OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# desenllosades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəɲ.ʎuˈza.ðəs/ balear /də.zəɲ.ʎoˈza.ðəs/, /də.zəɲ.ʎuˈza.ðəs/ Occidental: /de.zeɲ.ʎoˈza.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

desenllosades
* Participi femení plural del verb desenllosar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·en·llo·sa·des (5)
# desembalara
## Català
### Verb

desembalara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* [1] desembalessi, desembalessa, desembaleguessa, desembalés, desembalàs
* [2] desembalessi, desembalegués, desembalés, desembalàs
# desembalareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zəm.bə.ɫəˈɾɛw/ balear /də.zəm.bə.ɫəˈɾəw/, /də.zəm.bə.ɫəˈɾɛw/ Occidental: /de.zem.ba.ɫaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desembalareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de desembalar.
# desembalaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bə.ɫəˈɾi.ə/, occidental /de.zem.ba.ɫaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

desembalaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de desembalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desembalar.

#### Variants

* [1] desembalariva
* [2] desembalariva
# desembalar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zəm.bəˈɫa/ Occidental: nord-occidental /de.zem.baˈɫa/ valencià /de.zem.baˈɫaɾ/, /de.zem.baˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: desembalà
   * Etimologia: Del prefix des- i embalar, segle XVII.

### Verb

desembalar trans.
* Llevar l'embalatge a un paquet.
    «I en la del 1875 es diu que s'ha desembalat al pati de Llotja una col·lecció de buidats del Museu Britànic adquirits per l'acadèmia.»

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: desembalo, desembala, desembalem

#### Variants

* desembalatjar

#### Traduccions

* Anglès: unpack $^{(en)}$
* Castellà: desembalar $^{(es)}$
* Francès: déballer $^{(fr)}$
* Italià: disimballare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·em·ba·lar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
* ↑ Alexandre Galí, Història de les institucions i del moviment cultural a Catalunya, 1900 a 1936 , 1986
# desembalam
## Català
### Verb

desembalam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de desembalar.

#### Variants

* desembalem
# desembalares
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəˈɫa.ɾəs/, occidental /de.zem.baˈɫa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

desembalares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de desembalar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* [2] desembaleguesses, desembalessis, desembalesses, desembalassis, desembalasses
# desembalaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bə.ɫəˈɾan/, occidental /de.zem.ba.ɫaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

desembalaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de desembalar.
# desembalaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.zəm.bəˈɫa.ɾən/, occidental /de.zem.baˈɫa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

desembalaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de desembalar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desembalar.

#### Variants

* [2] desembaleguessen, desembalessin, desembalessen, desembalassin, desembalassen
# defunct
## Català antic

   * Etimologia: Del llatí dēfūnctus.

### Nom

defunct m. ‎(plural defuncts, femení defuncta)
* difunt
    «Manà e féu córrer e vendre segons fur de València per G Sescala, corredor, I troç de viyna que·l dit defunct tenia e posehia e·l temps de la vida sua.» (Llibre de la Cort del Justícia de València, 1282)

#### Variants

* defunt
* difunt

### Vegeu també

* Obres de referència: CIVAL
# defuncts
## Català antic
### Nom

defuncts
* forma plural de defunct
# defuns
## Català antic
### Nom

defuns
* forma plural de defunt
# defunt
## Català antic

   * Etimologia: De defunct, del llatí dēfūnctus.

### Nom

defunt m. ‎(plural defunts o defuns, femení defunta)
* difunt
    «La voluntat del defunt scripta depòs que fo mort, enfre sis meses sie publicada.» (Llibre dels judicis 2, 1180-1190)

#### Variants

* defunct
* difunt

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, CIVAL
# defunte
## Italià

   * Pronúncia: /deˈfun.te/

### Nom

defunte f. pl.
* forma plural de defunta
# defunción
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /de.funˈθjon/, meridional \de.fuŋˈθjoŋ\
       Americà: alt /de.f(u)nˈsjon/, baix \de.fuŋˈsjoŋ\, austral /de.funˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

defunción f. ‎(plural defunciones)
* defunció

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·fun·ción (3)
# defuncta
## Català antic
### Nom

defuncta
* forma femenina de defunct
# defunta
## Català antic
### Nom

defunta
* forma femenina de defunt

## Italià

   * Pronúncia: /deˈfun.ta/

### Nom

defunta f. ‎(plural defunte)
* forma femenina de defunto
# defunció
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.fun.siˈo/, occidental /de.fun.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del castellà defunción, segle XX.

### Nom

defunció f. ‎(plural defuncions)
* Mort d’una persona.

#### Sinònims

* decés
* òbit
* traspàs

#### Traduccions

* Anglès: death $^{(en)}$, decease $^{(en)}$
* Castellà: defunción $^{(es)}$ f.
* Francès: décès $^{(fr)}$ m.
* Llengua de signes catalana: MORIR $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·fun·ci·ó (4)
* Heterograma de 8 lletres (cdefinou)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# defunti
## Italià

   * Pronúncia: /deˈfun.ti/

### Nom

defunti m. pl.
* forma plural de defunto
# demolirei
## Italià
### Verb

demolirei
* primera persona singular (io) del condicional de demolire
# demoliresti
## Italià
### Verb

demoliresti
* segona persona singular (tu) del condicional de demolire
# demoliremmo
## Italià
### Verb

demoliremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de demolire
# demoliremo
## Italià
### Verb

demoliremo
* primera persona plural (noi) del futur de demolire
# demolirem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.mu.ɫiˈɾɛm/ balear /də.mo.ɫiˈɾəm/, /də.mu.ɫiˈɾɛm/ Occidental: /de.mo.ɫiˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

demolirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de demolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·li·rem (4)
# demolireste
## Italià
### Verb

demolireste
* segona persona plural (voi) del condicional de demolire
# demolirete
## Italià
### Verb

demolirete
* segona persona plural (voi) del futur de demolire
# demoliren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.muˈɫi.ɾən/ balear /də.moˈɫi.ɾən/, /də.muˈɫi.ɾən/ Occidental: /de.moˈɫi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

demoliren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de demolir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb demolir.

#### Variants

* [2] demolissin, demolissen

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·li·ren (4)
# demolires
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.muˈɫi.ɾəs/ balear /də.moˈɫi.ɾəs/, /də.muˈɫi.ɾəs/ Occidental: /de.moˈɫi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

demolires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de demolir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb demolir.

#### Variants

* [2] demolissis, demolisses

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·li·res (4)
# demolireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.mu.ɫiˈɾɛw/ balear /də.mo.ɫiˈɾəw/, /də.mu.ɫiˈɾɛw/ Occidental: /de.mo.ɫiˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

demolireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de demolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·mo·li·reu (4)
# desparà
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɾa/, occidental /des.paˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

desparà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de desparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·rà (3)
* Anagrames: aprades, apradés, arpades, espadar, parades, paredàs, rapades
# desparàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɾa.ɾəm/, occidental /des.paˈɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

desparàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desparar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* [2] despareguéssom, desparéssim, desparéssem, desparàssim, desparàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·rà·rem (4)
* Anagrama: desemparar
# desparàieu
## Català
### Verb

desparàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de desparar.

#### Variants

* desparavo, desparàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·rà·ieu (4)
# desparàs
## Català
### Verb

desparàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* [1] desparessi, desparessa, despareguessa, desparés, desparara
* [2] desparegués, desparés, desparara

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ràs (3)
* Anagrames: asprades, depassar, raspades, sarpades
# desparàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈɾa.ɾəw/, occidental /des.paˈɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

desparàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desparar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* [2] despareguéssou, desparéssiu, desparésseu, desparàssiu, desparàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·rà·reu (4)
* Anagrames: aperduar-se, aperduares
# desparàssiu
## Català
### Verb

desparàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* despareguéssou, desparéssiu, desparésseu, desparàsseu, desparàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ràs·siu (4)
* Anagrama: aperduassis
# desparàssim
## Català
### Verb

desparàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* despareguéssom, desparéssim, desparéssem, desparàssem, desparàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ràs·sim (4)
# desparàssem
## Català
### Verb

desparàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* despareguéssom, desparéssim, desparéssem, desparàssim, desparàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ràs·sem (4)
# desparàsseu
## Català
### Verb

desparàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desparar.

#### Variants

* despareguéssou, desparéssiu, desparésseu, desparàssiu, desparàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pa·ràs·seu (4)
* Anagrama: aperduasses
# desbraonats
## Català
### Verb

desbraonats
* Participi masculí plural del verb desbraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bra·o·nats (4)
# desbraonaves
## Català
### Verb

desbraonaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de desbraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bra·o·na·ves (5)
# desbraones
## Català
### Verb

desbraones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de desbraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bra·o·nes (4)
* Anagrama: abordessen
# desbraonessen
## Català
### Verb

desbraonessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbraonar.

#### Variants

* desbraonessin

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bra·o·nes·sen (5)
# desbraonesses
## Català
### Verb

desbraonesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbraonar.

#### Variants

* desbraonessis

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bra·o·nes·ses (5)
# desbraonava
## Català
### Verb

desbraonava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desbraonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desbraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bra·o·na·va (5)
# desbraonaven
## Català
### Verb

desbraonaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de desbraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bra·o·na·ven (5)
# desbraonen
## Català
### Verb

desbraonen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desbraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bra·o·nen (4)
# desbraonem
## Català
### Verb

desbraonem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de desbraonar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb desbraonar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb desbraonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bra·o·nem (4)
# desbraonessin
## Català
### Verb

desbraonessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbraonar.

#### Variants

* desbraonessen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bra·o·nes·sin (5)
# deshumanitzaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zu.mə.ni.d͡zəˈɾan/ Occidental: nord-occidental /de.zu.ma.ni.d͡zaˈɾan/, valencià /de.zu.ma.ni.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

deshumanitzaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de deshumanitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·hu·ma·nit·za·ran (6)
# deshumanitzares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zu.mə.niˈd͡za.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /de.zu.ma.niˈd͡za.ɾes/, valencià /de.zu.ma.niˈza.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

deshumanitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de deshumanitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb deshumanitzar.

#### Variants

* [2] deshumanitzessis, deshumanitzesses, deshumanitzassis, deshumanitzasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·hu·ma·nit·za·res (6)
* Anagrama: deshumanitzar-se
# deshumanitzant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.mə.niˈd͡zan/ balear /də.zu.mə.niˈd͡zant/, /də.zu.mə.niˈd͡zan/ Occidental: nord-occidental /de.zu.ma.niˈd͡zan/ valencià /de.zu.ma.niˈzant/, /de.zu.ma.niˈzan/
   * Rimes: -ant

### Verb

deshumanitzant
* Gerundi del verb deshumanitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·hu·ma·nit·zant (5)
# deshumanitzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zu.mə.niˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /de.zu.ma.niˈd͡za/ valencià /de.zu.ma.niˈzaɾ/, /de.zu.ma.niˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: deshumanitzà
   * Etimologia: Del prefix des- i humanitzar, segle XX.

### Verb

deshumanitzar trans., pron. ‎(pronominal deshumanitzar-se)
* (literatura, sociologia) Llevar els atributs humans.
* (literatura, sociologia, pronominal) Perdre els atributs humans.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: deshumanitzo, deshumanitza, deshumanitzem

#### Traduccions

* Alemany: entmenschlichen $^{(de)}$
* Anglès: dehumanize $^{(en)}$, dehumanise $^{(en)}$ (britànic)
* Castellà: deshumanizar $^{(es)}$
* Francès: déshumaniser $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·hu·ma·nit·zar (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
# deshumanitzaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zu.mə.niˈd͡za.ɾən/ Occidental: nord-occidental /de.zu.ma.niˈd͡za.ɾen/, valencià /de.zu.ma.niˈza.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

deshumanitzaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de deshumanitzar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb deshumanitzar.

#### Variants

* [2] deshumanitzessin, deshumanitzessen, deshumanitzassin, deshumanitzassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·hu·ma·nit·za·ren (6)
# deshumanitzar-se
## Català
### Verb

deshumanitzar-se
* Forma pronominal de deshumanitzar.

### Miscel·lània

* Anagrama: deshumanitzares
# deshumanitzara
## Català
### Verb

deshumanitzara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb deshumanitzar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb deshumanitzar.

#### Variants

* [1] deshumanitzés, deshumanitzàs
* [2] deshumanitzés, deshumanitzàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·hu·ma·nit·za·ra (6)
# deshumanitzarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.mə.ni.d͡zəˈɾɛm/ balear /də.zu.mə.ni.d͡zəˈɾəm/, /də.zu.mə.ni.d͡zəˈɾɛm/ Occidental: nord-occidental /de.zu.ma.ni.d͡zaˈɾem/, valencià /de.zu.ma.ni.zaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

deshumanitzarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de deshumanitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·hu·ma·nit·za·rem (6)
# deshumanitzareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.mə.ni.d͡zəˈɾɛw/ balear /də.zu.mə.ni.d͡zəˈɾəw/, /də.zu.mə.ni.d͡zəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /de.zu.ma.ni.d͡zaˈɾew/, valencià /de.zu.ma.ni.zaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

deshumanitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de deshumanitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·hu·ma·nit·za·reu (6)
# deshumanitzaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zu.mə.ni.d͡zəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /de.zu.ma.ni.d͡zaˈɾi.a/, valencià /de.zu.ma.ni.zaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

deshumanitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de deshumanitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de deshumanitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·hu·ma·nit·za·ri·a (7)
# desclogues
## Català
### Verb

desclogues
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descloure.

#### Variants

* descloguis
# descloguessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kɫuˈɣe.sin/ balear /dəs.kɫoˈɣe.sin/, /dəs.kɫuˈɣe.sin/ Occidental: /des.kɫoˈɣe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

descloguessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descloure.

#### Variants

* descloguessen, desclogueren
# desclogueres
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kɫuˈɣe.ɾəs/ balear /dəs.kɫoˈɣe.ɾəs/, /dəs.kɫuˈɣe.ɾəs/ Occidental: /des.kɫoˈɣe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

desclogueres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de descloure.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descloure.

#### Variants

* [2] descloguessis, descloguesses
# descloguessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kɫuˈɣe.sis/ balear /dəs.kɫoˈɣe.sis/, /dəs.kɫuˈɣe.sis/ Occidental: /des.kɫoˈɣe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

descloguessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descloure.

#### Variants

* descloguesses, desclogueres
# desclogui
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈkɫɔ.ɣi/, occidental /desˈkɫɔ.ɣi/
   * Rimes: -ɔɡi

### Verb

desclogui
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb descloure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb descloure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb descloure.

#### Variants

* [1] descloga
* [2] descloga
* [3] descloga
# descloguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈkɫɔ.ɣis/, occidental /desˈkɫɔ.ɣis/
   * Rimes: -ɔɡis

### Verb

descloguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb descloure.

#### Variants

* desclogues
# descloguesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kɫuˈɣe.səs/ balear /dəs.kɫoˈɣe.səs/, /dəs.kɫuˈɣe.səs/ Occidental: /des.kɫoˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

descloguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb descloure.

#### Variants

* descloguessis, desclogueres
# descloguin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈkɫɔ.ɣin/, occidental /desˈkɫɔ.ɣin/
   * Rimes: -ɔɡin

### Verb

descloguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb descloure.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb descloure.

#### Variants

* [1] descloguen
* [2] descloguen

### Miscel·lània

* Anagrama: inclogudes
# descloguessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kɫuˈɣe.sən/ balear /dəs.kɫoˈɣe.sən/, /dəs.kɫuˈɣe.sən/ Occidental: /des.kɫoˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

descloguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb descloure.

#### Variants

* descloguessin, desclogueren
# desclogueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kɫuˈɣɛw/ balear /dəs.kɫoˈɣəw/, /dəs.kɫuˈɣɛw/ Occidental: /des.kɫoˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desclogueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb descloure.
# despopí
## Català
### Verb

despopí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de despopar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·po·pí (3)
# desposseeixen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.pu.səˈɛ.ʃən/ balear /dəs.po.səˈə.ʃən/, /dəs.pu.səˈɛ.ʃən/ Occidental: nord-occidental /des.po.seˈej.ʃen/ valencià /des.po.seˈej.ʃen/, /des.po.seˈe.ʃen/
   * Rimes: -ɛjʃen

### Verb

desposseeixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de desposseir.

#### Variants

* desposseïxen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pos·se·ei·xen (5)
# desposseesc
## Català
### Verb

desposseesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desposseir.

#### Variants

* desposseeixo, desposseeixi, desposseïsc, desposseïxo

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pos·se·esc (4)
# desposseesqui
## Català
### Verb

desposseesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb desposseir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb desposseir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb desposseir.

#### Variants

* [1] desposseeixi, desposseïsca
* [2] desposseeixi, desposseïsca
* [3] desposseeixi, desposseïsca

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pos·se·es·qui (5)
# desbrossés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bɾuˈses/ balear /dəz.bɾoˈses/, /dəz.bɾuˈses/ Occidental: /dez.bɾoˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

desbrossés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbrossar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desbrossar.

#### Variants

* [1] desbrossara
* [2] desbrossara
# desbrossàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bɾuˈsa.βəw/ balear /dəz.bɾoˈsa.vəw/, /dəz.bɾuˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /dez.βɾoˈsa.βew/ valencià /dez.bɾoˈsa.vew/, /dez.βɾoˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

desbrossàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de desbrossar.
# desbrossí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəz.bɾuˈsi/ balear /dəz.bɾoˈsi/, /dəz.bɾuˈsi/ Occidental: /dez.bɾoˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

desbrossí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de desbrossar.

### Miscel·lània

* Anagrames: bordessis, brodessis, dobrisses
# desbrozaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \dez.βɾo.θaˈɾe\, meridional \deh.βɾo.θaˈɾe\
       Americà: alt \dez.β(ɾo).saˈɾe\, baix \deh.βɾo.saˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

desbrozaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb desbrozar
# desbuidar
## Català

   * Pronúncia: alguerès /daz.bujˈɾa/
   * Etimologia: Del prefix des- i buidar.

### Verb

desbuidar trans.
* (alguerès) buidar completament

#### Traduccions

* Anglès: clear $^{(en)}$ out
* Castellà: vaciar $^{(es)}$ completamente
* Francès: vider $^{(fr)}$ complètement
* Italià: svuotare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·bui·dar (3)

### Vegeu també

* El català de l'Alguer: un model d'àmbit restringit, de l'IEC.
* Les relacions de Mn. Alcover amb l'Alguer, de Jaume Corbera Pou.