OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aponentés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.nənˈtes/ balear /ə.po.nənˈtes/, /ə.pu.nənˈtes/ Occidental: /a.po.nenˈtes/
   * Rimes: -es

### Verb

aponentés
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aponentar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·nen·tés (4)
* Anagrames: anteposen, aposenten
# aponentava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.nənˈta.βə/ balear /ə.po.nənˈta.və/, /ə.pu.nənˈta.və/ Occidental: nord-occidental /a.po.nenˈta.βa/ valencià /a.po.nenˈta.va/, /a.po.nenˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

aponentava
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aponentar-se.
# aponentaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.nənˈta.βən/ balear /ə.po.nənˈta.vən/, /ə.pu.nənˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /a.po.nenˈta.βen/ valencià /a.po.nenˈta.ven/, /a.po.nenˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aponentaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aponentar-se.
# apostasses
## Català
### Verb

apostasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostar.
# apostatam
## Català
### Verb

apostatam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de apostatar.
# apostata
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pusˈta.tə/ balear /ə.posˈta.tə/, /ə.pusˈta.tə/ Occidental: /a.posˈta.ta/
   * Rimes: -ata

### Verb

apostata
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de apostatar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb apostatar.
# apostaríveu
## Català
### Verb

apostaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de apostar.
# apostassis
## Català
### Verb

apostassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apostar.
# anyells
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈɲeʎs/ Occidental: nord-occidental /aˈɲeʎs/ valencià /aˈɲeʎs/, /aˈɲeʎʃ/
   * Rimes: -eʎs
   * Parònim: anells

### Nom

anyells m. pl.
* Forma plural de anyell.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·nyells (2)
* Anagrama: llenyàs
# aplançonaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫən.su.nəˈɾan/ balear /ə.pɫən.so.nəˈɾan/, /ə.pɫən.su.nəˈɾan/ Occidental: /a.pɫan.so.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aplançonaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aplançonar.
# aplançonaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫən.suˈna.ɾən/ balear /ə.pɫən.soˈna.ɾən/, /ə.pɫən.suˈna.ɾən/ Occidental: /a.pɫan.soˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

aplançonaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aplançonar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplançonar.
# aplançona
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫənˈso.nə/, occidental /a.pɫanˈso.na/
   * Rimes: -ona

### Verb

aplançona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aplançonar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aplançonar.
# aplançonara
## Català
### Verb

aplançonara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplançonar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplançonar.
# aplançonar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫən.suˈna/ balear /ə.pɫən.soˈna/, /ə.pɫən.suˈna/ Occidental: nord-occidental /a.pɫan.soˈna/ valencià /a.pɫan.soˈnaɾ/, /a.pɫan.soˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aplançonà
   * Etimologia: Del prefix a- i plançó.

### Verb

aplançonar trans.
* bastonejar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aplançono, aplançona, aplançonem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·plan·ço·nar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# apanaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəˈna.βəs/, balear /ə.pəˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.paˈna.βes/, valencià /a.paˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

apanaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de apanar.
# apane
## Català

   * Pronúncia: occidental /aˈpa.ne/
   * Rimes: -ane

### Verb

apane
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apanar.
    Forma valenciana: [jo] apano, apane, apan o apani.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apanar.
    [Que jo] apani o apane.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apanar.
    [Que ell/ella/vostè] apani o apane.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apanar.
    Apani o apane [ell/ella/vostè].
# apanen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpa.nən/, occidental /aˈpa.nen/
   * Rimes: -anen

### Verb

apanen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de apanar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apanar.
    [Que ells/elles/vostès] apanin o apanen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apanar.
    Apanin o apanen [ells/elles/vostès].
# apanes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpa.nəs/, occidental /aˈpa.nes/
   * Rimes: -anes

### Verb

apanes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de apanar.
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apanar.
    [Que tu] apanis o apanes; [tu] no apanis o apanes.
# apanava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəˈna.βə/, balear /ə.pəˈna.və/ Occidental: /a.paˈna.βa/, /a.paˈna.va/
   * Rimes: -ava

### Verb

apanava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de apanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de apanar.
# apanem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈnɛm/, occidental /a.paˈnem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

apanem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de apanar.
    [Nosaltres] apanem o apanam.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb apanar.
    [Que nosaltres] apanem.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb apanar.
    Apanem [nosaltres].

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·nem (3)
* Anagrama: apamen
# apanaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəˈna.βən/, balear /ə.pəˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.paˈna.βen/, valencià /a.paˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

apanaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de apanar.
# apanau
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈnaw/, occidental /a.paˈnaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

apanau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apanar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apanar.

#### Variants

* apaneu
# apuntalaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pun.tə.ɫəˈɾi.ə/, occidental /a.pun.ta.ɫaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

apuntalaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de apuntalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de apuntalar.
# apuntalar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.pun.təˈɫa/ Occidental: nord-occidental /a.pun.taˈɫa/ valencià /a.pun.taˈɫaɾ/, /a.pun.taˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: apuntalà
   * Etimologia: Del prefix a- i puntal, segle XIII.

### Verb

apuntalar trans., pron. ‎(pronominal apuntalar-se)
* Posar puntals.
* (pronominal) Procurar-se bons medis o protecció per assegurar el resultat d'una empresa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: apuntalo, apuntala, apuntalem

#### Sinònims

* estantolar, estintolar

#### Traduccions

* Anglès: prop $^{(en)}$ up
* Castellà: apuntalar $^{(es)}$
* Francès: étayer $^{(fr)}$
* Gallec: apuntalar $^{(gl)}$
* Italià: puntellare $^{(it)}$
* Castellà: pertrecharse $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pun·ta·lar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# apuntalaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pun.təˈɫa.ɾən/, occidental /a.pun.taˈɫa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

apuntalaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de apuntalar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apuntalar.
# apuntalaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pun.tə.ɫəˈɾan/, occidental /a.pun.ta.ɫaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

apuntalaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de apuntalar.
# apuntalar-se
## Català
### Verb

apuntalar-se
* Forma pronominal de apuntalar.

### Miscel·lània

* Anagrama: apuntalares
# apuntalareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pun.tə.ɫəˈɾɛw/ balear /ə.pun.tə.ɫəˈɾəw/, /ə.pun.tə.ɫəˈɾɛw/ Occidental: /a.pun.ta.ɫaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

apuntalareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de apuntalar.
# apariaríeu
## Català
### Verb

apariaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de apariar.
# apariasses
## Català
### Verb

apariasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apariar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·ri·as·ses (5)
* Anagrama: apassaries
# apariassin
## Català
### Verb

apariassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apariar.
# apariat
## Català
### Verb

apariat
* Participi masculí singular del verb apariar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·ri·at (4)
* Anagrames: atipara, atiparà, taparia, tapiara, tapiarà
# apariava
## Català
### Verb

apariava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de apariar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de apariar.
# apariassen
## Català
### Verb

apariassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb apariar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·ri·as·sen (5)
* Anagrama: apassarien
# apariassis
## Català
### Verb

apariassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb apariar.
# apariats
## Català
### Verb

apariats
* Participi masculí plural del verb apariar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pa·ri·ats (4)
* Anagrames: atiparàs, parasita, parasità, paràsita, pastaria, tapiaràs
# apariau
## Català
### Verb

apariau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apariar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apariar.
# apariaven
## Català
### Verb

apariaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de apariar.
# arboréssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.buˈɾe.səm/ balear /əɾ.boˈɾe.səm/, /ər.buˈɾe.səm/ Occidental: /aɾ.boˈɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arboréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arborar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·bo·rés·sem (4)
* Anagrames: arrebossem, emborsares, esbromar-se, esbromares, reembossar
# arborésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.buˈɾe.səw/ balear /əɾ.boˈɾe.səw/, /ər.buˈɾe.səw/ Occidental: /aɾ.boˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arborésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arborar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·bo·rés·seu (4)
* Anagrames: arrebosseu, sobreseurà
# arboça
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈbo.sə/, occidental /aɾˈbo.sa/
   * Rimes: -osa
   * Etimologia: Femení de arboç, segle XV.

### Nom

arboça f. ‎(plural arboces)
* (balear) cirera d'arboç

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·bo·ça (3)
* Anagrames: abraço, boçara, boçarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# arboréssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.buˈɾe.sim/ balear /əɾ.boˈɾe.sim/, /ər.buˈɾe.sim/ Occidental: /aɾ.boˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arboréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arborar.

### Miscel·lània

* Anagrama: brossaríem
# arbotante
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aɾ.βoˈtan.te\, meridional \aɾ.βoˈtaŋ.te\
       Americà: alt \aɾ.βoˈtan.t(e)\, baix \aɾ.βoˈtaŋ.te\, austral \aɾ.βoˈtan.te\
   * Rimes: -ante

### Nom

arbotante m. ‎(plural arbotantes)
* (arquitectura) arcbotant, arc boterell

#### Sinònims

* arco botarel
* arco botarete

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·bo·tan·te (4)

### Vegeu també

* arbotante. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# arboréssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.buˈɾe.siw/ balear /əɾ.boˈɾe.siw/, /ər.buˈɾe.siw/ Occidental: /aɾ.boˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arboréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arborar.

### Miscel·lània

* Anagrama: brossaríeu
# arbotantes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aɾ.βoˈtan.tes\, meridional \aɾ.βoˈtaŋ.teh\
       Americà: alt \aɾ.βoˈtan.t(e)s\, baix \aɾ.βoˈtaŋ.teh\, austral \aɾ.βoˈtan.tes\
   * Rimes: -antes

### Nom

arbotantes m. pl.
* forma plural de arbotante
# aquilotasses
## Català
### Verb

aquilotasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# aquilotava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈta.βə/ balear /ə.ki.ɫoˈta.və/, /ə.ki.ɫuˈta.və/ Occidental: nord-occidental /a.ki.ɫoˈta.βa/ valencià /a.ki.ɫoˈta.va/, /a.ki.ɫoˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

aquilotava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aquilotar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aquilotar.
# aquilotaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈta.βən/ balear /ə.ki.ɫoˈta.vən/, /ə.ki.ɫuˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ki.ɫoˈta.βen/ valencià /a.ki.ɫoˈta.ven/, /a.ki.ɫoˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aquilotaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aquilotar.
# aquilotaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫuˈta.βəs/ balear /ə.ki.ɫoˈta.vəs/, /ə.ki.ɫuˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ki.ɫoˈta.βes/ valencià /a.ki.ɫoˈta.ves/, /a.ki.ɫoˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aquilotaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aquilotar.
# aquilotassin
## Català
### Verb

aquilotassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# aquilotassis
## Català
### Verb

aquilotassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# aquilotau
## Català
### Verb

aquilotau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aquilotar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aquilotar.
# aquilote
## Català
### Verb

aquilote
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aquilotar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aquilotar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aquilotar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aquilotar.
# arcaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.kəˈɾan/, occidental /aɾ.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arcaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ca·ran (3)
* Anagrames: arranca, arrancà, cararan
# arcareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.kəˈɾɛw/ balear /əɾ.kəˈɾəw/, /ər.kəˈɾɛw/ Occidental: /aɾ.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arcareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ca·reu (3)
* Anagrames: carareu, caràreu, creuara, creuarà, raucaré
# arcara
## Català
### Verb

arcara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ca·ra (3)
* Anagrames: acarar, carara, cararà
# arcant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ərˈkan/ balear /əɾˈkant/, /ərˈkan/ Occidental: nord-occidental /arˈkan/ valencià /aɾˈkant/, /aɾˈkan/
   * Rimes: -ant

### Verb

arcant
* Gerundi del verb arcar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·cant (2)
* Anagrames: cantar, carant, nacrat, tancar
# apilonésseu
## Català
### Verb

apilonésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apilonar.
# apilota
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.piˈɫɔ.tə/ Occidental: nord-occidental /a.piˈɫɔ.ta/ valencià /a.piˈɫɔ.ta/, /a.piˈɫɔ.tɔ/
   * Rimes: -ɔta

### Verb

apilota
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de apilotar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb apilotar.
# apilonéssim
## Català
### Verb

apilonéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apilonar.
# apilonéssiu
## Català
### Verb

apilonéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apilonar.
# apiloní
## Català
### Verb

apiloní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de apilonar.
# aragonesistes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾə.ɣu.nəˈzis.təs/ balear /ə.ɾə.ɣo.nəˈzis.təs/, /ə.ɾə.ɣu.nəˈzis.təs/ Occidental: /a.ɾa.ɣo.neˈzis.tes/
   * Rimes: -istes

### Adjectiu

aragonesistes inv. pl.
* Forma plural de aragonesista.

### Nom

aragonesistes m. f. pl.
* Forma plural de aragonesista.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ra·go·ne·sis·tes (6)
# aragonitoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ra.ɡoˈni.toj/

### Nom

aragonitoj
* forma plural de aragonito
# aragonitojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ra.ɡoˈni.tojn/

### Nom

aragonitojn
* acusatiu plural de aragonito
# aragonito
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.ra.ɡoˈni.to/

### Nom

aragonito ‎(acusatiu aragoniton, plural aragonitoj, plural acusatiu aragonitojn)
* aragonita
# aragonesi
## Occità
### Nom

aragonesi m. pl.
* forma plural de aragonés

### Adjectiu

aragonesi m. pl.
* forma plural de aragonés
# aragonesisme
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾə.ɣu.nəˈziz.mə/ balear /ə.ɾə.ɣo.nəˈziz.mə/, /ə.ɾə.ɣu.nəˈziz.mə/ Occidental: /a.ɾa.ɣo.neˈziz.me/
   * Rimes: -izme
   * Etimologia: De aragonès i el sufix -isme, segle XX.

### Nom

aragonesisme m. ‎(plural aragonesismes)
* Moviment polític favorable a l'autogovern de l'Aragó.
* Mot o construcció importada en una llengua a partir de l'aragonès, en forma adaptada o no.
    «Alçar, propi del val. i de la franja ponentina, és un aragonesisme.» (Institut d'Estudis Catalans, «257. Desar la roba a l'armari», Petit Atles Lingüístic del Domini Català, oct. 2013)
* Tret lingüístic característic de l'aragonès.

#### Relacionats

* aragonesista

#### Traduccions

* Aragonès: aragonesismo $^{(an)}$ m.
* Castellà: aragonesismo $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ra·go·ne·sis·me (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot, ésAdir
# aragonesismes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾə.ɣu.nəˈziz.məs/ balear /ə.ɾə.ɣo.nəˈziz.məs/, /ə.ɾə.ɣu.nəˈziz.məs/ Occidental: /a.ɾa.ɣo.neˈziz.mes/
   * Rimes: -izmes

### Nom

aragonesismes m. pl.
* Forma plural de aragonesisme.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ra·go·ne·sis·mes (6)
# aragonesista
## Català

   * Pronúncia: (masculí)
       Oriental: central /ə.ɾə.ɣu.nəˈzis.tə/ balear /ə.ɾə.ɣo.nəˈzis.tə/, /ə.ɾə.ɣu.nəˈzis.tə/ Occidental: /a.ɾa.ɣo.neˈzis.te/
   * Rimes: -iste
   * Pronúncia: (femení)
       Oriental: central /ə.ɾə.ɣu.nəˈzis.tə/ balear /ə.ɾə.ɣo.nəˈzis.tə/, /ə.ɾə.ɣu.nəˈzis.tə/ Occidental: /a.ɾa.ɣo.neˈzis.ta/
   * Rimes: -ista
   * Etimologia: De aragonès i el sufix -ista, segle XXI.

### Adjectiu

aragonesista inv. ‎(plural aragonesistes)
* Corresponent o pertanyent a l'aragonesisme.
* (política) Partidari de l'aragonesisme.

#### Variants

* aragonesiste (valencià)

#### Traduccions

* Aragonès: aragonesista $^{(an)}$
* Castellà: aragonesista $^{(es)}$

### Nom

aragonesista m. f. ‎(plural aragonesistes)
* (política) Partidari de l'aragonesisme.

#### Variants

* aragonesiste (valencià)

#### Traduccions

* Aragonès: aragonesista $^{(an)}$ m. f.
* Castellà: aragonesista $^{(es)}$ m. f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ra·go·ne·sis·ta (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, Optimot, ésAdir
# aragonesos
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾə.ɣuˈnɛ.zus/ balear /ə.ɾə.ɣoˈnə.zos/, /ə.ɾə.ɣuˈnɛ.zus/ Occidental: /a.ɾa.ɣoˈne.zos/
   * Rimes: -ɛzos

### Nom

aragonesos m. pl.
* Forma plural de aragonès.

### Adjectiu

aragonesos m. pl.
* Forma plural de aragonès.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ra·go·ne·sos (5)
# aplacàssiu
## Català
### Verb

aplacàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplacar.
# aplacé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.plaˈθe/
       Americà: alt /a.pl(a)ˈse/, baix /a.plaˈse/
   * Rimes: -e

### Verb

aplacé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb aplazar
# aplacàssim
## Català
### Verb

aplacàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplacar.
# aplanar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.pɫəˈna/ Occidental: nord-occidental /a.pɫaˈna/ valencià /a.pɫaˈnaɾ/, /a.pɫaˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aplanà
   * Etimologia: Del prefix a- i pla, segle XIV.

### Verb

aplanar trans., pron. ‎(pronominal aplanar-se)
* Posar plana una superfície.
* Atordir, deixar postrat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aplano, aplana, aplanem

#### Traduccions

* Alemany: ebnen $^{(de)}$, einebnen $^{(de)}$, abflachen $^{(de)}$
* Anglès: level $^{(en)}$, flatten $^{(en)}$
* Castellà: allanar $^{(es)}$, aplanar $^{(es)}$
* Francès: aplanir $^{(fr)}$
* Gallec: aplanar $^{(gl)}$
* Italià: appianare $^{(it)}$, spianare $^{(it)}$
* Llatí: aequare $^{(la)}$
* Portuguès: aplanar $^{(pt)}$
* Castellà: aplanar $^{(es)}$
* Gallec: aplanar $^{(gl)}$
* Italià: appianare $^{(it)}$
* Portuguès: abater $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pla·nar (3)
* Anagrames: planara, planarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
# aplanara
## Català
### Verb

aplanara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplanar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplanar.
# aplanaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫə.nəˈɾan/, occidental /a.pɫa.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aplanaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aplanar.
# aplanam
## Català
### Verb

aplanam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aplanar.
# aplanar-se
## Català
### Verb

aplanar-se
* Forma pronominal de aplanar.

### Miscel·lània

* Anagrames: aplanares, palesaran
# aplanaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pɫəˈna.ɾən/, occidental /a.pɫaˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

aplanaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aplanar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplanar.
# appendicular
## Anglès
### Adjectiu

appendicular ‎(no comparable)
* apendicular

### Vegeu també

* appendicular. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# appendix
## Anglès

   * Pronúncia: /əˈpɛn.dɪks/ àudio (EUA)

### Nom

appendix ‎(plural appendices o appendixes)
* apèndix

### Vegeu també

* appendix. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].