj.ʃaɾ.ðaˈɾi.es/, /bu.ʃaɾ.ðaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

buixardaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de buixardar.

#### Variants

* buixardarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: bui·xar·da·ri·es (5)
# buixardariva
## Català
### Verb

buixardariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de buixardar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de buixardar.

#### Variants

* [1] buixardaria
* [2] buixardaria

### Miscel·lània

* Síl·labes: bui·xar·da·ri·va (5)
# buixardariven
## Català
### Verb

buixardariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de buixardar.

#### Variants

* buixardarien

### Miscel·lània

* Síl·labes: bui·xar·da·ri·ven (5)
# buixardaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /bu.ʃər.dəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /buj.ʃar.ðaˈɾas/ valencià /buj.ʃaɾ.ðaˈɾas/, /bu.ʃaɾ.ðaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

buixardaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de buixardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: bui·xar·da·ràs (4)
# canejà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kə.nəˈʒa/ balear /kə.nəˈd͡ʒa/, /kə.nəˈʒa/ Occidental: nord-occidental /ka.neˈʒa/, valencià /ka.neˈd͡ʒa/
   * Rimes: -a

### Verb

canejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de canejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ne·jà (3)
* Anagrama: ajacen
# canejasses
## Català
### Verb

canejasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb canejar.

#### Variants

* canegessis, canegesses, canejares

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ne·jas·ses (4)
# canejat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kə.nəˈʒat/ balear /kə.nəˈd͡ʒat/, /kə.nəˈʒat/ Occidental: nord-occidental /ka.neˈʒat/, valencià /ka.neˈd͡ʒat/
   * Rimes: -at

### Verb

canejat
* Participi masculí singular del verb canejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ne·jat (3)
# canejats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kə.nəˈʒats/ balear /kə.nəˈd͡ʒats/, /kə.nəˈʒats/ Occidental: nord-occidental /ka.neˈʒats/, valencià /ka.neˈd͡ʒats/
   * Rimes: -ats

### Verb

canejats
* Participi masculí plural del verb canejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ne·jats (3)
# canejo
## Català
### Verb

canejo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de canejar.

#### Variants

* canege, canegi

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ne·jo (3)
* Heterograma de 6 lletres (acejno)
# canejaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /kə.nə.ʒəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /ka.ne.ʒaˈɾi.ew/, valencià /ka.ne.d͡ʒaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

canejaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de canejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ne·ja·rí·eu (5)
# canejassen
## Català
### Verb

canejassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb canejar.

#### Variants

* canegessin, canegessen, canejaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ne·jas·sen (4)
# canejava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kə.nəˈʒa.βə/ balear /kə.nəˈd͡ʒa.və/, /kə.nəˈʒa.və/ Occidental: nord-occidental /ka.neˈʒa.βa/ valencià /ka.neˈd͡ʒa.va/, /ka.neˈd͡ʒa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

canejava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de canejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de canejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ne·ja·va (4)
# canejaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kə.nəˈʒa.βən/ balear /kə.nəˈd͡ʒa.vən/, /kə.nəˈʒa.vən/ Occidental: nord-occidental /ka.neˈʒa.βen/ valencià /ka.neˈd͡ʒa.ven/, /ka.neˈd͡ʒa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

canejaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de canejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ne·ja·ven (4)
# canejaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kə.nəˈʒa.βəs/ balear /kə.nəˈd͡ʒa.vəs/, /kə.nəˈʒa.vəs/ Occidental: nord-occidental /ka.neˈʒa.βes/ valencià /ka.neˈd͡ʒa.ves/, /ka.neˈd͡ʒa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

canejaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de canejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·ne·ja·ves (4)
# camotas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /kaˈmo.tas/, meridional /kaˈmo.tah/
       Americà: alt /kaˈmo.t(a)s/, baix /kaˈmo.tah/, austral /kaˈmo.tas/
   * Rimes: -otas

### Nom

camotas f. pl.
* forma plural de camota
# camoufler
## Francès

   * Pronúncia: /ka.muˈfle/
   * Etimologia: De camouflet.

### Verb

camoufler
* camuflar
    «Dans ce même bosquet, il y a aussi des canons de 75, mais qui n’ont pas l’air méchant ; à demi cachés sous defr frais branchages, bien camouflés, bien peinturlurés, tout zébrés de vert, de brun ou d’ocre, il ressemblent plutôt, comme pelage, à de gros lézards qui sommeilleraient dans les broussailles.» (Loti, Quelques aspects du vertige mondial, 1917)En aquest mateix bosquet hi ha també canons de 75, però no tenen aspecte amenaçador, estan mig amagats sota branques verdes, ben camuflats, tan ben pintats amb ratlles verdes marrones o ocres, que semblen la pell de llangardaixos que descansen entre el brancatge.
* amagar, dissimular
    Camoufler une intention.Amagar una intenció.

#### Sinònims

* [2] masquer, dissimuler

#### Conjugació
### Vegeu també

* Entrada «camoufler» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# camouflets
## Francès
### Nom

camouflets m. pl.
* forma plural de camouflet
# camp adverse
## Francès
### Nom

camp adverse m. ‎(plural camps adverses)
* (esports de pilota) camp contrari

### Vegeu també

* camp adverse. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# camminò
## Italià
### Verb

camminò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de camminare
# camota
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /kaˈmo.ta/
       Americà: alt /kaˈmo.t(a)/, baix /kaˈmo.ta/
   * Rimes: -ota
   * Etimologia: Del català cabota.

### Nom

camota f. ‎(plural camotas)
* cabota (cap)
* cabota (extrem més gruixut)
* cabota (cap gros)
* cabota (tossut)

#### Sinònims

* cabeza [1,2]
* cabezota [3,4]

### Miscel·lània

* Síl·labes: ca·mo·ta (3)
# camouflet
## Francès

   * Pronúncia: /ka.muˈflɛ/
   * Etimologia: Del francès antic chault mouflet («galta calenta»).

### Nom

camouflet m. ‎(plural camouflets)
* vexació, ofensa, burla
    Vendôme apprit qu’il ne serait plus payé comme général d’armée; le camouflet fut violent.Vendôme va saber que ja no seria pagat com a general de l'exèrcit; la vexació fou violenta.
# camminus
## Llatí

   * Pronúncia: /kamˈmiː.nʊs/
   * Etimologia: Del gàl·lic *kamman.

### Nom

cammīnus m. ‎(genitiu cammīnī)
* camí

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | cammīnus | cammīnī |
| Vocatiu | cammīne | cammīnī |
| Acusatiu | cammīnum | cammīnōs |
| Genitiu | cammīnī | cammīnōrum |
| Datiu | cammīnō | cammīnīs |
| Ablatiu | cammīnō | cammīnīs |
# camohtli
## Nàhuatl clàssic
### Nom

camohtli
* (botànica) batata
# obliteresses
## Català
### Verb

obliteresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliterar.
# obliteressis
## Català
### Verb

obliteressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliterar.
# oblitereu
## Català
### Verb

oblitereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de obliterar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb obliterar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb obliterar.
# oblitero
## Català

   * Pronúncia: central /u.βɫiˈte.ɾu/, occidental /o.bɫiˈte.ɾo/
   * Rimes: -eɾo

### Verb

oblitero
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de obliterar.
# obliteràrem
## Català
### Verb

obliteràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de obliterar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliterar.
# obliteressin
## Català
### Verb

obliteressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb obliterar.
# obliteris
## Català
### Verb

obliteris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb obliterar.
# obliteri
## Català
### Verb

obliteri
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de obliterar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb obliterar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb obliterar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb obliterar.
# optimitza
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.tiˈmi.d͡zə/ balear /op.tiˈmi.d͡zə/, /up.tiˈmi.d͡zə/ Occidental: nord-occidental /op.tiˈmi.d͡za/, valencià /op.tiˈmi.za/
   * Rimes: -idza

### Verb

optimitza
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de optimitzar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb optimitzar.
# optimista
## Català

   * Pronúncia: (masculí)
       Oriental: central /up.tiˈmis.tə/ balear /op.tiˈmis.tə/, /up.tiˈmis.tə/ Occidental: /op.tiˈmis.te/
   * Rimes: -iste
   * Pronúncia: (femení)
       Oriental: central /up.tiˈmis.tə/ balear /op.tiˈmis.tə/, /up.tiˈmis.tə/ Occidental: /op.tiˈmis.ta/
   * Rimes: -ista
   * Etimologia: De òptim i el sufix -ista, segle XIX.

### Adjectiu

optimista inv. ‎(plural optimistes)
* Persona que veu les coses de manera positiva
* Resultat o previsió més favorable d'un estudi, anàlisi o enquesta

#### Variants

* (masculí) optimiste (valencià)

#### Sinònims

* jovial, alegre, confiat

#### Antònims

* pessimista

#### Traduccions

* Alemany: optimistisch $^{(de)}$
* Anglès: optimistic $^{(en)}$
* Castellà: optimista $^{(es)}$
* Francès: optimiste $^{(fr)}$
* Italià: ottimista $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: op·ti·mis·ta (4)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /op.tiˈmis.ta/, meridional /op.tiˈmih.ta/
       Americà: alt /op.tiˈmis.t(a)/, baix /op.tiˈmih.ta/
   * Rimes: -ista

### Adjectiu

optimista inv. ‎(plural optimistas)
* optimista

### Miscel·lània

* Síl·labes: op·ti·mis·ta (4)
# optimiste
## Català

   * Pronúncia: valencià /op.tiˈmis.te/

### Adjectiu

optimiste m. ‎(femení optimista, plural invariable optimistes)
* (valencià) Forma alternativa de optimista.

### Miscel·lània

* Síl·labes: op·ti·mis·te (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# optimisme
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /up.tiˈmiz.mə/ balear /op.tiˈmiz.mə/, /up.tiˈmiz.mə/ Occidental: /op.tiˈmiz.me/
   * Rimes: -izme
   * Etimologia: De òptim i el sufix -isme, segle XIX.

### Nom

optimisme m. ‎(plural optimismes)
* Tendència a creure que qualsevol problema es resoldrà favorablement o que la bona sort ens acompanyarà.
* Corrent filosòfic segons el qual vivim en el millor dels mons possibles.

#### Traduccions

* Anglès: optimism $^{(en)}$
* Castellà: optimismo $^{(es)}$
* Francès: optimisme $^{(fr)}$
* Italià: ottimismo $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: op·ti·mis·me (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# optimistic
## Anglès
### Adjectiu

optimistic ‎(comparatiu more optimistic, superlatiu most optimistic)
* optimista

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# optimitz
## Català
### Verb

optimitz
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de optimitzar.
# optimistas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /op.tiˈmis.tas/, meridional /op.tiˈmih.tah/
       Americà: alt /op.tiˈmis.t(a)s/, baix /op.tiˈmih.tah/, austral /op.tiˈmih.tas/
   * Rimes: -istas

### Adjectiu

optimistas inv. pl.
* forma plural de optimista: optimistes
# optimis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /upˈti.mis/ balear /opˈti.mis/, /upˈti.mis/ Occidental: /opˈti.mis/
   * Rimes: -imis

### Verb

optimis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb optimar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: op·ti·mis (3)
* Anagrames: imposti, impostí

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɔp.tɪ.miːs/

### Adjectiu

optimīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de optimus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de optimus
# optimismes
## Català

   * Pronúncia: oriental /up.tiˈmis.məs/, occidental /op.tiˈmis.mes/

### Nom

optimismes m. pl.
* Forma plural de optimisme.

### Miscel·lània

* Síl·labes: op·ti·mis·mes (4)
* Anagrama: optiméssim
# cancellations
## Anglès
### Nom

cancellations
* forma plural de cancellation
# cancellarios
## Llatí

   * Pronúncia: /kaŋ.kɛlˈlaː.rɪ.oːs/

### Nom

cancellāriōs
* acusatiu plural de cancellārius

### Adjectiu

cancellāriōs
* acusatiu masculí plural de cancellārius
# cancellarius
## Llatí

   * Pronúncia: /kaŋ.kɛlˈlaː.rɪ.ʊs/
   * Etimologia: De cancelli.

### Nom

cancellārius m. ‎(genitiu cancellāriī)
* uixer
* secretari d'un jutjat

#### Declinació

2a declinació -us, -ī :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | cancellārius | cancellāriī |
| Vocatiu | cancellārī | cancellāriī |
| Acusatiu | cancellārium | cancellāriōs |
| Genitiu | cancellāriī, cancellārī | cancellāriōrum |
| Datiu | cancellāriō | cancellāriīs |
| Ablatiu | cancellāriō | cancellāriīs |

### Adjectiu

cancellārius m., cancellāria f., cancellārium n.
* pres, empresonat

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | cancellārius | cancellāria | cancellārium | cancellāriī | cancellāriae | cancellāria |
| Vocatiu | cancellārie | cancellāria | cancellārium | cancellāriī | cancellāriae | cancellāria |
| Acusatiu | cancellārium | cancellāriam | cancellārium | cancellāriōs | cancellāriās | cancellāria |
| Genitiu | cancellāriī | cancellāriae | cancellāriī | cancellāriōrum | cancellāriārum | cancellāriōrum |
| Datiu | cancellāriō | cancellāriae | cancellāriō | cancellāriīs | cancellāriīs | cancellāriīs |
| Ablatiu | cancellāriō | cancellāriā | cancellāriō | cancellāriīs | cancellāriīs | cancellāriīs |
# cancelle
## Llatí

   * Pronúncia: /kaŋˈkɛl.lɛ/

### Nom

cancelle
* vocatiu singular de cancellus
# cancellariorum
## Llatí

   * Pronúncia: /kaŋ.kɛl.laː.rɪˈoː.rʊm/

### Nom

cancellāriōrum
* genitiu plural de cancellārius

### Adjectiu

cancellāriōrum
* genitiu masculí plural de cancellārius
* genitiu neutre plural de cancellārius
# cancellarium
## Llatí

   * Pronúncia: /kaŋ.kɛlˈlaː.rɪ.ʊm/

### Nom

cancellārium
* acusatiu singular de cancellārius

### Adjectiu

cancellārium
* nominatiu neutre singular de cancellārius
* vocatiu neutre singular de cancellārius
* acusatiu masculí singular de cancellārius
* acusatiu neutre singular de cancellārius
# cancellation
## Anglès
### Nom

cancellation ‎(plural cancellations)
* cancel·lació

### Vegeu també

* cancellation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 juny 2014].
# canceller
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /kən.səˈʎe/ Occidental: nord-occidental /kan.seˈʎe/, valencià /kan.seˈʎeɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí cancellārius ‎(«porter, uixer, oficial»), de cancellī, balustres de porta que es cobrien amb teles per tapar (cancellare) la llum, segle XIII.

### Nom

canceller m. ‎(plural cancellers, femení cancellera)
* Primer ministre o cap de govern en alguns països germànics.
    La cancellera alemanya.
* Funcionari de primer rang, particularment en un cos consolar.
* En alguns països llatinoamericans, ministre d'afers exteriors.
* (històric) Oficial que dirigia la cort i el consell reial a la corona d'Aragó.
* Nom donat a diferents rangs d'alt nivell dins d'una corporació, una escrivania o una universitat.

#### Derivats

* cancelleria
* canceller del Échiquier

#### Traduccions

* Alemany: Kanzler $^{(de)}$ m.
* Anglès: chancellor $^{(en)}$, leader $^{(en)}$
* Castellà: canciller $^{(es)}$ m.
* Francès: chancelier $^{(fr)}$ m.
* Italià: cancelliere $^{(it)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: can·ce·ller (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# oripello
## Català

   * Pronúncia: central /u.ɾiˈpe.ʎu/, occidental /o.ɾiˈpe.ʎo/
   * Rimes: -eʎo

### Verb

oripello
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de oripellar.

#### Variants

* oripelle, oripelli, oripell
# oripellàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾi.pəˈʎa.ɾəw/ balear /o.ɾi.pəˈʎa.ɾəw/, /u.ɾi.pəˈʎa.ɾəw/ Occidental: /o.ɾi.peˈʎa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

oripellàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de oripellar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb oripellar.

#### Variants

* [2] oripelléssiu, oripellésseu, oripellàssiu, oripellàsseu
# oripellàsseu
## Català
### Verb

oripellàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb oripellar.

#### Variants

* oripelléssiu, oripellésseu, oripellàssiu, oripellàreu
# oripellàs
## Català
### Verb

oripellàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb oripellar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb oripellar.

#### Variants

* [1] oripellés, oripellara
* [2] oripellés, oripellara

### Miscel·lània

* Anagrames: perillosa, pollaries, ripollesa
# oripellàssem
## Català
### Verb

oripellàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb oripellar.

#### Variants

* oripelléssim, oripelléssem, oripellàssim, oripellàrem
# oripellà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾi.pəˈʎa/ balear /o.ɾi.pəˈʎa/, /u.ɾi.pəˈʎa/ Occidental: /o.ɾi.peˈʎa/
   * Rimes: -a

### Verb

oripellà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de oripellar.
# oripellàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾi.pəˈʎa.ɾəm/ balear /o.ɾi.pəˈʎa.ɾəm/, /u.ɾi.pəˈʎa.ɾəm/ Occidental: /o.ɾi.peˈʎa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

oripellàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de oripellar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb oripellar.

#### Variants

* [2] oripelléssim, oripelléssem, oripellàssim, oripellàssem
# oripelli
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾiˈpe.ʎi/ balear /o.ɾiˈpe.ʎi/, /u.ɾiˈpe.ʎi/ Occidental: /o.ɾiˈpe.ʎi/
   * Rimes: -eʎi

### Verb

oripelli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de oripellar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb oripellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb oripellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb oripellar.

#### Variants

* [1] oripello, oripelle, oripell
* [2] oripelle
* [3] oripelle
* [4] oripelle
# oripellin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾiˈpe.ʎin/ balear /o.ɾiˈpe.ʎin/, /u.ɾiˈpe.ʎin/ Occidental: /o.ɾiˈpe.ʎin/
   * Rimes: -eʎin

### Verb

oripellin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb oripellar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb oripellar.

#### Variants

* [1] oripellen
* [2] oripellen
# oripellis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /u.ɾiˈpe.ʎis/ balear /o.ɾiˈpe.ʎis/, /u.ɾiˈpe.ʎis/ Occidental: /o.ɾiˈpe.ʎis/
   * Rimes: -eʎis

### Verb

oripellis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb oripellar.

#### Variants

* oripelles
# canadenses
## Llatí

   * Pronúncia: /ka.naˈdɛn.seːs/

### Adjectiu

canadensēs
* nominatiu masculí/femení plural de canadensis
* vocatiu masculí/femení plural de canadensis
* acusatiu masculí/femení plural de canadensis
# canadense
## Llatí

   * Pronúncia: /ka.naˈdɛn.sɛ/

### Adjectiu

canadense
* nominatiu neutre singular de canadensis
* vocatiu neutre singular de canadensis
* acusatiu neutre singular de canadensis
# canadensem
## Llatí

   * Pronúncia: /ka.naˈdɛn.sɛm/

### Adjectiu

canadensem
* acusatiu masculí/femení singular de canadensis
# canadensia
## Llatí

   * Pronúncia: /ka.naˈdɛn.sɪ.a/

### Adjectiu

canadensia
* nominatiu neutre plural de canadensis
* vocatiu neutre plural de canadensis
* acusatiu neutre plural de canadensis