OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# infinit
## Català

   * Pronúncia: /iɱ.fiˈnit/
   * Rimes: -it
   * Etimologia: Del llatí infinītus, segle XIV.

### Adjectiu

infinit m. ‎(femení infinita, plural masculí infinits, plural femení infinites)
* Que sembla no tenir fi.
    Aquell home té una paciència infinita.

#### Traduccions

* Alemany: unendlich $^{(de)}$
* Anglès: infinite $^{(en)}$
* Castellà: infinito $^{(es)}$
* Francès: infini $^{(fr)}$
* Italià: infinito $^{(it)}$

### Nom

infinit m. ‎(plural infinits)
* (matemàtiques) Valor més gran que qualsevol altre.
* Zona cap a la qual tendeix la matèria en moviment que conforma l'univers.
* (matemàtiques) Conjunt que pot mantenir una correspondència bijectiva amb un subconjunt seu.
* (matemàtiques) Tipus de successions a les quals sempre es pot afegir un número, símbol: ∞.

### Adverbi

infinit
* moltíssim
    T'agradarà infinit, aquest regal!

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fi·nit (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# infinitae
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fiːˈniː.taj/

### Adjectiu

īnfīnītae
* nominatiu femení plural de īnfīnītus
* vocatiu femení plural de īnfīnītus
* genitiu femení singular de īnfīnītus
* datiu femení singular de īnfīnītus
# infinitam
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.fiːˈniː.tam/

### Adjectiu

īnfīnītam
* acusatiu femení singular de īnfīnītus
# infiltréssem
## Català
### Verb

infiltréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# albaninoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.baˈni.noj/

### Nom

albaninoj
* forma plural de albanino
# albaninojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.baˈni.nojn/

### Nom

albaninojn
* acusatiu plural de albanino
# albanische
## Alemany

   * Pronúncia: /alˈbaːnɪʃə/

### Adjectiu

albanische
* forma declinada de albanisch
# albanischem
## Alemany

   * Pronúncia: /alˈbaːnɪʃm̩/

### Adjectiu

albanischem
* forma declinada de albanisch
# albanischen
## Alemany

   * Pronúncia: /alˈbaːnɪʃn̩/

### Adjectiu

albanischen
* forma declinada de albanisch
# albanischer
## Alemany

   * Pronúncia: /alˈbaːnɪʃɐ/ àudio

### Adjectiu

albanischer
* forma comparativa de albanisch
# albanischerem
## Alemany

   * Pronúncia: /alˈbaːnɪʃəʀəm/

### Adjectiu

albanischerem
* forma declinada de albanisch
# albaninon
## Esperanto

   * Pronúncia: /al.baˈni.non/

### Nom

albaninon
* acusatiu de albanino
# albanischere
## Alemany

   * Pronúncia: /alˈbaːnɪʃəʀə/

### Adjectiu

albanischere
* forma declinada de albanisch
# amalgamatarantz
## Basc
### Nom

amalgamatarantz
* al·latiu direccional indefinit de amalgama
# amalgamatatik
## Basc
### Nom

amalgamatatik
* ablatiu indefinit de amalgama
# amalgamatevi
## Italià
### Verb

amalgamatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de amalgamarsi
# amalgamati
## Italià
### Verb

amalgamati
* participi passat masculí plural de amalgamare
# amalgamatara
## Basc
### Nom

amalgamatara
* al·latiu indefinit de amalgama
# amalgamataraino
## Basc
### Nom

amalgamataraino
* terminatiu indefinit de amalgama
# amalgamatasi
## Italià
### Verb

amalgamatasi
* participi passat femení singular de amalgamarsi
# amalgamatesi
## Italià
### Verb

amalgamatesi
* participi passat femení plural de amalgamarsi
# amalgamatik
## Basc
### Nom

amalgamatik
* ablatiu definit singular de amalgama
# amalgamate
## Italià
### Verb

amalgamate
* participi passat femení plural de amalgamare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de amalgamare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de amalgamare
# aliatule
## Romanès
### Nom

aliatule
* vocatiu singular de aliat
# aliau
## Català
### Verb

aliau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aliar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aliar.
# aliava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫiˈa.βə/, balear /ə.ɫiˈa.və/ Occidental: nord-occidental /a.ɫiˈa.βa/ valencià /a.ɫiˈa.va/, /a.ɫiˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

aliava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aliar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aliar.
# aliaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫiˈa.βəs/, balear /ə.ɫiˈa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ɫiˈa.βes/ valencià /a.ɫiˈa.ves/, /a.ɫiˈa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aliaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aliar.
# aliavi
## Català
### Verb

aliavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aliar.
# aliavo
## Català
### Verb

aliavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·a·vo (4)
* Anagrames: oliava, volaia
# aliați
## Romanès
### Nom

aliați
* forma plural de aliat
# aliatului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

aliatului
* genitiu i datiu definit singular de aliat
# aliată
## Romanès
### Nom

aliată f. ‎(plural aliate)
* forma femenina de aliat

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | aliată | aliata | (niște) | aliate | aliatele |
| Genitiu-datiu | (unei) | aliate | aliatei | (unor) | aliate | aliatelor |
| Vocatiu | | aliată, aliato | aliată, aliato | | aliatelor | aliatelor |
# aliaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɫiˈa.βən/, balear /ə.ɫiˈa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ɫiˈa.βen/ valencià /a.ɫiˈa.ven/, /a.ɫiˈa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aliaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aliar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·a·ven (4)
* Anagrames: alenavi, alevina, lineava
# agobiades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.βiˈa.ðəs/ balear /ə.ɣo.biˈa.ðəs/, /ə.ɣu.biˈa.ðəs/ Occidental: /a.ɣo.biˈa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

agobiades
* Participi femení plural del verb agobiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·a·des (5)
# agobiam
## Català
### Verb

agobiam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de agobiar.

#### Variants

* agobiem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·am (4)
# agobiares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.βiˈa.ɾəs/ balear /ə.ɣo.biˈa.ɾəs/, /ə.ɣu.biˈa.ɾəs/ Occidental: /a.ɣo.biˈa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

agobiares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de agobiar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agobiar.

#### Variants

* [2] agobiessis, agobiesses, agobiassis, agobiasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·a·res (5)
* Anagrama: abrogaies
# agobiaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.βi.əˈɾan/ balear /ə.ɣo.bi.əˈɾan/, /ə.ɣu.bi.əˈɾan/ Occidental: /a.ɣo.bi.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

agobiaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de agobiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·a·ran (5)
# agobiarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.βi.əˈɾɛm/ balear /ə.ɣo.bi.əˈɾəm/, /ə.ɣu.bi.əˈɾɛm/ Occidental: /a.ɣo.bi.aˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

agobiarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de agobiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·a·rem (5)
* Anagrama: abrogàiem
# agobiaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.βiˈa.ɾən/ balear /ə.ɣo.biˈa.ɾən/, /ə.ɣu.biˈa.ɾən/ Occidental: /a.ɣo.biˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

agobiaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de agobiar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agobiar.

#### Variants

* [2] agobiessin, agobiessen, agobiassin, agobiassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·a·ren (5)
* Anagrames: abrogaien, bonegaria
# agobiareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.βi.əˈɾɛw/ balear /ə.ɣo.bi.əˈɾəw/, /ə.ɣu.bi.əˈɾɛw/ Occidental: /a.ɣo.bi.aˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

agobiareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de agobiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·a·reu (5)
* Anagrama: abrogàieu
# agobiant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣu.βiˈan/ balear /ə.ɣo.biˈant/, /ə.ɣu.biˈan/ Occidental: nord-occidental /a.ɣo.βiˈan/ valencià /a.ɣo.biˈant/, /a.ɣo.βiˈan/
   * Rimes: -ant

### Verb

agobiant
* Gerundi del verb agobiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·ant (4)
# agobiara
## Català
### Verb

agobiara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agobiar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agobiar.

#### Variants

* [1] agobiés, agobiàs
* [2] agobiés, agobiàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·go·bi·a·ra (5)
* Anagrama: abrogaia
# insurreccionassis
## Català
### Verb

insurreccionassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb insurreccionar.
# insurreccionaves
## Català
### Verb

insurreccionaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de insurreccionar.
# insurreccionen
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.su.rək.siˈo.nən/, occidental /in.su.rek.siˈo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

insurreccionen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de insurreccionar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb insurreccionar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb insurreccionar.
# insurreccionau
## Català
### Verb

insurreccionau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de insurreccionar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb insurreccionar.
# insurreccione
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.su.rək.siˈo.nə/, occidental /in.su.rek.siˈo.ne/
   * Rimes: -one

### Verb

insurreccione
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insurreccionar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb insurreccionar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb insurreccionar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb insurreccionar.
# insurreccionava
## Català
### Verb

insurreccionava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de insurreccionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de insurreccionar.
# insurreccionaven
## Català
### Verb

insurreccionaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de insurreccionar.
# inspires
## Català

   * Pronúncia: oriental /insˈpi.ɾəs/, occidental /insˈpi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

inspires
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de inspirar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·pi·res (3)
* Anagrames: perissin, piressin

## Anglès
### Verb

inspires
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de inspire
# inspiressin
## Català
### Verb

inspiressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspiren
## Català

   * Pronúncia: oriental /insˈpi.ɾən/, occidental /insˈpi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

inspiren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de inspirar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inspirar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb inspirar.
# inspireguéssom
## Català
### Verb

inspireguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspiressen
## Català
### Verb

inspiressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspiresses
## Català
### Verb

inspiresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspiressi
## Català
### Verb

inspiressi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspireguéssou
## Català
### Verb

inspireguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.
# inspiressa
## Català
### Verb

inspiressa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·pi·res·sa (4)
* Anagrama: aspiressin
# impugnares
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋˈna.ɾəs/, occidental /im.puŋˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

impugnares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de impugnar.
    [Tu] impugnares o vas/vares impugnar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.
    Forma valenciana: [tu] impugnessis, impugnesses, impugnasses, impugnassis o impugnares.
# impugnarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋ.nəˈɾi.ən/, occidental /im.puŋ.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

impugnarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de impugnar.
# impugnaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋ.nəˈɾi.əs/, occidental /im.puŋ.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

impugnaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de impugnar.
# impugnara
## Català

   * Pronúncia: valencià /im.puŋˈna.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

impugnara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.
    [Jo] impugnés, impugnàs o impugnara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.
    [Ell/ella/vostè] impugnés, impugnàs o impugnara.
# impugnare
## Italià

   * Pronúncia: /im.puɲˈɲaː.re/
   * Etimologia: Del llatí impugnare.

### Verb

impugnare trans.
* empunyar
* impugnar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pu·gnà·re (4)
* Heterograma de 9 lletres (aegimnpru)

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pʊˈŋnaː.rɛ/

### Verb

impugnāre
* infinitiu del present actiu de impugnō
# impugnareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋ.nəˈɾɛw/, occidental /im.puŋ.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

impugnareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de impugnar.
# impugnaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋ.nəˈɾan/, occidental /im.puŋ.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

impugnaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de impugnar.
# impugnarem
## Català

   * Pronúncia: oriental //imˈpuŋ.nəˈrɛm/, occidental /im.puŋ.naˈɾem/
   * Rimes: -em

### Verb

impugnarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de impugnar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pug·na·rem (4)
* Anagrama: mamprenguí
# impugnaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.puŋ.nəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /im.puŋ.naˈɾi.ɛ/, /im.puŋ.naˈɾi.e/ valencià /im.puŋ.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

impugnaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de impugnar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de impugnar.
# impugnaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋˈna.ɾən/, occidental /im.puŋˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

impugnaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de impugnar.
    [Ells/elles/vostès] impugnaren o van/varen impugnar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] impugnessin, impugnessen, impugnassen, impugnassin o impugnaren.
# intervertirà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bər.tiˈɾa/, balear /in.təɾ.vəɾ.tiˈɾa/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βer.tiˈɾa/ valencià /in.teɾ.veɾ.tiˈɾa/, /in.teɾ.βeɾ.tiˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

intervertirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de intervertir.
# intervertiré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bər.tiˈɾe/, balear /in.təɾ.vəɾ.tiˈɾe/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βer.tiˈɾe/ valencià /in.teɾ.veɾ.tiˈɾe/, /in.teɾ.βeɾ.tiˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

intervertiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de intervertir.
# intervertiries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bər.tiˈɾi.əs/, balear /in.təɾ.vəɾ.tiˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βer.tiˈɾi.es/ valencià /in.teɾ.veɾ.tiˈɾi.es/, /in.teɾ.βeɾ.tiˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

intervertiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de intervertir.
# intervertiràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bər.tiˈɾas/, balear /in.təɾ.vəɾ.tiˈɾas/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βer.tiˈɾas/ valencià /in.teɾ.veɾ.tiˈɾas/, /in.teɾ.βeɾ.tiˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

intervertiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de intervertir.
# intervertiríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bər.tiˈɾi.əw/, balear /in.təɾ.vəɾ.tiˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βer.tiˈɾi.ew/ valencià /in.teɾ.veɾ.tiˈɾi.ew/, /in.teɾ.βeɾ.tiˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

intervertiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de intervertir.
# intervertiria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bər.tiˈɾi.ə/, balear /in.təɾ.vəɾ.tiˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βer.tiˈɾi.a/ valencià /in.teɾ.veɾ.tiˈɾi.a/, /in.teɾ.βeɾ.tiˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

intervertiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de intervertir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de intervertir.
# intervertirien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bər.tiˈɾi.ən/, balear /in.təɾ.vəɾ.tiˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βer.tiˈɾi.en/ valencià /in.teɾ.veɾ.tiˈɾi.en/, /in.teɾ.βeɾ.tiˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

intervertirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de intervertir.
# intervertisca
## Català
### Verb

intervertisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb intervertir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb intervertir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb intervertir.
# intervertisc
## Català
### Verb

intervertisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intervertir.
# alicatado
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.li.kaˈta.ðo\, meridional \a.li.kaˈta.(ð)o\
       Americà: alt /a.li.k(a)ˈta.do/, baix \a.li.kaˈta.ðo\
   * Rimes: -ado

### Nom

alicatado m. ‎(plural alicatados)
* alicatat

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·ca·ta·do (5)

### Vegeu també

* alicatado. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# aliații
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

aliații
* nominatiu i acusatiu definit plural de aliat
# alibamu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫiˈβa.mu/, occidental /a.ɫiˈba.mu/

### Nom

alibamu m. ‎(només en singular)
* Sinònim de alabama.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·ba·mu (4)
* Anagrama: Biumala

### Vegeu també

* Obres de referència: Termcat
# alicantina
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.li.kanˈti.na/, meridional \a.li.kaŋˈti.na\
       Americà: alt /a.li.k(a)nˈti.na/, baix \a.li.kaŋˈti.na\, austral /a.li.kanˈti.na/
   * Rimes: -ina

### Adjectiu

alicantina f. ‎(plural alicantinas)
* forma femenina de alicantino

### Nom

alicantina f. ‎(plural alicantinas)
* forma femenina de alicantino
# alicantinos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.li.kanˈti.nos/, meridional \a.li.kaŋˈti.noh\
       Americà: alt /a.li.kanˈti.n(o)s/, baix \a.li.kaŋˈti.noh\, austral /a.li.kanˈti.nos/
   * Rimes: -inos

### Adjectiu

alicantinos m. pl.
* forma plural de alicantino

### Nom

alicantinos m. pl.
* forma plural de alicantino
# aliaților
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

aliaților
* genitiu i datiu definit plural de aliat
* vocatiu plural de aliat
# alicantinas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.li.kanˈti.nas/, meridional \a.li.kaŋˈti.nah\
       Americà: alt /a.li.kanˈti.n(a)s/, baix \a.li.kaŋˈti.nah\, austral /a.li.kanˈti.nas/
   * Rimes: -inas

### Adjectiu

alicantinas f. pl.
* forma plural de alicantina
# alicantino
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.li.kanˈti.no/, meridional \a.li.kaŋˈti.no\
       Americà: alt /a.li.k(a)nˈti.no/, baix \a.li.kaŋˈti.no\, austral /a.li.kanˈti.no/
   * Rimes: -ino
   * Etimologia: De Alicante i el sufix -ino.

### Adjectiu

alicantino m. ‎(femení alicantina, plural masculí alicantinos, plural femení alicantinas)
* alacantí

### Nom

alicantino m. ‎(plural alicantinos, femení alicantina)
* alacantí

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·can·ti·no (5)
# alicatados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.li.kaˈta.ðos\, meridional \a.li.kaˈta.(ð)oh\
       Americà: alt /a.li.k(a)ˈta.dos/, baix \a.li.kaˈta.ðoh\, austral \a.li.kaˈta.ðos\
   * Rimes: -ados

### Nom

alicatados m. pl.
* forma plural de alicatado
# alicate
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.liˈka.te/
       Americà: alt /a.liˈka.t(e)/, baix /a.liˈka.te/
   * Rimes: -ate
   * Etimologia: De l'àrab andalusí اللَقَّاط‎ ‎(allaqqát), de l'àrab اللَقَّاط‎.

### Nom

alicate m. ‎(plural alicates)
* (normalment en plural) alicates

#### Relacionats

* alicatar

### Verb

alicate
* primera persona del singular (yo) del present de subjuntiu del verb alicatar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del present de subjuntiu del verb alicatar
* tercera persona del singular (él, ella, usted) de l'imperatiu del verb alicatar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·ca·te (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre alicate
# alienades
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫi.əˈna.ðəs/, occidental /a.ɫi.eˈna.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

alienades
* Participi femení plural del verb alienar.
    Alienades [elles/aquelles]...; [les he...] alienat o alienades.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·e·na·des (5)
* Anagrama: alineades
# alienaia
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ɫi.eˈna.jɛ/, /a.ɫi.eˈna.je/

### Verb

alienaia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de alienar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [jo] alienava.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de alienar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ell/ella/vostè] alienava.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·e·na·ia (5)
* Anagrama: alineaia
# alienam
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɫi.əˈnam/
   * Rimes: -am

### Verb

alienam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de alienar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] alienem o alienam.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·li·e·nam (4)
* Anagrames: alineam, Meliana

## Llatí

   * Pronúncia: /a.lɪˈeː.nam/

### Adjectiu

aliēnam
* acusatiu femení singular de aliēnus
# alienammo
## Italià
### Verb

alienammo
* primera persona plural (noi) del passat de alienare
# alienando
## Italià
### Verb

alienando
* gerundi de alienare
# alienae
## Llatí

   * Pronúncia: /a.lɪˈeː.naj/

### Adjectiu

aliēnae
* nominatiu femení plural de aliēnus
* vocatiu femení plural de aliēnus
* genitiu femení singular de aliēnus
* datiu femení singular de aliēnus
# alienandosi
## Italià
### Verb

alienandosi
* gerundi de alienarsi
# alienai
## Italià
### Verb

alienai
* primera persona singular (io) del passat de alienare