OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# indulgenciessis
## Català
### Verb

indulgenciessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indulgenciar.
# inhumaner
## Alemany
### Adjectiu

inhumaner
* forma comparativa de inhuman
# inhumanos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i.nuˈma.nos/, meridional /i.nuˈma.noh/
       Americà: alt /i.nuˈma.n(o)s/, baix /i.nuˈma.noh/, austral /i.nuˈma.nos/
   * Rimes: -anos

### Adjectiu

inhumanos m. pl.
* forma plural de inhumano
# inhumanen
## Alemany
### Adjectiu

inhumanen
* forma declinada de inhuman
# inhumaneren
## Alemany
### Adjectiu

inhumaneren
* forma declinada de inhuman
# inhumaneres
## Alemany
### Adjectiu

inhumaneres
* forma declinada de inhuman
# inhumanere
## Alemany
### Adjectiu

inhumanere
* forma declinada de inhuman
# inhumanerem
## Alemany
### Adjectiu

inhumanerem
* forma declinada de inhuman
# inhumanerer
## Alemany
### Adjectiu

inhumanerer
* forma declinada de inhuman
# inhumano
## Castellà

   * Pronúncia: /i.nuˈma.no/
   * Rimes: -ano
   * Etimologia: Del llatí inhumānus.

### Adjectiu

inhumano m. ‎(femení inhumana, plural masculí inhumanos, plural femení inhumanas)
* inhumà

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·hu·ma·no (4)
# imbecil·litzàssiu
## Català
### Verb

imbecil·litzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbecil·litzar.

#### Variants

* imbecil·litzéssiu, imbecil·litzésseu, imbecil·litzàsseu, imbecil·litzàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·be·cil·lit·zàs·siu (6)
# imbecil·litzéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡ze.siw/, /im.bə.si.ɫiˈd͡ze.siw/ balear /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡ze.siw/ Occidental: nord-occidental /im.be.siɫ.ɫiˈd͡ze.siw/, /im.be.si.ɫiˈd͡ze.siw/ valencià /im.be.siɫ.ɫiˈze.siw/, /im.be.si.ɫiˈze.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

imbecil·litzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbecil·litzar.

#### Variants

* imbecil·litzésseu, imbecil·litzàssiu, imbecil·litzàsseu, imbecil·litzàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·be·cil·lit·zés·siu (6)
# imberbe
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˈbɛr.bə/ balear /imˈbəɾ.bə/, /imˈbɛr.bə/ Occidental: /imˈbeɾ.be/
   * Etimologia: Del llatí imberbis.

### Adjectiu

imberbe inv. ‎(plural imberbes)
* Que no té barba, especialment dit d'un home jove.

#### Sinònims

* barbamec, mec

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: im·ber·be (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# imbecil·litzéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡ze.sim/, /im.bə.si.ɫiˈd͡ze.sim/ balear /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡ze.sim/ Occidental: nord-occidental /im.be.siɫ.ɫiˈd͡ze.sim/, /im.be.si.ɫiˈd͡ze.sim/ valencià /im.be.siɫ.ɫiˈze.sim/, /im.be.si.ɫiˈze.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

imbecil·litzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbecil·litzar.

#### Variants

* imbecil·litzéssem, imbecil·litzàssim, imbecil·litzàssem, imbecil·litzàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·be·cil·lit·zés·sim (6)
# imbecil·litzí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡zi/, /im.bə.si.ɫiˈd͡zi/ balear /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡zi/ Occidental: nord-occidental /im.be.siɫ.ɫiˈd͡zi/, /im.be.si.ɫiˈd͡zi/ valencià /im.be.siɫ.ɫiˈzi/, /im.be.si.ɫiˈzi/
   * Rimes: -i

### Verb

imbecil·litzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de imbecil·litzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·be·cil·lit·zí (5)
# imbecil·litzàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡za.βəm/, /im.bə.si.ɫiˈd͡za.βəm/ balear /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡za.vəm/ Occidental: nord-occidental /im.be.siɫ.ɫiˈd͡za.βem/, /im.be.si.ɫiˈd͡za.βem/ valencià /im.be.siɫ.ɫiˈza.vem/, /im.be.si.ɫiˈza.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

imbecil·litzàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de imbecil·litzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·be·cil·lit·zà·vem (6)
# imbecil·litzàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡za.βəw/, /im.bə.si.ɫiˈd͡za.βəw/ balear /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡za.vəw/ Occidental: nord-occidental /im.be.siɫ.ɫiˈd͡za.βew/, /im.be.si.ɫiˈd͡za.βew/ valencià /im.be.siɫ.ɫiˈza.vew/, /im.be.si.ɫiˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

imbecil·litzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de imbecil·litzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·be·cil·lit·zà·veu (6)
# imbecil·litzés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡zes/, /im.bə.si.ɫiˈd͡zes/ balear /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡zes/ Occidental: nord-occidental /im.be.siɫ.ɫiˈd͡zes/, /im.be.si.ɫiˈd͡zes/ valencià /im.be.siɫ.ɫiˈzes/, /im.be.si.ɫiˈzes/
   * Rimes: -es

### Verb

imbecil·litzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbecil·litzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbecil·litzar.

#### Variants

* [1] imbecil·litzàs, imbecil·litzara
* [2] imbecil·litzàs, imbecil·litzara

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·be·cil·lit·zés (5)
# imbecil·litzéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡ze.səm/, /im.bə.si.ɫiˈd͡ze.səm/ balear /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡ze.səm/ Occidental: nord-occidental /im.be.siɫ.ɫiˈd͡ze.sem/, /im.be.si.ɫiˈd͡ze.sem/ valencià /im.be.siɫ.ɫiˈze.sem/, /im.be.si.ɫiˈze.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

imbecil·litzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbecil·litzar.

#### Variants

* imbecil·litzéssim, imbecil·litzàssim, imbecil·litzàssem, imbecil·litzàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·be·cil·lit·zés·sem (6)
# imbecil·litzésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡ze.səw/, /im.bə.si.ɫiˈd͡ze.səw/ balear /im.bə.siɫ.ɫiˈd͡ze.səw/ Occidental: nord-occidental /im.be.siɫ.ɫiˈd͡ze.sew/, /im.be.si.ɫiˈd͡ze.sew/ valencià /im.be.siɫ.ɫiˈze.sew/, /im.be.si.ɫiˈze.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

imbecil·litzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imbecil·litzar.

#### Variants

* imbecil·litzéssiu, imbecil·litzàssiu, imbecil·litzàsseu, imbecil·litzàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·be·cil·lit·zés·seu (6)
# incumbisses
## Català
### Verb

incumbisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incumbir.
# incumbixen
## Català
### Verb

incumbixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de incumbir.
# incumbixes
## Català
### Verb

incumbixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de incumbir.
# incumbissin
## Català
### Verb

incumbissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incumbir.
# incumbissis
## Català
### Verb

incumbissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incumbir.
# incumbissen
## Català
### Verb

incumbissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incumbir.
# incumbiu
## Català
### Verb

incumbiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de incumbir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb incumbir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb incumbir.
# incumbix
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kumˈbiʃ/
   * Rimes: -iʃ

### Verb

incumbix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de incumbir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb incumbir.
# il·lusionarien
## Català
### Verb

il·lusionarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de il·lusionar.
# il·lusionasses
## Català
### Verb

il·lusionasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lusionar.
# il·lusionassin
## Català
### Verb

il·lusionassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lusionar.
# il·lusionaries
## Català
### Verb

il·lusionaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de il·lusionar.
# il·lusionaré
## Català
### Verb

il·lusionaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de il·lusionar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·si·o·na·ré (6)
* Anagrama: llisonaríeu
# il·lusionarà
## Català
### Verb

il·lusionarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de il·lusionar.
# il·lusionaràs
## Català
### Verb

il·lusionaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de il·lusionar.
# il·lusionaríeu
## Català
### Verb

il·lusionaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de il·lusionar.
# il·lusionassen
## Català
### Verb

il·lusionassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·lusionar.
# insignem
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.sɪ.ŋnɛm/

### Adjectiu

īnsignem
* acusatiu masculí/femení singular de īnsignis
# insigni
## Italià

   * Pronúncia: /inˈsiɲ.ɲi/

### Adjectiu

insigni inv. pl.
* forma plural de insigne

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.sɪ.ŋniː/

### Adjectiu

īnsignī
* datiu masculí/femení/neutre singular de īnsignis
* ablatiu masculí/femení/neutre singular de īnsignis

### Nom

īnsignī
* datiu singular de īnsigne
* ablatiu singular de īnsigne
# insignibus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈsɪ.ŋnɪ.bʊs/

### Adjectiu

īnsignibus
* datiu masculí/femení/neutre plural de īnsignis
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de īnsignis

### Nom

īnsignibus
* datiu plural de īnsigne
* ablatiu plural de īnsigne
# insignificant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.siŋ.ni.fiˈkan/ balear /in.siŋ.ni.fiˈkant/, /in.siŋ.ni.fiˈkan/ Occidental: nord-occidental /in.siŋ.ni.fiˈkan/ valencià /in.siɡ.ni.fiˈkant/, /in.siɡ.ni.fiˈkan/
   * Rimes: -ant
   * Etimologia: Del prefix in- i significant, segle XIX

### Adjectiu

insignificant inv. ‎(plural insignificants)
* Que no significa res, sense importància.

#### Sinònims

* insubstancial, anodí, intranscendent, exigu, nimi

#### Antònims

* important

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sig·ni·fi·cant (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)
   * Etimologia: Del prefix in- i significant.

### Adjectiu

insignificant ‎(comparatiu more insignificant, superlatiu most insignificant)
* insignificant, nimi
# insiero
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈsje.ɾo/, meridional \iŋˈsje.ɾo\
       Americà: alt /inˈsje.ɾo/, baix \iŋˈsje.ɾo\, austral /inˈsje.ɾo/
   * Rimes: -eɾo

### Verb

insiero
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb inserir
# insignior
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈsɪ.ŋnɪ.ɔr/

### Adjectiu

īnsignior m., f., īnsignius n.
* forma comparativa de īnsignis

### Declinació

Tercera declinació, variant comparatiu.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | īnsignior | īnsignius | īnsigniōrēs | īnsigniōra |
| Vocatiu | īnsignior | īnsignius | īnsigniōrēs | īnsigniōra |
| Acusatiu | īnsigniōrem | īnsignius | īnsigniōrēs | īnsigniōra |
| Genitiu | īnsigniōris | īnsigniōris | īnsigniōrum | īnsigniōrum |
| Datiu | īnsigniōrī | īnsigniōrī | īnsigniōribus | īnsigniōribus |
| Ablatiu | īnsigniōre | īnsigniōre | īnsigniōribus | īnsigniōribus |
# insigne
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /inˈsiŋ.nə/ Occidental: nord-occidental /inˈsiŋ.ne/, valencià /inˈsiɡ.ne/
   * Rimes: -iɡne
   * Etimologia: Del llatí insignis, segle XIV.

### Adjectiu

insigne inv. ‎(plural insignes)
* De fama reputada.

#### Sinònims

* il·lustre

#### Traduccions

* Castellà: insigne $^{(es)}$
* Francès: insigne $^{(fr)}$
* Italià: insigne $^{(it)}$
* Llatí: insignis $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sig·ne (3)
* Anagrama: ingenis

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \inˈsiɣ.ne\, meridional \iŋˈsiɣ.ne\
       Americà: alt /inˈsiɡ.ne/, baix \iŋˈsiɣ.ne\, austral \inˈsiɣ.ne\
   * Rimes: -iɡne

### Adjectiu

insigne inv. ‎(plural insignes)
* insigne

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sig·ne (3)

## Francès

   * Pronúncia: ???
   * Etimologia: Del llatí insignis.

### Adjectiu

insigne inv. ‎(plural insignes)
* Insigne
       "Certains des crânes les plus recherchés sont ceux ayant appartenu à des personnages insignes réputés pour leur grande spiritualité."

#### Sinònims

* illustre

### Vegeu també

* Entrada «insigne» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
* ↑ Philippe Charlier. Médecin des morts, 2008. París: Fayard, 2006, 49. ISBN 978-2-213-62722-9.

## Italià

   * Pronúncia: /inˈsiɲ.ɲe/

### Adjectiu

insigne inv. ‎(plural insigni)
* insigne

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sì·gne (3)

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.sɪ.ŋnɛ/
   * Etimologia: Derivat de īnsignis.

### Nom

īnsigne n. ‎(genitiu īnsignis)
* insígnia
* ensenya

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema i) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | īnsigne | īnsignia |
| Vocatiu | īnsigne | īnsignia |
| Acusatiu | īnsigne | īnsignia |
| Genitiu | īnsignis | īnsignium |
| Datiu | īnsignī | īnsignibus |
| Ablatiu | īnsignī | īnsignibus |

### Adjectiu

īnsigne
* nominatiu neutre singular de īnsignis
* vocatiu neutre singular de īnsignis
* acusatiu neutre singular de īnsignis
# inquietegués
## Català
### Verb

inquietegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inquietar.
# inquieteguéssom
## Català
### Verb

inquieteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inquietar.
# inquieteguéssou
## Català
### Verb

inquieteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inquietar.
# inquieteguessa
## Català
### Verb

inquieteguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inquietar.
# inquietegueu
## Català
### Verb

inquietegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb inquietar.
# inquieten
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kiˈe.tən/, occidental /iŋ.kiˈe.ten/
   * Rimes: -eten

### Verb

inquieten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de inquietar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inquietar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inquietar.
# inquieteguessen
## Català
### Verb

inquieteguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inquietar.
# inquieteguesses
## Català
### Verb

inquieteguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inquietar.
# indiquin
## Català

   * Pronúncia: /inˈdi.kin/
   * Rimes: -ikin

### Verb

indiquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb indicar.
    [Que ells/elles/vostès] indiquin o indiquen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb indicar.
    Indiquin o indiquen [ells/elles/vostès].
# indiquésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.diˈke.səw/, occidental /in.diˈke.sew/
       Informal: /in.diˈke.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

indiquésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    [Vosaltres/vós] indiquéssiu, indiquésseu, indicàsseu, indicàssiu o indicàreu.
# indiquéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.diˈke.səm/, occidental /in.diˈke.sem/
       Informal: /in.diˈke.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

indiquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    [Nosaltres] indiquéssim, indiquéssem, indicàssem, indicàssim o indicàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·qués·sem (4)
* Anagrama: mediquessin
# indiquí
## Català

   * Pronúncia: /in.diˈki/
   * Rimes: -i

### Verb

indiquí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de indicar.
    [Jo] indiquí o vaig indicar.
# indirect
## Anglès
### Adjectiu

indirect ‎(comparatiu more indirect, superlatiu most indirect)
* indirecte

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# indiqués
## Català

   * Pronúncia: /in.diˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

indiqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    [Jo] indiqués, indicàs o indicara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    [Ell/ella/vostè] indiqués, indicàs o indicara.
# indiquéssim
## Català

   * Pronúncia: /in.diˈke.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

indiquéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    [Nosaltres] indiquéssim, indiquéssem, indicàssem, indicàssim o indicàrem.
# indiquéssiu
## Català

   * Pronúncia: /in.diˈke.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

indiquéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indicar.
    [Vosaltres/vós] indiquéssiu, indiquésseu, indicàsseu, indicàssiu o indicàreu.
# indiquis
## Català

   * Pronúncia: /inˈdi.kis/
   * Rimes: -ikis

### Verb

indiquis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb indicar.
    [Que tu] indiquis o indiques; [tu] no indiquis o indiques.
# indiqué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.diˈke/, meridional \iŋ.diˈke\
       Americà: alt /in.diˈke/, baix \iŋ.diˈke\, austral /in.diˈke/
   * Rimes: -e

### Verb

indiqué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb indicar
# immergesquis
## Català
### Verb

immergesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·ges·quis (4)
* Anagrama: immergisques
# immergia
## Català
### Verb

immergia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de immergir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gi·a (4)
* Anagrama: migràiem
# immergesquin
## Català
### Verb

immergesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb immergir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·ges·quin (4)
* Anagrama: immergisquen
# immergesc
## Català
### Verb

immergesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immergir.
# immergien
## Català
### Verb

immergien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de immergir.
# immergies
## Català
### Verb

immergies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de immergir.

### Miscel·lània

* Anagrama: esgrimíem
# immergesqui
## Català
### Verb

immergesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immergir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immergir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb immergir.
# insonoritzesses
## Català
### Verb

insonoritzesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insonoritzar.
# insonoritzessin
## Català
### Verb

insonoritzessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insonoritzar.
# insonoritzessis
## Català
### Verb

insonoritzessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insonoritzar.
# insonoritzin
## Català
### Verb

insonoritzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insonoritzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insonoritzar.
# insonoritzen
## Català
### Verb

insonoritzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de insonoritzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insonoritzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insonoritzar.
# insonoritzes
## Català
### Verb

insonoritzes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de insonoritzar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb insonoritzar.
# insonoritzeu
## Català
### Verb

insonoritzeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de insonoritzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb insonoritzar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb insonoritzar.
# insonoritzi
## Català
### Verb

insonoritzi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insonoritzar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insonoritzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insonoritzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insonoritzar.
# insonoritzessen
## Català
### Verb

insonoritzessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insonoritzar.
# immortalitzares
## Català
### Verb

immortalitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de immortalitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzaria
## Català
### Verb

immortalitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de immortalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de immortalitzar.
# immortalitzam
## Català
### Verb

immortalitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de immortalitzar.
# immortalitzaren
## Català
### Verb

immortalitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de immortalitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzareu
## Català
### Verb

immortalitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de immortalitzar.
# immortalitzara
## Català
### Verb

immortalitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzaran
## Català
### Verb

immortalitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de immortalitzar.
# insalivassin
## Català
### Verb

insalivassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insalivar.
# insalivau
## Català
### Verb

insalivau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de insalivar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb insalivar.
# insalivava
## Català
### Verb

insalivava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de insalivar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de insalivar.
# insalivaves
## Català
### Verb

insalivaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de insalivar.
# insalivasses
## Català
### Verb

insalivasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insalivar.
# insalivats
## Català
### Verb

insalivats
* Participi masculí plural del verb insalivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sa·li·vats (4)
* Anagrama: altivassin
# insalivaven
## Català
### Verb

insalivaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de insalivar.
# insalivassis
## Català
### Verb

insalivassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insalivar.