OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# imprequessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾəˈke.si/, balear /im.pɾəˈke.si/ alguerès /an.pɾaˈke.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

imprequessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] imprequés, imprecàs o imprecara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] imprequés, imprecàs o imprecara.
# imprequin
## Català

   * Pronúncia: /imˈpɾe.kin/
   * Rimes: -ekin

### Verb

imprequin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb imprecar.
    [Que ells/elles/vostès] imprequin o imprequen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb imprecar.
    Imprequin o imprequen [ells/elles/vostès].
# indici
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.dɪ.kiː/

### Nom

indicī
* datiu singular de index
# indiciaia
## Català
### Verb

indiciaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de indiciar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de indiciar.
# indicherò
## Italià
### Verb

indicherò
* primera persona singular (io) del futur de indicare
# indichiate
## Italià
### Verb

indichiate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de indicare
# indichi
## Italià
### Verb

indichi
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de indicare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de indicare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de indicare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de indicare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de indicare
# indicia
## Català
### Verb

indicia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de indiciar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb indiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ci·a (4)
* Anagrama: incidia
# indichiamo
## Italià
### Verb

indichiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de indicare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de indicare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de indicare
# indichino
## Italià
### Verb

indichino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de indicare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de indicare
# inocularen
## Català
### Verb

inocularen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de inocular.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inocular.
# inocularies
## Català
### Verb

inocularies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de inocular.
# inocularien
## Català
### Verb

inocularien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inocular.
# inoculareu
## Català
### Verb

inoculareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de inocular.
# inocularia
## Català
### Verb

inocularia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de inocular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inocular.
# inoculara
## Català
### Verb

inoculara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb inocular.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb inocular.
# inocularan
## Català
### Verb

inocularan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de inocular.
# inoculares
## Català
### Verb

inoculares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de inocular.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inocular.
# infeccionés
## Català
### Verb

infeccionés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# infeccionàsseu
## Català
### Verb

infeccionàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# infeccionàveu
## Català
### Verb

infeccionàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infeccionar.
# infeccionàssiu
## Català
### Verb

infeccionàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# infeccionésseu
## Català
### Verb

infeccionésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# infeccionàssem
## Català
### Verb

infeccionàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# infeccionàssim
## Català
### Verb

infeccionàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# infeccioné
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fek.θjoˈne\
       Americà: alt \iɱ.f(e)k.sjoˈne\, baix \iŋ.fek.sjoˈne\, austral \iɱ.fek.sjoˈne\
   * Rimes: -e

### Verb

infeccioné
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb infeccionar
# infeccionéssem
## Català
### Verb

infeccionéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeccionar.
# indisponguereu
## Català
### Verb

indisponguereu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de indispondre.
# indisponguera
## Català
### Verb

indisponguera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indispondre.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indispondre.
# indispongueran
## Català
### Verb

indispongueran
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de indispondre.
# indispongueres
## Català
### Verb

indispongueres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de indispondre.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indispondre.
# indisponguen
## Català
### Verb

indisponguen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb indispondre.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb indispondre.
# indisponguerien
## Català
### Verb

indisponguerien
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de indispondre.
# indispongueren
## Català
### Verb

indispongueren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de indispondre.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indispondre.
# indispongueria
## Català
### Verb

indispongueria
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de indispondre.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de indispondre.
# insidiàssem
## Català
### Verb

insidiàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insidiar.
# insidiàssiu
## Català
### Verb

insidiàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insidiar.
# insidiàveu
## Català
### Verb

insidiàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de insidiar.
# insidiàreu
## Català
### Verb

insidiàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de insidiar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insidiar.
# insidiàrem
## Català
### Verb

insidiàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de insidiar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insidiar.
# insidiàsseu
## Català
### Verb

insidiàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb insidiar.
# insidié
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.siˈðje\, meridional \iŋ.siˈðje\
       Americà: alt /in.s(i)ˈdje/, baix \iŋ.siˈðje\, austral \in.siˈðje\
   * Rimes: -e

### Verb

insidié
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb insidiar
# insidiàs
## Català
### Verb

insidiàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insidiar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insidiar.
# insidiàssim
## Català
### Verb

insidiàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb insidiar.
# inspeccionaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental //ins.pək.siˈu.nəˈɾəs/, occidental /ins.pek.si.o.naˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

inspeccionaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de inspeccionar.
# inspeccionarà
## Català

   * Pronúncia: oriental //ins.pək.siˈu.nəˈɾə/, occidental /ins.pek.si.o.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

inspeccionarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de inspeccionar.
# inspeccionariven
## Català
### Verb

inspeccionariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de inspeccionar.
# inspeccionaríveu
## Català
### Verb

inspeccionaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inspeccionar.
# inspeccionariva
## Català
### Verb

inspeccionariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de inspeccionar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de inspeccionar.
# inspeccionaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ins.pək.si.u.nəˈɾe/, occidental /ins.pek.si.o.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

inspeccionaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de inspeccionar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i(n)s.pek.θjo.naˈɾe/, meridional \i(ŋ)h.pek.θjo.naˈɾe\
       Americà: alt /ins.p(e)k.sjo.naˈɾe/, baix \i(ŋ)h.pek.sjo.naˈɾe\, austral /i(n)h.pek.sjo.naˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

inspeccionaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb inspeccionar
# inspeccionaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ins.pək.si.u.nəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /ins.pek.si.o.naˈɾi.ɛw/, valencià /ins.pek.si.o.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

inspeccionaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inspeccionar.
# inspeccionarives
## Català
### Verb

inspeccionarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de inspeccionar.
# informaria
## Català
### Verb

informaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de informar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de informar.
# informariva
## Català
### Verb

informariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de informar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de informar.
# informarien
## Català
### Verb

informarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de informar.
# informaré
## Català
### Verb

informaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de informar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·for·ma·ré (4)
* Anagrama: formarien

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.foɾ.maˈɾe\
       Americà: alt \iɱ.f(o)ɾ.maˈɾe\, baix \iŋ.foɾ.maˈɾe\, austral \iɱ.foɾ.maˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

informaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb informar
# informarives
## Català
### Verb

informarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de informar.
# informaries
## Català
### Verb

informaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de informar.
# informariven
## Català
### Verb

informariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de informar.
# informarà
## Català
### Verb

informarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de informar.
# informaràs
## Català
### Verb

informaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de informar.
# intestino
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.tesˈti.no/, meridional \iŋ.tehˈti.no\
       Americà: alt /in.t(e)sˈti.no/, baix \iŋ.tehˈti.no\, austral /in.tehˈti.no/
   * Rimes: -ino
   * Etimologia: Del llatí intestīnus.

### Nom

intestino m. ‎(plural intestinos)
* (anatomia) intestí

#### Derivats

* intestinal

#### Compostos i expressions

* intestino delgado
* intestino grueso

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tes·ti·no (4)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre intestino

## Italià

   * Pronúncia: /in.teˈstiː.no/

### Nom

intestino m. ‎(plural intestini)
* (anatomia) intestí

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·te·stì·no (4)
# intestini
## Italià

   * Pronúncia: /in.teˈstiː.ni/

### Nom

intestini m. pl.
* forma plural de intestino
# intestine
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈtɛstɪn/

### Nom

intestine ‎(plural intestines)
* (anatomia) intestí

### Vegeu també

* intestine. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# intestines
## Anglès
### Nom

intestines
* forma plural de intestine
# intestins
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.təsˈtins/, occidental /in.tesˈtins/
   * Rimes: -ins

### Nom

intestins m. pl.
* Forma plural de intestí.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tes·tins (3)
* Anagrames: insistent, tintessin

## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃.tɛsˈtɛ̃/

### Nom

intestins m. pl.
* forma plural de intestin
# intestinos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.tesˈti.nos/, meridional \iŋ.tehˈti.noh\
       Americà: alt /in.t(e)sˈti.nos/, baix \iŋ.tehˈti.noh\, austral /in.tehˈti.nos/
   * Rimes: -inos

### Nom

intestinos m. pl.
* forma plural de intestino
# intestinaux
## Francès
### Adjectiu

intestinaux m. pl.
* forma plural de intestinal
# intestinali
## Italià

   * Pronúncia: /in.te.stiˈnaː.li/

### Adjectiu

intestinali inv. pl.
* forma plural de intestinale

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·te·sti·nà·li (5)
# intestinales
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.tes.tiˈna.les/, meridional \iŋ.teh.tiˈna.leh\
       Americà: alt /in.t(e)s.tiˈna.les/, baix \iŋ.teh.tiˈna.leh\, austral /in.teh.tiˈna.les/
   * Rimes: -ales

### Adjectiu

intestinales inv. pl.
* forma plural de intestinal

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tes·ti·na·les (5)

## Francès
### Adjectiu

intestinales f. pl.
* forma plural de intestinale
# insolentara
## Català
### Verb

insolentara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb insolentar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb insolentar-se.
# insolentam
## Català
### Verb

insolentam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de insolentar-se.
# insolentar
## Català
### Verb

insolentar
* Forma de l'infinitiu insolentar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·so·len·tar (4)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.so.lenˈtaɾ/, meridional \iŋ.so.leŋˈtaɾ\
       Americà: alt /in.s(o).lenˈtaɾ/, baix \iŋ.so.leŋˈtaɾ\, austral /in.so.lenˈtaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

insolentar trans., pron. ‎(pronominal insolentarse, present insolento, passat insolenté, futur insolentaré)
* fer insolent
* (pronominal) insolentar-se

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·so·len·tar (4)
# insolentaran
## Català
### Verb

insolentaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de insolentar-se.
# insolentaren
## Català
### Verb

insolentaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de insolentar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insolentar-se.
# infamo
## Català
### Verb

infamo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infamar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infamar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infamar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱˈfa.mo\
       Americà: alt \iɱˈfa.mo\, baix \iŋˈfa.mo\, austral \iɱˈfa.mo\
   * Rimes: -amo

### Verb

infamo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb infamar
# infamà
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fəˈma/, occidental /iɱ.faˈma/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: infamar

### Verb

infamà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fa·mà (3)
* Anagrames: afamin, afinam
# infamos
## Català
### Verb

infamos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infamar.
# infamàrem
## Català
### Verb

infamàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infamar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
# infameu
## Català
### Verb

infameu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infamar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infamar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infamar.
# infami
## Català

   * Pronúncia: /iɱˈfa.mi/
   * Rimes: -ami

### Verb

infami
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infamar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infamar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infamar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fa·mi (3)
* Anagrama: ínfima

## Italià

   * Pronúncia: /iɱˈfaː.mi/

### Adjectiu

infami inv. pl.
* forma plural de infame
# infamàieu
## Català
### Verb

infamàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infamar.
# infamin
## Català

   * Pronúncia: /iɱˈfa.min/
   * Rimes: -amin

### Verb

infamin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infamar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infamar.
# infamis
## Català

   * Pronúncia: /iɱˈfa.mis/
   * Rimes: -amis

### Verb

infamis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infamar.
# inhabilit
## Català
### Verb

inhabilit
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inhabilitar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ha·bi·lit (4)
* Anagrama: habilitin
# ingénieries
## Francès
### Nom

ingénieries f. pl.
* forma plural de ingénierie
# ingénieure
## Francès
### Nom

ingénieure f. ‎(plural ingénieures)
* forma femenina de ingénieur
# ingénieurs
## Francès
### Nom

ingénieurs m. pl.
* forma plural de ingénieur
# ingénieuse
## Francès
### Adjectiu

ingénieuse f. ‎(plural ingénieuses)
* forma femenina de ingénieux
# ingénieur
## Francès
### Nom

ingénieur m. ‎(plural ingénieurs, femení ingénieure)
* enginyer
# ingénieures
## Francès
### Nom

ingénieures f. pl.
* forma plural de ingénieure
# ingúix
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈɡuʃ/, occidental /iŋˈɡujʃ/
   * Rimes: -ujʃ
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

ingúix m. ‎(només en singular)
* Llengua caucàsica parlada pel poble del mateix nom, el qual viu principalment a les repúbliques russes d’Ingúixia i Txetxènia.

#### Traduccions

* Anglès: Ingush $^{(en)}$
* Aragonès: ingüix $^{(an)}$ m.
* Àzeri: inquş $^{(az)}$
* Basc: inguxera $^{(eu)}$
* Castellà: ingusetio $^{(es)}$ m.
* Coreà: 인구시어 $^{(ko)}$ ‎(in-gusieo)
* Esperanto: inguŝa $^{(eo)}$
* Francès: ingouche $^{(fr)}$ m.
* Ingúix: гӏалгӏай $^{(inh)}$
* Italià: inguscio $^{(it)}$ m.
* Portuguès: íngucho $^{(pt)}$ m.
* Zazaki: İnguşki $^{(diq)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gúix (2)
* Anagrames: xingui, xinguí

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: GDLC
# inhabilita
## Català
### Verb

inhabilita
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de inhabilitar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb inhabilitar.
# intervento
## Italià

   * Pronúncia: /in.terˈvɛn.to/

### Nom

intervento f. ‎(plural interventi)
* intervenció

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·vèn·to (4)
# interventions éducatives
## Francès
### Nom

interventions éducatives f. pl.
* forma plural de intervention éducative
# interventions sur le panier
## Francès
### Nom

interventions sur le panier f. pl.
* forma plural de intervention sur le panier
# interventions sur le ballon
## Francès
### Nom

interventions sur le ballon f. pl.
* forma plural de intervention sur le ballon
# interventor
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bənˈto/, balear /in.təɾ.vənˈto/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βenˈto/ valencià /in.teɾ.venˈtoɾ/, /in.teɾ.βenˈtoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí interventor.

### Adjectiu

interventor m. ‎(femení interventora, plural masculí interventors, plural femení interventores)
* Element que intervé en algun assumpte.

### Nom

interventor m. ‎(plural interventors, femení interventora)
* Persona que efectua una intervenció.

#### Sinònims

* inspector, revisor

#### Traduccions

* Anglès: inspector $^{(en)}$
* Castellà: interventor $^{(es)}$
* Francès: intervenant $^{(fr)}$
* Italià: controllore $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·tor (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# interventricular
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tər.bən.tɾi.kuˈɫar/, balear /in.təɾ.vən.tɾi.kuˈɫaɾ/ Occidental: nord-occidental /in.ter.βen.tɾi.kuˈɫar/ valencià /in.teɾ.ven.tɾi.kuˈɫaɾ/, /in.teɾ.βen.tɾi.kuˈɫaɾ/
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del prefix inter- i ventricular.

### Adjectiu

interventricular inv. ‎(plural interventriculars)
* Situat entre els ventricles cardíacs o cerebrals.

#### Compostos i expressions

* comunicació interventricular
* septe interventricular

#### Traduccions

* Anglès: interventricular $^{(en)}$
* Castellà: interventricular $^{(es)}$
* Francès: interventriculaire $^{(fr)}$
* Italià: interventricolare $^{(it)}$
* Noruec (bokmål): interventrikulær $^{(no)}$
* Polonès: międzykomorowy $^{(pl)}$
* Portuguès: interventricular $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·tri·cu·lar (6)

## Anglès

   * Etimologia: Del prefix inter- i ventricular.

### Adjectiu

interventricular ‎(no comparable)
* interventricular

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·tri·cu·lar (6)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.teɾ.βen.tɾi.kuˈlaɾ\, meridional \iŋ.teɾ.βeŋ.tɾi.kuˈlaɾ\
       Americà: alt \in.teɾ.βen.t͡s(i).kuˈlaɾ\, baix \iŋ.teɾ.βeŋ.tɾi.kuˈlaɾ\, austral \in.teɾ.βen.tɾi.kuˈlaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del prefix inter- i ventricular.

### Adjectiu

interventricular inv. ‎(plural interventriculares)
* interventricular

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·tri·cu·lar (6)

## Portuguès

   * Etimologia: Del prefix inter- i ventricular.

### Adjectiu

interventricular inv. ‎(plural interventriculares)
* interventricular

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ven·tri·cu·lar (6)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Dicionário Priberam da Língua Portuguesa sobre interventricular
# interventions socio-éducatives
## Francès
### Nom

interventions socio-éducatives f. pl.
* forma plural de intervention socio-éducative
# investix
## Català
### Verb

investix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de investir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb investir.
# investixa
## Català
### Verb

investixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb investir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb investir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ves·ti·xa (4)
* Anagrama: xativines