OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# quissoiaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ki.su.jəˈɾan/ balear /ki.so.jəˈɾan/, /ki.su.jəˈɾan/ Occidental: /ki.so.jaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

quissoiaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de quissoiar.
# apeonaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.pe.o.naˈɾe/
       Americà: alt /a.p(e).o.naˈɾe/, baix /a.pe.o.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

apeonaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb apeonar
# apeoné
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.pe.oˈne/
       Americà: alt /a.p(e).oˈne/, baix /a.pe.oˈne/
   * Rimes: -e

### Verb

apeoné
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb apeonar
# apendizez
## Basc
### Nom

apendizez
* instrumental indefinit de apendize
# apequina
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəˈki.nə/, occidental /a.peˈki.na/
   * Rimes: -ina

### Verb

apequina
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de apequinar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb apequinar.
# apeono
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.peˈo.no/
       Americà: alt /a.p(e)ˈo.no/, baix /a.peˈo.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

apeono
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb apeonar
# apeonar
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.pe.oˈnaɾ/
       Americà: alt /a.p(e).oˈnaɾ/, baix /a.pe.oˈnaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: De peón

### Verb

apeonar intr. ‎(present apeono, passat apeoné, futur apeonaré)
* terrejar (una perdiu, un ocell)

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pe·o·nar (4)
# anseremmo
## Italià
### Verb

anseremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de ansare
# anseranno
## Italià
### Verb

anseranno
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del futur de ansare
# ansereste
## Italià
### Verb

ansereste
* segona persona plural (voi) del condicional de ansare
# anserete
## Italià
### Verb

anserete
* segona persona plural (voi) del futur de ansare
# anserebbe
## Italià
### Verb

anserebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de ansare
# anserebbero
## Italià
### Verb

anserebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de ansare
# anserei
## Italià
### Verb

anserei
* primera persona singular (io) del condicional de ansare
# anseresti
## Italià
### Verb

anseresti
* segona persona singular (tu) del condicional de ansare
# anseremo
## Italià
### Verb

anseremo
* primera persona plural (noi) del futur de ansare
# anserino
## Esperanto

   * Pronúncia: /an.seˈri.no/
   * Àudio: França

### Nom

anserino ‎(acusatiu anserinon, plural anserinoj, plural acusatiu anserinojn)
* oca
# culpabilitzin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /kuɫ.pə.βiˈɫi.d͡zin/ Occidental: nord-occidental /kuɫ.pa.βiˈɫi.d͡zin/, valencià /kuɫ.pa.biˈɫi.zin/
   * Rimes: -idzin

### Verb

culpabilitzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb culpabilitzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb culpabilitzar.
# culpabilitzo
## Català
### Verb

culpabilitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de culpabilitzar.
# culpabilitzàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /kuɫ.pə.βi.ɫiˈd͡za.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /kuɫ.pa.βi.ɫiˈd͡za.ɾew/, valencià /kuɫ.pa.bi.ɫiˈza.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

culpabilitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de culpabilitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb culpabilitzar.
# culpabilitzàsseu
## Català
### Verb

culpabilitzàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb culpabilitzar.
# culpabilitzi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /kuɫ.pə.βiˈɫi.d͡zi/ Occidental: nord-occidental /kuɫ.pa.βiˈɫi.d͡zi/, valencià /kuɫ.pa.biˈɫi.zi/
   * Rimes: -idzi

### Verb

culpabilitzi
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb culpabilitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb culpabilitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb culpabilitzar.
# culpabilitzàssem
## Català
### Verb

culpabilitzàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb culpabilitzar.
# culpabilitzis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /kuɫ.pə.βiˈɫi.d͡zis/ Occidental: nord-occidental /kuɫ.pa.βiˈɫi.d͡zis/, valencià /kuɫ.pa.biˈɫi.zis/
   * Rimes: -idzis

### Verb

culpabilitzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb culpabilitzar.
# culpabilitzà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /kuɫ.pə.βi.ɫiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /kuɫ.pa.βi.ɫiˈd͡za/, valencià /kuɫ.pa.bi.ɫiˈza/
   * Rimes: -a

### Verb

culpabilitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de culpabilitzar.
# culpabilitzàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /kuɫ.pə.βi.ɫiˈd͡za.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /kuɫ.pa.βi.ɫiˈd͡za.ɾem/, valencià /kuɫ.pa.bi.ɫiˈza.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

culpabilitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de culpabilitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb culpabilitzar.
# argilàs
## Català
### Verb

argilàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb argilar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb argilar.
# argili
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈʒi.ɫi/, occidental /aɾˈd͡ʒi.ɫi/
   * Rimes: -ili

### Verb

argili
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de argilar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb argilar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb argilar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb argilar.
# argilin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈʒi.ɫin/, occidental /aɾˈd͡ʒi.ɫin/
   * Rimes: -ilin

### Verb

argilin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb argilar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb argilar.
# argilo
## Català
### Verb

argilo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de argilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gi·lo (3)
* Heterograma de 6 lletres (agilor)
* Anagrames: glòria, Glòria
# argilà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ʒiˈɫa/, occidental /aɾ.d͡ʒiˈɫa/
   * Rimes: -a

### Verb

argilà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de argilar.
# argilàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ʒiˈɫa.ɾəm/, occidental /aɾ.d͡ʒiˈɫa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

argilàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de argilar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb argilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gi·là·rem (4)
* Anagrama: regalimar
# argileu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ʒiˈɫɛw/ balear /əɾ.ʒiˈɫəw/, /ər.ʒiˈɫɛw/ Occidental: /aɾ.d͡ʒiˈɫew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

argileu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de argilar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb argilar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb argilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gi·leu (3)
* Heterograma de 7 lletres (aegilru)
* Anagrama: Aguiler
# argilàssem
## Català
### Verb

argilàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb argilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gi·làs·sem (4)
* Anagrama: alegràssim
# argilis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈʒi.ɫis/, occidental /aɾˈd͡ʒi.ɫis/
   * Rimes: -ilis

### Verb

argilis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb argilar.
# argilàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ʒiˈɫa.ɾəw/, occidental /aɾ.d͡ʒiˈɫa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

argilàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de argilar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb argilar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gi·là·reu (4)
* Anagrama: regularia
# apophysibus
## Llatí

   * Pronúncia: /a.pɔˈfʏ.sɪ.bʊs/

### Nom

apophysibus
* datiu plural de apophysis
* ablatiu plural de apophysis
# apophysium
## Llatí

   * Pronúncia: /a.pɔˈfʏ.sɪ.ʊm/

### Nom

apophysium
* genitiu plural de apophysis
# apophysitis
## Anglès

   * Etimologia: De apophysis i el sufix -itis.

### Nom

apophysitis
* (medicina) apofisitis

### Vegeu també

* apophysitis. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# apoplejías
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.po.pleˈxi.as/, meridional /a.po.pleˈhi.ah/
       Americà: alt /a.po.pleˈxi.(a)s/, baix /a.po.pleˈhi.ah/, austral /a.po.pleˈxi.as/
   * Rimes: -ias

### Nom

apoplejías f. pl.
* forma plural de apoplejía
# apophysis
## Anglès
### Nom

apophysis ‎(plural apophyses)
* (anatomia) apòfisi

#### Sinònims

* process

### Vegeu també

* apophysis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].

## Llatí

   * Pronúncia: /aˈpɔ.fʏ.sɪs/

### Nom

apophysis f. ‎(genitiu apophysis)
* (Terminologia Anatomica) apòfisi

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema i) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | apophysis | apophysēs |
| Vocatiu | apophysis | apophysēs |
| Acusatiu | apophysem | apophysēs |
| Genitiu | apophysis | apophysium |
| Datiu | apophysī | apophysibus |
| Ablatiu | apophyse | apophysibus |

### Vegeu també

* apophysis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# apoplejía
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.po.pleˈxi.a/, meridional /a.po.pleˈhi.a/
       Americà: alt /a.p(o).pleˈxi.a/, baix /a.po.pleˈhi.a/, austral /a.po.pleˈxi.a/
   * Rimes: -ia

### Nom

apoplejía f. ‎(plural apoplejías)
* (Patologia) apoplexia

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·ple·jí·a (5)

### Vegeu també

* apoplejía. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# apoplexiam
## Llatí

   * Pronúncia: /a.pɔˈplɛks.ɪ.am/

### Nom

apoplexiam
* acusatiu singular de apoplexia
# apoplexiarum
## Llatí

   * Pronúncia: /a.pɔ.plɛks.ɪˈaː.rʊm/

### Nom

apoplexiārum
* genitiu plural de apoplexia
# apoplexia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.pɫəkˈsi.ə/ balear /ə.po.pɫəkˈsi.ə/, /ə.pu.pɫəkˈsi.ə/ Occidental: /a.po.pɫekˈsi.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: Del llatí apŏplēxia, del grec antic ἀποπληξία ‎(apoplēxía), segle XV

### Nom

apoplexia f. ‎(plural apoplexies)
* Suspensió del funcionament normal del cervell, a causa del trencament d'un vas sanguini.

#### Sinònims

* feridura, isquèmia

#### Traduccions

* Anglès: apoplexy $^{(en)}$
* Castellà: apoplejía $^{(es)}$
* Francès: apoplexie $^{(fr)}$
* Italià: apoplessia $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·po·ple·xi·a (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot

## Llatí

   * Pronúncia: /a.pɔˈpleːks.ɪ.a/
   * Etimologia: Del grec ἀποπληξία ‎(apoplēxía), derivat de ἀποπλήσσειν ‎(apoplḗssein, «mutilar donant cops»), format per ἀπo ‎(apo, «amb») i πλήσσειν ‎(plḗssein, «copejar»).

### Nom

apoplexia f. ‎(genitiu apoplexiae)
* apoplexia

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | apoplexia | apoplexiae |
| Vocatiu | apoplexia | apoplexiae |
| Acusatiu | apoplexiam | apoplexiās |
| Genitiu | apoplexiae | apoplexiārum |
| Datiu | apoplexiae | apoplexiīs |
| Ablatiu | apoplexiā | apoplexiīs |
# apoplexiae
## Llatí

   * Pronúncia: /a.pɔˈplɛks.ɪ.aj/

### Nom

apoplexiae
* nominatiu plural de apoplexia
* vocatiu plural de apoplexia
* genitiu singular de apoplexia
* datiu singular de apoplexia
# desferes
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈfe.ɾəs/, occidental /desˈfe.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

desferes
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de desfer.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desfer.

#### Variants

* [2] desfacessis, desfessis, desfesses

### Miscel·lània

* Anagrama: desfer-se

## Català antic
### Verb

desferes
* segona persona singular (tu) del passat de desfer
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de desfer

#### Variants

* [1] desfahist, desfist, desfaeres, desfés
* [2] desfasesses, desfacesses, desfaesses, desfesses, desfaeres
# desfessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈfe.sis/, occidental /desˈfe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

desfessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desfer.

#### Variants

* desfacessis, desfesses, desferes
# desfessa
## Català
### Verb

desfessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desfer.

#### Variants

* desfacés, desfacessi, desfés, desfera
# desfesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈfe.səs/, occidental /desˈfe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

desfesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desfer.

#### Variants

* desfacessis, desfessis, desferes

## Català antic
### Verb

desfesses
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de desfer

#### Variants

* desfasesses, desfacesses, desfaesses, desfaeres, desferes
# desfessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈfe.sin/, occidental /desˈfe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

desfessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desfer.

#### Variants

* desfacessin, desfessen, desferen

### Miscel·lània

* Anagrama: fendisses
# desfermar-se
## Català
### Verb

desfermar-se
* Forma pronominal de desfermar.

### Miscel·lània

* Anagrama: refredàssem
# desfessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəsˈfe.sən/, occidental /desˈfe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

desfessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desfer.

#### Variants

* desfacessin, desfessin, desferen

## Català antic
### Verb

desfessen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de desfer

#### Variants

* desfasessen, desfacessen, desfaessen, desfaeren, desferen
# desembagulam
## Català
### Verb

desembagulam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de desembagular.
# desembagular
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /də.zəm.bə.ɣuˈɫa/ Occidental: nord-occidental /de.zem.ba.ɣuˈɫa/ valencià /de.zem.ba.ɣuˈɫaɾ/, /de.zem.ba.ɣuˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: desembagulà
   * Etimologia: Del prefix des- i embagular.

### Verb

desembagular trans.
* Treure objectes del bagul.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: desembagulo, desembagula, desembagulem

#### Traduccions

* Castellà: desembaular $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·em·ba·gu·lar (5)
* Anagrames: embaldragues, embaldragués

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 3
# desembagul
## Català
### Verb

desembagul
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desembagular.
# desembadocar-se
## Català
### Verb

desembadocar-se
* Forma pronominal de desembadocar.
# pronunciàvets
## Català antic
### Verb

pronunciàvets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de pronunciar
# pronuncié
## Català antic
### Verb

pronuncié
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de pronunciar

#### Variants

* pronuncií
# pronuncií
## Català antic
### Verb

pronuncií
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de pronunciar

#### Variants

* pronuncié
# pronus
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈproː.nʊs/
   * Etimologia: Derivat de l'adverbi prō.

### Adjectiu

prōnus m., prōna f., prōnum n.
* girat cap per avall, pron
* descens, posta (astronomia)
    Proni anni. ― L'acabament de l'any.
* girat cap endavant, inclinat cap endavant
    Prona via. ― Camí que fa pendent cap a baix.
    Pronus soli. ― Girat cap al sol.
* tendència, inclinació
    Pronus deterioribus. ― Tendència cap al mal.
* favorable
    Prona sententia. ― Sentència favorable.

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | prōnus | prōna | prōnum | prōnī | prōnae | prōna |
| Vocatiu | prōne | prōna | prōnum | prōnī | prōnae | prōna |
| Acusatiu | prōnum | prōnam | prōnum | prōnōs | prōnās | prōna |
| Genitiu | prōnī | prōnae | prōnī | prōnōrum | prōnārum | prōnōrum |
| Datiu | prōnō | prōnae | prōnō | prōnīs | prōnīs | prōnīs |
| Ablatiu | prōnō | prōnā | prōnō | prōnīs | prōnīs | prōnīs |

#### Antònims

* supīnus
# pronunciàssets
## Català antic
### Verb

pronunciàssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de pronunciar

#### Variants

* pronunciàsseu, pronunciàrets, pronunciàreu
# pronunciàsseu
## Català antic
### Verb

pronunciàsseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de pronunciar

#### Variants

* pronunciàssets, pronunciàrets, pronunciàreu
# pronunzji
## Maltès

   * Pronúncia: /prɔˈnʊnt͡sjɪ/

### Nom

pronunzji
* forma plural de pronunzja
# pronunciàssem
## Català antic
### Verb

pronunciàssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de pronunciar

#### Variants

* pronunciàrem
# pronunciàvem
## Català antic
### Verb

pronunciàvem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de pronunciar
# pronunzja
## Maltès

   * Pronúncia: /prɔˈnʊnt͡sjɐ/
   * Etimologia: Potser del català pronúncia.

### Nom

pronunzja f. ‎(plural pronunzji)
* pronúncia
# quintuplicar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kin.tu.pɫiˈkaɾ.sə/, balear /kin.tu.pɫi.kəɾˈsə/ Occidental: /kin.tu.pɫiˈkaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

quintuplicar-se
* Forma pronominal de quintuplicar.

### Miscel·lània

* Anagrama: quintuplicares
# quintuplicares
## Català

   * Pronúncia: oriental /kin.tu.pɫiˈka.ɾəs/, occidental /kin.tu.pɫiˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

quintuplicares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de quintuplicar.
    [Tu] quintuplicares o vas/vares quintuplicar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb quintuplicar.
    Forma valenciana: [tu] quintupliquessis, quintupliquesses, quintuplicasses, quintuplicassis o quintuplicares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: quin·tu·pli·ca·res (5)
* Anagrama: quintuplicar-se
# quintuplicaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /kin.tu.pɫiˈka.ɾən/, occidental /kin.tu.pɫiˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

quintuplicaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de quintuplicar.
    [Ells/elles/vostès] quintuplicaren o van/varen quintuplicar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb quintuplicar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] quintupliquessin, quintupliquessen, quintuplicassen, quintuplicassin o quintuplicaren.
# quintuplicaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /kin.tu.pɫiˈka.jes/

### Verb

quintuplicaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de quintuplicar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] quintuplicaves.
# quintuplicara
## Català

   * Pronúncia: valencià /kin.tu.pɫiˈka.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

quintuplicara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb quintuplicar.
    [Jo] quintupliqués, quintuplicàs o quintuplicara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb quintuplicar.
    [Ell/ella/vostè] quintupliqués, quintuplicàs o quintuplicara.
# quintuplicaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /kin.tu.pɫi.kəˈɾan/, occidental /kin.tu.pɫi.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

quintuplicaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de quintuplicar.
# quintuplicam
## Català

   * Pronúncia: oriental /kin.tu.pɫiˈkam/
   * Rimes: -am

### Verb

quintuplicam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de quintuplicar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] quintupliquem o quintuplicam.
# desconsellara
## Català
### Verb

desconsellara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconsellar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconsellar.

#### Variants

* [1] desconsellessi, desconsellés, desconsellàs
* [2] desconsellessi, desconsellés, desconsellàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·se·lla·ra (5)
* Anagrames: acordellassen, desaconsellar
# desconsellarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.sə.ʎəˈɾɛm/ balear /dəs.kon.sə.ʎəˈɾəm/, /dəs.kun.sə.ʎəˈɾɛm/ Occidental: /des.kon.se.ʎaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

desconsellarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de desconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·se·lla·rem (5)
# desconsellaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.səˈʎa.ɾən/ balear /dəs.kon.səˈʎa.ɾən/, /dəs.kun.səˈʎa.ɾən/ Occidental: /des.kon.seˈʎa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

desconsellaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de desconsellar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconsellar.

#### Variants

* [2] desconsellessin, desconsellessen, desconsellassin, desconsellassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·se·lla·ren (5)
# desconsellar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.səˈʎa/ balear /dəs.kon.səˈʎa/, /dəs.kun.səˈja/ Occidental: nord-occidental /des.kon.seˈʎa/ valencià /des.kon.seˈʎaɾ/, /des.kon.seˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: desconsellà
   * Etimologia: Del prefix des- i consellar, segle XIV.

### Verb

desconsellar trans.
* (obsolet, alguerès) Forma alternativa de desaconsellar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: desconsello, desconsella, desconsellem Vocal rizotònica: /ɛ/, /ə/, /e/

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·se·llar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# desconsellaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.sə.ʎəˈɾan/ balear /dəs.kon.sə.ʎəˈɾan/, /dəs.kun.sə.ʎəˈɾan/ Occidental: /des.kon.se.ʎaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

desconsellaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de desconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·se·lla·ran (5)
# desconsellares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.səˈʎa.ɾəs/ balear /dəs.kon.səˈʎa.ɾəs/, /dəs.kun.səˈʎa.ɾəs/ Occidental: /des.kon.seˈʎa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

desconsellares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de desconsellar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb desconsellar.

#### Variants

* [2] desconsellessis, desconsellesses, desconsellassis, desconsellasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·se·lla·res (5)
# desconsellaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.sə.ʎəˈɾi.ə/ balear /dəs.kon.sə.ʎəˈɾi.ə/, /dəs.kun.sə.ʎəˈɾi.ə/ Occidental: /des.kon.se.ʎaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

desconsellaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de desconsellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de desconsellar.

#### Variants

* [1] desconsellariva
* [2] desconsellariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·se·lla·ri·a (6)
# desconsellareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dəs.kun.sə.ʎəˈɾɛw/ balear /dəs.kon.sə.ʎəˈɾəw/, /dəs.kun.sə.ʎəˈɾɛw/ Occidental: /des.kon.se.ʎaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

desconsellareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de desconsellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·con·se·lla·reu (5)