OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# importunassis
## Català

   * Pronúncia: balear /im.pur.tuˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

importunassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb importunar.
    [Tu] importunessis, importunesses, importunasses, importunassis o importunares.
# implicassi
## Italià
### Verb

implicassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de implicare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de implicare
# implicassen
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɫiˈka.sən/, occidental /im.pɫiˈka.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

implicassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    [Ells/elles/vostès] impliquessin, impliquessen, implicassen, implicassin o implicaren.
# implicasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɫiˈka.səs/, occidental /im.pɫiˈka.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

implicasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb implicar.
    [Tu] impliquessis, impliquesses, implicasses, implicassis o implicares.
# implicaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /im.pɫi.kəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /im.pɫi.kaˈɾi.ɛw/, valencià /im.pɫi.kaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

implicaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de implicar.
# implicas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪm.plɪ.kaːs/

### Verb

implicās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de implicō
# implicasse
## Italià
### Verb

implicasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de implicare
# implicassero
## Italià
### Verb

implicassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de implicare
# implicassimo
## Italià
### Verb

implicassimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de implicare
# implicaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.pri.kaˈɾi.vu/

### Verb

implicaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de implicar.
    Forma algueresa per [vosaltres/vós] implicaríeu.
# ilman
## Finès
### Preposició

ilman
* sense (regeix cas partitiu)
    Ilman rahaaSense diners

#### Sinònims

* -tta/-ttä (cas abessiu)

#### Antònims

* kanssa

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Kielitoimiston sanakirja sobre ilman
# ilo
## Multilingüe
### Símbol

ilo
* Codi de llengua ISO 639-2 de l'ilocano.

## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈi.lo/

### Nom

ilo ‎(acusatiu ilon, plural iloj, plural acusatiu ilojn)
* eina
# ilonggo
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iˈɫoŋ.ɡu/ balear /iˈɫoŋ.ɡo/, /iˈɫoŋ.ɡu/ Occidental: /iˈɫoŋ.ɡo/
   * Rimes: -oŋɡo
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ilonggo m. ‎(només en singular)
* híligaynon

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·long·go (3)

## Basc
### Nom

ilonggo
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligaynonera

## Castellà

   * Pronúncia: \iˈlonɣ.ɣo\
   * Rimes: -onɡɡo
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ilonggo m. ‎(només en singular)
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligainón

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·long·go (3)

## Francès

   * Pronúncia: /i.lɔ̃.ɡo/
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ilonggo m. ‎(plural invariable)
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligaïnon

## Gallec

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ilonggo ?
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligainón

## Italià

   * Pronúncia: /iˈlɔŋɡ.ɡo/

### Nom

ilonggo m. ‎(només en singular)
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligaynon

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·lòng·go (3)

## Portuguès

   * Pronúncia: /i.lõ.ɡɡu/
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ilonggo ?
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligaynon
# illéttrées
## Francès
### Nom

illéttrées f. pl.
* forma plural de illéttrée
# illéttrés
## Francès
### Nom

illéttrés m. pl.
* forma plural de illéttré
# ilojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈi.lojn/

### Nom

ilojn
* acusatiu plural de ilo
# ilon
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈi.lon/

### Nom

ilon
* acusatiu de ilo
# ilongo
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iˈɫoŋ.ɡu/ balear /iˈɫoŋ.ɡo/, /iˈɫoŋ.ɡu/ Occidental: /iˈɫoŋ.ɡo/
   * Rimes: -oŋɡo
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ilongo m. ‎(només en singular)
* híligaynon

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·lon·go (3)

## Basc
### Nom

ilongo
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligaynonera

## Castellà

   * Pronúncia: \iˈloŋ.ɡo\
   * Rimes: -onɡo
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ilongo m. ‎(només en singular)
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligainón

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·lon·go (3)

## Francès

   * Pronúncia: /i.lɔ̃.ɡo/
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ilongo m. ‎(incomptable)
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligaïnon

## Gallec

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ilongo ?
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligainón

## Italià

   * Pronúncia: /iˈloŋ.ɡo/

### Nom

ilongo m. ‎(només en singular)
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligaynon

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·lón·go (3)

## Portuguès

   * Pronúncia: /i.lõ.ɡu/
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ilongo ?
* híligaynon

#### Sinònims

* hiligaynon
# illéttrée
## Francès
### Nom

illéttrée f. ‎(plural illéttrées)
* forma femenina de illéttré
# iloj
## Esperanto

   * Pronúncia: /ˈi.loj/

### Nom

iloj
* forma plural de ilo
# improvisàrem
## Català
### Verb

improvisàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de improvisar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
# improvisàreu
## Català
### Verb

improvisàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de improvisar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
# improvisàsseu
## Català
### Verb

improvisàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
# improvisàssem
## Català
### Verb

improvisàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
# improvisàssim
## Català
### Verb

improvisàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
# improvisàieu
## Català
### Verb

improvisàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de improvisar.
# improvisàs
## Català
### Verb

improvisàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
# improvisàssiu
## Català
### Verb

improvisàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvisar.
# impostas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /imˈpos.tas/, meridional /imˈpoh.tah/
       Americà: alt /imˈpos.t(a)s/, baix /imˈpoh.tah/, austral /imˈpoh.tas/
   * Rimes: -ostas

### Nom

impostas f. pl.
* forma plural de imposta
# impostaven
## Català
### Verb

impostaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de impostar.
# impostassis
## Català
### Verb

impostassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impostar.
# impostau
## Català
### Verb

impostau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de impostar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb impostar.
# impostava
## Català
### Verb

impostava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de impostar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de impostar.
# impostassen
## Català
### Verb

impostassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pos·tas·sen (4)
* Anagrames: empostassin, tamponessis
# impostassin
## Català
### Verb

impostassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impostar.
# impostasses
## Català
### Verb

impostasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pos·tas·ses (4)
* Anagrames: empostassis, empostissàs, passotismes
# impostat
## Català
### Verb

impostat
* Participi masculí singular del verb impostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pos·tat (3)
* Anagrama: optimats
# impremtin
## Català
### Verb

impremtin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb impremtar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb impremtar.
# impremtessen
## Català
### Verb

impremtessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impremtar.
# impremtessin
## Català
### Verb

impremtessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impremtar.
# impremtesses
## Català
### Verb

impremtesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impremtar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·prem·tes·ses (4)
* Anagrama: emprestéssim
# impremtessis
## Català
### Verb

impremtessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impremtar.
# impremtis
## Català
### Verb

impremtis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb impremtar.
# impremto
## Català
### Verb

impremto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impremtar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·prem·to (3)
* Anagrama: importem
# impremtà
## Català
### Verb

impremtà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de impremtar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·prem·tà (3)
* Anagrama: impetram
# impremteu
## Català
### Verb

impremteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de impremtar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb impremtar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb impremtar.
# impremti
## Català
### Verb

impremti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impremtar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb impremtar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb impremtar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb impremtar.
# imbrunirete
## Italià
### Verb

imbrunirete
* segona persona plural (voi) del futur de imbrunire
# imbruniscano
## Italià
### Verb

imbruniscano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de imbrunire
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de imbrunire
# imbrunirò
## Italià
### Verb

imbrunirò
* primera persona singular (io) del futur de imbrunire
# imbrunirà
## Italià
### Verb

imbrunirà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de imbrunire
# imbrunisca
## Italià
### Verb

imbrunisca
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de imbrunire
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de imbrunire
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de imbrunire
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de imbrunire
# imbrunireste
## Italià
### Verb

imbrunireste
* segona persona plural (voi) del condicional de imbrunire
# imbruniresti
## Italià
### Verb

imbruniresti
* segona persona singular (tu) del condicional de imbrunire
# imbrunirono
## Italià
### Verb

imbrunirono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de imbrunire
# imbrunisce
## Italià
### Verb

imbrunisce
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de imbrunire
# imbrunisci
## Italià
### Verb

imbrunisci
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de imbrunire
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de imbrunire
# imbued
## Anglès
### Verb

imbued
* passat i participi de imbue
# imbuesc
## Català
### Verb

imbuesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de imbuir.
# imbues
## Anglès
### Verb

imbues
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de imbue
# incineració
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.si.nə.ɾə.siˈo/, occidental /in.si.ne.ɾa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

incineració f. ‎(plural incineracions)
* acció i efecte d'incinerar

#### Traduccions

* Anglès: incineration $^{(en)}$
* Castellà: incineración $^{(es)}$
* Francès: incinération $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ne·ra·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# incinerada
## Català
### Verb

incinerada
* Participi femení singular del verb incinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ne·ra·da (5)
* Anagrames: incendiara, incendiarà
# incinera
## Català
### Verb

incinera
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de incinerar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb incinerar.
# incineraia
## Català
### Verb

incineraia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de incinerar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de incinerar.
# incineraien
## Català
### Verb

incineraien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de incinerar.
# incineraies
## Català
### Verb

incineraies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de incinerar.
# incinerades
## Català
### Verb

incinerades
* Participi femení plural del verb incinerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·ne·ra·des (5)
* Anagrames: ascendirien, escandirien, incendiar-se, incendiares
# incineram
## Català
### Verb

incineram
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de incinerar.
# immunitzés
## Català
### Verb

immunitzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immunitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immunitzar.
# immunitzésseu
## Català
### Verb

immunitzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immunitzar.
# immunitzéssiu
## Català
### Verb

immunitzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immunitzar.
# immunitzí
## Català
### Verb

immunitzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de immunitzar.
# immunitzàveu
## Català
### Verb

immunitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de immunitzar.
# immunitzéssem
## Català
### Verb

immunitzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immunitzar.
# immunitzéssim
## Català
### Verb

immunitzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immunitzar.
# indefinizioni
## Italià

   * Pronúncia: /in.de.fi.nitˈt͡sjoː.ni/

### Nom

indefinizioni f. pl.
* forma plural de indefinizione
# indeliberadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.də.ɫi.βəˌɾa.ðəˈmen/ balear /in.də.ɫi.bəˌɾa.ðəˈment/, /in.də.ɫi.bəˌɾa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.de.ɫi.βeˌɾa.ðaˈmen/ valencià /in.de.ɫi.beˌɾa.ðaˈment/, /in.de.ɫi.βeˌɾa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De indeliberat i el sufix -ment, segle XV.

### Adverbi

indeliberadament
* D’una manera indeliberada.

#### Antònims

* deliberadament

#### Traduccions

* Anglès: undeliberately $^{(en)}$
* Castellà: indeliberadamente $^{(es)}$
* Francès: indélibérément $^{(fr)}$
* Italià: indeliberatamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·li·be·ra·da·ment (7)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indelible
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈdɛləbl/ àudio (EUA)

### Adjectiu

indelible ‎(comparatiu more indelible, superlatiu most indelible)
* indeleble
    Indelible ink - Tinta indeleble

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# indefugibilitat
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.də.fu.ʒi.βi.ɫiˈtat/ Occidental: nord-occidental /in.de.fu.ʒi.βi.ɫiˈtat/, valencià /in.de.fu.d͡ʒi.bi.ɫiˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De indefugible i el sufix -itat, segle XX.

### Nom

indefugibilitat f. ‎(només en singular)
* Qualitat d'indefugible.
    «De fet, la secció “La torre” de Girar/caure – que potser inclou records familiars reals – comença amb un “Tota la casa cau,/ tot cau”; i potser per açò, per la indefugibilitat del “ritme” – també el de l’intertextual i sovintejat Vinicius de Moraes – que ens mena a la mort, potser per açò el darrer poema del llibre, anomenat “Hic sunt dracones“, es mostra èticament esperançat.» (Pere Císcar, «Perdre’s en girar i caure», Núvol, maig 2022)
    «La festa és un desafiament -incomplet, però taumatúrgic-, a la indefugibilitat de la mort, insisteixo, de la perseverant mort del cos. I encara més important, contra la irrenunciable reivindicació d'una existència intel·lectualment feliç. Vet aquí el triomf de la festa, de la vida.» (Bienve Moya, «Celebrar la vida, objectiu i mòbil de la festa», Eix Diari, abril 2022)

#### Sinònims

* ineludibilitat

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·fu·gi·bi·li·tat (7)
# indelebilmente
## Italià

   * Pronúncia: /in.deˌlɛ.bilˈmen.te/
   * Etimologia: De indelebile i el sufix -mente.

### Adverbi

indelebilmente
* indeleblement

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·le·bil·mén·te (6)
# indeliberatamente
## Italià

   * Pronúncia: /in.de.li.beˌra.taˈmen.te/
   * Etimologia: De indeliberato i el sufix -mente.

### Adverbi

indeliberatamente
* indeliberadament

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·li·be·ra·ta·mén·te (8)
# indegudament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.dəˌɣu.ðəˈmen/ balear /in.dəˌɣu.ðəˈment/, /in.dəˌɣu.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.deˌɣu.ðaˈmen/ valencià /in.deˌɣu.ðaˈment/, /in.deˌɣu.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De indegut i el sufix -ment, segle XIV.

### Adverbi

indegudament
* D’una manera indeguda.

#### Antònims

* degudament

#### Traduccions

* Anglès: undeservedly $^{(en)}$, unduly $^{(en)}$
* Castellà: indebidamente $^{(es)}$
* Francès: indûment $^{(fr)}$
* Italià: indebitamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·gu·da·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indeleblement
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.dəˌɫeb.bɫəˈmen/, /in.dəˌɫe.βɫəˈmen/ balear /in.dəˌɫeb.bɫəˈment/, /in.dəˌɫeb.bɫəˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.deˌɫeb.bɫeˈmen/, /in.deˌɫe.βɫeˈmen/ valencià /in.deˌɫe.bɫeˈment/, /in.deˌɫe.βɫeˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De indeleble i el sufix -ment.

### Adverbi

indeleblement
* D’una manera indeleble.

#### Traduccions

* Anglès: indelibly $^{(en)}$
* Castellà: indeleblemente $^{(es)}$
* Francès: indélébilement $^{(fr)}$
* Italià: indelebilmente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·le·ble·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# indefinizione
## Italià

   * Pronúncia: /in.de.fi.nitˈt͡sjoː.ne/

### Nom

indefinizione f. ‎(plural indefinizioni)
* indefinició

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·de·fi·ni·zió·ne (6)
# incomuniquesses
## Català
### Verb

incomuniquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomunicar.
# incomuniquessin
## Català
### Verb

incomuniquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomunicar.
# incomuniquessen
## Català
### Verb

incomuniquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomunicar.
# incomunique
## Català
### Verb

incomunique
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incomunicar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incomunicar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incomunicar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incomunicar.
# incomuniquen
## Català
### Verb

incomuniquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de incomunicar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb incomunicar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb incomunicar.
# incomuniques
## Català
### Verb

incomuniques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de incomunicar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incomunicar.
# incomunicàveu
## Català
### Verb

incomunicàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incomunicar.
# incomunicàssiu
## Català
### Verb

incomunicàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incomunicar.
# indispòs
## Català
### Verb

indispòs
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de indisposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dis·pòs (3)
* Anagrama: disposin
# indisposésseu
## Català
### Verb

indisposésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisposar.
# indisposéssim
## Català
### Verb

indisposéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisposar.
# indispuse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.disˈpu.se/, meridional \iŋ.dihˈpu.se\
       Americà: alt /in.d(i)sˈpu.se/, baix \iŋ.dihˈpu.se\, austral /in.dihˈpu.se/
   * Rimes: -use

### Verb

indispuse
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb indisponer
# indisputablemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.dis.puˌta.βleˈmen.te\, meridional \iŋ.dih.puˌta.βleˈmen.te\
       Americà: alt /in.d(i)s.puˌta.bleˈmen.te/, baix \iŋ.dih.puˌta.βleˈmen.te\, austral \in.dih.puˌta.βleˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De indisputable i el sufix -mente.

### Adverbi

indisputablemente
* indisputablement, incontrovertiblement

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dis·pu·ta·ble·men·te (7)
# indisposéssiu
## Català
### Verb

indisposéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisposar.
# indistinct
## Anglès
### Adjectiu

indistinct ‎(comparatiu more indistinct, superlatiu most indistinct)
* indistint

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# indisposí
## Català
### Verb

indisposí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de indisposar.
# indisputable
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix in- i disputable.

### Adjectiu

indisputable ‎(comparatiu more indisputable, superlatiu most indisputable)
* indiscutible
# indisputably
## Anglès

   * Etimologia: De indisputable i el sufix -ly.

### Adverbi

indisputably ‎(no comparable)
* indiscutiblement
# imparteix
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pərˈtɛʃ/ balear /im.pəɾˈtəʃ/, /im.pərˈtɛʃ/ Occidental: /im.paɾˈtejʃ/
   * Rimes: -ɛjʃ

### Verb

imparteix
* (col·loquial balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impartir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de impartir.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb impartir.
# impart
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪmˈpɑːt/ àudio (EUA)

### Verb

impart ‎(3a persona singular present imparts, gerundi imparting, passat i participi imparted)
* impartir
# imparted
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

imparted
* passat i participi de impart
# imparo
## Italià
### Verb

imparo
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de imparare
# incórrec
## Català
### Verb

incórrec
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incórrer.