OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arrenguéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəŋˈɡe.səm/, occidental /a.reŋˈɡe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arrenguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrengar.
# arrengui
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈrɛŋ.ɡi/, occidental /aˈreŋ.ɡi/
   * Rimes: -ɛŋɡi

### Verb

arrengui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrengar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrengar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrengar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrengar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ren·gui (3)
* Anagrames: arguïren, argüiren, garrineu, guariren, ringareu, ringàreu
# artistengan
## Basc
### Nom

artistengan
* inessiu definit plural de artista
# artistengandik
## Basc
### Nom

artistengandik
* ablatiu definit plural de artista
# artisten
## Basc
### Nom

artisten
* genitiu definit plural de artista
# artistenganaino
## Basc
### Nom

artistenganaino
* terminatiu definit plural de artista
# artistelor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

artistelor
* genitiu i datiu definit plural de artistă
* vocatiu plural de artistă
# artistengana
## Basc
### Nom

artistengana
* al·latiu definit plural de artista
# artistenganantz
## Basc
### Nom

artistenganantz
* al·latiu direccional definit plural de artista
# artistengatik
## Basc
### Nom

artistengatik
* causal definit plural de artista
# artistele
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

artistele
* nominatiu i acusatiu definit plural de artistă
# artistenganako
## Basc
### Nom

artistenganako
* genitiu locatiu definit plural de artista
# armatost
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.məˈtɔst/, occidental /aɾ.maˈtɔst/
   * Rimes: -ɔst
   * Etimologia: Compost de l'imperatiu arma i l'adverbi tost, literalment «armat de pressa».

### Nom

armatost m. ‎(plural armatosts o armatostos)
* (arcaisme) Ormeig per armar la ballesta.
* Màquina o moble gros i pesat, baluerna.

#### Derivats

* armatoste, en castellà.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·tost (3)
* Anagrames: amortats, mortasat

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# armatoste
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.maˈtos.te/, meridional /aɾ.maˈtoh.te/
       Americà: alt /aɾ.maˈtos.t(e)/, baix /aɾ.maˈtoh.te/
   * Rimes: -oste
   * Etimologia: Del català antic armatost ‎(«armat tost, de pressa»).

### Nom

armatoste m. ‎(plural armatostes)
* baluerna
* (col·loquial) trasto
* (antic) armatost, ormeig per armar la ballesta

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·tos·te (4)
* Anagrames: amostrate, metatarso, teratomas, tetáramos, tomateras

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre armatoste
# armatostes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.maˈtos.tes/, meridional /aɾ.maˈtoh.teh/
       Americà: alt /aɾ.maˈtos.t(e)s/, baix /aɾ.maˈtoh.teh/, austral /aɾ.maˈtoh.tes/
   * Rimes: -ostes

### Nom

armatostes m. pl.
* forma plural de armatoste

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·tos·tes (4)
* Anagrames: amostraste, metatarsos, testáramos, trasteamos, tratásemos
# armatan
## Basc
### Nom

armatan
* inessiu indefinit de arma
# armataraino
## Basc
### Nom

armataraino
* terminatiu indefinit de arma
# armatatik
## Basc
### Nom

armatatik
* ablatiu indefinit de arma
# armatik
## Basc
### Nom

armatik
* ablatiu definit singular de arma
# armatarantz
## Basc
### Nom

armatarantz
* al·latiu direccional indefinit de arma
# armatako
## Basc
### Nom

armatako
* genitiu locatiu indefinit de arma
# armatara
## Basc
### Nom

armatara
* al·latiu indefinit de arma
# arronsar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.runˈsa/ balear /ə.ronˈsa/, /ə.runˈsa/ Occidental: nord-occidental /a.ronˈsa/ valencià /a.ronˈsaɾ/, /a.ronˈsa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arronsà
   * Etimologia: Del prefix a- i el català antic ronsar, de l’àrab رمز ‎(ramz, «arrufar el nas, fer una ganyota»), segle XIII.

### Verb

arronsar trans., pron. ‎(pronominal arronsar-se)
* Reduir l'allargada, contraure especialment parts del cos.
* (pronominal) Arraulir-se de fred.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arronso, arronsa, arronsem Vocal rizotònica: /o/

#### Variants

* arrunsar (valencià, tortosí)

#### Sinònims

* acucujar, en alguerès

#### Descendents

* Sard: arruntsai
* Sicilià: arrunzari

#### Traduccions

* Anglès: contract $^{(en)}$
* Castellà: encoger $^{(es)}$
* Francès: resserrer $^{(fr)}$
* Italià: contrarre $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ron·sar (3)
* Anagrama: sorraran

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# arronsar-se
## Català
### Verb

arronsar-se
* Forma pronominal de arronsar.

### Miscel·lània

* Anagrames: arronsares, arrossaren
# arronsar les espatlles
## Català
### Verb

arronsar les espatlles
* (literalment) Fer el gest d’aixecar les espatlles com a senyal de desconeixement o despreocupació.
* resignar-se

#### Traduccions

* Anglès: shrug $^{(en)}$
* Castellà: encoger los hombros $^{(es)}$
* Francès: hausser les épaules $^{(fr)}$
* Italià: fare spallucce $^{(it)}$
* Sard: arruntzai de coddos $^{(sc)}$
* Sicilià: arrunzari li spaddi $^{(scn)}$

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# arronsaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.run.səˈɾan/ balear /ə.ron.səˈɾan/, /ə.run.səˈɾan/ Occidental: /a.ron.saˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arronsaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arronsar.
# arronsam
## Català
### Verb

arronsam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arronsar.
# arcaïtzessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.iˈd͡ze.sən/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.iˈd͡ze.sen/, valencià /aɾ.ka.iˈze.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arcaïtzessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcaïtzar.
# arcaïtzaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.kə.iˈd͡za.βən/, balear /əɾ.kə.iˈd͡za.vən/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.iˈd͡za.βen/ valencià /aɾ.ka.iˈza.ven/, /aɾ.ka.iˈza.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arcaïtzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arcaïtzar.
# arcaïtzaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.kə.iˈd͡za.βəs/, balear /əɾ.kə.iˈd͡za.vəs/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.iˈd͡za.βes/ valencià /aɾ.ka.iˈza.ves/, /aɾ.ka.iˈza.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arcaïtzaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arcaïtzar.
# arcaïtzessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.iˈd͡ze.sis/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.iˈd͡ze.sis/, valencià /aɾ.ka.iˈze.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arcaïtzessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcaïtzar.
# arcaïtzes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kəˈi.d͡zəs/ Occidental: nord-occidental /ar.kaˈi.d͡zes/, valencià /aɾ.kaˈi.zes/
   * Rimes: -idzes

### Verb

arcaïtzes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arcaïtzar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arcaïtzar.
# arcaïtzessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.iˈd͡ze.sin/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.iˈd͡ze.sin/, valencià /aɾ.ka.iˈze.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arcaïtzessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcaïtzar.
# arcaïtze
## Català
### Verb

arcaïtze
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arcaïtzar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arcaïtzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arcaïtzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arcaïtzar.
# arcaïtzesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.iˈd͡ze.səs/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.iˈd͡ze.ses/, valencià /aɾ.ka.iˈze.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arcaïtzesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcaïtzar.
# arcaïtzen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kəˈi.d͡zən/ Occidental: nord-occidental /ar.kaˈi.d͡zen/, valencià /aɾ.kaˈi.zen/
   * Rimes: -idzen

### Verb

arcaïtzen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arcaïtzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arcaïtzar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arcaïtzar.
# artzapezpikuenganaino
## Basc
### Nom

artzapezpikuenganaino
* terminatiu definit plural de artzapezpiku
# artzapezpikuenganako
## Basc
### Nom

artzapezpikuenganako
* genitiu locatiu definit plural de artzapezpiku
# artzapezpikuengana
## Basc
### Nom

artzapezpikuengana
* al·latiu definit plural de artzapezpiku
# artzapezpikuenganantz
## Basc
### Nom

artzapezpikuenganantz
* al·latiu direccional definit plural de artzapezpiku
# artzapezpikuengandik
## Basc
### Nom

artzapezpikuengandik
* ablatiu definit plural de artzapezpiku
# artzapezpikuengatik
## Basc
### Nom

artzapezpikuengatik
* causal definit plural de artzapezpiku
# artzapezpikuk
## Basc
### Nom

artzapezpikuk
* ergatiu indefinit de artzapezpiku
# artzapezpikurekin
## Basc
### Nom

artzapezpikurekin
* comitatiu indefinit de artzapezpiku
# artzapezpikuentzat
## Basc
### Nom

artzapezpikuentzat
* benefactiu definit plural de artzapezpiku
# artzapezpikuez
## Basc
### Nom

artzapezpikuez
* instrumental definit plural de artzapezpiku
# arraïmassen
## Català
### Verb

arraïmassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraïmar-se.
# arraïmaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.iˈma.βən/, balear /ə.rə.iˈma.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ra.iˈma.βen/ valencià /a.ra.iˈma.ven/, /a.ra.iˈma.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arraïmaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arraïmar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ï·ma·ven (5)
* Anagrama: amarariven
# arraïmassis
## Català
### Verb

arraïmassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraïmar-se.
# arraïmau
## Català
### Verb

arraïmau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arraïmar-se.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arraïmar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ï·mau (4)
* Anagrames: amuraria, mauraria
# arraïmasses
## Català
### Verb

arraïmasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraïmar-se.
# arraïmassin
## Català
### Verb

arraïmassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arraïmar-se.
# arraïmaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.iˈma.βəs/, balear /ə.rə.iˈma.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ra.iˈma.βes/ valencià /a.ra.iˈma.ves/, /a.ra.iˈma.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arraïmaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arraïmar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ï·ma·ves (5)
* Anagrama: amararives
# arraïmat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.iˈmat/, occidental /a.ra.iˈmat/
   * Rimes: -at

### Verb

arraïmat
* Participi masculí singular del verb arraïmar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ï·mat (4)
* Anagrama: tramaria
# arraïmava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.iˈma.βə/, balear /ə.rə.iˈma.və/ Occidental: nord-occidental /a.ra.iˈma.βa/ valencià /a.ra.iˈma.va/, /a.ra.iˈma.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arraïmava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arraïmar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arraïmar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·ï·ma·va (5)
* Anagrama: amarariva
# arronsassis
## Català
### Verb

arronsassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
# arronsaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.run.səˈɾi.əw/ balear /ə.ron.səˈɾi.əw/, /ə.run.səˈɾi.əw/ Occidental: /a.ron.saˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arronsaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arronsar.
# arronsaríveu
## Català
### Verb

arronsaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arronsar.
# arronsasses
## Català
### Verb

arronsasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
# arronsassin
## Català
### Verb

arronsassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
# arronsassen
## Català
### Verb

arronsassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
# arvolea
## Extremeny

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: Del llatí arborēta.

### Nom

arvolea f. ‎(plural arvoleas)
* arbreda

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·vo·le·a (4)

### Vegeu també

* Diccionario de equivalencias castellano-estremeñu
# arxiconegudes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ʃi.ku.nəˈɣu.ðəs/ balear /əɾ.ʃi.ko.nəˈɣu.ðəs/, /ər.ʃi.ku.nəˈɣu.ðəs/ Occidental: /aɾ.t͡ʃi.ko.neˈɣu.ðes/
   * Rimes: -udes

### Adjectiu

arxiconegudes f. pl.
* Forma plural de arxiconeguda.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·xi·co·ne·gu·des (6)
# arui
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈaː.rʊ.iː/

### Verb

āruī
* supí acusatiu de āreō
# arx
## Llatí

   * Pronúncia: /arks/
   * Etimologia: Emparentat etimològicament amb el terme del grec antic ἀκρόπολις ‎(akrópolis).

### Nom

arx f. ‎(genitiu arcis)
* ciutadella
    Ex.: Amisso oppido fugerat in arcem. (traducció:«Havent perdut el domini de la població, es va refugiar a la ciutadella.»)
* refugi
    Ex.: Arx omnium gentium Roma. (traducció:«Roma, el refugi de totes les nacions.»)
* cim
    Ex.: Parnasi constitit arce (traducció:«Es va posar al cim del Parnàs.»)
* fita
    Ex.: ne quando ea arx hostium esset. (traducció:«perquè no esdevingui una fita, víctima dels enemics.»)
* punt culminant
    Ex.: arx corporis, («el cap»); aetheriae arces , («el cel»); arx galeae, («part superior del casc»); celsā mentis ab arce , («punts culminants del pensament»).
* punt principal
    Ex.: arx causae, («punt principal de l'acusació»)

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema i) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | arx | arcēs |
| Vocatiu | arx | arcēs |
| Acusatiu | arcem | arcēs |
| Genitiu | arcis | arcium |
| Datiu | arcī | arcibus |
| Ablatiu | arce | arcibus |

#### Relacionats

* oppidum
* castellum
* turris
* civitas/ciuitas
# arxicistre
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˌar.ʃiˈsis.tɾə/, occidental /ˌaɾ.t͡ʃiˈsis.tɾe/
   * Rimes: -istɾe
   * Etimologia: Del prefix arxi- i cistre.

### Nom

arxicistre m. ‎(plural arxicistres)
* Instrument cordòfon que consisteix en una cítara de la família dels arxillaüts, amb un claviller doble, com la tiorba.

#### Traduccions

* Anglès: archcittern $^{(en)}$, bass cittern $^{(en)}$, bijuga cittern $^{(en)}$
* Castellà: archicistro $^{(es)}$, archicítara $^{(es)}$
* Francès: archicistre $^{(fr)}$
* Italià: arcicetera $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·xi·cis·tre (4)

### Vegeu també

* arxicistre. Terminologia dels instruments musicals. Informació cedida per TERMCAT.
# arw
## Multilingüe
### Símbol

arw
* Codi de llengua ISO 639 de l'arawak.
# arvoleas
## Extremeny

   * Pronúncia: (pendent)

### Nom

arvoleas f. pl.
* forma plural de arvolea

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·vo·le·as (4)
# arxi-
## Català

   * Etimologia: Del grec antic ἀρχή ‎(arkhḗ, «principi, autoritat»).

### Prefix

arxi-
* Preeminència.
    duc → arxiduc
* Força superlativa.
    milionari → arximilionari

#### Relacionats

* arqui-

#### Derivats
### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# arxiconeguda
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ʃi.ku.nəˈɣu.ðə/ balear /əɾ.ʃi.ko.nəˈɣu.ðə/, /ər.ʃi.ku.nəˈɣu.ðə/ Occidental: /aɾ.t͡ʃi.ko.neˈɣu.ða/
   * Rimes: -uda

### Adjectiu

arxiconeguda f. ‎(plural arxiconegudes)
* Forma femenina de arxiconegut.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·xi·co·ne·gu·da (6)
# arpegiessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pə.ʒiˈe.sin/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒiˈe.sin/, valencià /aɾ.pe.d͡ʒiˈe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arpegiessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpegiar.

### Miscel·lània

* Anagrama: pessigarien
# arpegin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ərˈpɛ.ʒin/ balear /əɾˈpə.ʒin/, /ərˈpɛ.ʒin/ Occidental: nord-occidental /arˈpe.ʒin/, valencià /aɾˈpe.d͡ʒin/
   * Rimes: -ɛʒin

### Verb

arpegin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arpejar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arpejar.

### Miscel·lània

* Anagrama: rapegin
# arpegiem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pə.ʒiˈɛm/ balear /əɾ.pə.ʒiˈəm/, /ər.pə.ʒiˈɛm/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒiˈem/, valencià /aɾ.pe.d͡ʒiˈem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arpegiem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arpegiar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arpegiar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arpegiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·gi·em (4)
* Anagrames: pegaríem, pregàiem
# arpegii
## Català
### Verb

arpegii
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arpegiar.
# arpegiessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pə.ʒiˈe.sis/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒiˈe.sis/, valencià /aɾ.pe.d͡ʒiˈe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arpegiessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpegiar.

### Miscel·lània

* Anagrama: pessigaries
# arpegien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pəˈʒi.ən/ Occidental: nord-occidental /ar.peˈʒi.en/, valencià /aɾ.peˈd͡ʒi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arpegien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arpegiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arpegiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arpegiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·gi·en (4)
* Anagrames: pegarien, pregaien
# arpegiessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pə.ʒiˈe.sən/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒiˈe.sen/, valencià /aɾ.pe.d͡ʒiˈe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arpegiessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpegiar.
# arpegies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pəˈʒi.əs/ Occidental: nord-occidental /ar.peˈʒi.es/, valencià /aɾ.peˈd͡ʒi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arpegies
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arpegiar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arpegiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·gi·es (4)
* Anagrames: pegaries, pregaies
# arpegieu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pə.ʒiˈɛw/ balear /əɾ.pə.ʒiˈəw/, /ər.pə.ʒiˈɛw/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʒiˈew/, valencià /aɾ.pe.d͡ʒiˈew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arpegieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arpegiar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arpegiar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arpegiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·gi·eu (4)
* Anagrames: pegaríeu, pregàieu
# arreplegueguessa
## Català
### Verb

arreplegueguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# arrepleguegués
## Català
### Verb

arrepleguegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# arrepleguen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈpɫɛ.ɣən/ balear /ə.rəˈpɫə.ɣən/, /ə.rəˈpɫɛ.ɣən/ Occidental: /a.reˈpɫe.ɣen/
   * Rimes: -ɛɡen

### Verb

arrepleguen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arreplegar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arreplegar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arreplegar.
# arreplegues
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rəˈpɫɛ.ɣəs/ balear /ə.rəˈpɫə.ɣəs/, /ə.rəˈpɫɛ.ɣəs/ Occidental: /a.reˈpɫe.ɣes/
   * Rimes: -ɛɡes

### Verb

arreplegues
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arreplegar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arreplegar.
# arreplegueguéssou
## Català
### Verb

arreplegueguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# arreplegueguessen
## Català
### Verb

arreplegueguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# arreplegueguesses
## Català
### Verb

arreplegueguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# arrepleguegueu
## Català
### Verb

arrepleguegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arreplegar.
# arreplegueguéssom
## Català
### Verb

arreplegueguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arreplegar.
# arteaz
## Basc
### Nom

arteaz
* instrumental definit singular de arte
# arteei
## Basc
### Nom

arteei
* datiu definit plural de arte
# arteekin
## Basc
### Nom

arteekin
* comitatiu definit plural de arte
# arteen
## Basc
### Nom

arteen
* genitiu definit plural de arte
# arteentzat
## Basc
### Nom

arteentzat
* benefactiu definit plural de arte
# arteetako
## Basc
### Nom

arteetako
* genitiu locatiu definit plural de arte
# arteari
## Basc
### Nom

arteari
* datiu definit singular de arte
# arteek
## Basc
### Nom

arteek
* ergatiu definit plural de arte
# arteetan
## Basc
### Nom

arteetan
* inessiu definit plural de arte
# arteengatik
## Basc
### Nom

arteengatik
* causal definit plural de arte
# assaonéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.uˈne.səm/ balear /ə.sə.oˈne.səm/, /ə.sə.uˈne.səm/ Occidental: /a.sa.oˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

assaonéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# assaonésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.uˈne.səw/ balear /ə.sə.oˈne.səw/, /ə.sə.uˈne.səw/ Occidental: /a.sa.oˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

assaonésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# assaonéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.uˈne.siw/ balear /ə.sə.oˈne.siw/, /ə.sə.uˈne.siw/ Occidental: /a.sa.oˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

assaonéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.
# assaplan
## Català
### Verb

assaplan
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assaplanar.
# assaonéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.uˈne.sim/ balear /ə.sə.oˈne.sim/, /ə.sə.uˈne.sim/ Occidental: /a.sa.oˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

assaonéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assaonar.