OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# escainéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəjˈne.siw/, occidental /es.kajˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

escainéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escainar.

#### Variants

* escainàssiu, escainàsseu
# escainéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəjˈne.sim/, occidental /es.kajˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

escainéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escainar.

#### Variants

* escainàssim, escainàssem
# escainí
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəjˈni/, occidental /es.kajˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

escainí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de escainar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cai·ní (3)
* Anagrama: niciesa
# escaiola
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əs.kəˈjɔ.ɫə/ Occidental: nord-occidental /es.kaˈjɔ.ɫa/ valencià /es.kaˈjɔ.ɫa/, /es.kaˈjɔ.ɫɔ/ Informal: nord-occidental /as.kaˈjɔ.ɫɛ/
   * Rimes: -ɔla
   * Etimologia: [1] Del romandalusí ´iškaylûla, diminutiu de l'aragonès escalla, del llatí scandula ‎(«espelta petita»), segle XVIII.
   * Etimologia: [2] De l’italià scagliuola, diminutiu de scaglia ‎(«escata»), segle XIX.

### Nom

escaiola f. ‎(plural escaioles)
* Planta de la família de les gramínies amb fruits emprats com a aliment per als ocells de gàbia (Phalaris canariensis).

#### Traduccions

* Anglès: canary grass $^{(en)}$
* Castellà: alpiste $^{(es)}$ m.
* Francès: alpiste $^{(fr)}$ m.

### Nom

escaiola f. ‎(plural escaioles)
* Pasta de guix i aiguacuit utilitzada en escultura i decoració, com a revestiment en construcció o per endurir embenatges.

#### Relacionats

* (construcció) estuc

#### Traduccions

* Anglès: plaster $^{(en)}$
* Castellà: escayola $^{(es)}$ f., yeso $^{(es)}$ m. (embenatges)
* Francès: plâtre $^{(fr)}$ m.

### Verb

escaiola
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de escaiolar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb escaiolar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·io·la (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# escainàssim
## Català
### Verb

escainàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escainar.

#### Variants

* escainéssim, escainàssem
# escainàssiu
## Català
### Verb

escainàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escainar.

#### Variants

* escainéssiu, escainàsseu
# escamp
## Català
### Verb

escamp
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escampar.

#### Variants

* escampo, escampe, escampi

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·camp (2)
* Heterograma de 6 lletres (acemps)
* Anagrames: campes, campés, pescam
# escampadissa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəm.pəˈði.sə/, occidental /es.kam.paˈði.sa/
   * Rimes: -isa
   * Etimologia: De escampar i el sufix -dissa.

### Nom

escampadissa f. ‎(plural escampadisses)
* Escampada confusa de moltes coses.

#### Sinònims

* escamp, escampall, esparpall

#### Traduccions

* Castellà: tenderete $^{(es)}$

### Adjectiu

escampadissa f. ‎(plural escampadisses)
* Forma femenina de escampadís.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·dis·sa (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DCVB, Optimot
# escamots
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəˈmɔts/, occidental /es.kaˈmɔts/
   * Rimes: -ɔts

### Nom

escamots m. pl.
* Forma plural de escamot.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·mots (3)
* Anagrames: comtessa, estómacs, mascotes, tocàssem
# escampa
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkam.pə/, occidental /esˈkam.pa/
   * Rimes: -ampa
   * Etimologia: De escampar. (Nom femení)
   * Etimologia: Apòcope de hereu escampa. (Nom masculí)

### Nom

escampa f. ‎(plural escampes)
* (nord-occidental) escombra

### Nom

escampa m. ‎(plural escampes)
* Home que tendeix a malgastar, dilapidador.

### Verb

escampa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de escampar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb escampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa (3)
* Anagrames: acampes, acampés, empacàs

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, DCVB
* Atles Lingüístic del Domini Català
# escampada
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəmˈpa.ðə/, occidental /es.kamˈpa.ða/
   * Rimes: -ada
   * Etimologia: De escampar, segle XIX.

### Nom

escampada f. ‎(plural escampades)
* Acció d’escampar.

#### Sinònims

* escampament

#### Traduccions

* Castellà: dispersión $^{(es)}$ m., esparcimiento $^{(es)}$ m., propagación $^{(es)}$ m.

### Verb

escampada
* Participi femení singular del verb escampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·da (4)
* Anagrama: acampades

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# escampaia
## Català
### Verb

escampaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escampar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de escampar.

#### Variants

* [1] escampavi, escampava
* [2] escampava

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·ia (4)
* Anagrama: acampaies
# escampades
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.kəmˈpa.ðəs/, occidental /es.kamˈpa.ðes/
   * Rimes: -ades

### Nom

escampades f. pl.
* Forma plural de escampada.

### Verb

escampades
* Participi femení plural del verb escampar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cam·pa·des (4)
# escavallis
## Català
### Verb

escavallis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llis (4)
# escavallo
## Català
### Verb

escavallo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llo (4)
* Anagrames: acollaves, allocaves
# escavallàrem
## Català
### Verb

escavallàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llà·rem (5)
# escavallàreu
## Català
### Verb

escavallàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llà·reu (5)
# escavallésseu
## Català
### Verb

escavallésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escavallar.

#### Variants

* escavalléssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llés·seu (5)
# escavallàvem
## Català
### Verb

escavallàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llà·vem (5)
# escavallàveu
## Català
### Verb

escavallàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llà·veu (5)
# escavallés
## Català
### Verb

escavallés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escavallar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llés (4)
# escavallà
## Català
### Verb

escavallà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de escavallar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llà (4)
# escavalléssem
## Català
### Verb

escavalléssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escavallar.

#### Variants

* escavalléssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·ca·va·llés·sem (5)
# entrompar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾumˈpa/ balear /ən.tɾomˈpa/, /ən.tɾumˈpa/ Occidental: nord-occidental /en.tɾomˈpa/ valencià /en.tɾomˈpaɾ/, /en.tɾomˈpa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: entrompà
   * Etimologia: Del prefix en- i trompa.

### Verb

entrompar trans., pron. ‎(pronominal entrompar-se)
* (col·loquial) embriagar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: entrompo, entrompa, entrompem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·trom·par (3)
* Anagrames: prometran, tromparen

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# entrompa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈtɾom.pə/, occidental /enˈtɾom.pa/
   * Rimes: -ompa

### Verb

entrompa
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de entrompar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb entrompar.
# entrompar-se
## Català
### Verb

entrompar-se
* Forma pronominal de entrompar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'entrompo, s'entrompa, ens entrompem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Anagrama: entrompares
# entrompada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾumˈpa.ðə/ balear /ən.tɾomˈpa.ðə/, /ən.tɾumˈpa.ðə/ Occidental: /en.tɾomˈpa.ða/
   * Rimes: -ada
   * Etimologia: De entrompar., segle XXI.

### Nom

entrompada f. ‎(plural entrompades)
* Xerinola, en un espai públic a l’aire lliure, generalment de jóvens i de nit, per a consumir en grans quantitats begudes alcohòliques a baix preu, sovint barrejades en ampolles grosses.

#### Sinònims

* poalada, botellada, begudassa, marrinxa, botellon, botelló, botellot

#### Traduccions

* Anglès: bottle party $^{(en)}$, street partying $^{(en)}$
* Castellà: botellón $^{(es)}$ m.
* Francès: beuverie $^{(fr)}$ f., beuverie sauvage $^{(fr)}$ f.

### Verb

entrompada
* Participi femení singular del verb entrompar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·trom·pa·da (4)
* Anagrama: empadronat

### Vegeu també

* Obres de referència: Termcat, PTV, Optimot
# entromparan
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾum.pəˈɾan/ balear /ən.tɾom.pəˈɾan/, /ən.tɾum.pəˈɾan/ Occidental: /en.tɾom.paˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

entromparan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de entrompar.
# entromparen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾumˈpa.ɾən/ balear /ən.tɾomˈpa.ɾən/, /ən.tɾumˈpa.ɾən/ Occidental: /en.tɾomˈpa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

entromparen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de entrompar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrompar.

#### Variants

* [2] entrompessin, entrompessen, entrompassen
# escon
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈkɔn/, /əsˈkon/, occidental /esˈkon/
   * Rimes: -on
   * Etimologia: De l’antic Del català antic *escaun, del llatí vulgar *scamnu, de scamnum ‎(«banc»), segle XI.

### Nom

escon m. ‎(plural escons)
* Forma alternativa de escó.

#### Notes

La pronúncia alterna entre [ɔ] etimològica i [o] moderna usada en la variant escó.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·con (2)
* Anagrames: censo, noces

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC

## Català antic
### Verb

escon
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present d'indicatiu de escondre
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de escondre
# escona
## Català antic
### Verb

escona
* primera persona singular (io, yo, jo) del present de subjuntiu de escondre
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present de subjuntiu de escondre
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperatiu de escondre
# esconats
## Català antic
### Verb

esconats
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de escondre
# escondeixen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.kunˈdɛ.ʃən/ balear /əs.konˈdə.ʃən/, /əs.kunˈdɛ.ʃən/ Occidental: nord-occidental /es.konˈdej.ʃen/ valencià /es.konˈdej.ʃen/, /es.konˈde.ʃen/
   * Rimes: -ɛjʃen

### Verb

escondeixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de escondir.

#### Variants

* escondixen

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·con·dei·xen (4)

## Català antic
### Verb

escondeixen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del present d'indicatiu de escondir
# esconam
## Català antic
### Verb

esconam
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de escondre
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de escondre
# esconc
## Català antic
### Verb

esconc
* primera persona singular (io, yo, jo) del present d'indicatiu de escondre
# esconau
## Català antic
### Verb

esconau
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de escondre
# esboscassara
## Català
### Verb

esboscassara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esboscassar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esboscassar.

#### Variants

* [1] esboscassés, esboscassàs
* [2] esboscassés, esboscassàs
# esboscassaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bus.kəˈsa.ɾən/ balear /əz.bos.kəˈsa.ɾən/, /əz.bus.kəˈsa.ɾən/ Occidental: /ez.bos.kaˈsa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

esboscassaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de esboscassar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esboscassar.

#### Variants

* [2] esboscassessin, esboscassessen, esboscassassin, esboscassassen
# esboscassar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bus.kəˈsa/ balear /əz.bos.kəˈsa/, /əz.bus.kəˈsa/ Occidental: nord-occidental /ez.βos.kaˈsa/ valencià /ez.bos.kaˈsaɾ/, /ez.βos.kaˈsa/ Informal: nord-occidental /az.βos.kaˈsa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: esboscassà
   * Etimologia: Del prefix es-, bosc i l'infix -ass-, segle XVII.

### Verb

esboscassar trans.
* Per obrar una peça, llevar les primeres parts que en sobren.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: esboscasso, esboscassa, esboscassem

#### Sinònims

* boscar

#### Traduccions

* Castellà: desbastar $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bos·cas·sar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# esboscassares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bus.kəˈsa.ɾəs/ balear /əz.bos.kəˈsa.ɾəs/, /əz.bus.kəˈsa.ɾəs/ Occidental: /ez.bos.kaˈsa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

esboscassares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de esboscassar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esboscassar.

#### Variants

* [2] esboscassessis, esboscassesses, esboscassassis, esboscassasses
# esboscassam
## Català
### Verb

esboscassam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de esboscassar.

#### Variants

* esboscassem
# esboscassaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bus.kə.səˈɾan/ balear /əz.bos.kə.səˈɾan/, /əz.bus.kə.səˈɾan/ Occidental: /ez.bos.ka.saˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

esboscassaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de esboscassar.
# esboscassareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bus.kə.səˈɾɛw/ balear /əz.bos.kə.səˈɾəw/, /əz.bus.kə.səˈɾɛw/ Occidental: /ez.bos.ka.saˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esboscassareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de esboscassar.
# escardaries
## Català
### Verb

escardaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de escardar.
# escardaríeu
## Català
### Verb

escardaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de escardar.
# escardares
## Català
### Verb

escardares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de escardar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb escardar.

#### Variants

* [2] escardasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·da·res (4)
* Anagrama: descarar-se
# escardaré
## Català
### Verb

escardaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de escardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·da·ré (4)
* Anagrama: desacerar
# escardarien
## Català
### Verb

escardarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de escardar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·car·da·ri·en (5)
* Anagrama: acendraries
# escardaràs
## Català
### Verb

escardaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de escardar.
# escardareu
## Català
### Verb

escardareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de escardar.
# escardaria
## Català
### Verb

escardaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de escardar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de escardar.
# escardarà
## Català
### Verb

escardarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de escardar.

### Miscel·lània

* Anagrama: arracades
# enunciares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nun.siˈa.ɾəs/, occidental /e.nun.siˈa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

enunciares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de enunciar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enunciar.

#### Variants

* [2] enunciessis, enunciesses, enunciassis, enunciasses
# enunciarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nun.si.əˈɾi.ən/, occidental /e.nun.si.aˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

enunciarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de enunciar.

#### Variants

* enunciariven
# enunciaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nun.si.əˈɾi.əs/, occidental /e.nun.si.aˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

enunciaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de enunciar.

#### Variants

* enunciarives
# enunciarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nun.si.əˈɾa/, occidental /e.nun.si.aˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

enunciarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de enunciar.

### Miscel·lània

* Anagrama: anunciaré
# enunciaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nun.si.əˈɾas/, occidental /e.nun.si.aˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

enunciaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de enunciar.

### Miscel·lània

* Anagrames: anunciares, ucranianes
# enunciariven
## Català
### Verb

enunciariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de enunciar.

#### Variants

* enunciarien
# enunciarives
## Català
### Verb

enunciarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de enunciar.

#### Variants

* enunciaries
# enunciareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.nun.si.əˈɾɛw/ balear /ə.nun.si.əˈɾəw/, /ə.nun.si.əˈɾɛw/ Occidental: /e.nun.si.aˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enunciareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de enunciar.
# enunciaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nun.si.əˈɾi.ə/, occidental /e.nun.si.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enunciaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de enunciar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enunciar.

#### Variants

* [1] enunciariva
* [2] enunciariva
# enunciariva
## Català
### Verb

enunciariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de enunciar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enunciar.

#### Variants

* [1] enunciaria
* [2] enunciaria
# esglaonin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɫəˈo.nin/, occidental /ez.ɣɫaˈo.nin/
   * Rimes: -onin

### Verb

esglaonin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esglaonar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esglaonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gla·o·nin (4)
# esglaonàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡɫə.uˈna.ɾəw/ balear /əz.ɣɫə.oˈna.ɾəw/, /əz.ɣɫə.uˈna.ɾəw/ Occidental: /ez.ɣɫa.oˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esglaonàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esglaonar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esglaonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gla·o·nà·reu (5)
# esglaonessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡɫə.uˈne.sis/ balear /əz.ɣɫə.oˈne.sis/, /əz.ɣɫə.uˈne.sis/ Occidental: /ez.ɣɫa.oˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

esglaonessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esglaonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gla·o·nes·sis (5)
# esglaoneu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡɫə.uˈnɛw/ balear /əz.ɣɫə.oˈnəw/, /əz.ɣɫə.uˈnɛw/ Occidental: /ez.ɣɫa.oˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

esglaoneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de esglaonar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb esglaonar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb esglaonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gla·o·neu (4)
# esglaoni
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɫəˈo.ni/, occidental /ez.ɣɫaˈo.ni/
   * Rimes: -oni

### Verb

esglaoni
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esglaonar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esglaonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esglaonar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esglaonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gla·o·ni (4)
* Heterograma de 8 lletres (aegilnos)
# esglaonàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.ɡɫə.uˈna.ɾəm/ balear /əz.ɣɫə.oˈna.ɾəm/, /əz.ɣɫə.uˈna.ɾəm/ Occidental: /ez.ɣɫa.oˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

esglaonàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de esglaonar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esglaonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gla·o·nà·rem (5)
# esglaono
## Català

   * Pronúncia: central /əz.ɡɫəˈo.nu/, occidental /ez.ɣɫaˈo.no/
   * Rimes: -ono

### Verb

esglaono
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de esglaonar.
# esglaons
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.ɡɫəˈons/, occidental /ez.ɣɫaˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

esglaons m. pl.
* Forma plural de esglaó.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·gla·ons (3)
* Anagrama: anglesos
# escorriva
## Català
### Verb

escorriva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de escórrer.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de escórrer.

#### Variants

* [1] escorreva, escorria
* [2] escorreva, escorria

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cor·ri·va (4)
# escorrérem
## Català
### Verb

escorrérem
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb escórrer.

#### Variants

* escorréssem, escorreguéssim, escorreguéssem, escorreguérem

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cor·ré·rem (4)
# escorréreu
## Català
### Verb

escorréreu
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb escórrer.

#### Variants

* escorrésseu, escorreguéssiu, escorreguésseu, escorreguéreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cor·ré·reu (4)
# escorrés
## Català
### Verb

escorrés
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb escórrer.
* (col·loquial central, nord-occidental, septentrional) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb escórrer.

#### Variants

* [1] escorrera, escorregués, escorreguera
* [2] escorrera, escorregués, escorreguera

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cor·rés (3)
# escorriven
## Català
### Verb

escorriven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de escórrer.

#### Variants

* escorreven, escorrien

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cor·ri·ven (4)
* Anagrama: incorreves
# escorris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əsˈko.ris/, occidental /esˈko.ris/
   * Rimes: -oris

### Verb

escorris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb escórrer.

#### Variants

* escórregues, escorros

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cor·ris (3)
# escorrives
## Català
### Verb

escorrives
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de escórrer.

#### Variants

* escorreves, escorries

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·cor·ri·ves (4)