OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acastellarien
## Català
### Verb

acastellarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de acastellar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escantellaria
# acastellareu
## Català
### Verb

acastellareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de acastellar.
# acastellaries
## Català
### Verb

acastellaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de acastellar.
# acastellaràs
## Català
### Verb

acastellaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de acastellar.
# acastellaré
## Català
### Verb

acastellaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acastellar.
# acastellassen
## Català
### Verb

acastellassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acastellar.
# acastellaria
## Català
### Verb

acastellaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de acastellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de acastellar.
# adeguatesi
## Italià
### Verb

adeguatesi
* participi passat femení plural de adeguarsi
# adeguati
## Italià
### Verb

adeguati
* participi passat masculí plural de adeguare
# adeguatosi
## Italià
### Verb

adeguatosi m. ‎(femení adeguatasi, plural masculí adeguatisi, plural femení adeguatesi)
* participi passat masculí singular de adeguarsi
# adeguava
## Italià
### Verb

adeguava
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de adeguare
# adeguavamo
## Italià
### Verb

adeguavamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de adeguare
# adeguate
## Italià
### Verb

adeguate
* participi passat femení plural de adeguare
* segona persona plural (voi) del present d'indicatiu de adeguare
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de adeguare
# adeguatisi
## Italià
### Verb

adeguatisi
* participi passat masculí plural de adeguarsi
# adeguato
## Italià
### Verb

adeguato m. ‎(femení adeguata, plural masculí adeguati, plural femení adeguate)
* participi passat masculí singular de adeguare
# adeguatasi
## Italià
### Verb

adeguatasi
* participi passat femení singular de adeguarsi
# adeguatevi
## Italià
### Verb

adeguatevi
* segona persona plural (voi) de l'imperatiu de adeguarsi
# adlegatorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ad.leː.ɡaːˈtoː.rʊm/

### Adjectiu

adlēgātōrum
* genitiu masculí plural de adlēgātus
* genitiu neutre plural de adlēgātus
# adlegatum
## Llatí

   * Pronúncia: /ad.leːˈɡaː.tʊm/

### Adjectiu

adlēgātum
* nominatiu neutre singular de adlēgātus
* vocatiu neutre singular de adlēgātus
* acusatiu masculí singular de adlēgātus
* acusatiu neutre singular de adlēgātus

### Verb

adlēgātum
* supí acusatiu de adlēgō
# adlegi
## Llatí

   * Pronúncia: /adˈleː.ɡiː/

### Verb

adlēgī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de adlegō
# adlegato
## Llatí

   * Pronúncia: /ad.leːˈɡaː.toː/

### Adjectiu

adlēgātō
* datiu masculí singular de adlēgātus
* datiu neutre singular de adlēgātus
* ablatiu masculí singular de adlēgātus
* ablatiu neutre singular de adlēgātus
# adlegatus
## Llatí

   * Pronúncia: /ad.leːˈɡaː.tʊs/
   * Etimologia: Del participi de adlēgō.

### Adjectiu

adlēgātus m., adlēgāta f., adlēgātum n.
* enviat, delegat

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | adlēgātus | adlēgāta | adlēgātum | adlēgātī | adlēgātae | adlēgāta |
| Vocatiu | adlēgāte | adlēgāta | adlēgātum | adlēgātī | adlēgātae | adlēgāta |
| Acusatiu | adlēgātum | adlēgātam | adlēgātum | adlēgātōs | adlēgātās | adlēgāta |
| Genitiu | adlēgātī | adlēgātae | adlēgātī | adlēgātōrum | adlēgātārum | adlēgātōrum |
| Datiu | adlēgātō | adlēgātae | adlēgātō | adlēgātīs | adlēgātīs | adlēgātīs |
| Ablatiu | adlēgātō | adlēgātā | adlēgātō | adlēgātīs | adlēgātīs | adlēgātīs |
# adlegavi
## Llatí

   * Pronúncia: /ad.leːˈɡaː.wiː/

### Verb

adlēgāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de adlēgō
# adlegationum
## Llatí

   * Pronúncia: /ad.leː.ɡaː.tɪˈoː.nʊm/

### Nom

adlēgātiōnum
* genitiu plural de adlēgātiō
# adlegatis
## Llatí

   * Pronúncia: /ad.leːˈɡaː.tiːs/

### Adjectiu

adlēgātīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de adlēgātus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de adlēgātus
# adlegatos
## Llatí

   * Pronúncia: /ad.leːˈɡaː.toːs/

### Adjectiu

adlēgātōs
* acusatiu masculí plural de adlēgātus
# adlegere
## Llatí

   * Pronúncia: /adˈlɛ.ɡɛ.rɛ/

### Verb

adlegere
* infinitiu del present actiu de adlegō
# acomboie
## Català
### Verb

acomboie
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acomboiar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acomboiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acomboiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acomboiar.
# acomboies
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kumˈbɔ.jəs/ balear /ə.komˈbɔ.jəs/, /ə.kumˈbɔ.jəs/ Occidental: /a.komˈbɔ.jes/
   * Rimes: -ɔjes

### Verb

acomboies
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de acomboiar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acomboiar.
# acomboiaven
## Català
### Verb

acomboiaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acomboiar.
# acomboiessen
## Català
### Verb

acomboiessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomboiar.
# acomboien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kumˈbɔ.jən/ balear /ə.komˈbɔ.jən/, /ə.kumˈbɔ.jən/ Occidental: /a.komˈbɔ.jen/
   * Rimes: -ɔjen

### Verb

acomboien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acomboiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acomboiar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acomboiar.
# acomboiaves
## Català
### Verb

acomboiaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acomboiar.
# acomboiessin
## Català
### Verb

acomboiessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomboiar.
# acomboiessis
## Català
### Verb

acomboiessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomboiar.
# acomboiesses
## Català
### Verb

acomboiesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acomboiar.
# accoltesi
## Italià
### Verb

accoltesi
* participi passat femení plural de accogliersi
# accolsero
## Italià
### Verb

accolsero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de accogliere
# accolse
## Italià
### Verb

accolse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de accogliere
# accolti
## Italià
### Verb

accolti
* participi passat masculí plural de accogliere
# accoltisi
## Italià
### Verb

accoltisi
* participi passat masculí plural de accogliersi
# accolte
## Italià
### Verb

accolte
* participi passat femení plural de accogliere
# accolta
## Italià
### Verb

accolta
* participi passat femení singular de accogliere
# accoltasi
## Italià
### Verb

accoltasi
* participi passat femení singular de accogliersi
# accolto
## Italià
### Verb

accolto m. ‎(femení accolta, plural masculí accolti, plural femení accolte)
* participi passat masculí singular de accogliere
# accolsi
## Italià
### Verb

accolsi
* primera persona singular (io) del passat de accogliere
# adoperar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðu.pəˈɾa/ balear /ə.ðo.pəˈɾa/, /ə.ðu.pəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.ðo.peˈɾa/ valencià /a.ðo.peˈɾaɾ/, /a.ðo.peˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: adoperà
   * Etimologia: Del llatí adoperari.

### Verb

adoperar trans.
* Usar, fer servir.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: adopero, adopera, adoperem

#### Sinònims

* emprar, utilitzar

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·rar (4)
* Anagrames: apoderar, perorada

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB
# adoperareu
## Català
### Verb

adoperareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·ra·reu (5)
* Anagrames: apoderareu, apoderàreu
# adoperaran
## Català
### Verb

adoperaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·ra·ran (5)
* Anagrama: apoderaran
# adoperaren
## Català
### Verb

adoperaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de adoperar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·ra·ren (5)
* Anagrama: apoderaren
# adoperaries
## Català
### Verb

adoperaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·ra·ri·es (6)
* Anagrama: apoderaries
# adoperara
## Català
### Verb

adoperara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoperar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·ra·ra (5)
* Anagrames: apoderara, apoderarà
# adoperaria
## Català
### Verb

adoperaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adoperar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·ra·ri·a (6)
* Anagrama: apoderaria
# adoperarien
## Català
### Verb

adoperarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·ra·ri·en (6)
* Anagrama: apoderarien
# adoperarem
## Català
### Verb

adoperarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·ra·rem (5)
* Anagrames: apoderarem, apoderàrem, empoderara, empoderarà
# adoperares
## Català
### Verb

adoperares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de adoperar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoperar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·pe·ra·res (5)
* Anagrames: apoderar-se, apoderares
# adoloresquis
## Català
### Verb

adoloresquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adolorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·lo·res·quis (5)
* Anagrama: adolorisques
# adoloreu
## Català
### Verb

adoloreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adolorar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adolorar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adolorar.
# adoloresquin
## Català
### Verb

adoloresquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb adolorir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb adolorir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·lo·res·quin (5)
* Anagrama: adolorisquen
# adoloressin
## Català
### Verb

adoloressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·lo·res·sin (5)
* Anagrama: adolorissen
# adoloressis
## Català
### Verb

adoloressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·do·lo·res·sis (5)
* Anagrama: adolorisses
# adoloresqui
## Català
### Verb

adoloresqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adolorir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adolorir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adolorir.
# adoloressen
## Català
### Verb

adoloressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adoloresses
## Català
### Verb

adoloresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adolorar.
# adolori
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuˈɫo.ɾi/ balear /ə.ðoˈɫo.ɾi/, /ə.ðuˈɫo.ɾi/ Occidental: /a.ðoˈɫo.ɾi/
   * Rimes: -oɾi

### Verb

adolori
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adolorar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adolorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adolorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adolorar.
# adoloria
## Català
### Verb

adoloria
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adolorir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adolorir.
# acordellassen
## Català
### Verb

acordellassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·de·llas·sen (5)
* Anagrames: desaconsellar, desconsellara, desconsellarà
# acordellau
## Català
### Verb

acordellau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acordellar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acordellar.
# acordellaríeu
## Català
### Verb

acordellaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acordellar.
# acordellats
## Català
### Verb

acordellats
* Participi masculí plural del verb acordellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·de·llats (4)
* Anagrama: Cortadellas
# acordellaré
## Català
### Verb

acordellaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acordellar.
# acordellasses
## Català
### Verb

acordellasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordellar.
# acordellassin
## Català
### Verb

acordellassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·de·llas·sin (5)
* Anagrama: acordillassen
# acordellassis
## Català
### Verb

acordellassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acordellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·de·llas·sis (5)
* Anagrama: acordillasses
# acordellat
## Català
### Verb

acordellat
* Participi masculí singular del verb acordellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·de·llat (4)
* Anagrama: Cortadella
# adreçàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsa.ɾəw/, occidental /a.ðɾeˈsa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

adreçàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de adreçar.
    [Vosaltres/vós] adreçàreu o vau/vàreu adreçar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] adrecéssiu, adrecésseu, adreçàsseu, adreçàssiu o adreçàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·çà·reu (4)
* Anagrama: reeducarà
# adreçàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsa.ɾəm/, occidental /a.ðɾeˈsa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

adreçàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de adreçar.
    [Nosaltres] adreçàrem o vam/vàrem adreçar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    Forma valenciana: [nosaltres] adrecéssim, adrecéssem, adreçàssem, adreçàssim o adreçàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·çà·rem (4)
* Anagrames: mercadera, recremada
# adreçàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsa.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

adreçàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Nosaltres] adrecéssim, adrecéssem, adreçàssem, adreçàssim o adreçàrem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·çàs·sim (4)
* Anagrames: cremadissa, descamisar
# adreçàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðɾəˈsa.βəw/, /ə.ðɾəˈsa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ðɾeˈsa.βɛw/, /a.ðɾeˈsa.ɛw/ valencià /a.ðɾeˈsa.vew/, /a.ðɾeˈsa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

adreçàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adreçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·çà·veu (4)
* Anagrama: reeducava
# adreçàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsas/, occidental /a.ðɾeˈsas/
   * Rimes: -as

### Verb

adreçàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Jo] adrecés, adreçàs o adreçara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Ell/ella/vostè] adrecés, adreçàs o adreçara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·çàs (3)
* Anagrama: arcades
# adreçàsseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsa.səw/, occidental /a.ðɾeˈsa.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

adreçàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Vosaltres/vós] adrecéssiu, adrecésseu, adreçàsseu, adreçàssiu o adreçàreu.
# adreçàssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsa.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

adreçàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Vosaltres/vós] adrecéssiu, adrecésseu, adreçàsseu, adreçàssiu o adreçàreu.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dre·çàs·siu (4)
* Anagrama: dessucaria
# adreçàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ðɾeˈsa.jew/

### Verb

adreçàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adreçar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] adreçàveu.
# adreçàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðɾəˈsa.səm/, occidental /a.ðɾeˈsa.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

adreçàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adreçar.
    [Nosaltres] adrecéssim, adrecéssem, adreçàssem, adreçàssim o adreçàrem.
# acusaien
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kuˈza.jen/

### Verb

acusaien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de acusar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [ells/elles/vostès] acusaven.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·ien (4)
* Anagrames: cansàieu, causaien, escainau
# acusaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ku.zəˈɾan/, occidental /a.ku.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

acusaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acusar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·ran (4)
* Anagrames: araucans, causaran
# acusaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈza.ɾən/, occidental /a.kuˈza.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

acusaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acusar.
    [Ells/elles/vostès] acusaren o van/varen acusar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acusar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] acusessin, acusessen, acusassen, acusassin o acusaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·ren (4)
* Anagrames: canareus, cansareu, cansàreu, causaren, encausar, escauran
# acusant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kuˈzan/ Occidental: nord-occidental /a.kuˈzan/, valencià /a.kuˈzant/
   * Rimes: -ant

### Verb

acusant
* Gerundi del verb acusar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sant (3)
* Anagrama: causant
# acusarem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.ku.səˈrɛm/, occidental /a.ku.zaˈɾem/
   * Rimes: -em

### Verb

acusarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de acusar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·rem (4)
* Anagrames: causarem, causàrem, escumara, mascareu
# acusam
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kuˈzam/
   * Rimes: -am
   * Parònim: acusa'm

### Verb

acusam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acusar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] acusem o acusam.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sam (3)
* Anagrames: acamús, camusa, causam
# acusar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kuˈzar.sə/ balear /ə.kuˈzaɾ.sə/, /ə.ku.zərˈsə/ Occidental: /a.kuˈzaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

acusar-se
* Forma pronominal de acusar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'acuso, s'acusa, ens acusem

#### Variants

* (septentrional, alguerès) s'acusar

### Miscel·lània

* Anagrames: acusares, arcàsseu, caràsseu, cassareu, cassàreu, causares, escauràs
# acusara
## Català

   * Pronúncia: valencià /a.kuˈza.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

acusara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acusar.
    [Jo] acusés, acusàs o acusara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acusar.
    [Ell/ella/vostè] acusés, acusàs o acusara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·ra (4)
* Anagrames: aücaràs, causara, causarà
# acusaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.kuˈza.jes/

### Verb

acusaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de acusar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] acusaves.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sa·ies (4)
* Anagrames: assacieu, causaies
# acusar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.kuˈza/ Occidental: nord-occidental /a.kuˈza/ valencià /a.kuˈzaɾ/, /a.kuˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: acusà
   * Etimologia: Del llatí accusare, segle XIII.

### Verb

acusar trans., pron. ‎(pronominal acusar-se)
* Afirmar que algú ha fet alguna cosa dolenta.
* Encausar, posar una demanda.
* (jocs de cartes) Manifestar la possessió de certes cartes.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: acuso, acusa, acusem

#### Derivats

* acusable
* acusació
* acusador
* acusament
* acusat

#### Sinònims

* delatar, denunciar
* processar
* atribuir, carregar, gravar, imputar, inculpar

#### Traduccions

* Anglès: accuse $^{(en)}$
* Castellà: acusar $^{(es)}$
* Esperanto: akuzi $^{(eo)}$
* Francès: accuser $^{(fr)}$, blâmer $^{(fr)}$, reprendre $^{(fr)}$, inculper $^{(fr)}$
* Italià: incolpare $^{(it)}$
* Llatí: reprehendere $^{(la)}$
* Occità: acusar $^{(oc)}$
* Anglès: accuse $^{(en)}$
* Castellà: acusar $^{(es)}$
* Esperanto: akuzi $^{(eo)}$
* Francès: accuser $^{(fr)}$
* Italià: accusare $^{(it)}$
* Llatí: accusare $^{(la)}$
* Occità: acusar $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sar (3)
* Anagrames: cauràs, causar, raucàs, saücar, sucara, sucarà, ucaràs

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: acusar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.kuˈsaɾ/
       Americà: alt /a.k(u)ˈsaɾ/, baix /a.kuˈsaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

acusar ‎(present acuso, passat acusé, futur acusaré)
* acusar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cu·sar (3)

## Occità

   * Pronúncia: /a.kyˈza/

### Verb

acusar
* acusar
# acretava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kɾəˈta.βə/, balear /ə.kɾəˈta.və/ Occidental: nord-occidental /a.kɾeˈta.βa/ valencià /a.kɾeˈta.va/, /a.kɾeˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

acretava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acretar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acretar.
# acrete
## Català
### Verb

acrete
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acretar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acretar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acretar.

#### Variants

* [1] acreti
* [2] acreti
* [3] acreti

### Miscel·lània

* Anagrama: erecta
# acreten
## Català
### Verb

acreten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de acretar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acretar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acretar.

#### Variants

* [2] acretin
* [3] acretin

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cre·ten (3)
* Anagrames: cantere, encetar, entecar, enterca, entercà, tencaré