OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# desmenugava
## Català
### Verb

desmenugava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desmenugar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desmenugar.
# desmenugassen
## Català
### Verb

desmenugassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desmenugar.
# devoréssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾe.səm/ balear /də.voˈɾe.səm/, /də.vuˈɾe.səm/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾe.sem/ valencià /de.voˈɾe.sem/, /de.βoˈɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

devoréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb devorar.

#### Variants

* devoréssim, devoràssim, devoràssem, devoràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·rés·sem (4)
# devoréssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾe.siw/ balear /də.voˈɾe.siw/, /də.vuˈɾe.siw/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾe.siw/ valencià /de.voˈɾe.siw/, /de.βoˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

devoréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb devorar.

#### Variants

* devorésseu, devoràssiu, devoràsseu, devoràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·rés·siu (4)
# devorí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾi/ balear /də.voˈɾi/, /də.vuˈɾi/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾi/ valencià /de.voˈɾi/, /de.βoˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

devorí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de devorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·rí (3)
* Heterograma de 6 lletres (deiorv)
* Anagrama: derivo
# devotament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəˌβɔ.təˈmen/ balear /dəˌvɔ.təˈment/, /dəˌvɔ.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /deˌβɔ.taˈmen/ valencià /deˌvɔ.taˈment/, /deˌβɔ.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De devot i el sufix -ment.

### Adverbi

devotament
* D'una manera devota, amb devoció.

#### Traduccions

* Anglès: devoutly $^{(en)}$
* Francès: dévotement $^{(fr)}$
* Italià: devotamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·ta·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# devoràvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾa.βəm/ balear /də.voˈɾa.vəm/, /də.vuˈɾa.vəm/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾa.βem/ valencià /de.voˈɾa.vem/, /de.βoˈɾa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

devoràvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de devorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·rà·vem (4)
# devoràveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾa.βəw/ balear /də.voˈɾa.vəw/, /də.vuˈɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾa.βew/ valencià /de.voˈɾa.vew/, /de.βoˈɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

devoràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de devorar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·rà·veu (4)
# devorésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾe.səw/ balear /də.voˈɾe.səw/, /də.vuˈɾe.səw/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾe.sew/ valencià /de.voˈɾe.sew/, /de.βoˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

devorésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb devorar.

#### Variants

* devoréssiu, devoràssiu, devoràsseu, devoràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·rés·seu (4)
# devoréssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾe.sim/ balear /də.voˈɾe.sim/, /də.vuˈɾe.sim/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾe.sim/ valencià /de.voˈɾe.sim/, /de.βoˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

devoréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb devorar.

#### Variants

* devoréssem, devoràssim, devoràssem, devoràrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·rés·sim (4)
# devorés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.βuˈɾes/ balear /də.voˈɾes/, /də.vuˈɾes/ Occidental: nord-occidental /de.βoˈɾes/ valencià /de.voˈɾes/, /de.βoˈɾes/
   * Rimes: -es

### Verb

devorés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb devorar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb devorar.

#### Variants

* [1] devoràs, devorara
* [2] devoràs, devorara

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·rés (3)
# devoràssiu
## Català
### Verb

devoràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb devorar.

#### Variants

* devoréssiu, devorésseu, devoràsseu, devoràreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·vo·ràs·siu (4)
# salparíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /səɫ.pəˈɾi.əw/, occidental /saɫ.paˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

salparíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de salpar.

#### Variants

* salparíveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: sal·pa·rí·eu (4)
# salparívem
## Català
### Verb

salparívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de salpar.

#### Variants

* salparíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: sal·pa·rí·vem (4)
# salparono
## Italià
### Verb

salparono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de salpare
# salparíveu
## Català
### Verb

salparíveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de salpar.

#### Variants

* salparíeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: sal·pa·rí·veu (4)
# salparives
## Català
### Verb

salparives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de salpar.

#### Variants

* salparies

### Miscel·lània

* Síl·labes: sal·pa·ri·ves (4)
# salparà
## Català

   * Pronúncia: oriental /səɫ.pəˈɾa/, occidental /saɫ.paˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

salparà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de salpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sal·pa·rà (3)
# rosegàssiu
## Català
### Verb

rosegàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb rosegar.

#### Variants

* rosegueguéssou, roseguéssiu, roseguésseu, rosegàsseu, rosegàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gàs·siu (4)
# rosegàiem
## Català
### Verb

rosegàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de rosegar.

#### Variants

* rosegàvom, rosegàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gà·iem (4)
# rosegàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.zəˈɣa.ɾəw/ balear /ro.zəˈɣa.ɾəw/, /ru.zəˈɣa.ɾəw/ Occidental: /ro.zeˈɣa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

rosegàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de rosegar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb rosegar.

#### Variants

* [2] rosegueguéssou, roseguéssiu, roseguésseu, rosegàssiu, rosegàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gà·reu (4)
# rosegàsseu
## Català
### Verb

rosegàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb rosegar.

#### Variants

* rosegueguéssou, roseguéssiu, roseguésseu, rosegàssiu, rosegàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gàs·seu (4)
* Anagrama: roseguessa
# rosegà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.zəˈɣa/ balear /ro.zəˈɣa/, /ru.zəˈɣa/ Occidental: /ro.zeˈɣa/
   * Rimes: -a

### Verb

rosegà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de rosegar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gà (3)
* Heterograma de 6 lletres (aegors)
* Anagrames: àgores, esgraó, gosaré
# rosegàs
## Català
### Verb

rosegàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb rosegar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb rosegar.

#### Variants

* [1] roseguessi, roseguessa, rosegueguessa, rosegués, rosegara
* [2] roseguessi, roseguegués, rosegués, rosegara

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gàs (3)
* Anagrames: gosares, ogressa, rossega, rossegà
# rosegàssem
## Català
### Verb

rosegàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb rosegar.

#### Variants

* rosegueguéssom, roseguéssim, roseguéssem, rosegàssim, rosegàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gàs·sem (4)
* Anagrama: mossegares
# rosegàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.zəˈɣa.ɾəm/ balear /ro.zəˈɣa.ɾəm/, /ru.zəˈɣa.ɾəm/ Occidental: /ro.zeˈɣa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

rosegàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de rosegar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb rosegar.

#### Variants

* [2] rosegueguéssom, roseguéssim, roseguéssem, rosegàssim, rosegàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gà·rem (4)
# rosegàieu
## Català
### Verb

rosegàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de rosegar.

#### Variants

* rosegavo, rosegàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gà·ieu (4)
# rosegàssim
## Català
### Verb

rosegàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb rosegar.

#### Variants

* rosegueguéssom, roseguéssim, roseguéssem, rosegàssem, rosegàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·se·gàs·sim (4)
# rié
## Català antic
### Verb

rié
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de riure

#### Variants

* ris, rigué
# riz-
## Català

   * Etimologia: Del grec antic ῥίζα ‎(rhíza, «arrel»).

### Prefix

riz-
* Forma prefixada que significa arrel.
    riz- + -oma → rizoma

#### Derivats
### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# riz de fourmi
## Francès
### Nom

riz de fourmi m.
* (botànica) (Aristida oligantha)
    "Dans les plaines herbues qu'envahissent de violentes et tenaces végétations, elles défrichent et dénudent, à grand travail, autour de leur nid, une aire circulaire, d'où rayonnent vers la brousse des routes bien entretenues et sur laquelle elles ne tolèrent et ne cultivent qu'une seule espèce de graminée, l'Arista Oligantha, appelée vulgairement Riz de fourmi ou Herbe à aiguilles."

#### Sinònims

* herbe à aiguilles

### Vegeu també

* 1 2 Maeterlink, Maurice. La Vie des fourmis, 1943 (en francès). Brusseŀles: Éditions du Rond-Point, 1930, p. 137. (com Arista Oligantha)
# rivéssiu
## Català
### Verb

rivéssiu
* (col·loquial central) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb riure.

#### Variants

* riésseu, riguéssou, riguéssiu, riguésseu, riguéreu

### Miscel·lània

* Anagrama: viréssiu
# riérem
## Català antic
### Verb

riérem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de riure
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de riure

#### Variants

* [1] riguérem
* [2] riéssem, riguéssem, riguérem
# riérets
## Català antic
### Verb

riérets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de riure
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de riure

#### Variants

* [1] riéreu, riguérets, riguéreu
* [2] riéssets, riésseu, riéreu, riguéssets, riguésseu, riguérets, riguéreu
# riz
## Català antic
### Nom

riz m.
* forma alternativa de ris ‎(«arròs»)

### Vegeu també

* Obres de referència: Faraudo

## Bretó
### Nom

riz m.
* (botànica) (Oryza) Arròs
* (botànica) (Oryza sativa) Arròs

## Francès
### Nom

riz m. ‎(plural invariable)
* (botànica) (Oryza) Arròs
* (botànica) (Oryza sativa) Arròs

#### Compostos i expressions

* crème de riz
* eau de riz
* riz africain
* riz basmati
* riz de Casamance
* riz de fourmi
* riz sauvage

#### Derivats

* rizière
* rizicole
* riziculture

### Vegeu també

* Entrada «riz» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# rizoma
## Català

   * Pronúncia: oriental /riˈzo.mə/, occidental /riˈzo.ma/
   * Rimes: -oma
   * Etimologia: Del prefix riz- i el sufix -oma.

### Nom

rizoma m. ‎(plural rizomes)
* Tija sota terra.

#### Traduccions

* Castellà: rizoma $^{(es)}$
* Portuguès: rizoma $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ri·zo·ma (3)
* Heterograma de 6 lletres (aimorz)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# diatòpic
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.əˈtɔ.pik/, occidental /di.aˈtɔ.pik/
   * Rimes: -ɔpik
   * Etimologia: Del prefix dia- i el sufix -tòpic.

### Adjectiu

diatòpic m. ‎(femení diatòpica, plural masculí diatòpics, plural femení diatòpiques)
* (lingüística) Relatiu a les variants geogràfiques d’una llengua.

#### Relacionats

* diacrònic
* diafàsic
* diastràtic

#### Traduccions

* Anglès: diatopic $^{(en)}$
* Castellà: diatópico $^{(es)}$
* Francès: diatopique $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·a·tò·pic (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# diatónicamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /djaˌto.ni.kaˈmen.te/
       Americà: alt /djaˌto.ni.kaˈmen.t(e)/, baix /djaˌto.ni.kaˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De diatónico i el sufix -mente.

### Adverbi

diatónicamente
* diatònicament

### Miscel·lània

* Síl·labes: dia·tó·ni·ca·men·te (6)
# diavoli
## Italià

   * Pronúncia: /ˈdjaː.vo.li/

### Nom

diavoli m. pl.
* forma plural de diavolo
# diatònicament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.əˌtɔ.ni.kəˈmen/ balear /di.əˌtɔ.ni.kəˈment/, /di.əˌtɔ.ni.kəˈmen/ Occidental: nord-occidental /di.aˌtɔ.ni.kaˈmen/ valencià /di.aˌtɔ.ni.kaˈment/, /di.aˌtɔ.ni.kaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De diatònic i el sufix -ment.

### Adverbi

diatònicament
* D'una manera diatònica.

#### Traduccions

* Anglès: diatonically $^{(en)}$
* Castellà: diatónicamente $^{(es)}$
* Francès: diatoniquement $^{(fr)}$
* Italià: diatonicamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: di·a·tò·ni·ca·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# diavolo
## Italià

   * Pronúncia: /ˈdjaː.vo.lo/
   * Etimologia: Del llatí eclesiàstic diabolos.

### Nom

diavolo m. ‎(plural diavoli)
* diable

### Interjecció

diavolo
* diables, diantre

### Miscel·lània

* Síl·labes: dià·vo·lo (3)
# savoir-faire
## Francès

   * Pronúncia: /sa.vwarˈfɛr/

### Nom

savoir-faire m. ‎(incomptable)
* saber fer

#### Sinònims

* know-how

### Vegeu també

* savoir-faire. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# savoià
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /sə.βuˈja/ balear /sə.voˈja/, /sə.vuˈja/ Occidental: nord-occidental /sa.βoˈja/ valencià /sa.voˈja/, /sa.βoˈja/
   * Rimes: -a

### Adjectiu

savoià m. ‎(femení savoiana, plural masculí savoians, plural femení savoianes)
* Relatiu o pertanyent a Savoia.

#### Traduccions

* Castellà: saboyano $^{(es)}$

### Nom

savoià m. ‎(plural savoians, femení savoiana)
* Persona que habita o és originària de Savoia.

#### Traduccions

* Castellà: saboyano $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: sa·vo·ià (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# savoureuse
## Francès
### Adjectiu

savoureuse f. ‎(plural savoureuses)
* forma femenina de savoureux
# savvies
## Anglès
### Verb

savvies
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de savvy
# savviest
## Anglès
### Adjectiu

savviest
* forma superlativa de savvy
# savvy
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈsæ.vi/
   * Etimologia: D’origen crioll anglès, probablement del català savi identificat també amb el portuguès i el castellà sabe ‎(«sap»).

### Adjectiu

savvy ‎(comparatiu savvier, superlatiu savviest)
* (informal) sagaç, llest, astut

#### Derivats

* tech-savvy

### Verb

savvy ‎(3a persona singular present savvies, gerundi savvying, passat i participi savvied)
* (informal) entendre-hi

### Nom

savvy ‎(incomptable)
* (informal) seny, sagacitat
# savvied
## Anglès
### Verb

savvied
* passat i participi de savvy
# savvier
## Anglès
### Adjectiu

savvier
* forma comparativa de savvy
# sargesc
## Català
### Verb

sargesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de sargir.
# sargesquis
## Català
### Verb

sargesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb sargir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sar·ges·quis (3)
* Anagrama: sargisques
# sargia
## Català

   * Pronúncia: oriental /sərˈʒi.ə/, occidental /saɾˈd͡ʒi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

sargia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de sargir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de sargir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sar·gi·a (3)
* Anagrames: agraís, agrisa, agrisà
# sargida
## Català

   * Pronúncia: oriental /sərˈʒi.ðə/, occidental /saɾˈd͡ʒi.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

sargida
* Participi femení singular del verb sargir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sar·gi·da (3)
* Anagrama: agradis
# sargesqui
## Català
### Verb

sargesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb sargir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb sargir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb sargir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sar·ges·qui (3)
* Anagrames: agresquis, agrisques
# sargesquin
## Català
### Verb

sargesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb sargir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb sargir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sar·ges·quin (3)
* Anagrama: sargisquen
# desobeireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəjˈɾɛw/ balear /də.zo.bəjˈɾəw/, /də.zu.bəjˈɾɛw/ Occidental: /de.zo.bejˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desobeireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de desobeir.
# desobeiria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βə.iˈɾi.ə/ balear /də.zo.bə.iˈɾi.ə/, /də.zu.bə.iˈɾi.ə/ Occidental: /de.zo.be.iˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

desobeiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de desobeir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desobeir.

#### Variants

* [1] desobeiriva
* [2] desobeiriva
# desobeirien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βə.iˈɾi.ən/ balear /də.zo.bə.iˈɾi.ən/, /də.zu.bə.iˈɾi.ən/ Occidental: /de.zo.be.iˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

desobeirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desobeir.

#### Variants

* desobeiriven
# desobeirives
## Català
### Verb

desobeirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de desobeir.

#### Variants

* desobeiries
# desobeirà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βə.iˈɾa/ balear /də.zo.bə.iˈɾa/, /də.zu.bə.iˈɾa/ Occidental: /de.zo.be.iˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

desobeirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de desobeir.

### Miscel·lània

* Anagrama: adoberies
# desobeiriva
## Català
### Verb

desobeiriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de desobeir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desobeir.

#### Variants

* [1] desobeiria
* [2] desobeiria
# desobeiriven
## Català
### Verb

desobeiriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de desobeir.

#### Variants

* desobeirien
# desobeiries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βə.iˈɾi.əs/ balear /də.zo.bə.iˈɾi.əs/, /də.zu.bə.iˈɾi.əs/ Occidental: /de.zo.be.iˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

desobeiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de desobeir.

#### Variants

* desobeirives
# desobeiràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βə.iˈɾas/ balear /də.zo.bə.iˈɾas/, /də.zu.bə.iˈɾas/ Occidental: /de.zo.be.iˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

desobeiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de desobeir.
# rouge cochenille
## Francès
### Nom

rouge cochenille m.
* àcid carmínic, carmí, vermell de cotxinilla

#### Sinònims

* E120, usat com a additiu alimentari.
* acide carminique
* carmins

### Vegeu també

* rouge cochenille. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 11 juny 2014].
# rouget-barbet
## Francès
### Nom

rouget-barbet m.
* (peixos) moll
# rouget-barbet de roche
## Francès
### Nom

rouget-barbet de roche m.
* moll de roca
# rouget de roche
## Francès
### Nom

rouget de roche m. ‎(plural rougets de roche)
* moll de roca
# rouge
## Francès
### Adjectiu

rouge inv. ‎(plural rouges)
* roig
# rouge cochenille A
## Francès
### Nom

rouge cochenille A m.
* vermell de cotxinilla A, ponceau 4R

#### Sinònims

* E124, usat com a additiu alimentari.
* ponceau 4R

### Vegeu també

* rouge cochenille A. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# rouges
## Francès

   * Pronúncia: /ʁuʒ/

### Adjectiu

rouges inv. pl.
* forma plural de rouge
# rouge de betterave
## Francès
### Nom

rouge de betterave f.
* betanina, vermell de remolatxa

#### Sinònims

* E162, usat com a additiu alimentari.
* bétanine

### Vegeu també

* rouge de betterave. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# rouget de vase
## Francès
### Nom

rouget de vase m. ‎(plural rougets de vase)
* moll de fang
# rouge allura
## Francès
### Nom

rouge allura m.
* vermell allura AC

#### Sinònims

* E129, usat com a additiu alimentari.

### Vegeu també

* rouge allura. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 juny 2014].
# disfressa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /disˈfɾɛ.sə/ balear /disˈfɾə.sə/, /disˈfɾɛ.sə/ Occidental: /disˈfɾe.sa/
   * Rimes: -ɛsa
   * Etimologia: De disfressar, segle XV.

### Nom

disfressa f. ‎(plural disfresses)
* Màscara; vestit de màscara, especialment de carnaval.
* Artifici amb què s'oculta o dissimula alguna cosa per què no sigui entesa o coneguda.

#### Traduccions

* Alemany: Verkleidung $^{(de)}$
* Anglès: disguise $^{(en)}$, mask $^{(en)}$
* Castellà: disfraz $^{(es)}$
* Danès: forklædning $^{(da)}$ c.
* Esperanto: alivesto $^{(eo)}$
* Finès: valeasu $^{(fi)}$
* Francès: déguisement $^{(fr)}$, habit de carnaval $^{(fr)}$
* Hebreu: תַּחְפֹּשֶׂת‎ $^{(he)}$ f.
* Hongarès: álruha $^{(hu)}$
* Islandès: dulargervi $^{(is)}$ n.
* Italià: travestimento $^{(it)}$, mascheramento $^{(it)}$ m.
* Japonès: 変装 $^{(ja)}$
* Llatí: larva $^{(la)}$
* Neerlandès: vermomming $^{(nl)}$ f.
* Polonès: kamuflaż $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: disfarce $^{(pt)}$ m.
* Romanès: deghizare $^{(ro)}$ f., mascare $^{(ro)}$ f.
* Rus: маскиро́вка $^{(ru)}$ f. ‎(maskirovka)
* Txec: převlek $^{(cs)}$ m.
* Xinès: 偽裝 $^{(zh)}$ ‎(伪装, wěizhuāng)
* Alemany: Verkleidung $^{(de)}$ f.
* Anglès: disguise $^{(en)}$
* Búlgar: дегизиране $^{(bg)}$ n. ‎(deguizirane)
* Castellà: disfraz $^{(es)}$
* Danès: forklædning $^{(da)}$ c.
* Eslovac: prestrojenie $^{(sk)}$ n.
* Francès: artifice $^{(fr)}$, voile $^{(fr)}$, déguisement $^{(fr)}$, fard $^{(fr)}$
* Gallec: disfrace $^{(gl)}$ m.
* Grec: μεταμφίεση $^{(el)}$ f. ‎(metamfíessi)
* Hongarès: álruha $^{(hu)}$
* Islandès: dulargervi $^{(is)}$ n.
* Italià: maschera $^{(it)}$, finta $^{(it)}$, travestimento $^{(it)}$ m.
* Japonès: 変装 $^{(ja)}$
* Llatí: color $^{(la)}$, species $^{(la)}$
* Neerlandès: vermomming $^{(nl)}$ f.
* Polonès: przebranie $^{(pl)}$ n.
* Portuguès: disfarce $^{(pt)}$ m.
* Romanès: deghizare $^{(ro)}$ f.
* Rus: маскиро́вка $^{(ru)}$ f. ‎(maskirovka), костю́м $^{(ru)}$ m. ‎(kostium)
* Txec: převlek $^{(cs)}$ m.

### Verb

disfressa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de disfressar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb disfressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·fres·sa (3)
* Anagrama: frissades

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
# disfrazaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /dis.fɾa.θaˈɾe/, meridional /dih.fɾa.θaˈɾe/
       Americà: alt /dis.f(ɾa).saˈɾe/, baix /dih.fɾa.saˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

disfrazaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb disfrazar