OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# colqueu
## Català

   * Pronúncia: balear /koɫˈkɛw/, /kuɫˈkɛw/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

colqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb colcar.
    [Que vosaltres/vós] colqueu.

#### Sinònims

* cavalqueu, qualqueu.
# colquéssim
## Català
### Verb

colquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb colcar.
# colques
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈkoɫ.kəs/

### Verb

colques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de colcar.

#### Sinònims

* cavalques
# colqués
## Català
### Verb

colqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb colcar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb colcar.
# colquéssiu
## Català
### Verb

colquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb colcar.
# colquessis
## Català
### Verb

colquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb colcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·ques·sis (3)
* Anagrama: esclosquis
# collessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎe.sin/ balear /koˈʎe.sin/, /kuˈʎe.sin/ Occidental: /koˈʎe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

collessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb collar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·lles·sin (3)
* Anagrames: collissen, consellis
# collettivamente
## Italià

   * Pronúncia: /kol.letˌti.vaˈmen.te/
   * Etimologia: De collettivo i el sufix -mente.

### Adverbi

collettivamente
* col·lectivament

### Miscel·lània

* Síl·labes: col·let·ti·va·mén·te (6)
# colliberte
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔl.liːˈbɛr.tɛ/

### Nom

collīberte
* vocatiu singular de collībertus
# collessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎe.sis/ balear /koˈʎe.sis/, /kuˈʎe.sis/ Occidental: /koˈʎe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

collessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb collar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·lles·sis (3)
* Anagrames: collisses, lliscoses
# collia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎi.ə/ balear /koˈʎi.ə/, /kuˈji.ə/ Occidental: /koˈʎi.a/, /kuˈʎi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

collia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de collir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de collir.

#### Variants

* [1] colliva
* [2] colliva

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·lli·a (3)
* Anagrames: acolli, acollí
# colli
## Català

   * Pronúncia: /ˈkɔ.ʎi/

### Verb

colli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de collar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb collar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb collar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb collar.

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔl.liː/

### Nom

collī
* genitiu singular de collum
# collesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎe.səs/ balear /koˈʎe.səs/, /kuˈʎe.səs/ Occidental: /koˈʎe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

collesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb collar.
# colleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎɛw/ balear /koˈʎəw/, /kuˈʎɛw/ Occidental: /koˈʎew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

colleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de collar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb collar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb collar.
# connectéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.nəkˈte.səm/ balear /kon.nəkˈte.səm/, /kun.nəkˈte.səm/ Occidental: /kon.nekˈte.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

connectéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb connectar.
# connectéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.nəkˈte.sim/ balear /kon.nəkˈte.sim/, /kun.nəkˈte.sim/ Occidental: /kon.nekˈte.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

connectéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb connectar.
# connectés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.nəkˈtes/ balear /kon.nəkˈtes/, /kun.nəkˈtes/ Occidental: /kon.nekˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

connectés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb connectar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb connectar.
# connectésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.nəkˈte.səw/ balear /kon.nəkˈte.səw/, /kun.nəkˈte.səw/ Occidental: /kon.nekˈte.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

connectésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb connectar.
# connectéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.nəkˈte.siw/ balear /kon.nəkˈte.siw/, /kun.nəkˈte.siw/ Occidental: /kon.nekˈte.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

connectéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb connectar.
# connectàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.nəkˈta.βəw/ balear /kon.nəkˈta.vəw/, /kun.nəkˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /kon.nekˈta.βew/ valencià /kon.nekˈta.vew/, /kon.nekˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

connectàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de connectar.
# connectí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.nəkˈti/ balear /kon.nəkˈti/, /kun.nəkˈti/ Occidental: /kon.nekˈti/
   * Rimes: -i

### Verb

connectí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de connectar.
# connes
## Francès
### Nom

connes f. pl.
* forma plural de conne
# cloquejàsseu
## Català
### Verb

cloquejàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb cloquejar.

#### Variants

* cloquegéssiu, cloquegésseu, cloquejàssiu, cloquejàreu
# cloquejàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kɫu.kəˈʒa.βəw/ balear /kɫo.kəˈd͡ʒa.vəw/, /kɫu.kəˈʒa.vəw/ Occidental: nord-occidental /kɫo.keˈʒa.βew/ valencià /kɫo.keˈd͡ʒa.vew/, /kɫo.keˈd͡ʒa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

cloquejàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de cloquejar.
# cloraciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /klo.ɾaˈθjo.nes/, meridional /klo.ɾaˈθjo.neh/
       Americà: alt /klo.ɾaˈsjo.n(e)s/, baix /klo.ɾaˈsjo.neh/, austral /klo.ɾaˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

cloraciones f. pl.
* forma plural de cloración
# cloquejàssiu
## Català
### Verb

cloquejàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb cloquejar.

#### Variants

* cloquegéssiu, cloquegésseu, cloquejàsseu, cloquejàreu
# cloracion
## Occità

   * Pronúncia: /klu.ɾaˈsju/

### Nom

cloracion f. ‎(plural cloracions)
* cloració

#### Derivats

* precloracion
* recloracion
* supercloracion
# cloquejàssim
## Català
### Verb

cloquejàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb cloquejar.

#### Variants

* cloquegéssim, cloquegéssem, cloquejàssem, cloquejàrem
# concordemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \koŋˌkoɾ.ðeˈmen.te\
       Americà: alt \koŋˌkoɾ.ðeˈmen.t(e)\, baix \koŋˌkoɾ.ðeˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De concorde i el sufix -mente.

### Adverbi

concordemente
* concordement

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·cor·de·men·te (5)

## Italià

   * Pronúncia: /koŋˌkɔr.deˈmen.te/
   * Etimologia: De concorde i el sufix -mente.

### Adverbi

concordemente
* concordement

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·cor·de·mén·te (5)
# concordia
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋˈkɔr.dɪ.a/

### Adjectiu

concordia
* nominatiu neutre plural de concors
* vocatiu neutre plural de concors
* acusatiu neutre plural de concors
# concordium
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋˈkɔr.dɪ.ʊm/

### Adjectiu

concordium
* genitiu masculí/femení/neutre plural de concors
# concordement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuŋˌkɔr.dəˈmen/ balear /koŋˌkɔɾ.ðəˈment/, /kuŋˌkɔr.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /koŋˌkɔr.ðeˈmen/ valencià /koŋˌkɔɾ.ðeˈment/, /koŋˌkɔɾ.ðeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De concorde i el sufix -ment.

### Adverbi

concordement
* D'una manera concorde.

#### Traduccions

* Anglès: concordantly $^{(en)}$
* Castellà: concordemente $^{(es)}$
* Francès: concordamment $^{(fr)}$
* Italià: concordemente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·cor·de·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# concordibus
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋˈkɔr.dɪ.bʊs/

### Adjectiu

concordibus
* datiu masculí/femení/neutre plural de concors
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de concors
# comminin
## Català

   * Pronúncia: /kumˈmi.nin/
   * Rimes: -inin

### Verb

comminin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb comminar.
    [Que ells/elles/vostès] comminin o comminen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb comminar.
    Comminin o comminen [ells/elles/vostès].
# comminis
## Català

   * Pronúncia: /kumˈmi.nis/
   * Rimes: -inis

### Verb

comminis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb comminar.
    [Que tu] comminis o commines; [tu] no comminis o commines.
# comminàs
## Català

   * Pronúncia: balear /kom.miˈnas/, /kum.miˈnas/
   * Rimes: -as

### Verb

comminàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb comminar.
    [Jo] comminés, comminàs o comminara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb comminar.
    [Ell/ella/vostè] comminés, comminàs o comminara.
# comminàssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kum.miˈna.səm/ balear /kom.miˈna.səm/, /kum.miˈna.səm/ Occidental: /kom.miˈna.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

comminàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb comminar.
    [Nosaltres] comminéssim, comminéssem, comminàssem, comminàssim o comminàrem.
# commini
## Català

   * Pronúncia: oriental /kumˈmi.ni/
   * Rimes: -ini

### Verb

commini
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de comminar.
    Forma septentrional: [jo] commino, commine, commín o commini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb comminar.
    [Que jo] commini o commine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb comminar.
    [Que ell/ella/vostè] commini o commine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb comminar.
    Commini o commine [ell/ella/vostè].
# comminà
## Català

   * Pronúncia: oriental /kum.miˈna/, occidental /kom.miˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: comminar

### Verb

comminà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de comminar.
    [Ell/ella/vostè] comminà o va comminar.
# comminàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /kum.miˈna.ɾəm/, occidental /kom.miˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

comminàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de comminar.
    [Nosaltres] comminàrem o vam/vàrem comminar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb comminar.
    Forma valenciana: [nosaltres] comminéssim, comminéssem, comminàssem, comminàssim o comminàrem.
# commineu
## Català

   * Pronúncia: oriental /kum.miˈnɛw/, occidental /kom.miˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

commineu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de comminar.
    [Vosaltres/vós] commineu o comminau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb comminar.
    [Que vosaltres/vós] commineu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb comminar.
    Commineu o comminau [vosaltres/vós].
# commino
## Català

   * Pronúncia: oriental /kumˈmi.nu/, occidental /komˈmi.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

commino
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de comminar.
    [Jo] commino, commine, commín o commini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb comminar.
    [Que jo] commino, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] commini o commine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb comminar.
    [Que ell/ella/vostè] commino, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] commini o commine.
# comminàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /kum.miˈna.ɾəw/, occidental /kom.miˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

comminàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de comminar.
    [Vosaltres/vós] comminàreu o vau/vàreu comminar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb comminar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] comminéssiu, comminésseu, comminàsseu, comminàssiu o comminàreu.
# contestarívem
## Català
### Verb

contestarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de contestar.

#### Variants

* contestaríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tes·ta·rí·vem (5)
# contestats
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.təsˈtats/ balear /kon.təsˈtats/, /kun.təsˈtats/ Occidental: /kon.tesˈtats/
   * Rimes: -ats

### Verb

contestats
* Participi masculí plural del verb contestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tes·tats (3)
# contestasses
## Català
### Verb

contestasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb contestar.

#### Variants

* contesteguesses, contestessis, contestesses, contestassis, contestares

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tes·tas·ses (4)
# contestassis
## Català
### Verb

contestassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb contestar.

#### Variants

* contesteguesses, contestessis, contestesses, contestasses, contestares

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tes·tas·sis (4)
# contestaríveu
## Català
### Verb

contestaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de contestar.

#### Variants

* contestaríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tes·ta·rí·veu (5)
# contestat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.təsˈtat/ balear /kon.təsˈtat/, /kun.təsˈtat/ Occidental: /kon.tesˈtat/
   * Rimes: -at

### Verb

contestat
* Participi masculí singular del verb contestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tes·tat (3)
# contestaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.təs.təˈɾi.əm/ balear /kon.təs.təˈɾi.əm/, /kun.təs.təˈɾi.əm/ Occidental: /kon.tes.taˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

contestaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de contestar.

#### Variants

* contestarívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tes·ta·rí·em (5)
# contestaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kun.təs.təˈɾi.əw/ balear /kon.təs.təˈɾi.əw/, /kun.təs.təˈɾi.əw/ Occidental: /kon.tes.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

contestaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de contestar.

#### Variants

* contestaríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·tes·ta·rí·eu (5)
# collatis
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔlˈlaː.tiːs/

### Adjectiu

collātīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de collātus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de collātus
# collava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎa.βə/ balear /koˈʎa.və/, /kuˈʎa.və/ Occidental: nord-occidental /koˈʎa.βa/ valencià /koˈʎa.va/, /koˈʎa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

collava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de collar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de collar.

### Miscel·lània

* Anagrames: callavo, cavalló
# collato
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔlˈlaː.toː/

### Adjectiu

collātō
* datiu masculí singular de collātus
* datiu neutre singular de collātus
* ablatiu masculí singular de collātus
* ablatiu neutre singular de collātus
# collatos
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔlˈlaː.toːs/

### Adjectiu

collātōs
* acusatiu masculí plural de collātus
# collatum
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔlˈlaː.tʊm/

### Adjectiu

collātum
* nominatiu neutre singular de collātus
* vocatiu neutre singular de collātus
* acusatiu masculí singular de collātus
* acusatiu neutre singular de collātus

### Verb

collātum
* supí acusatiu de cōnferō
# collaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎa.βən/ balear /koˈʎa.vən/, /kuˈʎa.vən/ Occidental: nord-occidental /koˈʎa.βen/ valencià /koˈʎa.ven/, /koˈʎa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

collaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de collar.
# collatorum
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔl.laːˈtoː.rʊm/

### Adjectiu

collātōrum
* genitiu masculí plural de collātus
* genitiu neutre plural de collātus
# collatus
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔlˈlaː.tʊs/
   * Etimologia: Del participi de cōnferō.

### Adjectiu

collātus m., collāta f., collātum n.
* reunit
* comparat
* discutit

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | collātus | collāta | collātum | collātī | collātae | collāta |
| Vocatiu | collāte | collāta | collātum | collātī | collātae | collāta |
| Acusatiu | collātum | collātam | collātum | collātōs | collātās | collāta |
| Genitiu | collātī | collātae | collātī | collātōrum | collātārum | collātōrum |
| Datiu | collātō | collātae | collātō | collātīs | collātīs | collātīs |
| Ablatiu | collātō | collātā | collātō | collātīs | collātīs | collātīs |
# confirmaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.fir.məˈɾi.ə/ balear /koɱ.fiɾ.məˈɾi.ə/, /kuɱ.fir.məˈɾi.ə/ Occidental: /koɱ.fiɾ.maˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

confirmaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de confirmar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de confirmar.

#### Variants

* [1] confirmariva
* [2] confirmariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·ma·ri·a (5)
# confirmarives
## Català
### Verb

confirmarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de confirmar.

#### Variants

* confirmaries

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·ma·ri·ves (5)
# confirmaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.fir.məˈɾas/ balear /koɱ.fiɾ.məˈɾas/, /kuɱ.fir.məˈɾas/ Occidental: /koɱ.fiɾ.maˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

confirmaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de confirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·ma·ràs (4)
# confirmareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.fir.məˈɾɛw/ balear /koɱ.fiɾ.məˈɾəw/, /kuɱ.fir.məˈɾɛw/ Occidental: /koɱ.fiɾ.maˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

confirmareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de confirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·ma·reu (4)
# confirmarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.fir.məˈɾi.ən/ balear /koɱ.fiɾ.məˈɾi.ən/, /kuɱ.fir.məˈɾi.ən/ Occidental: /koɱ.fiɾ.maˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

confirmarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de confirmar.

#### Variants

* confirmariven

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·ma·ri·en (5)
# confirmaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.fir.məˈɾe/ balear /koɱ.fiɾ.məˈɾe/, /kuɱ.fir.məˈɾe/ Occidental: /koɱ.fiɾ.maˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

confirmaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de confirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·ma·ré (4)
* Anagrames: fornicarem, fornicàrem
# confirmaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.fir.məˈɾi.əs/ balear /koɱ.fiɾ.məˈɾi.əs/, /kuɱ.fir.məˈɾi.əs/ Occidental: /koɱ.fiɾ.maˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

confirmaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de confirmar.

#### Variants

* confirmarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·ma·ri·es (5)
# confirmariva
## Català
### Verb

confirmariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de confirmar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de confirmar.

#### Variants

* [1] confirmaria
* [2] confirmaria

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·ma·ri·va (5)
# confirmariven
## Català
### Verb

confirmariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de confirmar.

#### Variants

* confirmarien

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·ma·ri·ven (5)
# confirmarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuɱ.fir.məˈɾa/ balear /koɱ.fiɾ.məˈɾa/, /kuɱ.fir.məˈɾa/ Occidental: /koɱ.fiɾ.maˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

confirmarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de confirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·fir·ma·rà (4)
# comprendevi
## Italià
### Verb

comprendevi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de comprendere
# comprendiate
## Italià
### Verb

comprendiate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de comprendere
# comprendevate
## Italià
### Verb

comprendevate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de comprendere
# comprenditi
## Italià
### Verb

comprenditi
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de comprendersi
# comprendevano
## Italià
### Verb

comprendevano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de comprendere
# comprendi
## Italià
### Verb

comprendi
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de comprendere
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de comprendere
# comprendiamo
## Italià
### Verb

comprendiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de comprendere
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de comprendere
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de comprendere
# comprendiamoci
## Italià
### Verb

comprendiamoci
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de comprendersi
# comprendevamo
## Italià
### Verb

comprendevamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de comprendere
# comprendevo
## Italià
### Verb

comprendevo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de comprendere
# conservariva
## Català
### Verb

conservariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de conservar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de conservar.
# conservares
## Català
### Verb

conservares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de conservar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb conservar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·res (4)
* Anagrames: conservar-se, conversares
# conservaria
## Català
### Verb

conservaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de conservar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de conservar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·ri·a (5)
* Anagrames: ancorarives, conversaria
# conservaries
## Català
### Verb

conservaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de conservar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·ri·es (5)
* Anagrama: conversaries
# conservariven
## Català
### Verb

conservariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de conservar.
# conservarien
## Català
### Verb

conservarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de conservar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·ri·en (5)
* Anagrama: conversarien
# conservarives
## Català
### Verb

conservarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de conservar.
# conservareu
## Català
### Verb

conservareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de conservar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·reu (4)
* Anagrames: conversareu, conversàreu
# conservarà
## Català
### Verb

conservarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de conservar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·ser·va·rà (4)
* Anagrames: conversara, conversarà, esvorancar