OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# acordeon
## Romanès
### Nom

acordeon n. ‎(plural acordeoane)
* acordió

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | acordeon | acordeonul | (niște) | acordeoane | acordeoanele |
| Genitiu-datiu | (unui) | acordeon | acordeonului | (unor) | acordeoane | acordeoanelor |
| Vocatiu | | acordeonule, acordeone | acordeonule, acordeone | | acordeoanelor | acordeoanelor |
# acordeoane
## Romanès
### Nom

acordeoane
* forma plural de acordeon
# acordeone
## Romanès
### Nom

acordeone
* vocatiu singular de acordeon
# acordeonule
## Romanès
### Nom

acordeonule
* vocatiu singular de acordeon
# acordeoanele
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -le.

### Nom

acordeoanele
* nominatiu i acusatiu definit plural de acordeon
# acordeoanelor
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

acordeoanelor
* genitiu i datiu definit plural de acordeon
* vocatiu plural de acordeon
# acordeones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \a.koɾ.ðeˈo.nes\, meridional \a.koɾ.ðeˈo.neh\
       Americà: alt \a.koɾ.ðeˈo.n(e)s\, baix \a.koɾ.ðeˈo.neh\, austral \a.koɾ.ðeˈo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

acordeones m. pl.
* forma plural de acordeón
# acordeones diatónicos
## Castellà
### Nom

acordeones diatónicos m. pl.
* forma plural de acordeón diatónico
# acordeonul
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ul.

### Nom

acordeonul
* nominatiu i acusatiu definit singular de acordeon
# acagallonàssem
## Català
### Verb

acagallonàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acagallonàssim
## Català
### Verb

acagallonàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acagallonis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɣəˈʎo.nis/, occidental /a.ka.ɣaˈʎo.nis/
   * Rimes: -onis

### Verb

acagallonis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acagallono
## Català
### Verb

acagallono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acagallonar-se.
# acagallonàreu
## Català
### Verb

acagallonàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de acagallonar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acagallonà
## Català
### Verb

acagallonà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de acagallonar-se.
# acagallonàrem
## Català
### Verb

acagallonàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de acagallonar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acagallonin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.kə.ɣəˈʎo.nin/, occidental /a.ka.ɣaˈʎo.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

acagallonin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acagallonar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acagallonar-se.
# acagallonàs
## Català
### Verb

acagallonàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acagallonàsseu
## Català
### Verb

acagallonàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acagallonar-se.
# acuindaríeu
## Català
### Verb

acuindaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acuindar.
# acuindasses
## Català
### Verb

acuindasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acuindar.
# acuindassin
## Català
### Verb

acuindassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acuindar.
# acuindats
## Català
### Verb

acuindats
* Participi masculí plural del verb acuindar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cuin·dats (3)
* Anagrama: ciutadans
# acuindau
## Català
### Verb

acuindau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acuindar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acuindar.
# acuindava
## Català
### Verb

acuindava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de acuindar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de acuindar.
# acuindassen
## Català
### Verb

acuindassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acuindar.
# acuindassis
## Català
### Verb

acuindassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acuindar.
# acorriolaren
## Català
### Verb

acorriolaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de acorriolar-se.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
# acorriolam
## Català
### Verb

acorriolam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acorriolar-se.
# acorriolares
## Català
### Verb

acorriolares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de acorriolar-se.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·ri·o·la·res (6)
* Anagrama: acorriolar-se
# acorriolant
## Català
### Verb

acorriolant
* Gerundi del verb acorriolar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·ri·o·lant (5)
* Anagrama: controlaria
# acorriolar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ku.ri.uˈɫa/ balear /ə.ko.ri.oˈɫa/, /ə.ku.ri.uˈɫa/ Occidental: nord-occidental /a.ko.ri.oˈɫa/ valencià /a.ko.ri.oˈɫaɾ/, /a.ko.ri.oˈɫa/
   * Rimes: -a(ɾ)

### Verb

acorriolar
* Forma de l'infinitiu acorriolar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cor·ri·o·lar (5)
# acorriolara
## Català
### Verb

acorriolara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acorriolar-se.
# acorriolaran
## Català
### Verb

acorriolaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de acorriolar-se.
# adieretara
## Basc
### Nom

adieretara
* al·latiu definit plural de adiera
# adieretarantz
## Basc
### Nom

adieretarantz
* al·latiu direccional definit plural de adiera
# adieretako
## Basc
### Nom

adieretako
* genitiu locatiu definit plural de adiera
# adieretaraino
## Basc
### Nom

adieretaraino
* terminatiu definit plural de adiera
# adieretatik
## Basc
### Nom

adieretatik
* ablatiu definit plural de adiera
# adies
## Català
### Verb

adies ‎(infinitiu adiar)
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de adiar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb adiar.
adies ‎(infinitiu adir-se)
* (col·loquial) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·es (3)
* Anagrames: adeis $^{(alfagrama)}$, adesi, adesí, aides, aidés, ideàs

## Català antic
### Verb

adies
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adir
# adiessen
## Català
### Verb

adiessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·es·sen (4)
* Anagrames: aidessen, ideassen
# adieretan
## Basc
### Nom

adieretan
* inessiu definit plural de adiera
# adierez
## Basc
### Nom

adierez
* instrumental definit plural de adiera
# adiesses
## Català
### Verb

adiesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·es·ses (4)
* Anagrames: aidesses, ideasses
# acalassis
## Català
### Verb

acalassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalar.
# acalat
## Català
### Verb

acalat
* Participi masculí singular del verb acalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·lat (3)
* Anagrames: català, Català
# acalaríeu
## Català
### Verb

acalaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de acalar.
# acalaríem
## Català
### Verb

acalaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de acalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·la·rí·em (5)
* Anagrames: aclameirà, aclameïra
# acalassen
## Català
### Verb

acalassen
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalar.
# acalasses
## Català
### Verb

acalasses
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalar.
# acalassin
## Català
### Verb

acalassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb acalar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·las·sin (4)
* Anagrama: alsacians
# acalau
## Català
### Verb

acalau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acalar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acalar.
# acalaré
## Català
### Verb

acalaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de acalar.
# adiratamente
## Italià

   * Pronúncia: /a.diˌra.taˈmen.te/
   * Etimologia: De adirato i el sufix -mente.

### Adverbi

adiratamente
* d'una manera aïrada, iradament

#### Sinònims

* irosamente

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ra·ta·mén·te (6)
# adiràs
## Català
### Verb

adiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de adir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ràs (3)
* Anagrama: isarda

## Català antic
### Verb

adiràs
* segona persona singular (tu) del futur de adir
# adiren
## Català antic
### Verb

adiren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de adir
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de adir

#### Variants

* [2] adissen
# adires
## Català antic
### Verb

adires
* segona persona singular (tu) del passat de adir
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de adir

#### Variants

* [1] adist
* [2] adisses
# adirà
## Català
### Verb

adirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de adir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·rà (3)
* Anagrames: adiar, Adrià, aidar, àrida, daria, iarda, riada

## Català antic
### Verb

adirà
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del futur de adir
# adirem
## Català
### Verb

adirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de adir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·rem (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeimr)
* Anagrames: admire, daríem, maride, mediar, medira, medirà, midaré

## Català antic
### Verb

adirem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del futur de adir
# adireu
## Català
### Verb

adireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·reu (3)
* Heterograma de 6 lletres (adeiru)
* Anagrames: daríeu, deuria, eduirà, eduïra, reduïa

## Català antic
### Verb

adireu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del futur de adir
# adirien
## Català
### Verb

adirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ri·en (4)
* Anagrames: adineri, adinerí

## Català antic
### Verb

adirien
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del condicional de adir
# adiria
## Català
### Verb

adiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ri·a (4)
* Anagrama: diària

## Català antic
### Verb

adiria
* primera persona singular (io, yo, jo) del condicional de adir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del condicional de adir
# adiries
## Català
### Verb

adiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·di·ri·es (4)
* Anagrames: desairi, desairí, diàries, Iraides

## Català antic
### Verb

adiries
* segona persona singular (tu) del condicional de adir
# adoctrinàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuk.tɾiˈna.βəw/ balear /ə.ðok.tɾiˈna.vəw/, /ə.ðuk.tɾiˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ðok.tɾiˈna.βew/ valencià /a.ðok.tɾiˈna.vew/, /a.ðok.tɾiˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

adoctrinàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adoctrinar.

#### Variants

* (col·loquial) adoctrinavo, adoctrinàieu
# adoctrinàssets
## Català antic
### Verb

adoctrinàssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de adoctrinar

#### Variants

* adoctrinàsseu, adoctrinàrets, adoctrinàreu
# adoctriné
## Català antic
### Verb

adoctriné
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de adoctrinar

#### Variants

* adoctriní

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðok.tɾiˈne\
       Americà: alt /a.dok.t͡s(i)ˈne/, baix \a.ðok.tɾiˈne\
   * Rimes: -e

### Verb

adoctriné
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb adoctrinar
# adoctrinés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðuk.tɾiˈnes/, occidental /a.ðok.tɾiˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

adoctrinés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoctrinar.
    [Jo] adoctrinés, adoctrinàs o adoctrinara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoctrinar.
    [Ell/ella/vostè] adoctrinés, adoctrinàs o adoctrinara.

#### Sinònims

* adoctrinessi, adoctrinessa, adoctrinegués, adoctrineguessa, formes col·loquials.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·doc·tri·nés (4)
* Heterograma de 10 lletres (acdeinorst)
* Anagrama: considerat
# adoctrinàsseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuk.tɾiˈna.səw/ balear /ə.ðok.tɾiˈna.səw/, /ə.ðuk.tɾiˈna.səw/ Occidental: /a.ðok.tɾiˈna.sew/
   * Rimes: -asew

### Verb

adoctrinàsseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoctrinar.
    [Vosaltres/vós] adoctrinéssiu, adoctrinésseu, adoctrinàsseu, adoctrinàssiu o adoctrinàreu.

## Català antic
### Verb

adoctrinàsseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de adoctrinar

#### Variants

* adoctrinàssets, adoctrinàrets, adoctrinàreu
# adoctrinàssim
## Català

   * Pronúncia: balear /ə.ðot.tɾiˈna.sim/, /ə.ðuk.tɾiˈna.sim/
   * Rimes: -asim

### Verb

adoctrinàssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoctrinar.
    [Nosaltres] adoctrinéssim, adoctrinéssem, adoctrinàssem, adoctrinàssim o adoctrinàrem.
# adoctrinàssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ðuk.tɾiˈna.siw/ balear /ə.ðok.tɾiˈna.siw/, /ə.ðuk.tɾiˈna.siw/ Occidental: /a.ðok.tɾiˈna.siw/
   * Rimes: -asiw

### Verb

adoctrinàssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adoctrinar.

#### Variants

* adoctrinéssiu, adoctrinésseu, adoctrinàsseu, adoctrinàreu
# adoctrinàvets
## Català antic
### Verb

adoctrinàvets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de adoctrinar
# acosto
## Català
### Verb

acosto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acostar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acostar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·to (3)
* Anagrama: acotos
# acostuma
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kusˈtu.mə/ balear /ə.kosˈtu.mə/, /ə.kusˈtu.mə/ Occidental: /a.kosˈtu.ma/
   * Rimes: -uma

### Verb

acostuma
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de acostumar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb acostumar.
# acostessis
## Català
### Verb

acostessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escotassis
# acosteu
## Català
### Verb

acosteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de acostar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb acostar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Anagrama: escotau
# acosti
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɔs.ti/, occidental /aˈkɔs.ti/
   * Rimes: -ɔsti

### Verb

acosti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acostar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb acostar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb acostar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·ti (3)
* Heterograma de 6 lletres (aciost)
* Anagrama: acotis
# acostin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɔs.tin/, occidental /aˈkɔs.tin/
   * Rimes: -ɔstin

### Verb

acostin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb acostar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb acostar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tin (3)
* Heterograma de 7 lletres (acinost)
* Anagrames: anticòs, atonisc, cations, incoats, tasconi, tasconí
# acostis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈkɔs.tis/, occidental /aˈkɔs.tis/
   * Rimes: -ɔstis

### Verb

acostis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acostar.
# acostos
## Català
### Verb

acostos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb acostar.
# acostum
## Català
### Verb

acostum
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de acostumar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·cos·tum (3)
* Heterograma de 7 lletres (acmostu)
* Anagrames: costuma, costumà
# acatamientu
## Extremeny

   * Pronúncia: (pendent)
   * Etimologia: De acatar i el sufix -mientu.

### Adverbi

acatamientu m. ‎(plural acatamientus)
* acatament

### Vegeu també

* Diccionario de equivalencias castellano-estremeñu
# acatalanés
## Català
### Verb

acatalanés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatalanar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatalanar.
# acatalanésseu
## Català
### Verb

acatalanésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatalanar.
# acatalanéssem
## Català
### Verb

acatalanéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatalanar.
# acatament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.kə.təˈmen/ balear /ə.kə.təˈment/, /ə.kə.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /a.ka.taˈmen/ valencià /a.ka.taˈment/, /a.ka.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De acatar i el sufix -ment, segle XVII.

### Nom

acatament m. ‎(plural acataments)
* Acció d'acatar.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·ta·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# acatalaní
## Català
### Verb

acatalaní
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de acatalanar.
# acatam
## Català
### Verb

acatam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de acatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ca·tam (3)
* Anagrama: atacam
# acatalanéssim
## Català
### Verb

acatalanéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatalanar.
# acatalanéssiu
## Català
### Verb

acatalanéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb acatalanar.
# adjudicassin
## Català
### Verb

adjudicassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjudicar.
# adjudicassis
## Català
### Verb

adjudicassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adjudicar.
# adjudicau
## Català
### Verb

adjudicau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de adjudicar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb adjudicar.
# adjudicavo
## Català
### Verb

adjudicavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de adjudicar.
# adjudicava
## Català
### Verb

adjudicava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adjudicar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de adjudicar.
# adjudicaven
## Català
### Verb

adjudicaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de adjudicar.
# adjudicaves
## Català
### Verb

adjudicaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de adjudicar.
# adjudicavi
## Català
### Verb

adjudicavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de adjudicar.
# adargar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðərˈɡa/ Occidental: nord-occidental /a.ðarˈɣa/ valencià /a.ðaɾˈɣaɾ/, /a.ðaɾˈɣa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: adargà
   * Etimologia: Del prefix a- i darga.

### Verb

adargar trans., pron. ‎(pronominal adargar-se)
* Cobrir, defensar algú amb la darga.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: adargo, adarga, adarguem

#### Traduccions

* Castellà: adargar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gar (3)
* Anagrames: agradar, dragara

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana. Editorial Salvat, 1910. Tom 1

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \a.ðaɾˈɣaɾ\
       Americà: alt \a.daɾˈɣaɾ\, baix \a.ðaɾˈɣaɾ\
   * Rimes: -aɾ

### Verb

adargar trans. ‎(present adargo, passat adargué, futur adargaré)
* adargar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gar (3)
# adargarem
## Català
### Verb

adargarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·ga·rem (4)
* Anagrames: agradarem, agradàrem
# adargares
## Català
### Verb

adargares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de adargar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·ga·res (4)
* Anagrames: adargar-se, agarrades, agradar-se, agradares, esgarrada
# adargaria
## Català
### Verb

adargaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adargar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·ga·ri·a (5)
* Anagrama: agradaria
# adargar-se
## Català
### Verb

adargar-se
* Forma pronominal de adargar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'adargo, s'adarga, ens adarguem

### Miscel·lània

* Anagrames: adargares, agarrades, agradar-se, agradares, esgarrada
# adargaran
## Català
### Verb

adargaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·ga·ran (4)
* Anagrama: agradaran
# adargaren
## Català
### Verb

adargaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de adargar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·ga·ren (4)
* Anagrames: agradaren, arregnada, arrengada, granadera
# adargareu
## Català
### Verb

adargareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·ga·reu (4)
* Anagrames: agradareu, agradàreu, aguardaré
# adargant
## Català
### Verb

adargant
* Gerundi del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·gant (3)
* Anagrames: adragant, agradant
# adargara
## Català
### Verb

adargara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adargar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·dar·ga·ra (4)
* Anagrames: agarrada, agradara, agradarà