OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# cocretas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /koˈkɾe.tas/, meridional /koˈkɾe.tah/
       Americà: alt /koˈkɾe.t(a)s/, baix /koˈkɾe.tah/, austral /koˈkɾe.tas/
   * Rimes: -etas

### Nom

cocretas f. pl.
* forma plural de cocreta

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·cre·tas (3)
# coctum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈkɔk.tʊm/

### Verb

coctum
* supí acusatiu de coquō
# poaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pu.əˈɾan/ balear /po.əˈɾan/, /pu.əˈɾan/ Occidental: /po.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

poaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de poar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·a·ran (3)
* Anagrames: aponar, arpona, arponà
# poarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pu.əˈɾɛm/ balear /po.əˈɾəm/, /pu.əˈɾɛm/ Occidental: /po.aˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

poarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de poar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·a·rem (3)
* Heterograma de 6 lletres (aemopr)
* Anagrames: emparo, operam, pomera
# poalada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pu.əˈɫa.ðə/ balear /po.əˈɫa.ðə/, /pu.əˈɫa.ðə/ Occidental: /po.aˈɫa.ða/
   * Rimes: -ada
   * Etimologia: De poal i el sufix -ada, segle XX.

### Nom

poalada f. ‎(plural poalades)
* Contingut d’un poal ple.
    «Els fruits de la petita horta, regada a voltes a poalades, eren exclusivament per a ells.» (Enric Valor, Sense la terra promesa, 1980)
* entrompada

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: po·a·la·da (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV, DCVB
# poant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /puˈan/ balear /poˈant/, /puˈan/ Occidental: nord-occidental /poˈan/ valencià /poˈant/, /poˈan/
   * Rimes: -ant

### Verb

poant
* Gerundi del verb poar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·ant (2)
* Anagrama: tapon
# poar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /puˈa/ balear /poˈa/, /puˈa/ Occidental: nord-occidental /poˈa/ valencià /poˈaɾ/, /poˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: poà
   * Etimologia: De pou.

### Verb

poar trans.
* Forma alternativa de pouar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: poo, poa, poem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·ar (2)
* Anagrames: arpo, arpó, paro, proa, rapo

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# poara
## Català
### Verb

poara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb poar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb poar.

#### Variants

* [1] poessi, poessa, poeguessa, poés, poàs
* [2] poessi, poegués, poés, poàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·a·ra (3)
# poal
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /puˈaɫ/ balear /poˈaɫ/, /puˈaɫ/ Occidental: /poˈaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: D’un antic *pozal, substantivació de l’adjectiu llatí puteāle(m), acusatiu de puteālis ‎(«del pou»), per situla puteālis ‎(«galleda del pou»), segle XIII.

### Nom

poal m. ‎(plural poals)
* (valencià, tortosí, balear, alguerès) galleda
* Càntir d’un broc amb ansa superior per a extreure aigua d’un pou.
* (septentrional, tarragoní) càntir

#### Traduccions

* Alemany: Krug $^{(de)}$ m.
* Anglès: jug $^{(en)}$
* Castellà: pozal $^{(es)}$ m.
* Francès: cruche $^{(fr)}$ f.
* Italià: bottiglione $^{(it)}$ m.
* Portuguès: jarra $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·al (2)
* Anagrama: lapó

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot
# poals
## Català

   * Pronúncia: oriental /puˈaɫs/, occidental /poˈaɫs/
   * Rimes: -als

### Nom

poals m. pl.
* Forma plural de poal.

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·als (2)
* Anagrama: salpo
# poam
## Català
### Verb

poam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de poar.

#### Variants

* poem

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·am (2)
* Anagrames: apom, mapo, poma
# poalades
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pu.əˈɫa.ðəs/ balear /po.əˈɫa.ðəs/, /pu.əˈɫa.ðəs/ Occidental: /po.aˈɫa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Nom

poalades f. pl.
* Forma plural de poalada.

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·a·la·des (4)
# pervisquessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pər.bisˈke.sis/, balear /pəɾ.visˈke.sis/ Occidental: nord-occidental /per.βisˈke.sis/ valencià /peɾ.visˈke.sis/, /peɾ.βisˈke.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

pervisquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb perviure.

#### Variants

* pervisquesses, pervisqueres

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·vis·ques·sis (4)
# pervisquéreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pər.bisˈke.ɾəw/, balear /pəɾ.visˈke.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /per.βisˈke.ɾew/ valencià /peɾ.visˈke.ɾew/, /peɾ.βisˈke.ɾew/
   * Rimes: -eɾew

### Verb

pervisquéreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de perviure.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb perviure.

#### Variants

* [2] pervisquéssiu, pervisquésseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·vis·qué·reu (4)
# pervisqués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pər.bisˈkes/, balear /pəɾ.visˈkes/ Occidental: nord-occidental /per.βisˈkes/ valencià /peɾ.visˈkes/, /peɾ.βisˈkes/
   * Rimes: -es

### Verb

pervisqués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb perviure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb perviure.

#### Variants

* [1] pervisquera
* [2] pervisquera

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·vis·qués (3)
# pervisquérem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pər.bisˈke.ɾəm/, balear /pəɾ.visˈke.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /per.βisˈke.ɾem/ valencià /peɾ.visˈke.ɾem/, /peɾ.βisˈke.ɾem/
   * Rimes: -eɾem

### Verb

pervisquérem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de perviure.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb perviure.

#### Variants

* [2] pervisquéssim, pervisquéssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·vis·qué·rem (4)
# pervisqueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pər.bisˈkɛw/ balear /pəɾ.visˈkəw/, /pər.visˈkɛw/ Occidental: nord-occidental /per.βisˈkew/ valencià /peɾ.visˈkew/, /peɾ.βisˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

pervisqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb perviure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·vis·queu (3)
# pervisquin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pərˈbis.kin/, balear /pəɾˈvis.kin/ Occidental: nord-occidental /perˈβis.kin/ valencià /peɾˈvis.kin/, /peɾˈβis.kin/
   * Rimes: -iskin

### Verb

pervisquin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb perviure.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb perviure.

#### Variants

* [1] pervisquen
* [2] pervisquen

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·vis·quin (3)
# pervisquis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pərˈbis.kis/, balear /pəɾˈvis.kis/ Occidental: nord-occidental /perˈβis.kis/ valencià /peɾˈvis.kis/, /peɾˈβis.kis/
   * Rimes: -iskis

### Verb

pervisquis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb perviure.

#### Variants

* pervisques

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·vis·quis (3)
# pervisquéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pər.bisˈke.səm/, balear /pəɾ.visˈke.səm/ Occidental: nord-occidental /per.βisˈke.sem/ valencià /peɾ.visˈke.sem/, /peɾ.βisˈke.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

pervisquéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb perviure.

#### Variants

* pervisquéssim, pervisquérem

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·vis·qués·sem (4)
# pervisqui
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pərˈbis.ki/, balear /pəɾˈvis.ki/ Occidental: nord-occidental /perˈβis.ki/ valencià /peɾˈvis.ki/, /peɾˈβis.ki/
   * Rimes: -iski

### Verb

pervisqui
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb perviure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb perviure.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb perviure.

#### Variants

* [1] pervisca
* [2] pervisca
* [3] pervisca

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·vis·qui (3)
# pervisqué
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pər.bisˈke/, balear /pəɾ.visˈke/ Occidental: nord-occidental /per.βisˈke/ valencià /peɾ.visˈke/, /peɾ.βisˈke/
   * Rimes: -e

### Verb

pervisqué
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de perviure.

### Miscel·lània

* Síl·labes: per·vis·qué (3)
# pligravigito
## Esperanto

   * Pronúncia: /pli.ɡra.viˈɡi.to/

### Verb

pligravigito ‎(plural pligravigitoj, acusatiu pligravigiton, plural acusatiu pligravigitojn)
* participi passiu nominal passat de pligravigi
# pligravigitoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /pli.ɡra.viˈɡi.toj/

### Verb

pligravigitoj
* forma plural de pligravigito
# pligravigonta
## Esperanto

   * Pronúncia: /pli.ɡra.viˈɡon.ta/

### Verb

pligravigonta ‎(plural pligravigontaj, acusatiu pligravigontan, plural acusatiu pligravigontajn)
* participi actiu futur de pligravigi
# pligravigitan
## Esperanto

   * Pronúncia: /pli.ɡra.viˈɡi.tan/

### Verb

pligravigitan
* acusatiu de pligravigita
# pligravigiton
## Esperanto

   * Pronúncia: /pli.ɡra.viˈɡi.ton/

### Verb

pligravigiton
* acusatiu de pligravigito
# pligravigontaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /pli.ɡra.viˈɡon.taj/

### Verb

pligravigontaj
* forma plural de pligravigonta
# pligravigitaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /pli.ɡra.viˈɡi.taj/

### Verb

pligravigitaj
* forma plural de pligravigita
# pligravigitajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /pli.ɡra.viˈɡi.tajn/

### Verb

pligravigitajn
* acusatiu plural de pligravigita
# pligravigite
## Esperanto

   * Pronúncia: /pli.ɡra.viˈɡi.te/

### Verb

pligravigite
* participi passiu adverbial passat de pligravigi
# pligravigitojn
## Esperanto

   * Pronúncia: /pli.ɡra.viˈɡi.tojn/

### Verb

pligravigitojn
* acusatiu plural de pligravigito
# compteguéssou
## Català
### Verb

compteguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb comptar.
# compteguéssom
## Català
### Verb

compteguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb comptar.
# compten
## Català
### Verb

compten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de comptar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb comptar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb comptar.
# compter les coups
## Francès
### Verb

compter les coups
* (tennis de taula) comptar els cops

### Vegeu també

* compter les coups. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# compter
## Francès

   * Pronúncia: /kɔ̃ˈte/ àudio (FR)
   * Etimologia: Del llatí computare.

### Verb

compter
* comptar

#### Exemples

    [1]: «Et le vieux Goûn, qui comptait mieux que tous les hommes, dit qu'il ne demeurait pas un homme sur cinq, une femme sur trois et un enfant sur un rameau.» (Rosny aîné, J.H.. La Guerre du feu, s.d.. Plon, 1911, p. 15.)I el vell Goûn, que comptava millor que ningú, va dir que no quedava un home de cada cinc, ni una dona de cada tres, ni un nen en una branca.

#### Relacionats

* compte
* compteur

#### Conjugació
### Vegeu també

* Entrada «compter» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# comptegués
## Català
### Verb

comptegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb comptar.
# comptes chronologiques
## Francès
### Nom

comptes chronologiques m. pl.
* forma plural de compte chronologique
# comptessa
## Català
### Verb

comptessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb comptar.
# concretus
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋˈkreː.tʊs/
   * Etimologia: [1] De concerno; [2,3,4] de concresco.

### Adjectiu

concrētus m., concrēta f., concrētum n.
* barrejat
* condensat
* espessit
* solidificat, quallat

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | concrētus | concrēta | concrētum | concrētī | concrētae | concrēta |
| Vocatiu | concrēte | concrēta | concrētum | concrētī | concrētae | concrēta |
| Acusatiu | concrētum | concrētam | concrētum | concrētōs | concrētās | concrēta |
| Genitiu | concrētī | concrētae | concrētī | concrētōrum | concrētārum | concrētōrum |
| Datiu | concrētō | concrētae | concrētō | concrētīs | concrētīs | concrētīs |
| Ablatiu | concrētō | concrētā | concrētō | concrētīs | concrētīs | concrētīs |
# concreté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \koŋ.kɾeˈte\
       Americà: alt \koŋ.k(ɾe)ˈte\, baix \koŋ.kɾeˈte\
   * Rimes: -e

### Verb

concreté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb concretar

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·cre·té (3)
* Anagrames: concerté, contecer, tercenco
# concrevi
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋˈkreː.wiː/

### Verb

concrēvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de concernō
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de concrescō
# concubinae
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋ.kʊˈbiː.naj/

### Nom

concubīnae
* nominatiu plural de concubīna
* vocatiu plural de concubīna
* genitiu singular de concubīna
* datiu singular de concubīna
# concubinam
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋ.kʊˈbiː.nam/

### Nom

concubīnam
* acusatiu singular de concubīna
# concretum
## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋˈkreː.tʊm/

### Adjectiu

concrētum
* nominatiu neutre singular de concrētus
* vocatiu neutre singular de concrētus
* acusatiu masculí singular de concrētus
* acusatiu neutre singular de concrētus

### Verb

concrētum
* supí acusatiu de concernō
* supí acusatiu de concrescō
# concubina
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuŋ.kuˈβi.nə/ balear /koŋ.kuˈbi.nə/, /kuŋ.kuˈbi.nə/ Occidental: /koŋ.kuˈbi.na/
   * Rimes: -ina
   * Etimologia: Del llatí concubīna.

### Nom

concubina f. ‎(plural concubines)
* Dona amb qui un home fa vida marital sense estar-ne casat.

#### Sinònims

* amistançada

#### Relacionats

* concubinat

#### Traduccions

* Anglès: concubine $^{(en)}$
* Castellà: concubina $^{(es)}$
* Francès: concubine $^{(fr)}$
* Italià: concubina $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·cu·bi·na (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB

## Llatí

   * Pronúncia: /kɔŋ.kʊˈbiː.na/
   * Etimologia: De concuba.

### Nom

concubīna f. ‎(genitiu concubīnae)
* concubina

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | concubīna | concubīnae |
| Vocatiu | concubīna | concubīnae |
| Acusatiu | concubīnam | concubīnās |
| Genitiu | concubīnae | concubīnārum |
| Datiu | concubīnae | concubīnīs |
| Ablatiu | concubīnā | concubīnīs |

### Vegeu també

* Félix Gaffiot, Dictionnaire latin français, Hachette, 1934, p.376
# consistisca
## Català
### Verb

consistisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb consistir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb consistir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb consistir.
# consistisquem
## Català
### Verb

consistisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb consistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·sis·tis·quem (4)
* Anagrama: conquistéssim
# consistisquen
## Català
### Verb

consistisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb consistir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb consistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·sis·tis·quen (4)
* Anagrames: conquistessin, consistesquin
# consistissen
## Català
### Verb

consistissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb consistir.
# consistissi
## Català
### Verb

consistissi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb consistir.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb consistir.
# consistiríveu
## Català
### Verb

consistiríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de consistir.
# consistisc
## Català
### Verb

consistisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de consistir.
# consistisques
## Català
### Verb

consistisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb consistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·sis·tis·ques (4)
* Anagrames: conquistessis, consistesquis
# consistisqueu
## Català
### Verb

consistisqueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb consistir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: con·sis·tis·queu (4)
* Anagrama: conquistéssiu
# consistisses
## Català
### Verb

consistisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb consistir.
# comentaríveu
## Català
### Verb

comentaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de comentar.

#### Variants

* comentaríeu
# comentassen
## Català
### Verb

comentassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb comentar.

#### Variants

* comenteguessen, comentessin, comentessen, comentassin, comentaren
# comentasses
## Català
### Verb

comentasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb comentar.

#### Variants

* comenteguesses, comentessis, comentesses, comentassis, comentares

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·men·tas·ses (4)
* Anagrama: tasconéssem
# comentava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.mənˈta.βə/ balear /ko.mənˈta.və/, /ku.mənˈta.və/ Occidental: nord-occidental /ko.menˈta.βa/ valencià /ko.menˈta.va/, /ko.menˈta.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

comentava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de comentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de comentar.

#### Variants

* [1] comentavi, comentaia
* [2] comentaia
# comentassin
## Català
### Verb

comentassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb comentar.

#### Variants

* comenteguessen, comentessin, comentessen, comentassen, comentaren
# comentaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.mənˈta.βən/ balear /ko.mənˈta.vən/, /ku.mənˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /ko.menˈta.βen/ valencià /ko.menˈta.ven/, /ko.menˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

comentaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de comentar.

#### Variants

* comentaien
# comentassis
## Català
### Verb

comentassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb comentar.

#### Variants

* comenteguesses, comentessis, comentesses, comentasses, comentares

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·men·tas·sis (4)
* Anagrama: tasconéssim
# comentau
## Català
### Verb

comentau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de comentar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb comentar.

#### Variants

* [1] comenteu
* [2] comenteu
# collirives
## Català
### Verb

collirives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de collir.

#### Variants

* colliries
# collireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.ʎiˈɾɛw/ balear /ko.ʎiˈɾəw/, /ku.jiˈɾɛw/ Occidental: /ko.ʎiˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

collireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de collir.
# colliria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.ʎiˈɾi.ə/ balear /ko.ʎiˈɾi.ə/, /ku.jiˈɾi.ə/ Occidental: /ko.ʎiˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

colliria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de collir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de collir.

#### Variants

* [1] colliriva
* [2] colliriva
# colliriva
## Català
### Verb

colliriva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de collir.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de collir.

#### Variants

* [1] colliria
* [2] colliria
# colliràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.ʎiˈɾas/ balear /ko.ʎiˈɾas/, /ku.jiˈɾas/ Occidental: /ko.ʎiˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

colliràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de collir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·lli·ràs (3)
* Anagrama: oscil·lar
# collires
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /kuˈʎi.ɾəs/ balear /koˈʎi.ɾəs/, /kuˈji.ɾəs/ Occidental: /koˈʎi.ɾes/, /kuˈʎi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

collires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de collir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb collir.

#### Variants

* [2] colliguesses, colligueres, collissis, collisses

### Miscel·lània

* Anagrames: criolles, escollir, rellisco
# collirien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.ʎiˈɾi.ən/ balear /ko.ʎiˈɾi.ən/, /ku.jiˈɾi.ən/ Occidental: /ko.ʎiˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

collirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de collir.

#### Variants

* colliriven
# collirà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.ʎiˈɾa/ balear /ko.ʎiˈɾa/, /ku.jiˈɾa/ Occidental: /ko.ʎiˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

collirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de collir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: co·lli·rà (3)
* Anagrames: acollir, carilló, coral·lí, criolla
# colliries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ku.ʎiˈɾi.əs/ balear /ko.ʎiˈɾi.əs/, /ku.jiˈɾi.əs/ Occidental: /ko.ʎiˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

colliries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de collir.

#### Variants

* collirives
# colliriven
## Català
### Verb

colliriven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de collir.

#### Variants

* collirien
# polaritzasses
## Català
### Verb

polaritzasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb polaritzar.

#### Variants

* polaritzessis, polaritzesses, polaritzassis, polaritzares

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·la·rit·zas·ses (5)
# polaritzaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /pu.ɫə.ɾi.d͡zəˈɾe/ balear /po.ɫə.ɾi.d͡zəˈɾe/, /pu.ɫə.ɾi.d͡zəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /po.ɫa.ɾi.d͡zaˈɾe/, valencià /po.ɫa.ɾi.zaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

polaritzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de polaritzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·la·rit·za·ré (5)
# polaritzaríveu
## Català
### Verb

polaritzaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de polaritzar.

#### Variants

* polaritzaríeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·la·rit·za·rí·veu (6)
# polaritzassen
## Català
### Verb

polaritzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb polaritzar.

#### Variants

* polaritzessin, polaritzessen, polaritzassin, polaritzaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·la·rit·zas·sen (5)
* Anagrama: personalitzàs
# polaritzassin
## Català
### Verb

polaritzassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb polaritzar.

#### Variants

* polaritzessin, polaritzessen, polaritzassen, polaritzaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: po·la·rit·zas·sin (5)