OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# idratereste
## Italià
### Verb

idratereste
* segona persona plural (voi) del condicional de idratare
# idraterà
## Italià
### Verb

idraterà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de idratare
# idrateresti
## Italià
### Verb

idrateresti
* segona persona singular (tu) del condicional de idratare
# idrati
## Italià
### Verb

idrati
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de idratare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de idratare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de idratare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de idratare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de idratare
# idratiamo
## Italià
### Verb

idratiamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de idratare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de idratare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de idratare
# idraterò
## Italià
### Verb

idraterò
* primera persona singular (io) del futur de idratare
# idraterei
## Italià
### Verb

idraterei
* primera persona singular (io) del condicional de idratare
# idrateremo
## Italià
### Verb

idrateremo
* primera persona plural (noi) del futur de idratare
# idraterete
## Italià
### Verb

idraterete
* segona persona plural (voi) del futur de idratare
# incoa
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈko.ə/, occidental /iŋˈko.a/
   * Rimes: -oa

### Verb

incoa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de incoar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·a (3)
* Anagrames: icona, nació
# incoam
## Català
### Verb

incoam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·am (3)
* Heterograma de 6 lletres (acimno)
* Anagrames: camino, còniam
# incluso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋˈklu.so\
       Americà: alt \iŋˈklu.s(o)\, baix \iŋˈklu.so\
   * Rimes: -uso
   * Etimologia: Del llatí inclusus

### Adverbi

incluso
* fins i tot, àdhuc

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·clu·so (3)
* Heterograma de 7 lletres (cilnosu)
# inclusión social
## Castellà
### Nom

inclusión social f. ‎(plural inclusiones sociales)
* inclusió social

### Vegeu també

* inclusión social. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# inclín
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /iŋˈkɫin/, alguerès /aŋˈklin/
   * Rimes: -in

### Verb

inclín
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inclinar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] inclino, incline, inclín o inclini.
# incluí
## Castellà

   * Pronúncia: \iŋ.kluˈi\
   * Rimes: -i

### Verb

incluí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb incluir
# incluyo
## Castellà

   * Pronúncia: \iŋˈklu.ʝo\ americà: austral \iŋˈklu.ʒo\
   * Rimes: -uʝo

### Verb

incluyo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb incluir
# infrautilitzàveu
## Català
### Verb

infrautilitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infrautilitzar.
# infrautilitzésseu
## Català
### Verb

infrautilitzésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.
# infrautilitzéssiu
## Català
### Verb

infrautilitzéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.
# infrautilitzàssim
## Català
### Verb

infrautilitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.
# infrautilitzéssem
## Català
### Verb

infrautilitzéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.
# infrautilitzàssiu
## Català
### Verb

infrautilitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.
# infrautilitzés
## Català
### Verb

infrautilitzés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.
# infrautilitzéssim
## Català
### Verb

infrautilitzéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infrautilitzar.
# infrautilitzí
## Català
### Verb

infrautilitzí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infrautilitzar.
# impugned
## Anglès
### Verb

impugned
* passat i participi de impugn
# impugneguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.puŋ.neˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

impugneguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb impugnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] impugnem.
# impugnaven
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋˈna.βən/, /im.puŋˈna.vən/, occidental /im.puŋˈna.βen/, /im.puŋˈna.ven/
   * Rimes: -aven

### Verb

impugnaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de impugnar.
# impugneguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.puŋ.neˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

impugneguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] impugnessin, impugnessen, impugnassin, impugnassen o impugnaren.
# impugnavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋˈna.βi/

### Verb

impugnavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de impugnar.
    Forma septentrional per [jo] impugnava.

## Italià
### Verb

impugnavi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de impugnare

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪm.pʊˈŋnaː.wiː/

### Verb

impugnāvī
* primera persona singular del pretèrit perfet d'indicatiu actiu de impugnō
# impugne
## Català

   * Pronúncia: occidental /imˈpuŋ.ne/

### Verb

impugne
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impugnar.
    Forma valenciana: [jo] impugno, impugne, impugn o impugni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb impugnar.
    [Que jo] impugni o impugne.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb impugnar.
    [Que ell/ella/vostè] impugni o impugne.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb impugnar.
    Impugni o impugne [ell/ella/vostè].
# impugneguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.puŋ.neˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

impugneguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impugnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] impugnés, impugnàs o impugnara.
# impugnavate
## Italià
### Verb

impugnavate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de impugnare
# impugnaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.puŋˈna.βəs/, balear /im.puŋˈna.vəs/ Occidental: /im.puŋˈna.βes/, /im.puŋˈna.ves/
   * Rimes: -aves

### Verb

impugnaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de impugnar.
# impugnavo
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.puŋˈna.βu/, nord-occidental /im.puŋˈna.βo/

### Verb

impugnavo
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de impugnar.
    Forma col·loquial per [vosaltres/vós] impugnàveu.

## Italià
### Verb

impugnavo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de impugnare
# indiciessen
## Català
### Verb

indiciessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ci·es·sen (5)
* Anagrama: incendiessi
# indicii
## Català
### Verb

indicii
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de indiciar.
# indicio
## Català

   * Pronúncia: central /in.diˈsi.u/, occidental /in.diˈsi.o/
   * Rimes: -io

### Verb

indicio
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de indiciar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb indiciar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb indiciar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈdi.θjo/, meridional \iŋˈdi.θjo\
       Americà: alt /inˈdi.sjo/, baix \iŋˈdi.sjo\, austral /inˈdi.sjo/
   * Rimes: -iθjo

### Verb

indicio
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb indiciar
# indicios
## Català
### Verb

indicios
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb indiciar.
# indiciesses
## Català
### Verb

indiciesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indiciessin
## Català
### Verb

indiciessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indicieu
## Català
### Verb

indicieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de indiciar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb indiciar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb indiciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ci·eu (4)
* Anagrama: incidíeu
# indiciessi
## Català
### Verb

indiciessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indiciessis
## Català
### Verb

indiciessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# indiciessa
## Català
### Verb

indiciessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indiciar.
# il·legalitzaríeu
## Català
### Verb

il·legalitzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de il·legalitzar.
# il·legalitzau
## Català
### Verb

il·legalitzau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de il·legalitzar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb il·legalitzar.
# il·legalitzava
## Català
### Verb

il·legalitzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de il·legalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de il·legalitzar.
# il·legalitzassen
## Català
### Verb

il·legalitzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·legalitzar.
# il·legalitzasses
## Català
### Verb

il·legalitzasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·legalitzar.
# il·legalitzaven
## Català
### Verb

il·legalitzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de il·legalitzar.
# il·legalitzassin
## Català
### Verb

il·legalitzassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·legalitzar.
# il·legalitzassis
## Català
### Verb

il·legalitzassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·legalitzar.
# increpeguéssom
## Català
### Verb

increpeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpeguéssou
## Català
### Verb

increpeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpen
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈkɾe.pən/, occidental /iŋˈkɾe.pen/

### Verb

increpen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de increpar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb increpar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb increpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·pen (3)
* Anagrama: pirenenc
# increpeguessa
## Català
### Verb

increpeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpeguesses
## Català
### Verb

increpeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpegueu
## Català
### Verb

increpegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb increpar.
# increpes
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈkɾe.pəs/, occidental /iŋˈkɾe.pes/

### Verb

increpes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de increpar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb increpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·pes (3)
* Anagrames: encrespi, encrespí
# increpeguessen
## Català
### Verb

increpeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increpegués
## Català
### Verb

increpegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# inculcaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫ.kəˈɾe/, occidental /iŋ.kuɫ.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

inculcaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de inculcar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kul.kaˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.kul.k(a)ˈɾe\, baix \iŋ.kul.kaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

inculcaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb inculcar
# inculcaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.kul.kaˈɾi.vu/

### Verb

inculcaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inculcar.
    Forma algueresa per [vosaltres/vós] inculcaríeu.
# inculcasse
## Italià
### Verb

inculcasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de inculcare
# inculcassen
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫˈka.sən/, occidental /iŋ.kuɫˈka.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

inculcassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    [Ells/elles/vostès] inculquessin, inculquessen, inculcassen, inculcassin o inculcaren.
# inculcassero
## Italià
### Verb

inculcassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de inculcare
# inculcas
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkʊɫ.kaːs/

### Verb

inculcās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de inculco
# inculcasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kuɫˈka.səs/, occidental /iŋ.kuɫˈka.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

inculcasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inculcar.
    [Tu] inculquessis, inculquesses, inculcasses, inculcassis o inculcares.
# inculcaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.kuɫ.kəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kuɫ.kaˈɾi.ɛw/, valencià /iŋ.kuɫ.kaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

inculcaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inculcar.
# ingeresquin
## Català
### Verb

ingeresquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ingerir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ingerir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ge·res·quin (4)
* Anagrama: ingerisquen
# ingeresquis
## Català
### Verb

ingeresquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb ingerir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ge·res·quis (4)
* Anagrama: ingerisques
# ingeresqui
## Català
### Verb

ingeresqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ingerir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ingerir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb ingerir.

### Miscel·lània

* Anagrames: erigesquin, erigisquen
# ingerere
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈɡɛ.rɛ.rɛ/

### Verb

ingerere
* infinitiu del present actiu de ingerō
# ingeresc
## Català
### Verb

ingeresc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ingerir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ge·resc (3)
* Anagrama: enèrgics
# infantilitzaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱ.fən.ti.ɫi.d͡zəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fan.ti.ɫi.d͡zaˈɾi.a/, valencià /iɱ.fan.ti.ɫi.zaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

infantilitzaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de infantilitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de infantilitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·ti·lit·za·ri·a (7)
# infantilitzarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱ.fən.ti.ɫi.d͡zəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fan.ti.ɫi.d͡zaˈɾa/, valencià /iɱ.fan.ti.ɫi.zaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

infantilitzarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de infantilitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·ti·lit·za·rà (6)
# infantilitzasses
## Català
### Verb

infantilitzasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infantilitzar.

#### Variants

* infantilitzessis, infantilitzesses, infantilitzassis, infantilitzares

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·ti·lit·zas·ses (6)
# infantilitzaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱ.fən.ti.ɫi.d͡zəˈɾi.əm/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fan.ti.ɫi.d͡zaˈɾi.em/, valencià /iɱ.fan.ti.ɫi.zaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

infantilitzaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de infantilitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·ti·lit·za·rí·em (7)
# infantilitzassen
## Català
### Verb

infantilitzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infantilitzar.

#### Variants

* infantilitzessin, infantilitzessen, infantilitzassin, infantilitzaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·ti·lit·zas·sen (6)
# infantilitzarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱ.fən.ti.ɫi.d͡zəˈɾi.ən/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fan.ti.ɫi.d͡zaˈɾi.en/, valencià /iɱ.fan.ti.ɫi.zaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

infantilitzarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de infantilitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·ti·lit·za·ri·en (7)
# infantilitzaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱ.fən.ti.ɫi.d͡zəˈɾi.əs/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fan.ti.ɫi.d͡zaˈɾi.es/, valencià /iɱ.fan.ti.ɫi.zaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

infantilitzaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de infantilitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·ti·lit·za·ri·es (7)
# infantilitzaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱ.fən.ti.ɫi.d͡zəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fan.ti.ɫi.d͡zaˈɾi.ew/, valencià /iɱ.fan.ti.ɫi.zaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

infantilitzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infantilitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·ti·lit·za·rí·eu (7)
# infantilitzaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱ.fən.ti.ɫi.d͡zəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fan.ti.ɫi.d͡zaˈɾas/, valencià /iɱ.fan.ti.ɫi.zaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

infantilitzaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de infantilitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·ti·lit·za·ràs (6)
# infantilitzaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iɱ.fən.ti.ɫi.d͡zəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /iɱ.fan.ti.ɫi.d͡zaˈɾe/, valencià /iɱ.fan.ti.ɫi.zaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

infantilitzaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de infantilitzar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·ti·lit·za·ré (6)
# il·lusionisme
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫu.zi.uˈniz.mə/, /i.ɫu.zi.uˈniz.mə/ balear /iɫ.ɫu.zi.oˈniz.mə/, /iɫ.ɫu.zi.uˈniz.mə/ Occidental: /iɫ.ɫu.zi.oˈniz.me/, /i.ɫu.zi.oˈniz.me/
   * Rimes: -izme
   * Etimologia: De il·lusió i el sufix -isme.

### Nom

il·lusionisme m. ‎(plural il·lusionismes)
* (espectacle) Art de crear davant dels espectadors il·lusions com si es tractessin de fenomens sobrenaturals a través de trucs, artificis o jocs de mans.
* (pintura) Tècnica artística, emprada sobretot a la pintura, que cerca produir una il·lusió formada per objectes i figures reals.
* (filosofia) Doctrina que limita al fenomen, com a estat de la consciència, si el coneixement és veritable o no.

#### Sinònims

* Art de crear il·lusions: màgia, prestidigitació

#### Traduccions

* Castellà: ilusionismo $^{(es)}$ m.
* Francès: illusionnisme $^{(es)}$ m.
* Castellà: trampantojo $^{(es)}$ m., ilusionismo $^{(es)}$ m.
* Francès: trompe-l'œil $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·si·o·nis·me (6)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
# il·lusionista
## Català

   * Pronúncia: (masculí)
       Oriental: central /iɫ.ɫu.zi.uˈnis.tə/, /i.ɫu.zi.uˈnis.tə/ balear /iɫ.ɫu.zi.oˈnis.tə/, /iɫ.ɫu.zi.uˈnis.tə/ Occidental: /iɫ.ɫu.zi.oˈnis.te/, /i.ɫu.zi.oˈnis.te/
   * Rimes: -iste
   * Pronúncia: (femení)
       Oriental: central /iɫ.ɫu.zi.uˈnis.tə/, /i.ɫu.zi.uˈnis.tə/ balear /iɫ.ɫu.zi.oˈnis.tə/, /iɫ.ɫu.zi.uˈnis.tə/ Occidental: /iɫ.ɫu.zi.oˈnis.ta/, /i.ɫu.zi.oˈnis.ta/
   * Rimes: -ista
   * Etimologia: De il·lusió i el sufix -ista.

### Nom

il·lusionista m. f. ‎(plural il·lusionistes)
* Persona que fa espectacles basats en enganys visuals.

#### Variants

* (masculí) il·lusioniste (valencià)

#### Sinònims

* mag, prestidigitador

#### Traduccions

* Anglès: illusionist $^{(en)}$
* Basc: ilusionista $^{(eu)}$
* Castellà: ilusionista $^{(es)}$
* Francès: illusionniste $^{(fr)}$
* Italià: illusionista $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·si·o·nis·ta (6)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# il·lusioniste
## Català

   * Pronúncia: valencià /iɫ.ɫu.zi.oˈnis.te/, /i.lu.zi.oˈnis.te/

### Nom

il·lusioniste m. ‎(plural il·lusionistes, femení il·lusionista)
* (valencià) Forma alternativa de il·lusionista.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·si·o·nis·te (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DNV
# il·lusionà
## Català
### Verb

il·lusionà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de il·lusionar.
# il·lusionis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫu.ziˈo.nis/, /i.ɫu.ziˈo.nis/ balear /iɫ.ɫu.ziˈo.nis/ Occidental: /iɫ.ɫu.ziˈo.nis/, /i.ɫu.ziˈo.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

il·lusionis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb il·lusionar.
# il·lusionos
## Català
### Verb

il·lusionos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb il·lusionar.
# il·lusiono
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫu.ziˈo.nu/, /i.ɫu.ziˈo.nu/ balear /iɫ.ɫu.ziˈo.no/, /iɫ.ɫu.ziˈo.nu/ Occidental: /iɫ.ɫu.ziˈo.no/, /i.ɫu.ziˈo.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

il·lusiono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de il·lusionar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb il·lusionar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb il·lusionar.
# infravalorí
## Català
### Verb

infravalorí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infravalorar.
# infringe
## Anglès
### Verb

infringe ‎(3a persona singular present infringes, gerundi infringing, passat i participi infringed)
* infringir
# infringed
## Anglès
### Verb

infringed
* passat i participi de infringe
# infravalorésseu
## Català
### Verb

infravalorésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infravalorar.
# infravaloréssim
## Català
### Verb

infravaloréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infravalorar.
# infrazione
## Italià

   * Pronúncia: /iɱ.fratˈt͡sjoː.ne/

### Nom

infrazione f. ‎(plural infrazioni)
* infracció

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fra·zió·ne (4)