OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# enyorassen
## Català
### Verb

enyorassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enyorar.

#### Variants

* enyoreguessen, enyoressin, enyoressen, enyorassin, enyoraren

### Miscel·lània

* Anagrama: ensonyar-se

## Català antic
### Verb

enyorassen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de enyorar

#### Variants

* enyoraren
# enrabia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.rəˈβi.ə/, occidental /en.raˈbi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enrabia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de enrabiar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb enrabiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·a (4)
# enrabiades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.rə.βiˈa.ðəs/, occidental /en.ra.biˈa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

enrabiades
* Participi femení plural del verb enrabiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·a·des (5)
# enrabiaien
## Català
### Verb

enrabiaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enrabiar.

#### Variants

* enrabiaven

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·a·ien (5)
# enrabiant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βiˈan/ balear /ən.rə.biˈant/, /ən.rə.biˈan/ Occidental: nord-occidental /en.ra.βiˈan/ valencià /en.ra.biˈant/, /en.ra.βiˈan/
   * Rimes: -ant

### Verb

enrabiant
* Gerundi del verb enrabiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·ant (4)
# enrabiada
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.rə.βiˈa.ðə/, occidental /en.ra.biˈa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

enrabiada
* Participi femení singular del verb enrabiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·a·da (5)
# enrabiaies
## Català
### Verb

enrabiaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enrabiar.

#### Variants

* enrabiaves

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·a·ies (5)
# enrabiam
## Català
### Verb

enrabiam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enrabiar.

#### Variants

* enrabiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·am (4)
* Anagrama: bramaien
# enrabiar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ən.rə.βiˈa/ Occidental: nord-occidental /en.ra.βiˈa/ valencià /en.ra.biˈaɾ/, /en.ra.βiˈa/ Informal: nord-occidental /an.ra.βiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: enrabià
   * Etimologia: Del prefix en-, ràbia i la desinència -ar, segle XIII.

### Verb

enrabiar trans., pron. ‎(pronominal enrabiar-se)
* Fer tindre ràbia.
* (pronominal) Sentir-se dominat per la ira.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: enrabio, enrabia, enrabiem

#### Sinònims

* enfurismar, irritar

#### Traduccions

* Anglès: enrage $^{(en)}$
* Castellà: encolerizar $^{(es)}$
* Francès: enrager $^{(fr)}$, fâcher $^{(fr)}$
* Italià: arrabbiare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·ar (4)
* Anagrames: abrinaré, barraien

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# enrabiaia
## Català
### Verb

enrabiaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enrabiar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enrabiar.

#### Variants

* [1] enrabiavi, enrabiava
* [2] enrabiava

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·a·ia (5)
# enrabiar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βiˈar.sə/ balear /ən.rə.biˈaɾ.sə/, /ən.rə.bi.ərˈsə/ Occidental: /en.ra.biˈaɾ.se/ Informal: nord-occidental /an.ra.βiaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

enrabiar-se
* Forma pronominal de enrabiar.

### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'enrabio, s'enrabia, ens enrabiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·ar·se (5)
* Anagrama: enrabiares
# esconillaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.niˈʎa.βən/ balear /əs.ko.niˈʎa.vən/, /əs.ku.niˈja.vən/ Occidental: nord-occidental /es.ko.niˈʎa.βen/ valencià /es.ko.niˈʎa.ven/, /es.ko.niˈʎa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

esconillaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de esconillar-se.
# esconillasses
## Català
### Verb

esconillasses
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esconillar-se.

#### Variants

* esconillessis, esconillesses, esconillassis

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·co·ni·llas·ses (5)
* Anagrama: aconsellessis
# esconillaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.niˈʎa.βəs/ balear /əs.ko.niˈʎa.vəs/, /əs.ku.niˈja.vəs/ Occidental: nord-occidental /es.ko.niˈʎa.βes/ valencià /es.ko.niˈʎa.ves/, /es.ko.niˈʎa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

esconillaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de esconillar-se.
# esconillava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.ku.niˈʎa.βə/ balear /əs.ko.niˈʎa.və/, /əs.ku.niˈja.və/ Occidental: nord-occidental /es.ko.niˈʎa.βa/ valencià /es.ko.niˈʎa.va/, /es.ko.niˈʎa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

esconillava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de esconillar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de esconillar-se.

### Miscel·lània

* Anagrames: aconsellavi, cal·lovianes
# esconille
## Català
### Verb

esconille
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esconillar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esconillar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esconillar-se.

#### Variants

* [1] esconilli
* [2] esconilli
* [3] esconilli

### Miscel·lània

* Anagrames: encollies, escollien
# esconillassin
## Català
### Verb

esconillassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esconillar-se.

#### Variants

* esconillessin, esconillessen, esconillassen
# esconillassis
## Català
### Verb

esconillassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esconillar-se.

#### Variants

* esconillessis, esconillesses, esconillasses
# esconillau
## Català
### Verb

esconillau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esconillar-se.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esconillar-se.

#### Variants

* [1] esconilleu
* [2] esconilleu
# erborasti
## Italià
### Verb

erborasti
* segona persona singular (tu) del passat de erborare
# erborata
## Italià
### Verb

erborata
* participi passat femení singular de erborare
# erborate
## Italià
### Verb

erborate
* participi passat femení plural de erborare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de erborare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de erborare
# erborati
## Italià
### Verb

erborati
* participi passat masculí plural de erborare
# erborava
## Italià
### Verb

erborava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de erborare
# erboravate
## Italià
### Verb

erboravate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de erborare
# erboraste
## Italià
### Verb

erboraste
* segona persona plural (voi) del passat de erborare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de erborare
# erboravano
## Italià
### Verb

erboravano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de erborare
# erborato
## Italià
### Verb

erborato m. ‎(femení erborata, plural masculí erborati, plural femení erborate)
* participi passat masculí singular de erborare
# erboravamo
## Italià
### Verb

erboravamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de erborare
# erradiquéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ðiˈke.səm/, occidental /e.ra.ðiˈke.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

erradiquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb erradicar.
# erradiquéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ðiˈke.sim/, occidental /e.ra.ðiˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

erradiquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb erradicar.
# erradiquéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ðiˈke.siw/, occidental /e.ra.ðiˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

erradiquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb erradicar.
# errador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.rəˈðo/ Occidental: nord-occidental /e.raˈðo/, valencià /e.raˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí errator, segle XX.

### Adjectiu

errador m. ‎(femení erradora, plural masculí erradors, plural femení erradores)
* Erradívol.

### Miscel·lània

* Síl·labes: er·ra·dor (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# erradiquésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.ðiˈke.səw/, occidental /e.ra.ðiˈke.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

erradiquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb erradicar.
# enroco
## Català
### Verb

enroco
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enrocar.

#### Variants

* enroque, enroqui, enroc

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ro·co (3)
* Anagrama: conreo
# esclosca
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əsˈkɫɔs.kə/ Occidental: nord-occidental /esˈkɫɔs.ka/ valencià /esˈkɫɔs.ka/, /esˈkɫɔs.kɔ/
   * Rimes: -ɔska

### Verb

esclosca
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de escloscar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb escloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·ca (3)
# escloscades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫusˈka.ðəs/ balear /əs.kɫosˈka.ðəs/, /əs.kɫusˈka.ðəs/ Occidental: /es.kɫosˈka.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

escloscades
* Participi femení plural del verb escloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·ca·des (4)
# escloscant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫusˈkan/ balear /əs.kɫosˈkant/, /əs.kɫusˈkan/ Occidental: nord-occidental /es.kɫosˈkan/ valencià /es.kɫosˈkant/, /es.kɫosˈkan/
   * Rimes: -ant

### Verb

escloscant
* Gerundi del verb escloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·cant (3)
# esclosc
## Català
### Verb

esclosc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escloscar.

#### Variants

* esclosco, esclosque, esclosqui

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·closc (2)
# escloscada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫusˈka.ðə/ balear /əs.kɫosˈka.ðə/, /əs.kɫusˈka.ðə/ Occidental: /es.kɫosˈka.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

escloscada
* Participi femení singular del verb escloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·ca·da (4)
# esclop
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɫɔp/, occidental /esˈkɫɔp/
       Informal: nord-occidental /asˈkɫɔp/
   * Rimes: -ɔp
   * Etimologia: Del llatí vulgar *scloppos, segle XIII, encreuament del vulgar *scloppus ‎(«esclafit») i el clàssic sculponeus ‎(«esclop»).

### Nom

esclop m. ‎(plural esclops)
* Sabata de fusta tota d'un tros.
* Llibant que tenien els mariners per a diferents usos.
* Espècie de canal de fusta de la part inferior de la tremuja dels molins de farina que rep el cereal i el dirigeix al forat de la mola.

#### Compostos i expressions

* Donar a beure amb un esclop (o amb una banya) a algú, o a un gat: irònicament se diu quan algú anuncia aquells esdeveniments que tots coneixen i que és regular que succeeixin.

#### Sinònims

* (sabata) xancle, xinel·la, galotxa, soc

#### Traduccions

* Alemany: Holzschuh $^{(de)}$ m.
* Anglès: clog $^{(en)}$
* Castellà: almadreña $^{(es)}$, zueco $^{(es)}$, galocha $^{(es)}$, haloza $^{(es)}$
* Eslovac: drevák $^{(sk)}$ m.
* Francès: sabot $^{(fr)}$
* Italià: zoccolo $^{(it)}$ m.
* Llatí: soccus $^{(la)}$
* Occità: esclòp $^{(oc)}$
* Polonès: sabot $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: tamanco $^{(pt)}$ m.
* Castellà: guindaleza $^{(es)}$
* Llatí: rudens $^{(la)}$
* Castellà: canaleja $^{(es)}$, canal $^{(es)}$, albarca $^{(es)}$
* Llatí: canalis $^{(la)}$
* Castellà: por adivino le pueden dar cien azotes; pariente a la clara, el hijo de mi hermana

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clop (2)
* Heterograma de 6 lletres (celops)
* Anagrama: polesc

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
* Petit Atles Lingüístic del Domini Català
# escurapous
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˌku.ɾəˈpows/, occidental /esˌku.ɾaˈpows/
   * Rimes: -ows
   * Etimologia: De escurar i pou, segle XVII.

### Nom

escurapous m. f. ‎(plural invariable)
* Escurador de pous.

#### Traduccions

* Anglès: welldigger $^{(en)}$
* Castellà: pocero $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·ra·pous (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# escuram
## Català
### Verb

escuram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de escurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·ram (3)
* Heterograma de 7 lletres (acemrsu)
* Anagrames: escumar, sucarem, sucàrem

## Català antic
### Verb

escuram
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present d'indicatiu de escurar
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de escurar
# escurant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kuˈɾan/ balear /əs.kuˈɾant/, /əs.kuˈɾan/ Occidental: nord-occidental /es.kuˈɾan/ valencià /es.kuˈɾant/, /es.kuˈɾan/
   * Rimes: -ant

### Verb

escurant
* Gerundi del verb escurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·rant (3)
* Heterograma de 8 lletres (acenrstu)
* Anagrames: censurat, renascut

## Català antic
### Verb

escurant
* gerundi de escurar
# escurar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kuˈɾa/ Occidental: nord-occidental /es.kuˈɾa/ valencià /es.kuˈɾaɾ/, /es.kuˈɾa/ Informal: nord-occidental /as.kuˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfons: escorà, escorar, escurà
   * Etimologia: Del llatí vulgar *excūrare, segle XIII, format pel prefix ex- ‎(«cap enfora») i cūrare ‎(«tenir cura»).

### Verb

escurar trans., pron. ‎(pronominal escurar-se)
* Netejar les parets d'un conducte.
    Escurar la xemeneia.
* Rentar els plats i estris de cuina.
* Consumir, buidar completament un recipient de menjar o beguda.
* exhaurir
    Em va escurar les butxaques.
    Ja havien escurat les entrades fa temps.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: escuro, escura, escurem

#### Sinònims

* (rentar els plats) rentar, fregar

#### Derivats

* escurabasses
* escurabosses
* escurabutxaques
* escuracassoles
* escurada
* escuradents
* escuraflascons
* escuraorelles
* escurapous
* escuraungles
* escura-xemeneies
* escures

#### Traduccions

* Anglès: cleam $^{(en)}$, scrub $^{(en)}$
* Castellà: limpiar $^{(es)}$, fregar $^{(es)}$
* Francès: brousser $^{(fr)}$
* Italià: strofinare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·rar (3)
* Anagrames: carreus, creuràs, crusaré, curar-se, curares, recusar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
* Petit Atles Lingüístic del Domini Català

## Català antic

   * Etimologia:
       [1] Del llatí vulgar *excūrare.
       [2] Del llatí obscūrare.

### Verb

escurar
* escurar, netejar
* obscurir

#### Derivats

* escur

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo
# escuraien
## Català
### Verb

escuraien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de escurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·ra·ien (4)
* Anagrames: escarníeu, escaurien
# escuraies
## Català
### Verb

escuraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de escurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·ra·ies (4)
* Anagrames: aceréssiu, cairésseu, cariésseu, cessaríeu, escauries
# escurandes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾan.dəs/, occidental /es.kuˈɾan.des/
   * Rimes: -andes

### Nom

escurandes f. pl.
* Forma plural de escuranda.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·ran·des (4)
* Anagrames: censurades, desnucar-se, renascudes, secundares
# escurapanxes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.ku.ɾəˈpaɲ.ʃəs/, occidental /es.ku.ɾaˈpaɲ.t͡ʃes/
   * Rimes: -aɲtʃes

### Nom

escurapanxes m. f. ‎(plural invariable)
* (valencià) Persona que, per curiositat, obté informació d'altres persones.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·ra·pan·xes (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# escuranda
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kuˈɾan.də/, occidental /es.kuˈɾan.da/
       Informal: nord-occidental /as.kuˈɾan.da/
   * Rimes: -anda

### Nom

escuranda f. ‎(plural escurandes)
* (tortosí) aigüerada

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cu·ran·da (4)
* Anagrames: censurada, renascuda, secundara, secundarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, DCVB
# erborizzaste
## Italià
### Verb

erborizzaste
* segona persona plural (voi) del passat de erborizzare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de erborizzare
# erborizzata
## Italià
### Verb

erborizzata
* participi passat femení singular de erborizzare
# erborizzato
## Italià
### Verb

erborizzato m. ‎(femení erborizzata, plural masculí erborizzati, plural femení erborizzate)
* participi passat masculí singular de erborizzare
# erborizzavamo
## Italià
### Verb

erborizzavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de erborizzare
# erborizzavano
## Italià
### Verb

erborizzavano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de erborizzare
# erborizzavate
## Italià
### Verb

erborizzavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de erborizzare
# erborizzasti
## Italià
### Verb

erborizzasti
* segona persona singular (tu) del passat de erborizzare
# erborizzate
## Italià
### Verb

erborizzate
* participi passat femení plural de erborizzare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de erborizzare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de erborizzare
# erborizzava
## Italià
### Verb

erborizzava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de erborizzare
# erborizzati
## Italià
### Verb

erborizzati
* participi passat masculí plural de erborizzare
# escabussejàrem
## Català
### Verb

escabussejàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escabussejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bus·se·jà·rem (6)
# escabussejats
## Català
### Verb

escabussejats
* Participi masculí plural del verb escabussejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bus·se·jats (5)
# escabussejaven
## Català
### Verb

escabussejaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de escabussejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bus·se·ja·ven (6)
# escabussejaves
## Català
### Verb

escabussejaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de escabussejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bus·se·ja·ves (6)
# escabussejà
## Català
### Verb

escabussejà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de escabussejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bus·se·jà (5)
# escabussejau
## Català
### Verb

escabussejau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de escabussejar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb escabussejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bus·se·jau (5)
# escabussejava
## Català
### Verb

escabussejava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escabussejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de escabussejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bus·se·ja·va (6)
# escabussejàreu
## Català
### Verb

escabussejàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de escabussejar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bus·se·jà·reu (6)
# escabussejàssem
## Català
### Verb

escabussejàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussejar.

#### Variants

* escabussegéssim, escabussejàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bus·se·jàs·sem (6)
# escabussejàs
## Català
### Verb

escabussejàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussejar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escabussejar.

#### Variants

* [1] escabussegés
* [2] escabussegés

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·bus·se·jàs (5)
# esllissaren
## Català
### Verb

esllissaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de esllissar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esllissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·llis·sa·ren (4)
* Anagrama: renillasses
# esllissaria
## Català
### Verb

esllissaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de esllissar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de esllissar.
# esllissaré
## Català
### Verb

esllissaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de esllissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·llis·sa·ré (4)
* Anagrames: alleressis, esllisares
# esllissares
## Català
### Verb

esllissares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de esllissar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esllissar.
# esllissareu
## Català
### Verb

esllissareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de esllissar.
# esllissaries
## Català
### Verb

esllissaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de esllissar.
# esllissarà
## Català
### Verb

esllissarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de esllissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·llis·sa·rà (4)
* Anagrames: allaressis, allerassis, esllisaràs, llassaries
# esllissarien
## Català
### Verb

esllissarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de esllissar.
# esllissaràs
## Català
### Verb

esllissaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de esllissar.
# enturessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tuˈɾe.sis/, occidental /en.tuˈɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

enturessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enturar.

#### Variants

* enturassis, enturasses
# enturava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tuˈɾa.βə/, balear /ən.tuˈɾa.və/ Occidental: nord-occidental /en.tuˈɾa.βa/ valencià /en.tuˈɾa.va/, /en.tuˈɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

enturava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enturar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enturar.

### Miscel·lània

* Anagrames: aturaven, aürtaven, aventura, aventurà, vantareu, vantàreu
# enturaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tuˈɾa.βəs/, balear /ən.tuˈɾa.vəs/ Occidental: nord-occidental /en.tuˈɾa.βes/ valencià /en.tuˈɾa.ves/, /en.tuˈɾa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

enturaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enturar.

### Miscel·lània

* Anagrames: aventures, aventurés
# enturessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tuˈɾe.sin/, occidental /en.tuˈɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

enturessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enturar.

#### Variants

* enturassin, enturassen
# enturen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈtu.ɾən/, occidental /enˈtu.ɾen/
   * Rimes: -uɾen

### Verb

enturen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de enturar.
# entureu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tuˈɾɛw/ balear /ən.tuˈɾəw/, /ən.tuˈɾɛw/ Occidental: /en.tuˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

entureu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb enturar.
# enturau
## Català
### Verb

enturau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de enturar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb enturar.

### Miscel·lània

* Anagrames: untareu, untàreu