OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# polissi
## Català
### Verb

polissi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb polir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb polir.

#### Variants

* [1] poligués, poliguera, polís, polira
* [2] poligués, poliguera, polís, polira

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·lis·si (3)
# polissin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /puˈɫi.sin/ balear /poˈɫi.sin/, /puˈɫi.sin/ Occidental: /poˈɫi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

polissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb polir.

#### Variants

* poliguessen, poligueren, polissen, poliren

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·lis·sin (3)
* Anagrama: ípsilons
# polisorbato
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \po.li.soɾˈβa.to\
       Americà: alt \po.l(i).soɾˈβa.to\, baix \po.li.soɾˈβa.to\
   * Rimes: -ato

### Nom

polisorbato m. ‎(plural polisorbatos)
* (química) polisorbat

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·li·sor·ba·to (5)

### Vegeu també

* polisorbato. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# pilloscar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pi.ʎusˈka/ balear /pi.ʎosˈka/, /pi.ʎusˈka/ Occidental: nord-occidental /pi.ʎosˈka/ valencià /pi.ʎosˈkaɾ/, /pi.ʎosˈka/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: pilloscà
   * Etimologia: De pillar i l'infix -usc- ‎(«variant -osc-»), segle XX.

### Verb

pilloscar trans.
* (mallorquí) furtar

#### Conjugació

Vocal rizotònica: /ɔ/

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·llos·car (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# pilloscares
## Català
### Verb

pilloscares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de pilloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·llos·ca·res (4)
# pilloscareu
## Català
### Verb

pilloscareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de pilloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·llos·ca·reu (4)
# pilloscarien
## Català
### Verb

pilloscarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de pilloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·llos·ca·ri·en (5)
# pilloscarem
## Català
### Verb

pilloscarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de pilloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·llos·ca·rem (4)
# pilloscaren
## Català
### Verb

pilloscaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de pilloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·llos·ca·ren (4)
# pilloscam
## Català
### Verb

pilloscam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de pilloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·llos·cam (3)
# pilloscaran
## Català
### Verb

pilloscaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de pilloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·llos·ca·ran (4)
# pilloscant
## Català
### Verb

pilloscant
* Gerundi del verb pilloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·llos·cant (3)
# pilloscaria
## Català
### Verb

pilloscaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de pilloscar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de pilloscar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pi·llos·ca·ri·a (5)
# pesàsseu
## Català
### Verb

pesàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.
# pesàssiu
## Català
### Verb

pesàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pe·sàs·siu (3)
* Anagrames: pisàsseu, piuasses
# peséssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pəˈze.səm/ balear /peˈze.səm/, /pəˈze.səm/ Occidental: /peˈze.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

peséssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.
# pesàssem
## Català
### Verb

pesàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pe·sàs·sem (3)
* Anagrama: mapesses
# pesàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pəˈza.βəw/ balear /peˈza.vəw/, /pəˈza.vəw/ Occidental: nord-occidental /peˈza.βew/ valencià /peˈza.vew/, /peˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

pesàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de pesar.
# pesàvom
## Català
### Verb

pesàvom
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de pesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pe·sà·vom (3)
* Heterograma de 7 lletres (aemopsv)
* Anagrames: posàvem, sopàvem
# pesés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pəˈzes/ balear /peˈzes/, /pəˈzes/ Occidental: /peˈzes/
   * Rimes: -es

### Verb

pesés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pe·sés (2)
* Anagrames: espès, espés
# pesésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pəˈze.səw/ balear /peˈze.səw/, /pəˈze.səw/ Occidental: /peˈze.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

pesésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.
# pesàssim
## Català
### Verb

pesàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb pesar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: pe·sàs·sim (3)
* Anagrames: mapessis, pisàssem
# influenciaríeu
## Català
### Verb

influenciaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de influenciar.
# influenciaríveu
## Català
### Verb

influenciaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de influenciar.
# influenciasses
## Català
### Verb

influenciasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb influenciar.
# influenciassin
## Català
### Verb

influenciassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb influenciar.
# influenciassen
## Català
### Verb

influenciassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb influenciar.
# influenciassis
## Català
### Verb

influenciassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb influenciar.
# influencias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱˈflwen.θjas\, meridional \iɱˈflweŋ.θjah\
       Americà: alt \iɱˈflwen.s(ja)s\, baix \iŋˈflweŋ.sjah\, austral \iɱˈflwen.sjas\
   * Rimes: -enθjas

### Nom

influencias f. pl.
* forma plural de influencia
# insuficiencia
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.su.fiˈθjen.θja/, meridional \iŋ.su.fiˈθjeŋ.θja\
       Americà: alt /in.su.f(i)ˈsjen.sja/, baix \iŋ.su.fiˈsjeŋ.sja\, austral /in.su.fiˈsjen.sja/
   * Rimes: -enθja
   * Etimologia: Del llatí insufficientia, equivalent a prefix in- i suficiencia.

### Nom

insuficiencia f. ‎(plural insuficiencias)
* insuficiència (qualitat d'insuficient)
* (medicina) insuficiència

#### Sinònims

* [1]: escasez
* [2]: fallo

#### Relacionats

* insuficiente

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·fi·cien·cia (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre insuficiencia

## Gallec

   * Pronúncia: /insufiˈθjɛnθja̝/
   * Etimologia: Del llatí insufficientia.

### Nom

insuficiencia f. ‎(plural insuficiencias)
* insuficiència (qualitat d'insuficient)
* (medicina) insuficiència

#### Variants

* (reintegracionisme) insuficiência

#### Sinònims

* [1]: escaseza

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·fi·cien·cia (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario da Real Academia Galega sobre insuficiencia
# insuficiencias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.su.fiˈθjen.θjas/, meridional \iŋ.su.fiˈθjeŋ.θjah\
       Americà: alt /in.su.fiˈsjen.s(ja)s/, baix \iŋ.su.fiˈsjeŋ.sjah\, austral /in.su.fiˈsjen.sjas/
   * Rimes: -enθjas

### Nom

insuficiencias f. pl.
* forma plural de insuficiencia

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·fi·cien·cias (5)

## Gallec
### Nom

insuficiencias f. pl.
* forma plural de insuficiencia

#### Variants

* (reintegracionisme) insuficiências

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·fi·cien·cias (5)
# insuficient
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.su.fi.siˈen/ balear /in.su.fi.siˈent/, /in.su.fi.siˈen/ Occidental: nord-occidental /in.su.fi.siˈen/ valencià /in.su.fi.siˈent/, /in.su.fi.siˈen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: Del llatí insufficiens.

### Adjectiu

insuficient inv. ‎(plural insuficients)
* Que no arriba a la quantitat requerida.
* Qualificació d'un alumne que no ha arribat a assolir la quantitat mínima d'aprenentatges exigits.

#### Sinònims

* inadequat

#### Antònims

* suficient

#### Traduccions

* Anglès: insufficient $^{(en)}$
* Castellà: insuficiente $^{(es)}$
* Francès: insuffisant $^{(fr)}$
* Italià: insufficiente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·fi·ci·ent (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# insuficiente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.su.fiˈθjen.te/, meridional \iŋ.su.fiˈθjeŋ.te\
       Americà: alt /in.su.f(i)ˈsjen.te/, baix \iŋ.su.fiˈsjeŋ.te\, austral /in.su.fiˈsjen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: Del llatí insufficiens, equivalent a prefix in- i suficiente.

### Adjectiu

insuficiente inv. ‎(plural insuficientes)
* insuficient

#### Antònims

* suficiente

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·fi·cien·te (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre insuficiente
# insuficientes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.su.fiˈθjen.tes/, meridional \iŋ.su.fiˈθjeŋ.teh\
       Americà: alt /in.su.fiˈsjen.t(e)s/, baix \iŋ.su.fiˈsjeŋ.teh\, austral /in.su.fiˈsjen.tes/
   * Rimes: -entes

### Adjectiu

insuficientes inv. pl.
* forma plural de insuficiente

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·su·fi·cien·tes (5)
# insufl
## Català
### Verb

insufl
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de insuflar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·sufl (2)
* Heterograma de 6 lletres (filnsu)
* Anagrama: unflis
# insufla
## Català
### Verb

insufla
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de insuflar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb insuflar.
# intensificarives
## Català
### Verb

intensificarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de intensificar.
# intensificaràs
## Català
### Verb

intensificaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de intensificar.
# intensificariven
## Català
### Verb

intensificariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de intensificar.
# intensificarà
## Català
### Verb

intensificarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de intensificar.
# intensificaré
## Català
### Verb

intensificaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de intensificar.
# intensificaríeu
## Català
### Verb

intensificaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de intensificar.
# intensificassen
## Català
### Verb

intensificassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb intensificar.
# intensificaríveu
## Català
### Verb

intensificaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de intensificar.
# interdic
## Català
### Verb

interdic
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de interdir.
# interdicció
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.dik.siˈo/, occidental /in.teɾ.ðik.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí interdictiō.

### Nom

interdicció m. ‎(plural interdiccions)
* Prohibició procedent d'una autoritat o del costum consuetudinari.
    Bartolomé Clavero analitza la qüestió de l'origen del cens consignatiu o censal com a resultat de l'acceptació pragmàtica del préstec amb interès sense posar en entredit el principi d'interdicció de la usura, de forma semblant a l'actitud medieval envers la prostitució.

#### Compostos i expressions

* interdicció lingüística

#### Traduccions

* Anglès: interdiction $^{(en)}$
* Castellà: interdicción $^{(es)}$
* Francès: interdiction $^{(fr)}$
* Italià: interdizione $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·dic·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
* ↑ Enric Tello, Cervera i la Segarra al segle XVIII: en els orígens d'una Catalunya pobra, 1700-1860, 1999
# interdict
## Anglès
### Verb

interdict ‎(3a persona singular present interdicts, gerundi interdicting, passat i participi interdicted)
* interdir
# interdia
## Català
### Verb

interdia
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de interdir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de interdir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·di·a (4)
* Anagrames: anteridi, tendiria
# interdicere
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛrˈdiː.kɛ.rɛ/

### Verb

interdīcere
* infinitiu del present actiu de interdīcō
# interdicis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.tɛrˈdiː.kɪs/

### Verb

interdīcis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de interdīcō
# interdico
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋˈkʊɫ.koː/
   * Etimologia: Del prefix inter- i ‎dīcō.

### Verb

interdīcō ‎(1a present$^?$), interdīcis ‎(2a present), interdīcere ‎(infinitiu), interdīxī ‎(perfet), interdictum ‎(supí)
* interdir
* entredir
# interdicted
## Anglès
### Verb

interdicted
* passat i participi de interdict
# interdicting
## Anglès
### Verb

interdicting
* gerundi de interdict
# porrera
## Català
### Nom

porrera f. ‎(plural porreres)
* Forma femenina de porrer.

### Miscel·lània

* Síl·labes: por·re·ra (3)
* Anagrama: perorar
# porremmo
## Italià
### Verb

porremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de porre
# porreste
## Italià
### Verb

porreste
* segona persona plural (voi) del condicional de porre
# porresti
## Italià
### Verb

porresti
* segona persona singular (tu) del condicional de porre
# porremo
## Italià
### Verb

porremo
* primera persona plural (noi) del futur de porre
# porrer
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /puˈre/ balear /poˈre/, /puˈre/ Occidental: nord-occidental /poˈre/, valencià /poˈreɾ/
   * Rimes: -e(ɾ)
   * Etimologia: De porra i el sufix -er.

### Nom

porrer m. ‎(plural porrers, femení porrera)
* Macer, qui porta porra.

#### Compostos i expressions

* Porrer de catedral: El ministre que per cerimònia acompanya amb una porra als que celebren els oficis divins amb solemnitat.

#### Traduccions

* Castellà: macero $^{(es)}$
* Llatí: claviger $^{(la)}$
* Castellà: pertiguero $^{(es)}$
* Llatí: sceptrifer $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: por·rer (2)

### Vegeu també

* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
# porres
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈpo.rəs/, occidental /ˈpo.res/
   * Rimes: -ores

### Nom

porres f. pl.
* Forma plural de porra.

### Miscel·lània

* Síl·labes: por·res (2)
* Anagrama: proers
# porrete
## Italià
### Verb

porrete
* segona persona plural (voi) del futur de porre
# plasmem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɫəzˈmɛm/ balear /pɫəzˈməm/, /pɫəzˈmɛm/ Occidental: /pɫazˈmem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

plasmem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de plasmar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb plasmar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb plasmar.

#### Variants

* [1] plasmam

### Miscel·lània

* Síl·labes: plas·mem (2)
# plasmen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈpɫaz.mən/, occidental /ˈpɫaz.men/

### Verb

plasmen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de plasmar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb plasmar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb plasmar.

#### Variants

* [2] plasmin
* [3] plasmin

### Miscel·lània

* Síl·labes: plas·men (2)
* Heterograma de 7 lletres (aelmnps)
* Anagrama: malpens
# plasmessi
## Català
### Verb

plasmessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb plasmar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb plasmar.

#### Variants

* [1] plasmés, plasmàs, plasmara
* [2] plasmés, plasmàs, plasmara

### Miscel·lània

* Síl·labes: plas·mes·si (3)
* Anagrama: salpéssim
# plasmeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pɫəzˈmɛw/ balear /pɫəzˈməw/, /pɫəzˈmɛw/ Occidental: /pɫazˈmew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

plasmeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de plasmar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb plasmar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb plasmar.

#### Variants

* [1] plasmau
* [3] plasmau

### Miscel·lània

* Síl·labes: plas·meu (2)
* Heterograma de 7 lletres (aelmpsu)
# plasmessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /pɫəzˈme.sən/, occidental /pɫazˈme.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

plasmessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb plasmar.

#### Variants

* plasmessin, plasmassin, plasmassen, plasmaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: plas·mes·sen (3)
# plasmessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /pɫəzˈme.sis/, occidental /pɫazˈme.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

plasmessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb plasmar.

#### Variants

* plasmesses, plasmassis, plasmasses, plasmares

### Miscel·lània

* Síl·labes: plas·mes·sis (3)
# plasme
## Català
### Verb

plasme
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de plasmar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb plasmar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb plasmar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb plasmar.

#### Variants

* [1] plasmo, plasmi, plasm
* [2] plasmi
* [3] plasmi
* [4] plasmi

### Miscel·lània

* Síl·labes: plas·me (2)
* Heterograma de 6 lletres (aelmps)
* Anagrames: amples, palmes, salpem
# plasmesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /pɫəzˈme.səs/, occidental /pɫazˈme.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

plasmesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb plasmar.

#### Variants

* plasmessis, plasmassis, plasmasses, plasmares

### Miscel·lània

* Síl·labes: plas·mes·ses (3)
# plasmessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /pɫəzˈme.sin/, occidental /pɫazˈme.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

plasmessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb plasmar.

#### Variants

* plasmessen, plasmassin, plasmassen, plasmaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: plas·mes·sin (3)
# poplejoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /poˈplej.oj/

### Nom

poplejoj
* forma plural de poplejo
# poplejojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /poˈplej.ojn/

### Nom

poplejojn
* acusatiu plural de poplejo
# popicelor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

popicelor
* genitiu i datiu definit plural de popic
* vocatiu plural de popic
# popicul
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ul.

### Nom

popicul
* nominatiu i acusatiu definit singular de popic
# popicule
## Romanès
### Nom

popicule
* vocatiu singular de popic
# popicului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

popicului
* genitiu i datiu definit singular de popic
# popin
## Català

   * Pronúncia: /ˈpo.pin/
   * Rimes: -opin

### Verb

popin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb popar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb popar.
# popis
## Català

   * Pronúncia: /ˈpo.pis/
   * Rimes: -opis

### Verb

popis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb popar.

### Miscel·lània

* Anagrama: pispo
# popicele
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

popicele
* nominatiu i acusatiu definit plural de popic
# poplejo
## Esperanto

   * Pronúncia: /poˈplej.o/

### Nom

poplejo ‎(acusatiu poplejon, plural poplejoj, plural acusatiu poplejojn)
* albereda
# induíssem
## Català
### Verb

induíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
# induíssim
## Català
### Verb

induíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·du·ís·sim (4)
* Anagrama: disminuís
# induíreu
## Català
### Verb

induíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de induir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
# induí
## Català
### Verb

induí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de induir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de induir.
# induírem
## Català
### Verb

induírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de induir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
# induzco
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈduθ.ko/, meridional \iŋˈduh.ko\
       Americà: alt /inˈdus.k(o)/, baix \iŋˈduh.ko\, austral /inˈduh.ko/
   * Rimes: -uθko

### Verb

induzco
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb inducir
# induís
## Català
### Verb

induís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
# induísseu
## Català
### Verb

induísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb induir.
# induíeu
## Català
### Verb

induíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de induir.
# piojosos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /pjoˈxo.sos/, meridional /pjoˈho.soh/
       Americà: alt /pjoˈxo.s(o)s/, baix /pjoˈho.soh/, austral /pjoˈxo.sos/
   * Rimes: -osos

### Adjectiu

piojosos m. pl.
* forma plural de piojoso