OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# adrenalectomy
## Anglès

   * Etimologia: De adrenal i el sufix -ectomy.

### Nom

adrenalectomy ‎(comptable i incomptable, plural adrenalectomies)
* suprarenalectomia

### Vegeu també

* adrenalectomy. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# adrenalectomies
## Anglès
### Nom

adrenalectomies
* forma plural de adrenalectomy
# adrecéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈse.sim/, occidental /a.ðɾeˈse.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

adrecéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Nosaltres] adrecéssim, adrecéssem, adreçàssem, adreçàssim o adreçàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·cés·sim (4)
* Anagrames: dissecarem, dissecàrem
# adrecí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsi/, occidental /a.ðɾeˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

adrecí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de adreçar.
    [Jo] adrecí o vaig adreçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·cí (3)
* Heterograma de 6 lletres (acdeir)
* Anagrames: cedira, cedirà, Cidera
# adrede
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈðɾe.ðe\
       Americà: alt /aˈd͡ze.de/, baix \aˈðɾe.ðe\
   * Rimes: -ede
   * Etimologia: Del català adret, del llatí directus ‎(«dirigit, dret»).

### Adverbi

adrede
* expressament, a posta

#### Sinònims

* aposta

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·de (3)

## Portuguès

   * Etimologia: Del castellà adrede.

### Adverbi

adrede
* expressament, a posta.
# adrenal cortex
## Anglès
### Nom

adrenal cortex ‎(plural adrenal cortexes)
* còrtex suprarenal

### Vegeu també

* adrenal cortex. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# adrenal cortexes
## Anglès
### Nom

adrenal cortexes
* forma plural de adrenal cortex
# adrecéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈse.siw/, occidental /a.ðɾeˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

adrecéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Vosaltres/vós] adrecéssiu, adrecésseu, adreçàsseu, adreçàssiu o adreçàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·cés·siu (4)
* Anagrames: dissecareu, dissecàreu, escudaries
# adrenal gland
## Anglès
### Nom

adrenal gland ‎(plural adrenal glands)
* (anatomia) glàndula suprarenal, càpsula suprarenal, glàndula adrenal

#### Sinònims

* suprarenal gland

### Vegeu també

* adrenal gland. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# adrenal glands
## Anglès
### Nom

adrenal glands
* forma plural de adrenal gland
# acorraleguessen
## Català
### Verb

acorraleguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorralar.
# acorralaven
## Català
### Verb

acorralaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acorralar.
# acorraleguessa
## Català
### Verb

acorraleguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorralar.
# acorraleguem
## Català
### Verb

acorraleguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb acorralar.
# acorralaves
## Català
### Verb

acorralaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acorralar.
# acorralavo
## Català
### Verb

acorralavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de acorralar.
# acorraleguesses
## Català
### Verb

acorraleguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorralar.
# acorralava
## Català
### Verb

acorralava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acorralar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acorralar.
# acorrale
## Català
### Verb

acorrale
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acorralar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acorralar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acorralar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acorralar.
# acorralavi
## Català
### Verb

acorralavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acorralar.
# aferesiarengatik
## Basc
### Nom

aferesiarengatik
* causal definit singular de aferesi
# aferesiek
## Basc
### Nom

aferesiek
* ergatiu definit plural de aferesi
# aferesiari
## Basc
### Nom

aferesiari
* datiu definit singular de aferesi
# aferesiaz
## Basc
### Nom

aferesiaz
* instrumental definit singular de aferesi
# aferesiekin
## Basc
### Nom

aferesiekin
* comitatiu definit plural de aferesi
# aferesien
## Basc
### Nom

aferesien
* genitiu definit plural de aferesi
# aferesientzat
## Basc
### Nom

aferesientzat
* benefactiu definit plural de aferesi
# aferesiarentzat
## Basc
### Nom

aferesiarentzat
* benefactiu definit singular de aferesi
# aferesiei
## Basc
### Nom

aferesiei
* datiu definit plural de aferesi
# aferesiengatik
## Basc
### Nom

aferesiengatik
* causal definit plural de aferesi
# afino
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfi.nu/, occidental /aˈfi.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

afino
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afinar.
    [Jo] afino, afine, afín o afini.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afinar.
    [Que jo] afino, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] afini o afine.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afinar.
    [Que ell/ella/vostè] afino, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] afini o afine.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·no (3)
* Anagrames: afoni, afoní, fonia

## Castellà

   * Pronúncia: /aˈfi.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

afino
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb afinar
# afinà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈna/, occidental /a.fiˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: afinar

### Verb

afinà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afinar.
    [Ell/ella/vostè] afinà o va afinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nà (3)
* Anagrames: afani, afaní, faïna
# afinàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.fiˈna.jew/

### Verb

afinàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] afinàveu.
# afinàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈna.ɾəw/, occidental /a.fiˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

afinàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afinar.
    [Vosaltres/vós] afinàreu o vau/vàreu afinar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] afinéssiu, afinésseu, afinàsseu, afinàssiu o afinàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nà·reu (4)
* Anagrama: afuarien
# afinos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /aˈfi.nos/

### Verb

afinos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afinar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] afinis o afines.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nos (3)
* Heterograma de 6 lletres (afinos)
* Anagrames: afonis, infosa
# afinqué
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.fiŋˈke\
       Americà: alt \a.f(i)ŋˈke\, baix \a.fiŋˈke\
   * Rimes: -e

### Verb

afinqué
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb afincar
# afinàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fiˈna.ɾəm/, occidental /a.fiˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

afinàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afinar.
    [Nosaltres] afinàrem o vam/vàrem afinar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afinar.
    Forma valenciana: [nosaltres] afinéssim, afinéssem, afinàssem, afinàssim o afinàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nà·rem (4)
* Anagrama: infamaré
# acuindí
## Català
### Verb

acuindí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acuindar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cuin·dí (3)
* Anagrama: indicau
# acuit
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkujt/, occidental /aˈkujt/
   * Rimes: -ujt
   * Etimologia: De acuitar.

### Nom

acuit m. ‎(plural acuits)
* Acció d'acuitar.
* fet i amagar
* (handbol) Acció defensiva consistent a marcar de prop el portador de la pilota per impedir-li de continuar progressant.

#### Traduccions

* Anglès: press $^{(en)}$, pressing $^{(en)}$
* Castellà: acoso $^{(es)}$
* Francès: harcèlement $^{(fr)}$

### Verb

acuit
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acuitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cuit (2)
* Anagrames: actiu, actuí, actuï, citau, cuita, cuità, iacut

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
* acuit. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.
# acuita
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əˈkuj.tə/ Occidental: nord-occidental /aˈkuj.ta/ valencià /aˈkuj.ta/, /aˈkwi.ta/
   * Rimes: -ujta

### Verb

acuita
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acuitar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acuitar.
# acuitam
## Català
### Verb

acuitam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acuitar.
# acuitar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kujˈtar.sə/ balear /ə.kujˈtaɾ.sə/, /ə.kuj.tərˈsə/ Occidental: nord-occidental /a.kujˈtar.se/ valencià /a.kujˈtaɾ.se/, /a.kwiˈtaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acuitar-se
* Forma pronominal de acuitar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acuito, s'acuita, ens acuitem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cui·tar·se (4)
* Anagrames: actuaries, acuitares, castràieu, tascaríeu
# acuitara
## Català
### Verb

acuitara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acuitar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acuitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cui·ta·ra (4)
* Anagrama: actuaria
# aforismojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.foˈris.mojn/

### Nom

aforismojn
* acusatiu plural de aforismo
# aforismon
## Esperanto

   * Pronúncia: /a.foˈris.mon/

### Nom

aforismon
* acusatiu de aforismo
# aforismos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.foˈɾiz.mos/, meridional /a.foˈɾih.moh/
       Americà: alt /a.foˈɾiz.m(o)s/, baix /a.foˈɾih.moh/, austral /a.foˈɾih.mos/
   * Rimes: -izmos

### Nom

aforismos m. pl.
* forma plural de aforismo
# aforisticamente
## Italià

   * Pronúncia: /a.foˌri.sti.kaˈmen.te/
   * Etimologia: De aforistico i el sufix -mente.

### Adverbi

aforisticamente
* d'una manera aforística

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·ri·sti·ca·mén·te (7)
# aforo
## Català

   * Pronúncia: central /əˈfɔ.ɾu/, occidental /aˈfɔ.ɾo/
   * Rimes: -ɔɾo

### Verb

aforo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aforar.

## Castellà

   * Pronúncia: /aˈfo.ɾo/
   * Rimes: -oɾo

### Nom

aforo m. ‎(plural aforos)
* capacitat

### Verb

aforo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb aforar

#### Variants

* afuero

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·ro (3)
# aforos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈfo.ɾos/, meridional /aˈfo.ɾoh/
       Americà: alt /aˈfo.(ɾo)s/, baix /aˈfo.ɾoh/, austral /aˈfo.ɾos/
   * Rimes: -oɾos

### Nom

aforos m. pl.
* forma plural de aforo
# aclimatar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɫi.məˈtar.sə/ balear /ə.kɫi.məˈtaɾ.sə/, /ə.kɫi.mə.tərˈsə/ Occidental: /a.kɫi.maˈtaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

aclimatar-se
* Forma pronominal de aclimatar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'aclimato, s'aclimata, ens aclimatem

### Miscel·lània

* Anagrama: aclimatares
# aclimatara
## Català
### Verb

aclimatara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.
# aclimataran
## Català
### Verb

aclimataran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aclimatar.
# aclimatareu
## Català
### Verb

aclimatareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aclimatar.
# aclimataren
## Català
### Verb

aclimataren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aclimatar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.
# aclimatares
## Català
### Verb

aclimatares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aclimatar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclimatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cli·ma·ta·res (5)
* Anagrama: aclimatar-se
# aclimataria
## Català
### Verb

aclimataria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aclimatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aclimatar.
# afrevolireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.βu.ɫiˈɾɛw/ balear /ə.fɾə.vo.ɫiˈɾəw/, /ə.fɾə.vu.ɫiˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.βo.ɫiˈɾew/ valencià /a.fɾe.vo.ɫiˈɾew/, /a.fɾe.βo.ɫiˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

afrevolireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de afrevolir.
# afrevoliria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.βu.ɫiˈɾi.ə/ balear /ə.fɾə.vo.ɫiˈɾi.ə/, /ə.fɾə.vu.ɫiˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.βo.ɫiˈɾi.a/ valencià /a.fɾe.vo.ɫiˈɾi.a/, /a.fɾe.βo.ɫiˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

afrevoliria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de afrevolir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de afrevolir.
# afrevolirà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.βu.ɫiˈɾa/ balear /ə.fɾə.vo.ɫiˈɾa/, /ə.fɾə.vu.ɫiˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.βo.ɫiˈɾa/ valencià /a.fɾe.vo.ɫiˈɾa/, /a.fɾe.βo.ɫiˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

afrevolirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afrevolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fre·vo·li·rà (5)
* Anagrama: foravilera
# afrevoliré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.βu.ɫiˈɾe/ balear /ə.fɾə.vo.ɫiˈɾe/, /ə.fɾə.vu.ɫiˈɾe/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.βo.ɫiˈɾe/ valencià /a.fɾe.vo.ɫiˈɾe/, /a.fɾe.βo.ɫiˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

afrevoliré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afrevolir.
# afrevoliren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.βuˈɫi.ɾən/ balear /ə.fɾə.voˈɫi.ɾən/, /ə.fɾə.vuˈɫi.ɾən/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.βoˈɫi.ɾen/ valencià /a.fɾe.voˈɫi.ɾen/, /a.fɾe.βoˈɫi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

afrevoliren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de afrevolir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrevolir.
# afrevolires
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.βuˈɫi.ɾəs/ balear /ə.fɾə.voˈɫi.ɾəs/, /ə.fɾə.vuˈɫi.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.βoˈɫi.ɾes/ valencià /a.fɾe.voˈɫi.ɾes/, /a.fɾe.βoˈɫi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

afrevolires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de afrevolir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afrevolir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fre·vo·li·res (5)
* Anagrames: afrevolir-se, foravileres
# afrevolirien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.βu.ɫiˈɾi.ən/ balear /ə.fɾə.vo.ɫiˈɾi.ən/, /ə.fɾə.vu.ɫiˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.βo.ɫiˈɾi.en/ valencià /a.fɾe.vo.ɫiˈɾi.en/, /a.fɾe.βo.ɫiˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

afrevolirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de afrevolir.
# afrevoliràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.βu.ɫiˈɾas/ balear /ə.fɾə.vo.ɫiˈɾas/, /ə.fɾə.vu.ɫiˈɾas/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.βo.ɫiˈɾas/ valencià /a.fɾe.vo.ɫiˈɾas/, /a.fɾe.βo.ɫiˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

afrevoliràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afrevolir.
# afrevoliries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fɾə.βu.ɫiˈɾi.əs/ balear /ə.fɾə.vo.ɫiˈɾi.əs/, /ə.fɾə.vu.ɫiˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /a.fɾe.βo.ɫiˈɾi.es/ valencià /a.fɾe.vo.ɫiˈɾi.es/, /a.fɾe.βo.ɫiˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

afrevoliries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de afrevolir.
# adondarem
## Català
### Verb

adondarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de adondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·don·da·rem (4)
* Anagrama: Andròmeda
# adondaria
## Català
### Verb

adondaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adondar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adondar.
# adondar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðunˈda/ balear /ə.ðonˈda/, /ə.ðunˈda/ Occidental: nord-occidental /a.ðonˈda/ valencià /a.ðonˈdaɾ/, /a.ðonˈda/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: adondà
   * Etimologia: Del català antic domdar ‎(«domar»), del llatí domitare, forma freqüentativa de domare, segle XIV.

### Verb

adondar trans., pron. ‎(pronominal adondar-se)
* (central, septentrional) domar
* (balear) acostumar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: adondo, adonda, adondem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·don·dar (3)
* Anagrames: andador, donarda, nadador, rondada

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# adondares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðunˈda.ɾəs/ balear /ə.ðonˈda.ɾəs/, /ə.ðunˈda.ɾəs/ Occidental: /a.ðonˈda.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

adondares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de adondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·don·da·res (4)
* Anagrames: adondar-se, adornades
# adondam
## Català
### Verb

adondam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de adondar.
# adondar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðunˈdar.sə/ balear /ə.ðonˈdaɾ.sə/, /ə.ðun.dərˈsə/ Occidental: /a.ðonˈdaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

adondar-se
* Forma pronominal de adondar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'adondo, s'adonda, ens adondem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Anagrames: adondares, adornades
# adondaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðunˈda.ɾən/ balear /ə.ðonˈda.ɾən/, /ə.ðunˈda.ɾən/ Occidental: /a.ðonˈda.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

adondaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de adondar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·don·da·ren (4)
* Anagrama: enrondada
# adondareu
## Català
### Verb

adondareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adondar.
# adondaran
## Català
### Verb

adondaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de adondar.
# agarbuixes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣərˈbu.ʃəs/ Occidental: nord-occidental /a.ɣarˈβuj.ʃes/ valencià /a.ɣaɾˈbuj.ʃes/, /a.ɣaɾˈβu.ʃes/
   * Rimes: -ujʃes

### Verb

agarbuixes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de agarbuixar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb agarbuixar.
# agarbuixen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣərˈbu.ʃən/ Occidental: nord-occidental /a.ɣarˈβuj.ʃen/ valencià /a.ɣaɾˈbuj.ʃen/, /a.ɣaɾˈβu.ʃen/
   * Rimes: -ujʃen

### Verb

agarbuixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de agarbuixar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb agarbuixar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb agarbuixar.
# agarbuixe
## Català
### Verb

agarbuixe
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agarbuixar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb agarbuixar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb agarbuixar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb agarbuixar.
# agarbuixeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣər.buˈʃɛw/ balear /ə.ɣəɾ.buˈʃəw/, /ə.ɣər.buˈʃɛw/ Occidental: nord-occidental /a.ɣar.βujˈʃew/ valencià /a.ɣaɾ.bujˈʃew/, /a.ɣaɾ.βuˈʃew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

agarbuixeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de agarbuixar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb agarbuixar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb agarbuixar.
# agarbuixesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣər.buˈʃe.səs/ Occidental: nord-occidental /a.ɣar.βujˈʃe.ses/ valencià /a.ɣaɾ.bujˈʃe.ses/, /a.ɣaɾ.βuˈʃe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

agarbuixesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agarbuixar.
# agarbuixessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣər.buˈʃe.sin/ Occidental: nord-occidental /a.ɣar.βujˈʃe.sin/ valencià /a.ɣaɾ.bujˈʃe.sin/, /a.ɣaɾ.βuˈʃe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

agarbuixessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agarbuixar.
# agarbuixessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣər.buˈʃe.sis/ Occidental: nord-occidental /a.ɣar.βujˈʃe.sis/ valencià /a.ɣaɾ.bujˈʃe.sis/, /a.ɣaɾ.βuˈʃe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

agarbuixessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agarbuixar.
# agarbuixi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣərˈbu.ʃi/ Occidental: nord-occidental /a.ɣarˈβuj.ʃi/ valencià /a.ɣaɾˈbuj.ʃi/, /a.ɣaɾˈβu.ʃi/
   * Rimes: -ujʃi

### Verb

agarbuixi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agarbuixar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb agarbuixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb agarbuixar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb agarbuixar.
# agarbuixessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ɣər.buˈʃe.sən/ Occidental: nord-occidental /a.ɣar.βujˈʃe.sen/ valencià /a.ɣaɾ.bujˈʃe.sen/, /a.ɣaɾ.βuˈʃe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

agarbuixessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agarbuixar.
# acreixessis
## Català
### Verb

acreixessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acréixer.
# acreixien
## Català
### Verb

acreixien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acréixer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·crei·xi·en (4)
* Anagrames: encareixi, xericaien
# acreixies
## Català
### Verb

acreixies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acréixer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·crei·xi·es (4)
* Anagrames: eixàrcies, xericaies
# acreixessin
## Català
### Verb

acreixessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acréixer.

### Miscel·lània

* Anagrama: escarneixis
# acreixeven
## Català
### Verb

acreixeven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acréixer.
# acreixi
## Català
### Verb

acreixi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acréixer.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acréixer.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acréixer.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acréixer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·crei·xi (3)
* Anagrama: creixia