OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aspiren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpi.ɾən/, occidental /asˈpi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

aspiren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aspirar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aspirar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·ren (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeinprs)
* Anagrames: enaspri, enasprí, espinar, pansiré, pisaren, separin
# aspires
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈpi.ɾəs/, occidental /asˈpi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

aspires
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aspirar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·res (3)
* Anagrames: apressi, apressí, esprais, paressi, pisares, rapessi, rapisse, repassi, repassí, separis

## Anglès
### Verb

aspires
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de aspire
# aspiressi
## Català
### Verb

aspiressi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspirar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Anagrames: apriessis, pairessis
# aspirem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piˈɾɛm/ balear /əs.piˈɾəm/, /əs.piˈɾɛm/ Occidental: /as.piˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

aspirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aspirar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aspirar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·rem (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeimprs)
* Anagrames: aprimes, aprimés, emparis, imperàs, impresa, pisarem, pisàrem
# aspiressis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.piˈɾe.sis/, occidental /as.piˈɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aspiressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspirar.
# aspiressa
## Català
### Verb

aspiressa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·res·sa (4)
* Anagrames: pairasses, passaries
# aspireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.piˈɾɛw/ balear /əs.piˈɾəw/, /əs.piˈɾɛw/ Occidental: /as.piˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aspireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aspirar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aspirar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·reu (3)
* Heterograma de 7 lletres (aeiprsu)
* Anagrames: apreuis, espúria, pisareu, pisàreu, piuares
# aspiressen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.piˈɾe.sən/, occidental /as.piˈɾe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aspiressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·res·sen (4)
* Anagrames: esperassin, espessiran, separessin
# aspiresses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.piˈɾe.səs/, occidental /as.piˈɾe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aspiresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspirar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pi·res·ses (4)
* Anagrames: esperassis, espessiràs, repassessi, separessis
# atenéreu
## Català antic
### Verb

atenéreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de atendre

#### Variants

* atenguéreu
# atenyíeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.təˈɲi.əw/, occidental /a.teˈɲi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

atenyíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de atènyer.
# atenès
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.təˈnɛs/ balear /ə.təˈnəs/, /ə.təˈnɛs/ Occidental: /a.teˈnes/
   * Rimes: -ɛs

### Adjectiu

atenès m. ‎(femení atenesa, plural masculí atenesos, plural femení ateneses)
* Relatiu o pertanyent a Atenes.

#### Variants

* atenenc
* atenés (valencià)

#### Traduccions

* Anglès: Athenian $^{(en)}$
* Castellà: ateniense $^{(es)}$
* Francès: Athénien $^{(fr)}$
* Italià: ateniese $^{(it)}$

### Nom

atenès m. ‎(plural atenesos, femení atenesa)
* Persona que habita o és originària d'Atenes.

#### Sinònims

* atenenc

#### Traduccions

* Anglès: Athenian $^{(en)}$
* Castellà: ateniense $^{(es)}$
* Francès: Athénien $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·te·nès (3)
* Anagrames: asenet, entesa, netesa, setena

### Vegeu també

* Obres de referència: Optimot, ésAdir
# atenés
## Català
### Adjectiu

atenés m. ‎(femení atenesa, plural masculí atenesos, plural femení ateneses)
* (valencià) Forma alternativa de atenès.

### Nom

atenés m. ‎(plural atenesos, femení atenesa)
* (valencià) Forma alternativa de atenès.

### Verb

atenés
* (col·loquial central) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb atendre.
* (col·loquial central) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb atendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·te·nés (3)
* Anagrames: asenet, entesa, netesa, setena

## Català antic
### Verb

atenés
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de atendre
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de atendre

#### Variants

* [1] atesés, atengués
* [2] atesés, atengués
# atenésseu
## Català
### Verb

atenésseu
* (col·loquial central) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb atendre.
# atenérem
## Català antic
### Verb

atenérem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de atendre

#### Variants

* atenguérem
# atenyéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.təˈɲe.siw/, occidental /a.teˈɲe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

atenyéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb atènyer.
# atenéssem
## Català
### Verb

atenéssem
* (col·loquial central) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb atendre.
# artístico
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˈtis.ti.ko/, meridional /aɾˈtih.ti.ko/
       Americà: alt /aɾˈtis.t(i).ko/, baix /aɾˈtih.ti.ko/
   * Rimes: -istiko

### Adjectiu

artístico m. ‎(femení artística, plural masculí artísticos, plural femení artísticas)
* artístic

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·tís·ti·co (4)
# artísticos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˈtis.ti.kos/, meridional /aɾˈtih.ti.koh/
       Americà: alt /aɾˈtis.ti.k(o)s/, baix /aɾˈtih.ti.koh/, austral /aɾˈtih.ti.kos/
   * Rimes: -istikos

### Adjectiu

artísticos m. pl.
* forma plural de artístico
# artístic
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈtis.tik/, occidental /aɾˈtis.tik/
   * Rimes: -istik
   * Etimologia: De artista i el sufix -ic, equivalent a art i el sufix -ístic, segle XIX.

### Adjectiu

artístic m. ‎(femení artística, plural masculí artístics, plural femení artístiques)
* Relatiu o pertanyent a l'art o als artistes.
* Fet amb art.

#### Traduccions

* Anglès: artistic $^{(en)}$
* Castellà: artístico $^{(es)}$ m.
* Francès: artistique $^{(fr)}$ m. f.
* Occità: artistic $^{(oc)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·tís·tic (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# artísticament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ərˌtis.ti.kəˈmen/ balear /əɾˌtis.ti.kəˈment/, /ərˌtis.ti.kəˈmen/ Occidental: nord-occidental /arˌtis.ti.kaˈmen/ valencià /aɾˌtis.ti.kaˈment/, /aɾˌtis.ti.kaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De artístic i el sufix -ment.

### Adverbi

artísticament
* D'una manera artística.

#### Traduccions

* Anglès: artistically $^{(en)}$
* Castellà: artísticamente $^{(es)}$
* Francès: artistiquement $^{(fr)}$
* Italià: artisticamente $^{(it)}$
* Occità: artisticament $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·tís·ti·ca·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# artísticamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˌtis.ti.kaˈmen.te/, meridional /aɾˌtih.ti.kaˈmen.te/
       Americà: alt /aɾˌtis.t(i).kaˈmen.te/, baix /aɾˌtih.ti.kaˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De artístico i el sufix -mente.

### Adverbi

artísticamente
* artísticament

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·tís·ti·ca·men·te (6)
# artísticas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾˈtis.ti.kas/, meridional /aɾˈtih.ti.kah/
       Americà: alt /aɾˈtis.ti.k(a)s/, baix /aɾˈtih.ti.kah/, austral /aɾˈtih.ti.kas/
   * Rimes: -istikas

### Adjectiu

artísticas f. pl.
* forma plural de artística
# artă
## Romanès
### Nom

artă f. ‎(plural arte)
* art

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | artă | arta | (niște) | arte | artele |
| Genitiu-datiu | (unei) | arte | artei | (unor) | arte | artelor |
| Vocatiu | | artă, arto | artă, arto | | artelor | artelor |
# arrimar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.riˈma/ Occidental: nord-occidental /a.riˈma/ valencià /a.riˈmaɾ/, /a.riˈma/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: arrimà
   * Etimologia: Incerta, probablement de rima, segle XIII.

### Verb

arrimar trans., pron. ‎(pronominal arrimar-se)
* (antigament) Disposar les terminacions d'un vers en rima.
* Acostar una cosa prop d'una altra.
* (petanca, botxes) Apuntar.
* (pilota basca) Arrambar.
* (pronominal) Posar-se sota la protecció i empara d'algú.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: arrimo, arrima, arrimem

#### Traduccions

* Anglès: bring $^{(en)}$ close
* Castellà: arrimar $^{(es)}$
* Francès: rapprocher $^{(fr)}$
* Italià: attaccare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ri·mar (3)
* Anagrames: amarrir, arramir, mirrara, mirrarà

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* arrimar. Diccionari general de l'esport. Informació cedida per TERMCAT.

## Castellà

   * Pronúncia: /a.riˈmaɾ/
   * Rimes: -aɾ

### Verb

arrimar trans., pron. ‎(pronominal arrimarse, present arrimo, passat arrimé, futur arrimaré)
* acostar
* arrambar
* (petanca, botxes) apuntar

#### Sinònims

* apuntar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·rri·mar (3)

### Vegeu també

* arrimar. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# arrimadoras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.ri.maˈðo.ɾas\, meridional \a.ri.maˈðo.ɾah\
       Americà: alt /a.ri.maˈdo.(ɾa)s/, baix \a.ri.maˈðo.ɾah\, austral \a.ri.maˈðo.ɾas\
   * Rimes: -oɾas

### Nom

arrimadoras f. pl.
* forma plural de arrimadora
# arrimar-se
## Català
### Verb

arrimar-se
* Forma pronominal de arrimar.

### Miscel·lània

* Anagrames: amarrires, arrimares, marraries
# assenten
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈsen.tən/, occidental /aˈsen.ten/
   * Rimes: -enten

### Verb

assenten
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de assentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb assentar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb assentar.

## Català antic
### Verb

assenten
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present d'indicatiu de assentar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present de subjuntiu de assentar
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperatiu de assentar
# atermenaren
## Català
### Verb

atermenaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de atermenar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb atermenar.
# atermenaria
## Català
### Verb

atermenaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de atermenar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de atermenar.
# atermenarien
## Català
### Verb

atermenarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de atermenar.
# atermenaré
## Català
### Verb

atermenaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de atermenar.
# atermenares
## Català
### Verb

atermenares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de atermenar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atermenar.
# atermenareu
## Català
### Verb

atermenareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de atermenar.
# atermenaries
## Català
### Verb

atermenaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de atermenar.
# atermenaràs
## Català
### Verb

atermenaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de atermenar.
# atermenarà
## Català
### Verb

atermenarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de atermenar.
# atomitzareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tu.mi.d͡zəˈɾɛw/ balear /ə.to.mi.d͡zəˈɾəw/, /ə.tu.mi.d͡zəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /a.to.mi.d͡zaˈɾew/, valencià /a.to.mi.zaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

atomitzareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de atomitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·to·mit·za·reu (5)
* Anagrames: aromatitzeu, atemoritzau
# atomitzam
## Català
### Verb

atomitzam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de atomitzar.
# atomitzarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tu.mi.d͡zəˈɾɛm/ balear /ə.to.mi.d͡zəˈɾəm/, /ə.tu.mi.d͡zəˈɾɛm/ Occidental: nord-occidental /a.to.mi.d͡zaˈɾem/, valencià /a.to.mi.zaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

atomitzarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de atomitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·to·mit·za·rem (5)
* Anagrames: aromatitzem, atemoritzam
# atomitzares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tu.miˈd͡za.ɾəs/ balear /ə.to.miˈd͡za.ɾəs/, /ə.tu.miˈd͡za.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /a.to.miˈd͡za.ɾes/, valencià /a.to.miˈza.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

atomitzares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de atomitzar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atomitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·to·mit·za·res (5)
* Anagrames: aromatitzes, aromatitzés, atemoritzàs
# atomitzar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.tu.miˈd͡za/ balear /ə.to.miˈd͡za/, /ə.tu.miˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /a.to.miˈd͡za/ valencià /a.to.miˈzaɾ/, /a.to.miˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: atomitzà
   * Etimologia: De àtom i el sufix -itzar.

### Verb

atomitzar trans.
* Reduir una substància en partícules petites.
    Atomitzar la sala amb un ambientador.

#### Sinònims

* polvoritzar, nebulitzar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: atomitzo, atomitza, atomitzem

#### Traduccions

* Anglès: atomize $^{(en)}$
* Castellà: atomizar $^{(es)}$
* Francès: atomiser $^{(fr)}$
* Italià: atomizzare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·to·mit·zar (4)
* Anagrames: amortitza, amortitzà, aromatitz

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# arronseguéssom
## Català
### Verb

arronseguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
# arronsen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈron.sən/, occidental /aˈron.sen/

### Verb

arronsen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arronsar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arronsar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arronsar.
# arronseguessen
## Català
### Verb

arronseguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
# arronsegueu
## Català
### Verb

arronsegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arronsar.
# arronseguéssou
## Català
### Verb

arronseguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arronsar.
# attaccheremmo
## Italià
### Verb

attaccheremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de attaccare
# attaccherà
## Italià
### Verb

attaccherà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de attaccare
# attaccherò
## Italià
### Verb

attaccherò
* primera persona singular (io) del futur de attaccare
# attaccherebbero
## Italià
### Verb

attaccherebbero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del condicional de attaccare
# attaccheremo
## Italià
### Verb

attaccheremo
* primera persona plural (noi) del futur de attaccare
# attaccherete
## Italià
### Verb

attaccherete
* segona persona plural (voi) del futur de attaccare
# attaccherei
## Italià
### Verb

attaccherei
* primera persona singular (io) del condicional de attaccare
# attacchereste
## Italià
### Verb

attacchereste
* segona persona plural (voi) del condicional de attaccare
# attaccheresti
## Italià
### Verb

attaccheresti
* segona persona singular (tu) del condicional de attaccare
# attaccherebbe
## Italià
### Verb

attaccherebbe
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del condicional de attaccare
# atribuïssin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tɾi.βuˈi.sin/, occidental /a.tɾi.buˈi.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

atribuïssin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb atribuir.
# atribuïu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tɾi.βuˈiw/, occidental /a.tɾi.buˈiw/
   * Rimes: -iw

### Verb

atribuïu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de atribuir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb atribuir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb atribuir.
# atribuïves
## Català
### Verb

atribuïves
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de atribuir.
# atribuïxa
## Català
### Verb

atribuïxa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb atribuir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb atribuir.
# atribuïx
## Català
### Verb

atribuïx
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de atribuir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb atribuir.
# atribuïva
## Català
### Verb

atribuïva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de atribuir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de atribuir.
# atribuïven
## Català
### Verb

atribuïven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de atribuir.
# atribuïssis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.tɾi.βuˈi.sis/, occidental /a.tɾi.buˈi.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

atribuïssis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb atribuir.
# assenyalavi
## Català
### Verb

assenyalavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de assenyalar.
# assenyaleguessa
## Català
### Verb

assenyaleguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assenyalar.
# assenyaleguessen
## Català
### Verb

assenyaleguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assenyalar.
# assenyaleguesses
## Català
### Verb

assenyaleguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assenyalar.
# assenyalaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.ɲəˈɫa.βəs/, balear /ə.sə.ɲəˈɫa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.se.ɲaˈɫa.βes/ valencià /a.se.ɲaˈɫa.ves/, /a.se.ɲaˈɫa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

assenyalaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de assenyalar.
# assenyalaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.ɲəˈɫa.βən/, balear /ə.sə.ɲəˈɫa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.se.ɲaˈɫa.βen/ valencià /a.se.ɲaˈɫa.ven/, /a.se.ɲaˈɫa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

assenyalaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de assenyalar.
# assenyalava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.ɲəˈɫa.βə/, balear /ə.sə.ɲəˈɫa.və/ Occidental: nord-occidental /a.se.ɲaˈɫa.βa/ valencià /a.se.ɲaˈɫa.va/, /a.se.ɲaˈɫa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

assenyalava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de assenyalar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de assenyalar.
# assenyaleguem
## Català
### Verb

assenyaleguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb assenyalar.
# assenyale
## Català
### Verb

assenyale
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assenyalar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb assenyalar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb assenyalar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb assenyalar.
# assenyalavo
## Català
### Verb

assenyalavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de assenyalar.
# assistesques
## Català
### Verb

assistesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb assistir.
# assistien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sisˈti.ən/, occidental /a.sisˈti.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

assistien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de assistir.
# atxikimendutaraino
## Basc
### Nom

atxikimendutaraino
* terminatiu indefinit de atxikimendu
# atxikimendutarantz
## Basc
### Nom

atxikimendutarantz
* al·latiu direccional indefinit de atxikimendu
# atxim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈt͡ʃim/, occidental /aˈt͡ʃim/
   * Rimes: -im
   * Etimologia: Onomatopeic.

### Interjecció

atxim
* Onomatopeia que representa el soroll d'un esternut.

#### Variants

* atxem

#### Traduccions

* Anglès: achoo $^{(en)}$
* Castellà: achís $^{(es)}$
* Francès: atchoum $^{(fr)}$
* Italià: eccì $^{(it)}$

### Nom

atxim m. ‎(plural atxims)
* (septentrional, menorquí) esternut

#### Sinònims

* atxem (menorquí)
* uís (balear)

### Miscel·lània

* Síl·labes: at·xim (2)
* Anagrames: matxi, ximat, xitam

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# atxikimenduz
## Basc
### Nom

atxikimenduz
* instrumental indefinit de atxikimendu
# atxikis
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aˈt͡ʃi.kis/, meridional /aˈt͡ʃi.kih/
       Americà: alt /aˈt͡ʃi.k(i)s/, baix /aˈt͡ʃi.kih/, austral /aˈt͡ʃi.kis/
   * Rimes: -ikis

### Nom

atxikis m. pl.
* forma plural de atxiki

## Francès
### Nom

atxikis m. pl.
* forma plural de atxiki
# atxikimendutan
## Basc
### Nom

atxikimendutan
* inessiu indefinit de atxikimendu
# atxikimendutara
## Basc
### Nom

atxikimendutara
* al·latiu indefinit de atxikimendu
# atxikimendutik
## Basc
### Nom

atxikimendutik
* ablatiu definit singular de atxikimendu
# atxikimendutatik
## Basc
### Nom

atxikimendutatik
* ablatiu indefinit de atxikimendu
# atxikimendutzat
## Basc
### Nom

atxikimendutzat
* prolatiu indefinit de atxikimendu
# assignàssem
## Català
### Verb

assignàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assignar.
# assignàssim
## Català
### Verb

assignàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb assignar.