OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# apuput
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.puˈput/, occidental /a.puˈput/
   * Rimes: -ut

### Nom

apuput m. ‎(plural apuputs)
* Forma antiga, vigent en algunes àrees valencianes, per puput o palput.

#### Sinònims

* puput
* palput, valencià
* putput, en àrees occidentals

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pu·put (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# apunyegàs
## Català
### Verb

apunyegàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apunyegar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apunyegar.
# apunyegàssim
## Català
### Verb

apunyegàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apunyegar.
# apunyegàsseu
## Català
### Verb

apunyegàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apunyegar.
# apunyegàssem
## Català
### Verb

apunyegàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apunyegar.
# apunyegàssiu
## Català
### Verb

apunyegàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apunyegar.
# argiari
## Basc
### Nom

argiari
* datiu definit singular de argi
# argien
## Basc
### Nom

argien
* genitiu definit plural de argi
# argiaz
## Basc
### Nom

argiaz
* instrumental definit singular de argi
# argiek
## Basc
### Nom

argiek
* ergatiu definit plural de argi
# argiekin
## Basc
### Nom

argiekin
* comitatiu definit plural de argi
# argiengatik
## Basc
### Nom

argiengatik
* causal definit plural de argi
# argietako
## Basc
### Nom

argietako
* genitiu locatiu definit plural de argi
# argiarentzat
## Basc
### Nom

argiarentzat
* benefactiu definit singular de argi
# argiei
## Basc
### Nom

argiei
* datiu definit plural de argi
# argientzat
## Basc
### Nom

argientzat
* benefactiu definit plural de argi
# arrapinyéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.piˈɲe.siw/, occidental /a.ra.piˈɲe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arrapinyéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapinyar-se.
# arrapàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpa.ɾəm/, occidental /a.raˈpa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

arrapàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arrapar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrapar.
# arrapis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈra.pis/, occidental /aˈra.pis/
   * Rimes: -apis

### Verb

arrapis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pis (3)
* Anagrames: aspirar, pariràs, piraràs
# arraps
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈraps/, occidental /aˈraps/
   * Rimes: -aps

### Nom

arraps m. pl.
* Forma plural de arrap.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·raps (2)
* Anagrames: asprar, raspar
# arrapà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəˈpa/, occidental /a.raˈpa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrapà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pà (3)
* Anagrames: arpara, arparà, parara, pararà, rapara, raparà
# arrapo
## Català
### Verb

arrapo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrapar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrapar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·po (3)
* Anagrames: arropa, arropà
# arrapinyí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.piˈɲi/, occidental /a.ra.piˈɲi/
   * Rimes: -i

### Verb

arrapinyí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrapinyar-se.
# arrapos
## Català
### Verb

arrapos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pos (3)
* Anagrama: arropàs
# arrapàieu
## Català
### Verb

arrapàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrapar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ra·pà·ieu (4)
* Anagrames: apariareu, apariàreu, apreuaria
# arcabussejau
## Català
### Verb

arcabussejau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arcabussejar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arcabussejar.
# arcabussejassen
## Català
### Verb

arcabussejassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcabussejar.
# arcabussejassis
## Català
### Verb

arcabussejassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcabussejar.
# arcabussejassin
## Català
### Verb

arcabussejassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcabussejar.
# arcabussejava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.kə.βu.səˈʒa.βə/ balear /əɾ.kə.bu.səˈd͡ʒa.və/, /ər.kə.bu.səˈʒa.və/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.βu.seˈʒa.βa/ valencià /aɾ.ka.bu.seˈd͡ʒa.va/, /aɾ.ka.βu.seˈd͡ʒa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

arcabussejava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arcabussejar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arcabussejar.
# arcabussejaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.kə.βu.səˈʒa.βən/ balear /əɾ.kə.bu.səˈd͡ʒa.vən/, /ər.kə.bu.səˈʒa.vən/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.βu.seˈʒa.βen/ valencià /aɾ.ka.bu.seˈd͡ʒa.ven/, /aɾ.ka.βu.seˈd͡ʒa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

arcabussejaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arcabussejar.
# arcabussejaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kə.βu.sə.ʒəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /ar.ka.βu.se.ʒaˈɾi.ew/, valencià /aɾ.ka.bu.se.d͡ʒaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arcabussejaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arcabussejar.
# arcabussejasses
## Català
### Verb

arcabussejasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arcabussejar.
# arrisseguessen
## Català
### Verb

arrisseguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrissegueu
## Català
### Verb

arrissegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arrissar.
# arrissegués
## Català
### Verb

arrissegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·se·gués (4)
* Anagrames: esgarréssiu, resseguiràs
# arrissem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.riˈsɛm/ balear /ə.riˈsəm/, /ə.riˈsɛm/ Occidental: /a.riˈsem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

arrissem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de arrissar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arrissar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sem (3)
* Anagrames: erràssim, marressi, rissarem, rissàrem
# arrissen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.sən/, occidental /aˈri.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

arrissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arrissar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arrissar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·sen (3)
* Anagrames: errassin, narressi, rissaren, sarrines
# arrisses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈri.səs/, occidental /aˈri.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

arrisses
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arrissar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ris·ses (3)
* Anagrames: errassis, rissares
# arrisseguessa
## Català
### Verb

arrisseguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arrisseguesses
## Català
### Verb

arrisseguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrissar.
# arquegeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.kəˈʒɛw/ balear /əɾ.kəˈʒəw/, /ər.kəˈʒɛw/ Occidental: nord-occidental /ar.keˈʒew/, valencià /aɾ.keˈd͡ʒew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arquegeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arquejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arquejar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arquejar.
# arquegessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kəˈʒe.sən/ Occidental: nord-occidental /ar.keˈʒe.sen/, valencià /aɾ.keˈd͡ʒe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arquegessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arquejar.
# arquegen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ərˈkɛ.ʒən/ balear /əɾˈkə.ʒən/, /ərˈkɛ.ʒən/ Occidental: nord-occidental /arˈke.ʒen/, valencià /aɾˈke.d͡ʒen/
   * Rimes: -ɛʒen

### Verb

arquegen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arquejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arquejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arquejar.
# arquegin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ərˈkɛ.ʒin/ balear /əɾˈkə.ʒin/, /ərˈkɛ.ʒin/ Occidental: nord-occidental /arˈke.ʒin/, valencià /aɾˈke.d͡ʒin/
   * Rimes: -ɛʒin

### Verb

arquegin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arquejar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arquejar.
# arqueges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ərˈkɛ.ʒəs/ balear /əɾˈkə.ʒəs/, /ərˈkɛ.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /arˈke.ʒes/, valencià /aɾˈke.d͡ʒes/
   * Rimes: -ɛʒes

### Verb

arqueges
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arquejar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arquejar.
# arquegesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kəˈʒe.səs/ Occidental: nord-occidental /ar.keˈʒe.ses/, valencià /aɾ.keˈd͡ʒe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arquegesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arquejar.
# arquegessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.kəˈʒe.sis/ Occidental: nord-occidental /ar.keˈʒe.sis/, valencià /aɾ.keˈd͡ʒe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arquegessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arquejar.
# arrocàssiu
## Català
### Verb

arrocàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
# arrocàssem
## Català
### Verb

arrocàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
# arrocàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈka.ɾəw/ balear /ə.roˈka.ɾəw/, /ə.ruˈka.ɾəw/ Occidental: /a.roˈka.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arrocàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrocar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·cà·reu (4)
* Anagrama: acorruaré
# arrocàsseu
## Català
### Verb

arrocàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·càs·seu (4)
* Anagrama: arcosaures
# arrocàssim
## Català
### Verb

arrocàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
# arrocàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈka.βəw/ balear /ə.roˈka.vəw/, /ə.ruˈka.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.roˈka.βew/ valencià /a.roˈka.vew/, /a.roˈka.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arrocàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrocar.
# arrambos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /aˈram.bos/

### Verb

arrambos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] arrambis o arrambes.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ram·bos (3)
* Anagrames: bromaràs, ombraràs
# arrambàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈba.ɾəw/, occidental /a.ramˈba.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

arrambàreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de arrambar.
    [Vosaltres/vós] arrambàreu o vau/vàreu arrambar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma valenciana: [vosaltres/vós] arrambéssiu, arrambésseu, arrambàsseu, arrambàssiu o arrambàreu.
# arrambàssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈba.səm/, occidental /a.ramˈba.sem/
   * Rimes: -asem

### Verb

arrambàssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    [Nosaltres] arrambéssim, arrambéssem, arrambàssem, arrambàssim o arrambàrem.
# arrambàieu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ramˈba.jew/

### Verb

arrambàieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrambar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [vosaltres/vós] arrambàveu.

### Miscel·lània

* Anagrama: abramaríeu
# arrambàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈba.ɾəm/, occidental /a.ramˈba.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Forma verbal

arrambàrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de arrambar.
    [Nosaltres] arrambàrem o vam/vàrem arrambar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    Forma valenciana: [nosaltres] arrambéssim, arrambéssem, arrambàssem, arrambàssim o arrambàrem.
# arrambàs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈbas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrambàs
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    [Jo] arrambés, arrambàs o arrambara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    [Ell/ella/vostè] arrambés, arrambàs o arrambara.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ram·bàs (3)
* Anagrama: bramaràs
# arrambàsseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈba.səw/, occidental /a.ramˈba.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

arrambàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    [Vosaltres/vós] arrambéssiu, arrambésseu, arrambàsseu, arrambàssiu o arrambàreu.
# arrambà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈba/, occidental /a.ramˈba/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: arrambar

### Verb

arrambà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arrambar.
    [Ell/ella/vostè] arrambà o va arrambar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ram·bà (3)
* Anagrames: abramar, ambarar, bramara, bramarà
# arrambàssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəmˈba.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

arrambàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrambar.
    [Nosaltres] arrambéssim, arrambéssem, arrambàssem, arrambàssim o arrambàrem.
# arruïneguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ru.i.neˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arruïneguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruïnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] arruïnessin, arruïnessen, arruïnassin, arruïnassen o arruïnaren.
# arruïneguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ru.i.neˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arruïneguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruïnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] arruïnessis, arruïnesses, arruïnassis, arruïnasses o arruïnares.
# arruïnavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.iˈna.βi/

### Verb

arruïnavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arruïnar.
    Forma septentrional per [jo] arruïnava.
# arruïneguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ru.i.neˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

arruïneguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] arruïnem.
# arruïneguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ru.i.neˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

arruïneguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruïnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] arruïnés, arruïnàs o arruïnara.
# arruïnaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.iˈna.βən/, balear /ə.ru.iˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.ru.iˈna.βen/, valencià /a.ru.iˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

arruïnaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de arruïnar.

#### Sinònims

* arruïnaien, forma col·loquial.
# arruïnaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.iˈna.βəs/, balear /ə.ru.iˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.ru.iˈna.βes/, valencià /a.ru.iˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

arruïnaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arruïnar.

#### Sinònims

* arruïnaies, forma col·loquial.
# arruïnegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ru.i.neˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

arruïnegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] arruïneu.
# arruïnavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.iˈna.βu/, nord-occidental /a.ru.iˈna.βo/

### Verb

arruïnavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arruïnar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] arruïnàveu.
# arruïne
## Català

   * Pronúncia: occidental /a.ruˈi.ne/
   * Rimes: -ine

### Verb

arruïne
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arruïnar.
    Forma valenciana: [jo] arruïno, arruïne, arruín o arruïni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Que jo] arruïni o arruïne.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Que ell/ella/vostè] arruïni o arruïne.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arruïnar.
    Arruïni o arruïne [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·ï·ne (4)
* Anagrames: enriuar, enriurà, raurien, reunira, reunirà
# arreceréssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.səˈɾe.sim/, occidental /a.re.seˈɾe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arreceréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrecerar.
# arreceréssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.səˈɾe.siw/, occidental /a.re.seˈɾe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arreceréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrecerar.
# arrecerí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.səˈɾi/, occidental /a.re.seˈɾi/
   * Rimes: -i

### Verb

arrecerí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrecerar.
# arreceràveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.rə.səˈɾa.βəw/, balear /ə.rə.səˈɾa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.re.seˈɾa.βew/ valencià /a.re.seˈɾa.vew/, /a.re.seˈɾa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

arreceràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrecerar.
# arrecerésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.səˈɾe.səw/, occidental /a.re.seˈɾe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

arrecerésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrecerar.
# arreceréssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.səˈɾe.səm/, occidental /a.re.seˈɾe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

arreceréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrecerar.
# arrombollar-se
## Català
### Verb

arrombollar-se
* Forma pronominal de arrombollar.

### Miscel·lània

* Anagrama: arrombollares
# assentesquen
## Català
### Verb

assentesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb assentir.
# assentesques
## Català
### Verb

assentesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb assentir.
# assentessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sənˈte.sən/, occidental /a.senˈte.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

assentessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assentar.
# art conceptual
## Català
### Nom

art conceptual m. ‎(plural arts conceptuals)
* Moviment artístic en què l’obra és el concepte o la idea renunciant a l’objecte com a finalitat.
* (videojocs) Conjunt de documentació gràfica, formada habitualment per dibuixos en blanc i negre o en color, que defineix l'aspecte dels personatges i els escenaris d'un videojoc i que es desenvolupa en la fase de preproducció.

#### Traduccions

* Anglès: concept art $^{(en)}$
* Castellà: arte conceptual $^{(es)}$
* Francès: concept art $^{(fr)}$

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* art conceptual. Terminologia dels videojocs. Informació cedida per TERMCAT.
# art déco
## Català

   * Pronúncia: /ˌard.deˈko/

### Nom

art déco m. ‎(només en singular)
* Grafia obsoleta des del 2017 de art-déco.

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DNV, GDLC
# artae
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.taj/

### Adjectiu

artae
* nominatiu femení plural de artus
* vocatiu femení plural de artus
* genitiu femení singular de artus
* datiu femení singular de artus
# art del desplaçament
## Català

   * Etimologia: Calc del francès art du déplacement, segle XXI.

### Nom

art del desplaçament m. o f. ‎(plural arts del desplaçament)
* parkour

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
# art education
## Anglès
### Nom

art education
* educació artística

#### Sinònims

* artistic education

### Vegeu també

* art education. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# arta
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈar.ta/, /ˈar.taː/

### Adjectiu

arta
* nominatiu femení singular de artus
* nominatiu neutre plural de artus
* vocatiu femení singular de artus
* vocatiu neutre plural de artus
* acusatiu neutre plural de artus
artā
* ablatiu femení singular de artus

## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -a.

### Nom

arta
* nominatiu i acusatiu definit singular de artă
# art director
## Anglès
### Nom

art director
* (videojocs) director d'art

#### Sinònims

* artistic director

### Vegeu també

* art director. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# art historian
## Anglès
### Nom

art historian ‎(plural art historians)
* historiador de l'art

#### Relacionats

* art history

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en anglès
* Obres de referència: Collins
# art. indet.
## Castellà
### Abreviatura

art. indet.
* Forma abreujada de artículo indeterminado
# art historians
## Anglès
### Nom

art historians
* forma plural de art historian
# arrosàssiu
## Català
### Verb

arrosàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrosar.