OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# desmobilitzo
## Català
### Verb

desmobilitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de desmobilitzar.

#### Variants

* desmobilitze, desmobilitzi, desmobilitz

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·mo·bi·lit·zo (5)
# disposaia
## Català
### Verb

disposaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de disposar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de disposar.
# disposaien
## Català
### Verb

disposaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de disposar.
# disposal
## Anglès
### Nom

disposal ‎(plural disposals)
* disposició
# disposam
## Català
### Verb

disposam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de disposar.

### Miscel·lània

* Anagrames: dopàssim, podàssim
# disposaies
## Català
### Verb

disposaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de disposar.
# disposals
## Anglès
### Nom

disposals
* forma plural de disposal
# disposar-se
## Català
### Verb

disposar-se
* Forma pronominal de disposar.

### Miscel·lània

* Anagrama: disposares
# disposara
## Català
### Verb

disposara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb disposar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb disposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·po·sa·ra (4)
* Anagrama: paradisos
# disposar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dis.puˈza/ balear /dis.poˈza/, /dis.puˈza/ Occidental: nord-occidental /dis.poˈza/ valencià /dis.poˈzaɾ/, /dis.poˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: disposà
   * Etimologia: Del llatí disponere.

### Verb

disposar trans., pron., intr. ‎(pronominal disposar-se)
* Col·locar coses en un ordre determinat.
    Van disposar llums al costat de cada porta.
* Prendre el control d'una situació o d'un equip de persones, decidint un ordre de passos a seguir.
    La mestressa ha disposat que plantin roses després de tallar la gespa.
* Tenir coses a l'abast o elements al servei d'algú.
    Aquests pisos disposen de garatge.
    Pots disposar del meu ordinador si et fa falta.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: disposo, disposa, disposem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Derivats

* indisposar

#### Sinònims

* arranjar, arreglar, col·locar, condicionar, ordenar, organitzar
* dispondre (arcaisme, dialectal)

#### Traduccions

* Anglès: arrange $^{(en)}$
* Castellà: disponer $^{(es)}$
* Francès: disposer $^{(fr)}$
* Italià: disporre $^{(it)}$
* Anglès: provide $^{(en)}$
* Castellà: disponer $^{(es)}$
* Francès: fournir $^{(fr)}$
* Italià: fornire $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·po·sar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: disposar
# dissuadirà
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.su.ə.ðiˈɾa/, occidental /di.su.a.ðiˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

dissuadirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de dissuadir.
# dissuadiriva
## Català
### Verb

dissuadiriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de dissuadir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de dissuadir.

#### Variants

* [1] dissuadiria
* [2] dissuadiria
# dissuadiries
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.su.ə.ðiˈɾi.əs/, occidental /di.su.a.ðiˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

dissuadiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de dissuadir.

#### Variants

* dissuadirives
# dissuadiriven
## Català
### Verb

dissuadiriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de dissuadir.

#### Variants

* dissuadirien
# dissuadirives
## Català
### Verb

dissuadirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de dissuadir.

#### Variants

* dissuadiries
# dissuadiràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.su.ə.ðiˈɾas/, occidental /di.su.a.ðiˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

dissuadiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de dissuadir.
# dissuadiré
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.su.ə.ðiˈɾe/, occidental /di.su.a.ðiˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

dissuadiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de dissuadir.
# dissuadiríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /di.su.ə.ðiˈɾi.əw/, occidental /di.su.a.ðiˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

dissuadiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de dissuadir.

#### Variants

* dissuadiríveu
# disfacevano
## Italià
### Verb

disfacevano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de disfare
# disfacessi
## Italià
### Verb

disfacessi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de disfare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de disfare
# disfacevo
## Italià
### Verb

disfacevo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de disfare
# disfaceste
## Italià
### Verb

disfaceste
* segona persona plural (voi) del passat de disfare
* segona persona plural (voi) de l'imperfet de subjuntiu de disfare
# disfacesti
## Italià
### Verb

disfacesti
* segona persona singular (tu) del passat de disfare
# disfaceva
## Italià
### Verb

disfaceva
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de disfare
# disfacevamo
## Italià
### Verb

disfacevamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de disfare
# disfacessimo
## Italià
### Verb

disfacessimo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet de subjuntiu de disfare
# disfacevate
## Italià
### Verb

disfacevate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de disfare
# disfacevi
## Italià
### Verb

disfacevi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de disfare
# dictas
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdɪk.taːs/

### Verb

dictās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de dictō
# dictat
## Català

   * Pronúncia: /dikˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del llatí dictatus

### Nom

dictat m. ‎(plural dictats)
* Allò que es dicta.
* Exercici escolar en què el professor diu un text davant els alumnes perquè aquests el vagin escrivint, la correcció del qual permet comprovar el nivell d'ortografia i gramàtica.

#### Traduccions

* Anglès: dictation $^{(en)}$
* Castellà: dictado $^{(es)}$
* Francès: dictée $^{(fr)}$

### Verb

dictat
* Participi masculí singular del verb dictar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dic·tat (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* dictat. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# dictamen
## Català

   * Pronúncia: oriental /dikˈta.mən/, occidental /dikˈta.men/
   * Rimes: -amen
   * Etimologia: Sense variacions de la paraula llatina dictamen, format per l'arrel del verb dictare ‎(«dictar, donar ordres») amb el el sufix -men ‎(«resultat»).

### Nom

dictamen m. ‎(plural dictàmens)
* Opinió escrita i motivada, ex: el dictamen d'un metge, el dictamen d'un jutge, etc.

#### Sinònims

sentència, opinió, afirmació

#### Traduccions

* Anglès: dictum $^{(en)}$, opinion $^{(en)}$
* Castellà: dictamen $^{(es)}$
* Francès: opinion $^{(fr)}$
* Italià: giudizio $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: dic·ta·men (3)
* Heterograma de 8 lletres (acdeimnt)
* Anagrames: medicant, mendicat

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# dictaphone
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈdɪktəfəʊn/

### Nom

dictaphone ‎(plural dictaphones)
* dictàfon

### Vegeu també

* dictaphone. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].

## Francès

   * Pronúncia: /dik.taˈfɔn/

### Nom

dictaphone m. ‎(plural dictaphones)
* dictàfon

### Vegeu també

* dictaphone. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# dictare
## Llatí

   * Pronúncia: /dɪkˈtaː.rɛ/

### Verb

dictāre
* infinitiu del present actiu de dictō
# dictaphones
## Anglès
### Nom

dictaphones
* forma plural de dictaphone

## Francès

   * Pronúncia: /dik.taˈfɔn/

### Nom

dictaphones m. pl.
* forma plural de dictaphone
# dictata
## Llatí

   * Pronúncia: /dɪkˈtaː.taː/, /dɪkˈtaː.ta/

### Adjectiu

dictātā
* ablatiu femení singular de dictātus
dictāta
* nominatiu femení singular de dictātus
* nominatiu neutre plural de dictātus
* vocatiu femení singular de dictātus
* vocatiu neutre plural de dictātus
* acusatiu neutre plural de dictātus
# desobeísseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.səw/ balear /də.zo.bəˈi.səw/, /də.zu.bəˈi.səw/ Occidental: /de.zo.beˈi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

desobeísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* desobeiguésseu, desobeiguéreu, desobeíssiu, desobeíreu
# desobeíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.siw/ balear /də.zo.bəˈi.siw/, /də.zu.bəˈi.siw/ Occidental: /de.zo.beˈi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

desobeíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* desobeiguésseu, desobeiguéreu, desobeísseu, desobeíreu
# desobeíveu
## Català
### Verb

desobeíveu
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de desobeir.

#### Variants

* desobeiguéveu, desobeíeu
# desobeíreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.ɾəw/ balear /də.zo.bəˈi.ɾəw/, /də.zu.bəˈi.ɾəw/ Occidental: /de.zo.beˈi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

desobeíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de desobeir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* [1] desobeiguéreu
* [2] desobeiguésseu, desobeiguéreu, desobeíssiu, desobeísseu
# desobeís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈis/ balear /də.zo.bəˈis/, /də.zu.bəˈis/ Occidental: /de.zo.beˈis/
   * Rimes: -is

### Verb

desobeís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* [1] desobeigués, desobeïssi, desobeiguera, desobeïra
* [2] desobeigués, desobeïssi, desobeiguera, desobeïra

### Miscel·lània

* Anagrama: obsedies
# desobeíssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.səm/ balear /də.zo.bəˈi.səm/, /də.zu.bəˈi.səm/ Occidental: /de.zo.beˈi.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

desobeíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* desobeiguéssem, desobeiguérem, desobeíssim, desobeírem
# desobeírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.ɾəm/ balear /də.zo.bəˈi.ɾəm/, /də.zu.bəˈi.ɾəm/ Occidental: /de.zo.beˈi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

desobeírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de desobeir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* [1] desobeiguérem
* [2] desobeiguéssem, desobeiguérem, desobeíssim, desobeíssem
# desobeíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.sim/ balear /də.zo.bəˈi.sim/, /də.zu.bəˈi.sim/ Occidental: /de.zo.beˈi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

desobeíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb desobeir.

#### Variants

* desobeiguéssem, desobeiguérem, desobeíssem, desobeírem
# desobeïa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /də.zu.βəˈi.ə/ balear /də.zo.bəˈi.ə/, /də.zu.bəˈi.ə/ Occidental: /de.zo.beˈi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

desobeïa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de desobeir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de desobeir.

#### Variants

* [1] desobeïva, desobeigueva
* [2] desobeïva, desobeigueva
# disputares
## Català
### Verb

disputares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de disputar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·pu·ta·res (4)
* Anagrames: disputar-se, persuadits
# disputariva
## Català
### Verb

disputariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de disputar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de disputar.
# disputara
## Català
### Verb

disputara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.
# disputaren
## Català
### Verb

disputaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de disputar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb disputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·pu·ta·ren (4)
* Heterograma de 10 lletres (adeinprstu)
* Anagrama: persuadint
# disputareu
## Català
### Verb

disputareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de disputar.
# disputaria
## Català
### Verb

disputaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de disputar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de disputar.
# disputarien
## Català
### Verb

disputarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de disputar.
# disputaran
## Català
### Verb

disputaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de disputar.
# disputaries
## Català
### Verb

disputaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de disputar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·pu·ta·ri·es (5)
* Anagrama: trepidàssiu
# domtada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dumˈta.ðə/ balear /domˈta.ðə/, /dumˈta.ðə/ Occidental: /domˈta.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

domtada
* Participi femení singular del verb domtar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·ta·da (3)
# domtam
## Català
### Verb

domtam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de domtar.

#### Variants

* domtem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tam (2)
# domtar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dumˈta/ balear /domˈta/, /dumˈta/ Occidental: nord-occidental /domˈta/ valencià /domˈtaɾ/, /domˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: domtà
   * Etimologia: Del francès dompter, del llatí domitāre, freqüentatiu de domāre. Doblet del patrimonial domdar.

### Verb

domtar trans.
* domar
    «El cavall no és pas aterrit amb assots incessants per un que sigui mestre en l'art de domtar, car es tornarà poruc i rebel si no és amanyagat amb carícies.» (Carles Cardó [trad.], Diàlegs a Serè. De la clemència a Neró Cèsar, 1926)

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: domto, domta, domtem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tar (2)
* Heterograma de 6 lletres (admort)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# domtara
## Català
### Verb

domtara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.

#### Variants

* [1] domtés, domtàs
* [2] domtés, domtàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·ta·ra (3)
* Anagrama: matador
# domtaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dum.təˈɾan/ balear /dom.təˈɾan/, /dum.təˈɾan/ Occidental: /dom.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

domtaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de domtar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·ta·ran (3)
# domta
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈdom.tə/, occidental /ˈdom.ta/
   * Rimes: -omta

### Verb

domta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de domtar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb domtar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·ta (2)
# domtades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dumˈta.ðəs/ balear /domˈta.ðəs/, /dumˈta.ðəs/ Occidental: /domˈta.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

domtades
* Participi femení plural del verb domtar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·ta·des (3)
# domtant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dumˈtan/ balear /domˈtant/, /dumˈtan/ Occidental: nord-occidental /domˈtan/ valencià /domˈtant/, /domˈtan/
   * Rimes: -ant

### Verb

domtant
* Gerundi del verb domtar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tant (2)
# domtarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dum.təˈɾɛm/ balear /dom.təˈɾəm/, /dum.təˈɾɛm/ Occidental: /dom.taˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

domtarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de domtar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·ta·rem (3)
# domt
## Català
### Verb

domt
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de domtar.

#### Variants

* domto, domte, domti
# dieces
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ˈdje.θes/, meridional /ˈdje.θeh/
       Americà: alt /ˈdje.s(e)s/, baix /ˈdje.seh/, austral /ˈdje.ses/
   * Rimes: -eθes

### Nom

dieces m. pl.
* forma plural de diez
# dieciseises
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /dje.θiˈsei.ses/, meridional /dje.θiˈsei.seh/
       Americà: alt /dje.siˈsei.s(e)s/, baix /dje.siˈsei.seh/, austral /dje.siˈsei.ses/
   * Rimes: -eises

### Nom

dieciseises m. pl.
* forma plural de dieciséis
# dieci
## Italià

   * Pronúncia: /ˈdjɛː.t͡ʃi/
   * Etimologia: Del llatí decem.

### Numeral

dieci
* deu

### Miscel·lània

* Síl·labes: diè·ci (2)
# diecisiete
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /dje.θiˈsje.te/
       Americà: alt /dje.s(i)ˈsje.te/, baix /dje.siˈsje.te/
   * Rimes: -ete
   * Etimologia: De diez, y i siete.

### Numeral

diecisiete
* (cardinal) disset
* (valor ordinal) disset

### Nom

diecisiete m. ‎(plural diecisietes)
* disset

### Miscel·lània

* Síl·labes: die·ci·sie·te (4)
# dieciséis
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /dje.θiˈseis/, meridional /dje.θiˈseih/
       Americà: alt /dje.s(i)ˈseis/, baix /dje.siˈseih/, austral /dje.siˈseis/
   * Rimes: -eis
   * Etimologia: De diez, y i seis.

### Numeral

dieciséis
* (cardinal) setze
* (valor ordinal) setze

### Nom

dieciséis m. ‎(plural dieciseises)
* setze

### Miscel·lània

* Síl·labes: die·ci·séis (3)
# diecinueves
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \dje.θiˈnwe.βes\, meridional \dje.θiˈnwe.βeh\
       Americà: alt /dje.siˈnwe.b(e)s/, baix \dje.siˈnwe.βeh\, austral \dje.siˈnwe.βes\
   * Rimes: -ebes

### Nom

diecinueves m. pl.
* forma plural de diecinueve
# dieciocho
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /djeˈθjo.t͡ʃo/
       Americà: alt /d(je)ˈsjo.t͡ʃo/, baix /djeˈsjo.t͡ʃo/
   * Rimes: -otʃo
   * Etimologia: De diez, y i ocho.

### Numeral

dieciocho
* (cardinal) divuit
* (valor ordinal) divuit

### Nom

dieciocho m. ‎(plural dieciochos)
* divuit

### Miscel·lània

* Síl·labes: die·cio·cho (3)
# dieciochos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /djeˈθjo.t͡ʃos/, meridional /djeˈθjo.t͡ʃoh/
       Americà: alt /djeˈsjo.t͡ʃ(o)s/, baix /djeˈsjo.t͡ʃoh/, austral /djeˈsjo.t͡ʃos/
   * Rimes: -otʃos

### Nom

dieciochos m. pl.
* forma plural de dieciocho
# diecisietes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /dje.θiˈsje.tes/, meridional /dje.θiˈsje.teh/
       Americà: alt /dje.s(i)ˈsje.tes/, baix /dje.siˈsje.teh/, austral /dje.siˈsje.tes/
   * Rimes: -etes

### Nom

diecisietes m. pl.
* forma plural de diecisiete
# donares
## Català
### Verb

donares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de donar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·na·res (3)
* Heterograma de 7 lletres (adenors)
* Anagrames: adornes, adornés, donar-se, ondares, ordenàs, ornades, senador, sondaré

## Català antic
### Verb

donares
* segona persona singular (tu) del passat de donar
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de donar
# donarets
## Català antic
### Verb

donarets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de donar
# donaré
## Català
### Verb

donaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·na·ré (3)
* Heterograma de 6 lletres (adenor)
* Anagrames: adoren, adorne, ondaré, ordena, ordenà, redona

## Català antic
### Verb

donaré
* primera persona singular (io, yo, jo) del futur de donar
# donaríem
## Català
### Verb

donaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·na·rí·em (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeimnor)
* Anagrames: adormien, amordien, dominaré, ondaríem

## Català antic
### Verb

donaríem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del condicional de donar
# donaria
## Català
### Verb

donaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de donar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·na·ri·a (4)
* Anagrames: andoiar, iodaran, odiaran, ondaria, orinada

## Català antic
### Verb

donaria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de donar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de donar
# donareu
## Català
### Verb

donareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·na·reu (3)
* Heterograma de 7 lletres (adenoru)
* Anagrames: adorneu, ondareu, ondàreu, ordenau

## Català antic
### Verb

donareu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de donar
# donarien
## Català
### Verb

donarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·na·ri·en (4)
* Anagrama: ondarien

## Català antic
### Verb

donarien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de donar
# donaries
## Català
### Verb

donaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·na·ri·es (4)
* Heterograma de 8 lletres (adeinors)
* Anagrames: ondaries, orinades

## Català antic
### Verb

donaries
* segona persona singular (tu) del condicional de donar
# donarà
## Català
### Verb

donarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de donar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·na·rà (3)
* Anagrames: adonar, adorna, adornà, ondara, ondarà, ornada

## Català antic
### Verb

donarà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de donar
# destrellatades
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tɾə.ʎəˈta.ðəs/, occidental /des.tɾe.ʎaˈta.ðes/
   * Rimes: -ades

### Adjectiu

destrellatades f. pl.
* Forma plural de destrellatada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·tre·lla·ta·des (5)
# destrempada
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tɾəmˈpa.ðə/, occidental /des.tɾemˈpa.ða/
   * Rimes: -ada
   * Etimologia: De destrempar.

### Nom

destrempada f. ‎(plural destrempades)
* (vulgarisme, sexualitat) arronsada, fer misto

### Verb

destrempada
* Participi femení singular del verb destrempar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·trem·pa·da (4)
# destrellatat
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tɾə.ʎəˈtat/, occidental /des.tɾe.ʎaˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: De destrellat.

### Adjectiu

destrellatat m. ‎(femení destrellatada, plural masculí destrellatats, plural femení destrellatades)
* (valencià) Sense trellat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·tre·lla·tat (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, GDLC, DCVB
# destrempades
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tɾəmˈpa.ðəs/, occidental /des.tɾemˈpa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Nom

destrempades f. pl.
* Forma plural de destrempada.

### Verb

destrempades
* Participi femení plural del verb destrempar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·trem·pa·des (4)
# destrellatats
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.tɾə.ʎəˈtats/, occidental /des.tɾe.ʎaˈtats/
   * Rimes: -ats

### Adjectiu

destrellatats m. pl.
* Forma plural de destrellatat.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·tre·lla·tats (4)