OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# abillàsseu
## Català
### Verb

abillàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abillar.
# abillàssiu
## Català
### Verb

abillàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abillar.
# acarares
## Català
### Verb

acarares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acarar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·res (4)
* Anagrama: aceraràs
# acarareu
## Català
### Verb

acarareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acarar.
# acararien
## Català
### Verb

acararien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acarar.

### Miscel·lània

* Anagrama: carenaria
# acararies
## Català
### Verb

acararies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acarar.
# acarara
## Català
### Verb

acarara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarar.
# acararen
## Català
### Verb

acararen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acarar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·ren (4)
* Anagrames: aceraran, carenara, carenarà
# acararà
## Català
### Verb

acararà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de acarar.
# acararan
## Català
### Verb

acararan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acarar.
# acararem
## Català
### Verb

acararem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de acarar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ra·rem (4)
* Anagrames: macerara, macerarà
# acararia
## Català
### Verb

acararia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acarar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acarar.
# abrivar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βɾiˈβa/, balear /ə.bɾiˈva/ Occidental: nord-occidental /a.βɾiˈβa/ valencià /a.bɾiˈvaɾ/, /a.βɾiˈβa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: abrivà
   * Etimologia: Del prefix a- i briu, segle XIV.

### Verb

abrivar trans., pron. ‎(pronominal abrivar-se)
* Donar embranzida, impuls.
* Enardir, donar coratge.
* (pronominal) Atrevir-se, llançar-se amb ímpetu.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: abrivo, abriva, abrivem

#### Traduccions

* Anglès: hurl $^{(en)}$
* Castellà: arrojar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·var (3)
* Anagrames: barravi, brivara, brivarà, vibrara, vibrarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# abrivar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βɾiˈβar.sə/ balear /ə.bɾiˈvaɾ.sə/, /ə.bɾi.vərˈsə/ Occidental: nord-occidental /a.βɾiˈβar.se/ valencià /a.bɾiˈvaɾ.se/, /a.βɾiˈβaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

abrivar-se
* Forma pronominal de abrivar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'abrivo, s'abriva, ens abrivem

### Miscel·lània

* Anagrames: abrivares, arribaves
# abriva
## Català
### Verb

abriva
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de abrivar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb abrivar.
# abrivadament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βɾiˌβa.ðəˈmen/ balear /ə.bɾiˌva.ðəˈment/, /ə.bɾiˌva.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.βɾiˌβa.ðaˈmen/ valencià /a.bɾiˌva.ðaˈment/, /a.βɾiˌβa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De abrivat i el sufix -ment.

### Adverbi

abrivadament
* D'una manera abrivada.

#### Sinònims

* impetuosament, intrèpidament

#### Traduccions

* Anglès: bravely $^{(en)}$
* Castellà: denodadamente $^{(es)}$
* Francès: courageusement $^{(fr)}$
* Italià: coraggiosamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·va·da·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# abrius
## Occità

   * Pronúncia: /aˈbɾiws/

### Nom

abrius m. pl.
* forma plural de abriu
# abrivam
## Català
### Verb

abrivam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de abrivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bri·vam (3)
* Anagrama: bramavi
# abriv
## Català
### Verb

abriv
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abrivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·briv (2)
* Anagrames: briva, brivà, vibra, vibrà
# aclapara
## Català
### Verb

aclapara ‎(infinitiu aclaparar)
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aclaparar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aclaparar.
aclapara ‎(infinitiu aclapar)
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclapar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·ra (4)
* Anagrames: aplacara, aplacarà
# aclapada
## Català
### Verb

aclapada
* Participi femení singular del verb aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·da (4)
* Anagrama: aplacada
# aclapades
## Català
### Verb

aclapades
* Participi femení plural del verb aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa·des (4)
* Anagrama: aplacades
# aclapar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kɫəˈpa/ Occidental: nord-occidental /a.kɫaˈpa/ valencià /a.kɫaˈpaɾ/, /a.kɫaˈpa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: aclapà
   * Etimologia: De l’antic alt alemany *klappōn ‎(«esclafir»), cognat de l’alemany klappen i de l’anglès clap.

### Verb

aclapar trans., pron. ‎(pronominal aclapar-se)
* Ajupir, tirar-se a terra.
* Sentir-se xafat.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: aclapo, aclapa, aclapem

#### Traduccions

* Anglès: get down $^{(en)}$
* Castellà: agachar $^{(es)}$
* Francès: coucher $^{(fr)}$

### Verb

aclapar
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aclaparar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·par (3)
* Anagrames: aplacar, placara, placarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB

## Occità
### Verb

aclapar
* aclaparar
# aclaméssiu
## Català
### Verb

aclaméssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aclamar.
# aclapa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɫa.pə/, occidental /aˈkɫa.pa/
   * Rimes: -apa

### Verb

aclapa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de aclapar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pa (3)
* Anagrames: alpaca, aplaca, aplacà
# aclapant
## Català
### Verb

aclapant
* Gerundi del verb aclapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cla·pant (3)
* Anagrama: aplacant
# abrasar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.βɾəˈzar.sə/ balear /ə.bɾəˈzaɾ.sə/, /ə.bɾə.zərˈsə/ Occidental: /a.bɾaˈzaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

abrasar-se
* Forma pronominal de abrasar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'abraso, s'abrasa, ens abrasem

### Miscel·lània

* Anagrames: abrasares, arrabasse
# abrasara
## Català
### Verb

abrasara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrasar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrasar.
# abrasaran
## Català
### Verb

abrasaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de abrasar.
# abrasareu
## Català
### Verb

abrasareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de abrasar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·sa·reu (4)
* Anagrama: abeuraràs
# abrasaren
## Català
### Verb

abrasaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de abrasar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrasar.
# abrasaries
## Català
### Verb

abrasaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de abrasar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·sa·ri·es (5)
* Anagrama: rabassaire
# abrasares
## Català
### Verb

abrasares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de abrasar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb abrasar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bra·sa·res (4)
* Anagrames: abrasar-se, arrabasse
# abrasaria
## Català
### Verb

abrasaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de abrasar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de abrasar.
# abrasarien
## Català
### Verb

abrasarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de abrasar.

### Miscel·lània

* Anagrama: enrabiaràs
# abromis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾo.mis/, occidental /aˈbɾo.mis/
   * Rimes: -omis

### Verb

abromis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·mis (3)
* Heterograma de 7 lletres (abimors)
* Anagrames: aombris, bomiràs
# abromo
## Català
### Verb

abromo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·mo (3)
* Anagrama: aombro

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈβɾo.mo\
       Americà: alt /aˈbɾo.mo/, baix \aˈβɾo.mo\
   * Rimes: -omo

### Verb

abromo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb abromarse
# abromàrem
## Català
### Verb

abromàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de abromar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·mà·rem (4)
* Anagrames: aombrarem, aombràrem
# abromàsseu
## Català
### Verb

abromàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·màs·seu (4)
* Anagrama: aombràsseu
# abromàssim
## Català
### Verb

abromàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·màs·sim (4)
* Anagrama: aombràssim
# abromàreu
## Català
### Verb

abromàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de abromar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·mà·reu (4)
* Anagrames: aombrareu, aombràreu
# abromàs
## Català
### Verb

abromàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abromar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·màs (3)
* Anagrama: aombràs
# abromàssem
## Català
### Verb

abromàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·màs·sem (4)
* Anagrama: aombràssem
# abromin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈβɾo.min/, occidental /aˈbɾo.min/
   * Rimes: -omin

### Verb

abromin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb abromar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·min (3)
* Heterograma de 7 lletres (abimnor)
* Anagrames: aombrin, bomiran, borinam, maniobr
# abromà
## Català
### Verb

abromà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de abromar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bro·mà (3)
* Anagrames: aombra, aombrà
# abito
## Italià
### Verb

abito
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de abitare
# abizena
## Basc
### Nom

abizena
* absolutiu definit singular de abizen
# abizenak
## Basc
### Nom

abizenak
* absolutiu definit plural de abizen
* ergatiu definit singular de abizen
# abizenarekin
## Basc
### Nom

abizenarekin
* comitatiu definit singular de abizen
# abizenaren
## Basc
### Nom

abizenaren
* genitiu definit singular de abizen
# abitò
## Italià
### Verb

abitò
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de abitare
# abitualmente
## Italià

   * Pronúncia: /a.bi.twalˈmen.te/
   * Etimologia: De abituale i el sufix -mente.

### Adverbi

abitualmente
* habitualment

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bi·tual·mén·te (5)
# abizen
## Basc

   * Pronúncia: /a.bi.s̪en/
   * Etimologia: De abi ‎(«pare») i izen ‎(«nom»), encunyat per Sabino Arana el segle XIX.

### Nom

abizen inan.
* cognom, nom de família, llinatge

#### Sinònims

* deitura

#### Declinació

Nom comú inanimat en consonant
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
abizen
abizena
abizenak
Ergatiu
abizenek
abizenak
abizenek
Datiu
abizeni
abizenari
abizenei
Genitiu
abizenen
abizenaren
abizenen
Comitatiu
abizenekin
abizenarekin
abizenekin
Benefactiu
abizenentzat
abizenarentzat
abizenentzat
Instrumental
abizenez
abizenaz
abizenez
Partitiu
abizenik
Prolatiu
abizentzat
Causal
abizenengatik
abizenarengatik
abizenengatik
Locatius
Inessiu
abizenetan
abizenean
abizenetan
Ablatiu
abizenetatik
abizenetik
abizenetatik
Al·latiu
abizenetara
abizenera
abizenetara
Terminatiu
abizenetaraino
abizeneraino
abizenetaraino
Al·l. direcional
abizenetarantz
abizenerantz
abizenetarantz
Gen. locatiu
abizenetako
abizeneko
abizenetako :

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en basc
* Entrada «abizen» a l’Elhuyar Hiztegia.
# abituar
## Occità

   * Pronúncia: /a.βi.ty.a/

### Verb

abituar ‎(pronominal s'abituar)
* habituar

#### Sinònims

* acostumar, avesar
# abreviàssiu
## Català
### Verb

abreviàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abreviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bre·vi·às·siu (5)
* Anagrama: abissaríveu
# abreviàs
## Català
### Verb

abreviàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abreviar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abreviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bre·vi·às (4)
* Anagrames: bavaries, besariva, saberiva
# abreviàveu
## Català
### Verb

abreviàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de abreviar.
# abreviàssem
## Català
### Verb

abreviàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abreviar.
# abreviés
## Català
### Verb

abreviés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb abreviar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb abreviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bre·vi·és (4)
* Anagrama: rebesavi
# abreviàsseu
## Català
### Verb

abreviàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb abreviar.
# abreviàssim
## Català
### Verb

abreviàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb abreviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bre·vi·às·sim (5)
* Anagrama: abissarívem
# abrevié
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βɾeˈβje\
       Americà: alt /a.bɾeˈbje/, baix \a.βɾeˈβje\
   * Rimes: -e

### Verb

abrevié
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb abreviar
# aburguesamientos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βuɾ.ɣe.saˈmjen.tos\, meridional \a.βuɾ.ɣe.saˈmjeŋ.toh\
       Americà: alt \a.buɾ.ɣe.saˈmjen.t(o)s\, baix \a.βuɾ.ɣe.saˈmjeŋ.toh\, austral \a.βuɾ.ɣe.saˈmjen.tos\
   * Rimes: -entos

### Nom

aburguesamientos m. pl.
* forma plural de aburguesamiento

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bur·gue·sa·mien·tos (6)
# aburgesésseu
## Català
### Verb

aburgesésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aburgesar.
# aburgeséssim
## Català
### Verb

aburgeséssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aburgesar.
# aburgeséssiu
## Català
### Verb

aburgeséssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aburgesar.
# aburguesamiento
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.βuɾ.ɣe.saˈmjen.to\, meridional \a.βuɾ.ɣe.saˈmjeŋ.to\
       Americà: alt \a.buɾ.ɣ(e).saˈmjen.to\, baix \a.βuɾ.ɣe.saˈmjeŋ.to\, austral \a.βuɾ.ɣe.saˈmjen.to\
   * Rimes: -ento
   * Etimologia: De aburguesar i el sufix -miento.

### Nom

aburguesamiento m. ‎(plural aburguesamientos)
* aburgesament

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bur·gue·sa·mien·to (6)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre aburguesamiento
# aburguesaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βuɾ.ɣe.saˈɾe\
       Americà: alt \a.buɾ.ɣ(e).saˈɾe\, baix \a.βuɾ.ɣe.saˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

aburguesaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb aburguesar
# aburgesí
## Català
### Verb

aburgesí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de aburgesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·bur·ge·sí (4)
* Heterograma de 8 lletres (abegirsu)
* Anagrames: abreugis, abrigues, abrigués, burgesia
# aburgueso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.βuɾˈɣe.so\
       Americà: alt \a.buɾˈɣe.s(o)\, baix \a.βuɾˈɣe.so\
   * Rimes: -eso

### Verb

aburgueso
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb aburguesar
# acalora
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kəˈɫo.ɾə/, occidental /a.kaˈɫo.ɾa/
   * Rimes: -oɾa

### Verb

acalora
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acalorar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acalorar.
# acalor
## Català
### Verb

acalor
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acalorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lor (3)
* Anagrames: aclaro, Alarcó, alcorà, Alcorà
# acaloradamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ka.loˌɾa.ðaˈmen.te\
       Americà: alt /a.ka.loˌɾa.daˈmen.t(e)/, baix \a.ka.loˌɾa.ðaˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De acalorado i el sufix -mente.

### Adverbi

acaloradamente
* acaloradament

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·ra·da·men·te (7)
# acaloraia
## Català
### Verb

acaloraia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acalorar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acalorar.
# acalo
## Català
### Verb

acalo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acalar.
# acalorada
## Català
### Nom

acalorada f. ‎(plural acalorades)
* (valencià, menorquí) Forma alternativa de acalorament.

### Verb

acalorada
* Participi femení singular del verb acalorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·ra·da (5)
# acaloraien
## Català
### Verb

acaloraien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acalorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·ra·ien (5)
* Anagrama: alaiorenca
# acalli
## Nàhuatl clàssic
### Nom

acalli
* vaixell
# acaloradament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.ɫuˌɾa.ðəˈmen/ balear /ə.kə.ɫoˌɾa.ðəˈment/, /ə.kə.ɫuˌɾa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.ka.ɫoˌɾa.ðaˈmen/ valencià /a.ka.ɫoˌɾa.ðaˈment/, /a.ka.ɫoˌɾa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De acalorat i el sufix -ment.

### Adverbi

acaloradament
* D'una manera acalorada.

#### Traduccions

* Anglès: heatedly $^{(en)}$, hotly $^{(en)}$
* Castellà: acaloradamente $^{(es)}$
* Italià: accaloratamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·ra·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# acalorades
## Català
### Nom

acalorades f. pl.
* Forma plural de acalorada.

### Verb

acalorades
* Participi femení plural del verb acalorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lo·ra·des (5)
* Anagrama: escaladora
# aconsellessa
## Català
### Verb

aconsellessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# aconsellessen
## Català
### Verb

aconsellessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# aconselles
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kunˈsɛ.ʎəs/ balear /ə.konˈsə.ʎəs/, /ə.kunˈsɛ.jəs/ Occidental: /a.konˈse.ʎes/
   * Rimes: -ɛʎes

### Verb

aconselles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aconsellar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·lles (4)
* Anagrama: acollessen
# aconsellessi
## Català
### Verb

aconsellessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# aconsellessin
## Català
### Verb

aconsellessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·lles·sin (5)
* Anagrama: esconillassen
# aconsellessis
## Català
### Verb

aconsellessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·con·se·lles·sis (5)
* Anagrama: esconillasses
# aconselleu
## Català
### Verb

aconselleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aconsellar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aconsellar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aconsellar.
# aconsellen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kunˈsɛ.ʎən/ balear /ə.konˈsə.ʎən/, /ə.kunˈsɛ.jən/ Occidental: /a.konˈse.ʎen/
   * Rimes: -ɛʎen

### Verb

aconsellen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aconsellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aconsellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aconsellar.
# aconsellesses
## Català
### Verb

aconsellesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aconsellar.
# acollonixos
## Català
### Verb

acollonixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acollonir.
# acollono
## Català

   * Pronúncia: central /ə.kuˈʎo.nu/, occidental /a.koˈʎo.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

acollono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acollonar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acollonar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acollonar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.koˈʎo.no/, meridional /a.koˈʝo.no/
       Americà: alt /a.k(o)ˈʝo.no/, baix /a.koˈʝo.no/, austral \a.koˈʒo.no\
   * Rimes: -ono

### Verb

acollono
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb acollonar
# acollonixen
## Català
### Verb

acollonixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acollonir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acollonir.
# acollonixes
## Català
### Verb

acollonixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acollonir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acollonir.
# acollonos
## Català
### Verb

acollonos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acollonar.
# acollonixa
## Català
### Verb

acollonixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acollonir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acollonir.