OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# interactuaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tə.ɾək.tuˈa.βəs/, balear /in.tə.ɾək.tuˈa.vəs/ Occidental: nord-occidental /in.te.ɾak.tuˈa.βes/ valencià /in.te.ɾak.tuˈa.ves/, /in.te.ɾak.tuˈa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

interactuaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de interactuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ac·tu·a·ves (6)
# interactuassis
## Català
### Verb

interactuassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb interactuar.

#### Variants

* interactuessis, interactuesses, interactuasses, interactuares

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ac·tu·as·sis (6)
# interactuat
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tə.ɾək.tuˈat/, occidental /in.te.ɾak.tuˈat/
   * Rimes: -at

### Verb

interactuat
* Participi masculí singular del verb interactuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ac·tu·at (5)
# interactuau
## Català
### Verb

interactuau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de interactuar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb interactuar.

#### Variants

* [1] interactueu
* [2] interactueu

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ac·tu·au (5)
# interactuassin
## Català
### Verb

interactuassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb interactuar.

#### Variants

* interactuessin, interactuessen, interactuassen, interactuaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ac·tu·as·sin (6)
# interactuats
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tə.ɾək.tuˈats/, occidental /in.te.ɾak.tuˈats/
   * Rimes: -ats

### Verb

interactuats
* Participi masculí plural del verb interactuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ac·tu·ats (5)
# interactuava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tə.ɾək.tuˈa.βə/, balear /in.tə.ɾək.tuˈa.və/ Occidental: nord-occidental /in.te.ɾak.tuˈa.βa/ valencià /in.te.ɾak.tuˈa.va/, /in.te.ɾak.tuˈa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

interactuava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de interactuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de interactuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ac·tu·a·va (6)
# interactue
## Català
### Verb

interactue
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de interactuar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb interactuar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb interactuar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb interactuar.

#### Variants

* [1] interactuo, interactuï, interactuu
* [2] interactuï
* [3] interactuï
* [4] interactuï

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ac·tu·e (5)
# insinuàssim
## Català
### Verb

insinuàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
# insinué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.siˈnwe/, meridional \iŋ.siˈnwe\
       Americà: alt /in.s(i)ˈnwe/, baix \iŋ.siˈnwe\, austral /in.siˈnwe/
   * Rimes: -e

### Verb

insinué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb insinuar
# insinuàssiu
## Català
### Verb

insinuàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
# insinuàveu
## Català
### Verb

insinuàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de insinuar.
# insinuàssem
## Català
### Verb

insinuàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
# insinuàsseu
## Català
### Verb

insinuàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
# insinués
## Català
### Verb

insinués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.

### Miscel·lània

* Anagrama: ninéssiu
# insinuéssem
## Català
### Verb

insinuéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insinuar.
# ingresaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.ɡɾe.saˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.ɡ(ɾe).saˈɾe\, baix \iŋ.ɡɾe.saˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

ingresaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb ingresar
# ingredient
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.ɡɾə.ðiˈen/ balear /iŋ.ɡɾə.ðiˈent/, /iŋ.ɡɾə.ðiˈen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.ɡɾe.ðiˈen/ valencià /iŋ.ɡɾe.ðiˈent/, /iŋ.ɡɾe.ðiˈen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ingredient m. ‎(plural ingredients)
* Compost d'una mescla, especialment d'un àpat.
    Els ingredients de la paella marinera. Els ingredients de la salsa de tomàquet. Els ingredients del còctel.

#### Traduccions

* Alemany: Ingredienz $^{(de)}$ f.
* Anglès: ingredient $^{(en)}$
* Àrab: مُقَوِّم $^{(ar)}$ m.
* Armeni: բաղադրամաս $^{(hy)}$ ‎(bakhadramàs)
* Búlgar: компонент $^{(bg)}$ m. ‎(komponent)
* Castellà: ingrediente $^{(es)}$ m.
* Coreà: 성분 $^{(ko)}$ ‎(seongbun)
* Eslovac: prísada $^{(sk)}$ f.
* Eslovè: sestavina $^{(sl)}$ f.
* Esperanto: ingredienco $^{(eo)}$
* Estonià: aines $^{(et)}$
* Finès: valmistusaine $^{(fi)}$
* Francès: ingrédient $^{(fr)}$ m.
* Friülà: ingredient $^{(fur)}$ m.
* Gallec: ingrediente $^{(gl)}$ m.
* Grec: συστατικό $^{(el)}$ n. ‎(sistatikó)
* Hebreu: מרכיב‎ $^{(he)}$ m.
* Hongarès: alkotórész $^{(hu)}$
* Italià: ingrediente $^{(it)}$ m.
* Japonès: 成分 $^{(ja)}$
* Kurd: kerese $^{(ku)}$
* Llatí: pars $^{(la)}$ f.
* Neerlandès: ingrediënt $^{(nl)}$ n.
* Noruec: ingrediens $^{(no)}$ m.
* Polonès: składnik $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: ingrediente $^{(pt)}$ m.
* Romanès: ingredient $^{(ro)}$ n.
* Rus: ингредие́нт $^{(ru)}$ m. ‎(ingredient)
* Serbocroat: састојак $^{(sh)}$, sastojak $^{(sh)}$ m.
* Suec: ingrediens $^{(sv)}$ c.
* Turc: içerik $^{(tr)}$
* Txec: přísada $^{(cs)}$ f.
* Vietnamita: thành phần $^{(vi)}$
* Xinès: 成份 $^{(zh)}$ ‎(chéngfèn), 材料 $^{(zh)}$ ‎(cáiliào)

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gre·di·ent (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Anglès
### Nom

ingredient ‎(plural ingredients)
* ingredient
# ingresos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋˈɡɾe.sos\, meridional \iŋˈɡɾe.soh\
       Americà: alt \iŋˈɡɾe.s(o)s\, baix \iŋˈɡɾe.soh\, austral \iŋˈɡɾe.sos\
   * Rimes: -esos

### Nom

ingresos m. pl.
* forma plural de ingreso
# ingredientes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.ɡɾeˈðjen.tes\, meridional \iŋ.ɡɾeˈðjeŋ.teh\
       Americà: alt \iŋ.ɡɾeˈdjen.t(e)s\, baix \iŋ.ɡɾeˈðjeŋ.teh\, austral \iŋ.ɡɾeˈðjen.tes\
   * Rimes: -entes

### Nom

ingredientes m. pl.
* forma plural de ingrediente
# ingredients
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.ɡɾə.ðiˈens/, occidental /iŋ.ɡɾe.ðiˈens/
   * Rimes: -ens

### Nom

ingredients m. pl.
* Forma plural de ingredient.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gre·di·ents (4)
* Anagrama: desintegrin

## Anglès
### Nom

ingredients
* forma plural de ingredient
# ingredior
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛ.dɪ.ɔr/
   * Etimologia: Del prefix in- i gradior («entrar pujant esglaons»).

### Verb

ingredior ‎(1a present$^?$), ingrederis ‎(2a present), ingredī ‎(infinitiu), ingressus sum ‎(perfet); deponent
* ingressar, entrar
* ingressar, començar un càrrec
    consulatum ingredi«ingressar en el càrrec de cònsol»

### Vegeu també

* ↑ Quintilià, De Institutione Oratoria, VI, 1-5
# ingrediente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.ɡɾeˈðjen.te\, meridional \iŋ.ɡɾeˈðjeŋ.te\
       Americà: alt \iŋ.ɡɾeˈdjen.t(e)\, baix \iŋ.ɡɾeˈðjeŋ.te\, austral \iŋ.ɡɾeˈðjen.te\
   * Rimes: -ente

### Nom

ingrediente m. ‎(plural ingredientes)
* ingredient

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gre·dien·te (4)
# ingreso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋˈɡɾe.so\
       Americà: alt \iŋˈɡɾe.s(o)\, baix \iŋˈɡɾe.so\
   * Rimes: -eso
   * Etimologia: Del llatí ingressus.

### Nom

ingreso m. ‎(plural ingresos)
* ingrés

#### Antònims

* salida

### Verb

ingreso
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb ingresar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gre·so (3)
* Heterograma de 7 lletres (eginors)
* Anagrames: gironés, ignores, ignorés, resigno, resignó

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre ingreso
# ingressa
## Català
### Verb

ingressa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de ingressar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sa (3)
* Anagrames: agrissen, engrassi, engrassí, girassen, granisse, regassin, signares

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡrɛs.saː/, /ɪŋˈɡrɛs.sa/

### Adjectiu

ingressā
* ablatiu femení singular de ingressus
ingressa
* nominatiu femení singular de ingressus
* nominatiu neutre plural de ingressus
* vocatiu femení singular de ingressus
* vocatiu neutre plural de ingressus
* acusatiu neutre plural de ingressus
# infibulis
## Català

   * Pronúncia: /iɱ.fiˈβu.ɫis/
   * Rimes: -ulis

### Verb

infibulis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infibular.
# infibulàrem
## Català
### Verb

infibulàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infibular.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
# infibulàssem
## Català
### Verb

infibulàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
# infibulo
## Català

   * Pronúncia: central /iɱ.fiˈβu.ɫu/, occidental /iɱ.fiˈbu.ɫo/
   * Rimes: -ulo

### Verb

infibulo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infibular.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fiˈβu.lo\
       Americà: alt \iɱ.f(i)ˈbu.lo\, baix \iŋ.fiˈβu.lo\, austral \iɱ.fiˈβu.lo\
   * Rimes: -ulo

### Verb

infibulo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb infibular
# infibulàsseu
## Català
### Verb

infibulàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
# infibulàs
## Català
### Verb

infibulàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
# infibulàssim
## Català
### Verb

infibulàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
# infibulin
## Català

   * Pronúncia: /iɱ.fiˈβu.ɫin/
   * Rimes: -ulin

### Verb

infibulin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infibular.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infibular.
# infibulà
## Català
### Verb

infibulà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infibular.
# infibulàreu
## Català
### Verb

infibulàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de infibular.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infibular.
# instauraríem
## Català
### Verb

instauraríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de instaurar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tau·ra·rí·em (5)
* Anagrama: miniaturares
# instauraríeu
## Català
### Verb

instauraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de instaurar.
# instauraries
## Català
### Verb

instauraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de instaurar.
# instaurasses
## Català
### Verb

instaurasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# instauraré
## Català
### Verb

instauraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de instaurar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.tau.ɾaˈɾe/, meridional \i(ŋ)h.tau.ɾaˈɾe\
       Americà: alt /ins.t(au).ɾaˈɾe/, baix \i(ŋ)h.tau.ɾaˈɾe\, austral /i(n)h.tau.ɾaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

instauraré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb instaurar
# instaurarà
## Català
### Verb

instaurarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de instaurar.
# instauraràs
## Català
### Verb

instauraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de instaurar.
# instaurassen
## Català
### Verb

instaurassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# instaurassin
## Català
### Verb

instaurassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# instaurassis
## Català
### Verb

instaurassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instaurar.
# invaginates
## Anglès
### Verb

invaginates
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de invaginate
# invaginating
## Anglès
### Verb

invaginating
* gerundi de invaginate
# invaginasses
## Català
### Verb

invaginasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# invaginassen
## Català
### Verb

invaginassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# invaginassis
## Català
### Verb

invaginassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# invaginate
## Anglès
### Verb

invaginate ‎(3a persona singular present invaginates, gerundi invaginating, passat i participi invaginated)
* invaginar
# invaginated
## Anglès
### Verb

invaginated
* passat i participi de invaginate
# invaginassin
## Català
### Verb

invaginassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb invaginar.
# inicialitzara
## Català
### Verb

inicialitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzareu
## Català
### Verb

inicialitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de inicialitzar.
# inicialitzaria
## Català
### Verb

inicialitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inicialitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inicialitzar.
# inicialitzaran
## Català
### Verb

inicialitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de inicialitzar.
# inicialitzam
## Català
### Verb

inicialitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de inicialitzar.
# inicialitzares
## Català
### Verb

inicialitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de inicialitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# inicialitzaren
## Català
### Verb

inicialitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de inicialitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inicialitzar.
# infirmité motrice cérébrale
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.fiʁ.mi.te mɔ.tʁis se.ʁeˈbʁal/

### Nom

infirmité motrice cérébrale f. ‎(plural infirmités motrices cérébrales)
* paràlisi cerebral

#### Sinònims

* IMC

### Vegeu també

* infirmité motrice cérébrale. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# infirmessis
## Català
### Verb

infirmessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infirmar.
# infirmis
## Català
### Verb

infirmis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infirmar.
# infirmeu
## Català
### Verb

infirmeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infirmar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infirmar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infirmar.
# infirmi
## Català
### Verb

infirmi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infirmar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infirmar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infirmar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infirmar.
# infirmesses
## Català
### Verb

infirmesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infirmar.
# infirmessin
## Català
### Verb

infirmessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infirmar.
# infirmin
## Català
### Verb

infirmin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infirmar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infirmar.
# infirmes
## Català
### Verb

infirmes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de infirmar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infirmar.
# infirmessen
## Català
### Verb

infirmessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infirmar.
# ironize
## Anglès
### Verb

ironize ‎(3a persona singular present ironizes, gerundi ironizing, passat i participi ironized)
* ironitzar
# ironizes
## Anglès
### Verb

ironizes
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de ironize
# irq
## Uzbek
### Nom

irq
* raça
# ironizing
## Anglès
### Verb

ironizing
* gerundi de ironize
# irracional
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.rə.si.uˈnaɫ/ balear /i.rə.si.oˈnaɫ/, /i.rə.si.uˈnaɫ/ Occidental: /i.ra.si.oˈnaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: Del llatí irrationalis.

### Adjectiu

irracional inv. ‎(plural irracionals)
* Mancat de raó.
* Passional, impulsiu, fet sense pensar.
* (matemàtiques) Relatiu o pertanyent al conjunt dels nombres irracionals.

#### Antònims

* racional

#### Traduccions

* Anglès: irrational $^{(en)}$
* Castellà: irracional $^{(es)}$
* Francès: irrationnel $^{(fr)}$ m.irrationnelle $^{(fr)}$ f.
* Italià: irrazionale $^{(it)}$
* Portuguès: irracional $^{(pt)}$

### Nom

irracional m. ‎(plural irracionals)
* (matemàtiques) nombre irracional

#### Traduccions

* Anglès: irrational $^{(en)}$
* Castellà: irracional $^{(es)}$
* Francès: irrationnel $^{(fr)}$
* Portuguès: irracional $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ir·ra·ci·o·nal (5)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /i.ra.θjoˈnal/
       Americà: alt /i.r(a).sjoˈnal/, baix /i.ra.sjoˈnal/
   * Rimes: -al

### Adjectiu

irracional inv. ‎(plural irracionales)
* irracional

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·rra·cio·nal (4)
# ironitzí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ɾu.niˈd͡zi/ balear /i.ɾo.niˈd͡zi/, /i.ɾu.niˈd͡zi/ Occidental: nord-occidental /i.ɾo.niˈd͡zi/, valencià /i.ɾo.niˈzi/
   * Rimes: -i

### Verb

ironitzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de ironitzar.
# ironized
## Anglès
### Verb

ironized
* passat i participi de ironize
# irracionales
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i.ra.θjoˈna.les/, meridional /i.ra.θjoˈna.leh/
       Americà: alt /i.ra.sjoˈna.l(e)s/, baix /i.ra.sjoˈna.leh/, austral /i.ra.sjoˈna.les/
   * Rimes: -ales

### Adjectiu

irracionales inv. pl.
* forma plural de irracional: irracionals
# instil·là
## Català
### Verb

instil·là
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·là (3)
* Anagrames: allistin, instal·li, instal·lí
# instil·làssim
## Català
### Verb

instil·làssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.
# instil·làssiu
## Català
### Verb

instil·làssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.
# instil·lo
## Català
### Verb

instil·lo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de instil·lar.
# instil·làreu
## Català
### Verb

instil·làreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de instil·lar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·là·reu (4)
* Anagrama: il·lustraien
# instil·làssem
## Català
### Verb

instil·làssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·làs·sem (4)
* Anagrames: instal·léssim, llastimessin
# instil·làsseu
## Català
### Verb

instil·làsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·làs·seu (4)
* Anagrama: instal·léssiu
# instil·làrem
## Català
### Verb

instil·làrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de instil·lar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.
# instil·làs
## Català
### Verb

instil·làs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·làs (3)
* Anagrames: instal·lis, llitassin
# instil·laria
## Català
### Verb

instil·laria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de instil·lar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de instil·lar.
# instil·laries
## Català
### Verb

instil·laries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de instil·lar.
# instil·lasses
## Català
### Verb

instil·lasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·las·ses (4)
* Anagrama: instal·lessis
# instil·laré
## Català
### Verb

instil·laré
* Primera persona del singular (jo) del futur de instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·la·ré (4)
* Anagrama: llistarien
# instil·larien
## Català
### Verb

instil·larien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de instil·lar.
# instil·laríeu
## Català
### Verb

instil·laríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de instil·lar.
# instil·larà
## Català
### Verb

instil·larà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de instil·lar.
# instil·laràs
## Català
### Verb

instil·laràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·la·ràs (4)
* Anagrama: artillassin
# instil·lassen
## Català
### Verb

instil·lassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb instil·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·til·las·sen (4)
* Anagrama: instal·lessin
# isosporiasis
## Anglès
### Nom

isosporiasis ‎(incomptable)
* isosporosi

### Vegeu també

* isosporiasis. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# isotopique
## Francès

   * Pronúncia: /i.zɔ.tɔˈpik/

### Adjectiu

isotopique inv. ‎(plural isotopiques)
* isotòpic -a
# isotèrmic
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.zuˈtɛr.mik/ balear /i.zoˈtɛɾ.mik/, /i.zuˈtɛr.mik/ Occidental: /i.zoˈtɛɾ.mik/
   * Etimologia: De isoterm i el sufix -ic.

### Adjectiu

isotèrmic m. ‎(femení isotèrmica, plural masculí isotèrmics, plural femení isotèrmiques)
* Se'n diu d'aquell procés termodinàmic en què no té lloc un canvi de temperatura.

#### Traduccions

* Anglès: isothermic $^{(en)}$
* Castellà: isotérmico $^{(es)}$
* Francès: isotherme $^{(fr)}$, isothermique $^{(fr)}$
* Italià: isotermico $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·so·tèr·mic (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot