OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# indigeno
## Italià

   * Pronúncia: /inˈdiː.d͡ʒe.no/

### Adjectiu

indigeno m. ‎(femení indigena, plural masculí indigeni, plural femení indigene)
* indígena

### Nom

indigeno m. ‎(plural indigeni, femení indigena)
* indígena

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dì·ge·no (4)

## Romanès
### Nom

indigeno
* vocatiu singular de indigenă
# indigenii
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

indigenii
* nominatiu i acusatiu definit plural de indigen
# indigenenganantz
## Basc
### Nom

indigenenganantz
* al·latiu direccional definit plural de indigena
# indigenilor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

indigenilor
* genitiu i datiu definit plural de indigen
* vocatiu plural de indigen
# indigenengatik
## Basc
### Nom

indigenengatik
* causal definit plural de indigena
# indigenentzat
## Basc
### Nom

indigenentzat
* benefactiu definit plural de indigena
# indigenez
## Basc
### Nom

indigenez
* instrumental definit plural de indigena
# indigeni
## Italià

   * Pronúncia: /inˈdiː.d͡ʒe.ni/

### Adjectiu

indigeni m. pl.
* forma plural de indigeno

### Nom

indigeni m. pl.
* forma plural de indigeno

## Romanès
### Nom

indigeni
* forma plural de indigen
# indigenous
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈdɪdʒ.ɪ.nəs/, /ɪnˈdɪdʒ.ən.əs/

### Adjectiu

indigenous ‎(no comparable)
* indígena

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# hot water bags
## Anglès
### Nom

hot water bags
* forma plural de hot water bag
# hostum
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈhɔs.tʊm/

### Nom

hostum
* genitiu plural de hostis
# hostío
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /osˈti.o/, meridional /ohˈti.o/
       Americà: alt /osˈti.o/, baix /ohˈti.o/
   * Rimes: -io

### Verb

hostío
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb hostiar
# hot
## Anglès

   * Pronúncia: /hɒt/ àudio (RU)

### Adjectiu

hot ‎(comparatiu hotter, superlatiu hottest)
* calent
* (col·loquial) sexualment atractiu, atractiva
    Simon thinks Sharon is really hot.
* (col·loquial) de moda
    This week's programme will be taking a look at what's hot this summer in music, movies and sport.

#### Sinònims

* warm

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# hot pot
## Anglès
### Nom

hot pot ‎(normalment incomptable, plural hot pots)
* fondue xinesa
# hot water bottle
## Anglès
### Nom

hot water bottle ‎(plural hot water bottles)
* bossa d'aigua calenta
# hot pots
## Anglès
### Nom

hot pots
* forma plural de hot pot
# hot water bag
## Anglès
### Nom

hot water bag ‎(plural hot water bags)
* (antic) bossa d'aigua calenta

#### Sinònims

* hot water bottle
# hot water bottles
## Anglès
### Nom

hot water bottles
* forma plural de hot water bottle
# importegués
## Català
### Verb

importegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.
# importeguéssom
## Català
### Verb

importeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.
# importessa
## Català
### Verb

importessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·tes·sa (4)
* Anagrames: aportéssim, atropéssim, impostares, reimposats
# importeguessen
## Català
### Verb

importeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.
# importeguesses
## Català
### Verb

importeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.
# importeguéssou
## Català
### Verb

importeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb importar.
# importem
## Català
### Verb

importem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de importar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb importar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·tem (3)
* Anagrama: impremto
# importegueu
## Català
### Verb

importegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb importar.
# importen
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈpɔr.tən/, occidental /imˈpɔɾ.ten/
   * Rimes: -ɔɾten

### Verb

importen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de importar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb importar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·ten (3)
* Heterograma de 8 lletres (eimnoprt)
* Anagrames: entorpim, entrompi, entrompí, orpiment, prometin
# importes
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈpɔr.təs/, occidental /imˈpɔɾ.tes/
   * Rimes: -ɔɾtes

### Verb

importes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de importar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb importar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·por·tes (3)
* Heterograma de 8 lletres (eimoprst)
* Anagrama: prometis
# ikasgaitarantz
## Basc
### Nom

ikasgaitarantz
* al·latiu direccional indefinit de ikasgai
# ikasgaitatik
## Basc
### Nom

ikasgaitatik
* ablatiu indefinit de ikasgai
# ikasgairik
## Basc
### Nom

ikasgairik
* partitiu indefinit de ikasgai
# ikasgaitan
## Basc
### Nom

ikasgaitan
* inessiu indefinit de ikasgai
# ikasgaitara
## Basc
### Nom

ikasgaitara
* al·latiu indefinit de ikasgai
# ikasgaitaraino
## Basc
### Nom

ikasgaitaraino
* terminatiu indefinit de ikasgai
# ikasgaiz
## Basc
### Nom

ikasgaiz
* instrumental indefinit de ikasgai
# ikasgaitako
## Basc
### Nom

ikasgaitako
* genitiu locatiu indefinit de ikasgai
# ikasgaitik
## Basc
### Nom

ikasgaitik
* ablatiu definit singular de ikasgai
# ikasgaitzat
## Basc
### Nom

ikasgaitzat
* prolatiu indefinit de ikasgai
# inclinaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /aŋ.kli.naˈɾi.vu/

### Verb

inclinaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inclinar.
    [Vosaltros/vosaltres/vós] inclinaríveu, forma algueresa per [vosaltres/vós] inclinaríeu.
# inclinassis
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kɫiˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

inclinassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    [Tu] inclinessis, inclinesses, inclinasses, inclinassis o inclinares.
# inclinaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.kɫi.nəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kɫi.naˈɾi.ɛw/, valencià /iŋ.kɫi.naˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

inclinaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de inclinar.

#### Sinònims

* inclinaríveu, forma algueresa.
# inclinassen
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫiˈna.sən/, occidental /iŋ.kɫiˈna.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

inclinassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    [Ells/elles/vostès] inclinessin, inclinessen, inclinassen, inclinassin o inclinaren.
# inclinasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɫiˈna.səs/, occidental /iŋ.kɫiˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

inclinasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    [Tu] inclinessis, inclinesses, inclinasses, inclinassis o inclinares.
# inclinassin
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kɫiˈna.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

inclinassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb inclinar.
    [Ells/elles/vostès] inclinessin, inclinessen, inclinassen, inclinassin o inclinaren.
# inclinatio pelvis
## Llatí
### Nom

inclinatio pelvis
* (Terminologia Anatomica) inclinació de la pelvis

### Vegeu també

* inclinatio pelvis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# inclinat
## Català

   * Pronúncia: /iŋ.kɫiˈnat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del verb inclinar.

### Adjectiu

inclinat m. ‎(femení inclinada, plural masculí inclinats, plural femení inclinades)
* que té inclinació

#### Traduccions

* Castellà: inclinado $^{(es)}$ m.
* Francès: incliné $^{(fr)}$
* Italià: inclinato $^{(it)}$

### Verb

inclinat
* Participi masculí singular del verb inclinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cli·nat (3)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# incoscientemente
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.koʃˌʃɛn.teˈmen.te/
   * Etimologia: De incosciente i el sufix -mente.

### Adverbi

incoscientemente
* inconscientment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·scien·te·mén·te (6)
# incorríveu
## Català
### Verb

incorríveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incórrer.
# incorrívou
## Català
### Verb

incorrívou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incórrer.
# incou
## Català
### Verb

incou
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cou (2)
* Anagrames: cuino, nociu
# incoscienti
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.koʃˈʃɛn.ti/

### Adjectiu

incoscienti inv. pl.
* forma plural de incosciente
# incostituzionalmente
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.ko.sti.tut.t͡sjoˌnalˈmen.te/
   * Etimologia: De incostituzionale i el sufix -mente.

### Adverbi

incostituzionalmente
* inconstitucionalment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·sti·tu·zio·nal·mén·te (8)
# incoà
## Català
### Verb

incoà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de incoar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·à (3)
* Anagrames: icona, nació
# incosciente
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.koʃˈʃɛn.te/

### Adjectiu

incosciente inv. ‎(plural incoscienti)
* inconscient

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·scièn·te (4)
# incostantemente
## Italià

   * Pronúncia: /iŋ.koˌstan.teˈmen.te/
   * Etimologia: De incostante i el sufix -mente.

### Adverbi

incostantemente
* inconstantment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·stan·te·mén·te (6)
# incompliríeu
## Català
### Verb

incompliríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de incomplir.
# incomplisc
## Català
### Verb

incomplisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incomplir.
# incomplisca
## Català
### Verb

incomplisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incomplir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incomplir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incomplir.
# incomplisquem
## Català
### Verb

incomplisquem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb incomplir.
# incompliré
## Català
### Verb

incompliré
* Primera persona del singular (jo) del futur de incomplir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·com·pli·ré (4)
* Anagrama: complirien
# incomplisquen
## Català
### Verb

incomplisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb incomplir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb incomplir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·com·plis·quen (4)
* Anagrama: incomplesquin
# incompliries
## Català
### Verb

incompliries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de incomplir.
# incomplirà
## Català
### Verb

incomplirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de incomplir.
# incompliràs
## Català
### Verb

incompliràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de incomplir.
# imposésseu
## Català
### Verb

imposésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# imposéssim
## Català
### Verb

imposéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# imposés
## Català
### Verb

imposés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sés (3)
* Anagrames: poéssim, posseïm
# imposéssem
## Català
### Verb

imposéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sés·sem (4)
* Anagrama: empomessis
# impotent
## Anglès

   * Pronúncia: /ˈɪm.pə.tənt/

### Adjectiu

impotent ‎(comparatiu more impotent, superlatiu most impotent)
* impotent
# imposàveu
## Català
### Verb

imposàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de imposar.
# imposéssiu
## Català
### Verb

imposéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# imposí
## Català
### Verb

imposí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de imposar.
# impotence
## Anglès
### Nom

impotence ‎(incomptable)
* impotència

### Vegeu també

* impotence. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# infligixes
## Català
### Verb

infligixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de infligir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infligir.
# infligí
## Català
### Verb

infligí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infligir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infligir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fliˈxi\, meridional \iɱ.fliˈhi\
       Americà: alt \iɱ.fliˈxi\, baix \iŋ.fliˈhi\, austral \iɱ.fliˈxi\
   * Rimes: -i

### Verb

infligí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb infligir
# infligives
## Català
### Verb

infligives
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
# infligixa
## Català
### Verb

infligixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infligir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infligir.
# infligix
## Català
### Verb

infligix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de infligir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb infligir.
# infligiva
## Català
### Verb

infligiva
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
# infligiven
## Català
### Verb

infligiven
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de infligir.
# infligixos
## Català
### Verb

infligixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infligir.
# infligixen
## Català
### Verb

infligixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de infligir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infligir.
# infligixo
## Català
### Verb

infligixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infligir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infligir.
# impregnessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəŋˈne.sin/, occidental /im.pɾeŋˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

impregnessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impregnar.
    [Ells/elles/vostès] impregnessin, impregnessen, impregnassen, impregnassin o impregnaren.
# impregneu
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəŋˈnɛw/, occidental /im.pɾeŋˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

impregneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de impregnar.
    [Vosaltres/vós] impregneu o impregnau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb impregnar.
    [Que vosaltres/vós] impregneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb impregnar.
    Impregneu o impregnau [vosaltres/vós].

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·preg·neu (3)
* Anagrames: emprengui, emprenguí
# impregnesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəŋˈne.səs/, occidental /im.pɾeŋˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

impregnesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impregnar.
    [Tu] impregnessis, impregnesses, impregnasses, impregnassis o impregnares.

### Miscel·lània

* Anagrama: persignéssem
# impregnessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəŋˈne.sən/, occidental /im.pɾeŋˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

impregnessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impregnar.
    [Ells/elles/vostès] impregnessin, impregnessen, impregnassen, impregnassin o impregnaren.
# impregnessi
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pɾəŋˈne.si/, balear /im.pɾəŋˈne.si/ alguerès /an.pɾaŋˈne.si/
   * Rimes: -esi

### Verb

impregnessi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impregnar.
    Forma septentrional i algueresa per [jo] impregnés, impregnàs o impregnara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb impregnar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] impregnés, impregnàs o impregnara.
# impregni
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /imˈpɾeŋ.ni/ Occidental: nord-occidental /imˈpɾeŋ.ni/, valencià /imˈpɾeɡ.ni/

### Verb

impregni
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impregnar.
    Forma septentrional: [jo] impregno, impregne, impregn o impregni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb impregnar.
    [Que jo] impregni o impregne.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb impregnar.
    [Que ell/ella/vostè] impregni o impregne.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb impregnar.
    Impregni o impregne [ell/ella/vostè].
# impregnessa
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəŋˈne.sə/, occidental /im.pɾeŋˈne.sa/
       Informal: /im.pɾeŋˈne.sɛ/
   * Rimes: -esa

### Verb

impregnessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impregnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] impregnés, impregnàs o impregnara.
# impregnin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /imˈpɾeŋ.nin/ Occidental: nord-occidental /imˈpɾeŋ.nin/, valencià /imˈpɾeɡ.nin/

### Verb

impregnin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb impregnar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb impregnar.

#### Variants

* impregnen
# impregnessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəŋˈne.sis/, occidental /im.pɾeŋˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

impregnessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impregnar.
    [Tu] impregnessis, impregnesses, impregnasses, impregnassis o impregnares.

### Miscel·lània

* Anagrama: persignéssim
# increpacions
## Català
### Nom

increpacions f. pl.
* Forma plural de increpació.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·pa·ci·ons (5)
* Anagrama: inspeccionar
# increpador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.kɾə.pəˈðo/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kɾe.paˈðo/, valencià /iŋ.kɾe.paˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí increpator.

### Adjectiu

increpador m. ‎(femení increpadora, plural masculí increpadors, plural femení increpadores)
* Que increpa.

#### Traduccions

* Castellà: increpador $^{(es)}$

### Nom

increpador m. ‎(plural increpadors, femení increpadora)
* Qui increpa.

#### Traduccions

* Castellà: increpador $^{(es)}$ m.
* Llatí: objurgatoris $^{(la)}$, objurgator $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·pa·dor (4)
* Anagrama: procediran

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kɾe.paˈðoɾ\
       Americà: alt \iŋ.kɾe.p(a)ˈdoɾ\, baix \iŋ.kɾe.paˈðoɾ\
   * Rimes: -oɾ

### Adjectiu

increpador m. ‎(femení increpadora, plural masculí increpadores, plural femení increpadoras)
* increpador

### Nom

increpador m. ‎(plural increpadores, femení increpadora)
* increpador

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·pa·dor (4)
# incrementéssiu
## Català
### Verb

incrementéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrementar.
# incrementéssim
## Català
### Verb

incrementéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrementar.
# incrementí
## Català
### Verb

incrementí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incrementar.
# increp
## Català
### Verb

increp
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de increpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·crep (2)
* Heterograma de 6 lletres (ceinpr)
* Anagrama: crepin
# increpació
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋ.kɾə.pə.siˈo/, occidental /iŋ.kɾe.pa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí increpatio

### Nom

increpació f. ‎(plural increpacions)
* Acció d'increpar.

#### Traduccions

* Castellà: increpación $^{(es)}$
* Francès: réprimande $^{(fr)}$ sévère
* Italià: increpazione $^{(it)}$, riprensione $^{(it)}$
* Llatí: increpatio $^{(la)}$, objurgatio $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·pa·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# incumbisca
## Català
### Verb

incumbisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incumbir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incumbir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incumbir.
# incumbisc
## Català
### Verb

incumbisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incumbir.
# incumbirà
## Català
### Verb

incumbirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de incumbir.
# incumbiríeu
## Català
### Verb

incumbiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de incumbir.
# incumbiries
## Català
### Verb

incumbiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de incumbir.
# incumbiràs
## Català
### Verb

incumbiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de incumbir.
# incumbiré
## Català
### Verb

incumbiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de incumbir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kum.biˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.k(u)m.biˈɾe\, baix \iŋ.kum.biˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

incumbiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb incumbir
# incumbisquen
## Català
### Verb

incumbisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb incumbir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb incumbir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cum·bis·quen (4)
* Anagrama: incumbesquin
# incumbisques
## Català
### Verb

incumbisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incumbir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cum·bis·ques (4)
* Anagrama: incumbesquis
# incisive
## Anglès
### Adjectiu

incisive ‎(comparatiu more incisive, superlatiu most incisive)
* incisiu, punxant, mordaç, penetrant

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)