OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# esteranyinéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tə.ɾə.ɲiˈne.sim/, occidental /es.te.ɾa.ɲiˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

esteranyinéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esteranyinar.

#### Variants

* esteranyinéssem, esteranyinàssim, esteranyinàssem, esteranyinàrem
# esteranyinés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tə.ɾə.ɲiˈnes/, occidental /es.te.ɾa.ɲiˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

esteranyinés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esteranyinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esteranyinar.

#### Variants

* [1] esteranyinàs, esteranyinara
* [2] esteranyinàs, esteranyinara
# esteranyinéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tə.ɾə.ɲiˈne.siw/, occidental /es.te.ɾa.ɲiˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

esteranyinéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esteranyinar.

#### Variants

* esteranyinésseu, esteranyinàssiu, esteranyinàsseu, esteranyinàreu
# esteranyín
## Català
### Verb

esteranyín
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esteranyinar.

#### Variants

* esteranyino, esteranyine, esteranyini
# estren
## Basc
### Nom

estren
* genitiu definit plural de estra
# estremíssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈmi.səm/, occidental /es.tɾeˈmi.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

estremíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* estremiguéssem, estremiguérem, estremíssim, estremírem

## Català antic
### Verb

estremíssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de estremir

#### Variants

* estremírem
# estremísseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈmi.səw/, occidental /es.tɾeˈmi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

estremísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* estremiguésseu, estremiguéreu, estremíssiu, estremíreu

## Català antic
### Verb

estremísseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de estremir

#### Variants

* estremíssets, estremírets, estremíreu
# estremíveu
## Català
### Verb

estremíveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estremir.

#### Variants

* estremiguéveu, estremíeu
# estremíreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈmi.ɾəw/, occidental /es.tɾeˈmi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

estremíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de estremir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* [1] estremiguéreu
* [2] estremiguésseu, estremiguéreu, estremíssiu, estremísseu

## Català antic
### Verb

estremíreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de estremir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de estremir

#### Variants

* [1] estremist
* [2] estremíssets, estremísseu, estremírets
# estremís
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈmis/, occidental /es.tɾeˈmis/
   * Rimes: -is

### Verb

estremís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* [1] estremigués, estremissi, estremiguera, estremira
* [2] estremigués, estremiguera, estremira

### Miscel·lània

* Anagrames: retéssim, tiréssem, triéssem

## Català antic
### Verb

estremís
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de estremir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de estremir

#### Variants

* [1] estremira
* [2] estremira
# estremíssets
## Català antic
### Verb

estremíssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de estremir

#### Variants

* estremísseu, estremírets, estremíreu
# estremíssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈmi.sim/, occidental /es.tɾeˈmi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

estremíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* estremiguéssem, estremiguérem, estremíssem, estremírem
# estremíssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.tɾəˈmi.siw/, occidental /es.tɾeˈmi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

estremíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estremir.

#### Variants

* estremiguésseu, estremiguéreu, estremísseu, estremíreu
# estomaqueguem
## Català
### Verb

estomaqueguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb estomacar.
# estomaqueguessa
## Català
### Verb

estomaqueguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb estomacar.
# estomaqueguesses
## Català
### Verb

estomaqueguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb estomacar.
# estomacàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tu.məˈka.βəw/ balear /əs.to.məˈka.vəw/, /əs.tu.məˈka.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.to.maˈka.βew/ valencià /es.to.maˈka.vew/, /es.to.maˈka.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

estomacàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de estomacar.
# estomaguet
## Occità
### Nom

estomaguet m. ‎(plural estomaguets)
* (botànica) tomaquera (Solanum lycopersicum L.)

#### Variants

* estomaquet, tomaquet

#### Sinònims

* poma d'amor, tomata

### Vegeu també

* Benoèt, Gui. Las plantas, 2008. Tolosa: IEO Edicions, 2008, p. 306. ISBN 978-2-85910-453-5.
# estomaguets
## Occità
### Nom

estomaguets m. pl.
* forma plural de estomaguet
# estomaque
## Català
### Verb

estomaque
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de estomacar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb estomacar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb estomacar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb estomacar.
# estomaqueguessen
## Català
### Verb

estomaqueguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb estomacar.
# estenguéssiu
## Català
### Verb

estenguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ten·gués·siu (4)
* Anagrames: sentiguésseu, situeguessen
# estenguéssou
## Català
### Verb

estenguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb estendre.
# estenives
## Català
### Verb

estenives
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de estendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·te·ni·ves (4)
* Anagrames: envesties, evitessen
# estenguí
## Català
### Verb

estenguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de estendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ten·guí (3)
* Anagrama: estiguen
# estenien
## Català
### Verb

estenien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de estendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·te·ni·en (4)
* Anagrama: entenies
# estenies
## Català
### Verb

estenies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de estendre.
# estenguéssom
## Català
### Verb

estenguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb estendre.
# esteniva
## Català
### Verb

esteniva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de estendre.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de estendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·te·ni·va (4)
* Anagrames: atenives, envestia, ventaies
# estenia
## Català
### Verb

estenia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de estendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de estendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·te·ni·a (4)
* Anagrames: atenies, estaien, tesaien
# esteniven
## Català
### Verb

esteniven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de estendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·te·ni·ven (4)
* Anagrames: entenives, envestien
# esvaniriva
## Català
### Verb

esvaniriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de esvanir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de esvanir.

#### Variants

* [1] esvaniria
* [2] esvaniria

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·ri·va (5)
* Anagrama: avisariven
# esvaniràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.niˈɾas/, balear /əz.və.niˈɾas/ Occidental: nord-occidental /ez.βa.niˈɾas/ valencià /ez.va.niˈɾas/, /ez.βa.niˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

esvaniràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de esvanir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·ràs (4)
* Anagrames: avaressin, sanarives, vanisares, variassen
# esvaniríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.niˈɾi.əm/, balear /əz.və.niˈɾi.əm/ Occidental: nord-occidental /ez.βa.niˈɾi.em/ valencià /ez.va.niˈɾi.em/, /ez.βa.niˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

esvaniríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de esvanir.

#### Variants

* esvanirívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·rí·em (5)
# esvaniries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.niˈɾi.əs/, balear /əz.və.niˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /ez.βa.niˈɾi.es/ valencià /ez.va.niˈɾi.es/, /ez.βa.niˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

esvaniries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de esvanir.

#### Variants

* esvanirives

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·ri·es (5)
# esvanirives
## Català
### Verb

esvanirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de esvanir.

#### Variants

* esvaniries

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·ri·ves (5)
# esvaniriven
## Català
### Verb

esvaniriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de esvanir.

#### Variants

* esvanirien

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·ri·ven (5)
# esvaniríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.niˈɾi.əw/, balear /əz.və.niˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /ez.βa.niˈɾi.ew/ valencià /ez.va.niˈɾi.ew/, /ez.βa.niˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esvaniríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esvanir.

#### Variants

* esvaniríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·rí·eu (5)
# esvaniré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.niˈɾe/, balear /əz.və.niˈɾe/ Occidental: nord-occidental /ez.βa.niˈɾe/ valencià /ez.va.niˈɾe/, /ez.βa.niˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

esvaniré
* Primera persona del singular (jo) del futur de esvanir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·ré (4)
* Anagrames: avenir-se, envaïres, enviar-se, enviares, esvaïren, reenviàs, vesarien
# esvanirívem
## Català
### Verb

esvanirívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de esvanir.

#### Variants

* esvaniríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·rí·vem (5)
# esvanirà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bə.niˈɾa/, balear /əz.və.niˈɾa/ Occidental: nord-occidental /ez.βa.niˈɾa/ valencià /ez.va.niˈɾa/, /ez.βa.niˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

esvanirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de esvanir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·va·ni·rà (4)
* Anagrames: arniaves, avinares, avisaren, envairàs, enviaràs, esvairan, vanaries, vanisaré
# escaiéveu
## Català
### Verb

escaiéveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escaure.

#### Variants

* esquèieu, esquéieu
# escala de sancions
## Català
### Nom

escala de sancions f. ‎(plural escales de sancions)
* (voleibol) Classificació de les sancions previstes per conducta incorrecta ordenades segons la gravetat de la falta.

#### Traduccions

* Anglès: sanction scale $^{(en)}$
* Castellà: escala de sanciones $^{(es)}$
* Francès: échelle des sanctions $^{(fr)}$

### Vegeu també

* escala de sancions. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# escala actitudinal
## Castellà
### Nom

escala actitudinal f. ‎(plural escalas actitudinales)
* escala d'actitud

#### Sinònims

* escala de actitud

### Vegeu també

* escala actitudinal. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# escala d'actitud
## Català
### Nom

escala d'actitud f. ‎(plural escales d'actitud)
* Escala per a mesurar, generalment amb un qüestionari, les actituds d'un subjecte a partir de les reaccions que les preguntes li provoquen.

#### Notes

Les escales d'actitud més utilitzades són les de Thurstone, Likert, Guttman, Osgood i diferencial semàntic.

#### Traduccions

* Anglès: attitude scale $^{(en)}$
* Castellà: escala actitudinal $^{(es)}$, escala de actitud $^{(es)}$
* Francès: échelle d'attitude $^{(fr)}$, échelle d'attitudes $^{(fr)}$

### Vegeu també

* escala d'actitud. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# escala de sanciones
## Castellà
### Nom

escala de sanciones f. ‎(plural escalas de sanciones)
* (voleibol) escala de sancions

### Vegeu també

* escala de sanciones. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# escala i corda
## Català
### Nom

escala i corda f.
* (pilota valenciana) Modalitat de joc directe practicada en un trinquet entre dos adversaris o dos equips de dos o tres jugadors més la possibilitat d'un feridor, que consisteix a fer passar la pilota per sobre la corda central durant el joc, colpejant-la de volea o després del primer bot, i a fer-la arribar al dau contrari en ferir.

#### Notes

En l'escala i corda s'utilitza una pilota de vaqueta.

#### Traduccions

* Castellà: escala i corda $^{(es)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* escala i corda. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.

## Castellà
### Nom

escala i corda f.
* (pilota valenciana) escala i corda

### Vegeu també

* escala i corda. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# escala cromàtica
## Català

   * Etimologia: De escala i cromàtica

### Nom

escala cromàtica f. ‎(plural escales cromàtiques)
* Escala musical integrada per dotze sons, tots aquests separats per una distància d'un semitò.

#### Traduccions

* Anglès: chromatic scale $^{(en)}$
* Castellà: escala cromática $^{(es)}$
* Francès: échelle chromatique $^{(fr)}$
* Italià: scala cromatica $^{(it)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
# escala de actitud
## Castellà
### Nom

escala de actitud f. ‎(plural escalas de actitud)
* escala d'actitud

#### Sinònims

* escala actitudinal

### Vegeu també

* escala de actitud. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# examino
## Català

   * Pronúncia: central /əɡ.zəˈmi.nu/, occidental /eɡ.zaˈmi.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

examino
* (central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de examinar.

#### Variants

* examine (valencià)
* examini (septentrional)
* examín (balear, alguerès)

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·xa·mi·no (4)
* Heterograma de 7 lletres (aeimnox)
* Anagrama: amoixen

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ek.saˈmi.no/
       Americà: alt /ek.s(a)ˈmi.no/, baix /ek.saˈmi.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

examino
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb examinar

## Llatí

   * Pronúncia: /ɛksˈaː.mɪ.noː/
   * Etimologia: Derivat de exigo.

### Verb

exāminō ‎(1a present$^?$), exāminās ‎(2a present), exāmināre ‎(infinitiu), exāmināvī ‎(perfet), exāminātum ‎(supí)
* pesar
* examinar
* investigar
# examinavi
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛks.aː.mɪˈnaː.wiː/

### Verb

exāmināvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de exāminō
# examinee
## Anglès
### Nom

examinee ‎(plural examinees)
* examinand

### Vegeu també

* examinee. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# examiners
## Anglès
### Nom

examiners
* forma plural de examiner
# examinees
## Anglès
### Nom

examinees
* forma plural de examinee
# example
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪɡˈzɑːmpəl/ àudio (EUA)

### Nom

example ‎(plural examples)
* exemple

### Vegeu també

* example. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# examinatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛks.aː.mɪˈnaː.tʊm/

### Verb

exāminātum
* supí acusatiu de exāminō
# examiner
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪɡˈzæmɪnə/

### Nom

examiner ‎(plural examiners)
* examinador

### Vegeu també

* examiner. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# examiné
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /ek.sa.miˈne/
       Americà: alt /ek.s(a).miˈne/, baix /ek.sa.miˈne/
   * Rimes: -e

### Verb

examiné
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb examinar
# examples
## Anglès
### Nom

examples
* forma plural de example
# evitàrem
## Català
### Verb

evitàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de evitar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·vi·tà·rem (4)
* Anagrames: atrevíem, iteràvem, traiévem, vetaríem
# evitàreu
## Català
### Verb

evitàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de evitar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·vi·tà·reu (4)
* Anagrames: atrevíeu, iteràveu, traiéveu, vetaríeu
# evitàssiu
## Català
### Verb

evitàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.
# evità
## Català
### Verb

evità
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de evitar.
# evitàssem
## Català
### Verb

evitàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·vi·tàs·sem (4)
* Anagrama: estimaves
# evitàsseu
## Català
### Verb

evitàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.
# evitàssim
## Català
### Verb

evitàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.
# evitàieu
## Català
### Verb

evitàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de evitar.
# evitàs
## Català
### Verb

evitàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb evitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·vi·tàs (3)
* Heterograma de 6 lletres (aeistv)
* Anagrames: estavi, esvaït, tesavi, vestia
# escloscàssem
## Català
### Verb

escloscàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escloscar.

#### Variants

* esclosquéssim, esclosquéssem, escloscàssim, escloscàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·càs·sem (4)
# escloscàsseu
## Català
### Verb

escloscàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escloscar.

#### Variants

* esclosquéssiu, esclosquésseu, escloscàssiu, escloscàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·càs·seu (4)
# esclosquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɫɔs.kən/, occidental /esˈkɫɔs.ken/
   * Rimes: -ɔsken

### Verb

esclosquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de escloscar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb escloscar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb escloscar.

#### Variants

* [2] esclosquin
* [3] esclosquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·quen (3)
# escloscàssiu
## Català
### Verb

escloscàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escloscar.

#### Variants

* esclosquéssiu, esclosquésseu, escloscàsseu, escloscàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·càs·siu (4)
# esclosquem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫusˈkɛm/ balear /əs.kɫosˈkəm/, /əs.kɫusˈkɛm/ Occidental: /es.kɫosˈkem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

esclosquem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de escloscar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb escloscar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb escloscar.

#### Variants

* [1] escloscam

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·quem (3)
# escloscàssim
## Català
### Verb

escloscàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escloscar.

#### Variants

* esclosquéssim, esclosquéssem, escloscàssem, escloscàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·càs·sim (4)
# escloscàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫusˈka.βəw/ balear /əs.kɫosˈka.vəw/, /əs.kɫusˈka.vəw/ Occidental: nord-occidental /es.kɫosˈka.βew/ valencià /es.kɫosˈka.vew/, /es.kɫosˈka.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

escloscàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·cà·veu (4)
# esclosques
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɫɔs.kəs/, occidental /esˈkɫɔs.kes/
   * Rimes: -ɔskes

### Verb

esclosques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de escloscar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escloscar.

#### Variants

* [2] esclosquis

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·ques (3)
# escloscàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kɫusˈka.βəm/ balear /əs.kɫosˈka.vəm/, /əs.kɫusˈka.vəm/ Occidental: nord-occidental /es.kɫosˈka.βem/ valencià /es.kɫosˈka.vem/, /es.kɫosˈka.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

escloscàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de escloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·cà·vem (4)
# esclosque
## Català
### Verb

esclosque
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escloscar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb escloscar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb escloscar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb escloscar.

#### Variants

* [1] esclosco, esclosqui, esclosc
* [2] esclosqui
* [3] esclosqui
* [4] esclosqui

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·clos·que (3)
# esters
## Anglès
### Nom

esters
* forma plural de ester

## Francès

   * Pronúncia: /ɛsˈtɛʁ/

### Nom

esters m. pl.
* forma plural de ester
# estes
## Català

   * Pronúncia: occidental /ˈes.tes/
   * Rimes: -estes

### Adjectiu

estes f. pl.
* Forma plural de esta.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·tes (2)
* Anagrames: setes, teses, tesés

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈes.tes/, meridional /ˈeh.teh/
       Americà: alt /ˈes.t(e)s/, baix /ˈeh.teh/, austral /ˈeh.tes/
   * Rimes: -estes

### Nom

estes m. pl.
* forma plural de este
# estesades
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.təˈza.ðəs/, occidental /es.teˈza.ðes/
   * Rimes: -ades

### Nom

estesades f. pl.
* Forma plural de estesada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·te·sa·des (4)
* Anagrama: desassetè
# estesalls
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.təˈzaʎs/ Occidental: nord-occidental /es.teˈzaʎs/ valencià /es.teˈzaʎs/, /es.teˈzaʎʃ/
   * Rimes: -aʎs

### Nom

estesalls m. pl.
* Forma plural de estesall.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·te·salls (3)
* Anagrames: llestessa, tallesses