OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# insalivassen
## Català
### Verb

insalivassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb insalivar.
# immortalitat
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.mur.tə.ɫiˈtat/, occidental /im.moɾ.ta.ɫiˈtat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

immortalitat f. ‎(plural immortalitats)
* qualitat d'immortal.

#### Traduccions

* Anglès: immortality $^{(en)}$
* Castellà: inmortalidad $^{(es)}$
* Francès: immortalité $^{(fr)}$
* Gallec: inmortalidade $^{(gl)}$
* Italià: immortalità $^{(it)}$
* Llatí: immortalitas $^{(la)}$
* Occità: desmortaletat $^{(oc)}$, nonmortaletat $^{(oc)}$
* Portuguès: imortalidade $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mor·ta·li·tat (5)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# immortalitza
## Català
### Verb

immortalitza
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de immortalitzar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb immortalitzar.
# immortalitzaia
## Català
### Verb

immortalitzaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de immortalitzar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de immortalitzar.
# immortali
## Italià

   * Pronúncia: /im.morˈtaː.li/

### Adjectiu

immortali inv. pl.
* forma plural de immortale
# immortalitzaies
## Català
### Verb

immortalitzaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de immortalitzar.
# immortalitz
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /im.moɾ.təˈɫis/, /im.mur.təˈɫis/ alguerès /am.mul.taˈɾis/
   * Rimes: -is

### Verb

immortalitz
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immortalitzar.
# immortalitzaien
## Català
### Verb

immortalitzaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de immortalitzar.
# infeudessis
## Català
### Verb

infeudessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeudar.
# infeudessin
## Català
### Verb

infeudessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeudar.
# infeudis
## Català
### Verb

infeudis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infeudar.
# infeudo
## Català
### Verb

infeudo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infeudar.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱˈfeu.ðo\
       Americà: alt \iɱˈfeu.do\, baix \iŋˈfeu.ðo\, austral \iɱˈfeu.ðo\
   * Rimes: -eudo

### Verb

infeudo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb infeudar
# infeudin
## Català
### Verb

infeudin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infeudar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infeudar.
# infeudessen
## Català
### Verb

infeudessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeudar.
# infeudesses
## Català
### Verb

infeudesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeudar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·feu·des·ses (4)
* Anagrama: defenséssiu
# infeudessi
## Català
### Verb

infeudessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeudar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infeudar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·feu·des·si (4)
* Anagrama: definísseu
# infeudi
## Català
### Verb

infeudi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infeudar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infeudar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infeudar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infeudar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·feu·di (3)
* Anagrama: definiu
# infeudeu
## Català
### Verb

infeudeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infeudar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infeudar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infeudar.
# incrementara
## Català
### Verb

incrementara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrementar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrementar.
# incrementaran
## Català
### Verb

incrementaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de incrementar.
# incrementares
## Català
### Verb

incrementares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de incrementar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrementar.
# incrementaria
## Català
### Verb

incrementaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de incrementar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de incrementar.
# incrementar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /iŋ.kɾə.mənˈta/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kɾe.menˈta/ valencià /iŋ.kɾe.menˈtaɾ/, /iŋ.kɾe.menˈta/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: incrementà
   * Etimologia: Del llatí medieval incrementāre, derivat de increscĕre.

### Verb

incrementar trans.
* Augmentar la quantitat d'una cosa.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: incremento, incrementa, incrementem Vocal rizotònica: /e/

#### Sinònims

* acréixer, augmentar, pujar

#### Relacionats

* incrementació

#### Traduccions

* Anglès: increase $^{(en)}$, increment $^{(en)}$
* Castellà: incrementar $^{(es)}$
* Francès: accroître $^{(fr)}$, augmenter $^{(fr)}$
* Italià: incrementare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·men·tar (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: incrementar

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kɾe.menˈtaɾ\, meridional \iŋ.kɾe.meŋˈtaɾ\
       Americà: alt \iŋ.k(ɾe).menˈtaɾ\, baix \iŋ.kɾe.meŋˈtaɾ\, austral \iŋ.kɾe.menˈtaɾ\
   * Rimes: -aɾ
   * Etimologia: Del llatí incrementāre.

### Verb

incrementar trans. ‎(present incremento, passat incrementé, futur incrementaré)
* incrementar

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·men·tar (4)
# incrementaren
## Català
### Verb

incrementaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de incrementar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrementar.
# incrementam
## Català
### Verb

incrementam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de incrementar.
# incrementareu
## Català
### Verb

incrementareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de incrementar.
# instruontan
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈon.tan/

### Verb

instruontan
* acusatiu de instruonta
# instrumentéssiu
## Català
### Verb

instrumentéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# instruontajn
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈon.tajn/

### Verb

instruontajn
* acusatiu plural de instruonta
# instrumentí
## Català
### Verb

instrumentí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de instrumentar.
# instruonta
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈon.ta/

### Verb

instruonta ‎(plural instruontaj, acusatiu instruontan, plural acusatiu instruontajn)
* participi actiu futur de instrui
# instrumentéssem
## Català
### Verb

instrumentéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# instrumentésseu
## Català
### Verb

instrumentésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# instruontaj
## Esperanto

   * Pronúncia: /in.struˈon.taj/

### Verb

instruontaj
* forma plural de instruonta
# instrumentés
## Català
### Verb

instrumentés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·tru·men·tés (4)
* Anagrama: turmentessin
# instrumentéssim
## Català
### Verb

instrumentéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instrumentar.
# incrust
## Català
### Verb

incrust
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incrustar.

## Anglès
### Verb

incrust ‎(3a persona singular present incrusts, gerundi incrusting, passat i participi incrusted)
* incrustar
# incrusta
## Català

   * Pronúncia: oriental /iŋˈkɾus.tə/, occidental /iŋˈkɾus.ta/
   * Rimes: -usta

### Verb

incrusta
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de incrustar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb incrustar.
# incriminéssim
## Català
### Verb

incriminéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incriminí
## Català
### Verb

incriminí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de incriminar.
# incrimín
## Català
### Verb

incrimín
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incriminar.
# incriminéssiu
## Català
### Verb

incriminéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incrustaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kɾus.taˈθjo.nes\, meridional \iŋ.kɾuh.taˈθjo.neh\
       Americà: alt \iŋ.kɾus.t(a)ˈsjo.nes\, baix \iŋ.kɾuh.taˈsjo.neh\, austral \iŋ.kɾuh.taˈsjo.nes\
   * Rimes: -ones

### Nom

incrustaciones f. pl.
* forma plural de incrustación
# incrustación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.kɾus.taˈθjon\, meridional \iŋ.kɾuh.taˈθjoŋ\
       Americà: alt \iŋ.kɾus.t(a)ˈsjon\, baix \iŋ.kɾuh.taˈsjoŋ\, austral \iŋ.kɾuh.taˈsjon\
   * Rimes: -on

### Nom

incrustación f. ‎(plural incrustaciones)
* incrustació

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·crus·ta·ción (4)

### Vegeu també

* incrustación. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# instruments de canya
## Català
### Nom

instruments de canya m. pl.
* Forma plural de instrument de canya.
# instruments electròfons
## Català
### Nom

instruments electròfons m. pl.
* Forma plural de instrument electròfon.
# instruments de música
## Català
### Nom

instruments de música m. pl.
* Forma plural de instrument de música.
# instruments de vent de metall
## Català
### Nom

instruments de vent de metall m. pl.
* Forma plural de instrument de vent de metall.
# instruments d'inxa
## Català
### Nom

instruments d'inxa m. pl.
* Forma plural de instrument d'inxa.
# instruments de musique
## Francès

   * Pronúncia: /ɛ̃s.tʁy.mɑ̃ də myˈzik/

### Nom

instruments de musique m. pl.
* forma plural de instrument de musique
# instruments de percussió
## Català
### Nom

instruments de percussió m. pl.
* Forma plural de instrument de percussió.
# instruments de vent
## Català
### Nom

instruments de vent m. pl.
* Forma plural de instrument de vent.
# instruments de corda
## Català
### Nom

instruments de corda m. pl.
* Forma plural de instrument de corda.
# instruments de vent de fusta
## Català
### Nom

instruments de vent de fusta m. pl.
* Forma plural de instrument de vent de fusta.
# incriminassis
## Català
### Verb

incriminassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incriminaríeu
## Català
### Verb

incriminaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de incriminar.
# incriminate
## Anglès
### Verb

incriminate ‎(3a persona singular present incriminates, gerundi incriminating, passat i participi incriminated)
* incriminar
# incriminassen
## Català
### Verb

incriminassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incriminaríveu
## Català
### Verb

incriminaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de incriminar.
# incriminasses
## Català
### Verb

incriminasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incriminassin
## Català
### Verb

incriminassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb incriminar.
# incriminated
## Anglès
### Verb

incriminated
* passat i participi de incriminate
# intercalino
## Italià
### Verb

intercalino
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present de subjuntiu de intercalare
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperatiu de intercalare
# intercalis
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈka.ɫis/, occidental /in.terˈka.ɫis/
   * Rimes: -alis

### Verb

intercalis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb intercalar.
    [Que tu] intercalis o intercales; [tu] no intercalis o intercales.
# intercalessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.kəˈɫe.sis/, occidental /in.ter.kaˈɫe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

intercalessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb intercalar.
    [Tu] intercalessis, intercalesses, intercalasses, intercalassis o intercalares.
# intercaleu
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tər.kəˈɫɛw/, occidental /in.ter.kaˈɫew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

intercaleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de intercalar.
    [Vosaltres/vós] intercaleu o intercalau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb intercalar.
    [Que vosaltres/vós] intercaleu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb intercalar.
    Intercaleu o intercalau [vosaltres/vós].
# intercaliate
## Italià
### Verb

intercaliate
* segona persona plural (voi) del present de subjuntiu de intercalare
# intercalo
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈka.ɫu/, occidental /in.terˈka.ɫo/

### Verb

intercalo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intercalar.
    [Jo] intercalo, intercale, intercal o intercali.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb intercalar.
    [Que jo] intercalo, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] intercali o intercale.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb intercalar.
    [Que ell/ella/vostè] intercalo, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] intercali o intercale.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.teɾˈka.lo/, meridional \iŋ.teɾˈka.lo\
       Americà: alt /in.t(e)ɾˈka.lo/, baix \iŋ.teɾˈka.lo\, austral /in.teɾˈka.lo/
   * Rimes: -alo

### Verb

intercalo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb intercalar

## Italià
### Verb

intercalo
* primera persona singular (io) del present d'indicatiu de intercalare

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈtɛr.ka.loː/
   * Etimologia: Del prefix inter- i calō.

### Verb

intercalō ‎(1a present$^?$), intercalās ‎(2a present), intercalāre ‎(infinitiu), intercalāvī ‎(perfet), intercalātum ‎(supí)
* intercalar
* diferir, ajornar
# intercali
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈka.ɫi/, occidental /in.terˈka.ɫi/
   * Rimes: -ali

### Verb

intercali
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de intercalar.
    Forma septentrional: [jo] intercalo, intercale, intercal o intercali.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb intercalar.
    [Que jo] intercali o intercale.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb intercalar.
    [Que ell/ella/vostè] intercali o intercale.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb intercalar.
    Intercali o intercale [ell/ella/vostè].

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ter·ca·li (4)
* Anagrama: licitaren

## Italià
### Verb

intercali
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de intercalare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de intercalare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de intercalare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de intercalare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de intercalare
# intercaliamo
## Italià
### Verb

intercaliamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de intercalare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de intercalare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de intercalare
# intercalin
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.tərˈka.ɫin/, occidental /in.terˈka.ɫin/
   * Rimes: -alin

### Verb

intercalin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb intercalar.
    [Que ells/elles/vostès] intercalin o intercalen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb intercalar.
    Intercalin o intercalen [ells/elles/vostès].
# infectessi
## Català
### Verb

infectessi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectessin
## Català
### Verb

infectessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectesses
## Català
### Verb

infectesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infecti
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱˈfek.ti/, balear /iɱˈfɛk.ti/ Occidental: /iɱˈfɛk.ti/
   * Rimes: -ɛkti

### Verb

infecti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de infectar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infectar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infectar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infectar.
# infecting
## Anglès
### Verb

infecting
* gerundi de infect
# infectio
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈfɛ.tɪ.oː/
   * Etimologia: De la unió del prefix in- ‎(«cap a l'interior») i fectio una apofonia del verb factiō ‎(«fer»)

### Nom

infectiō f. ‎(genitiu infectiōnis)
* infecció, malaltia que actua per l'interior d'un organisme i els efectes de la qual no són visibles fins que és massa tard per poder-la curar.

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema cons.) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | infectiō | infectiōnēs |
| Vocatiu | infectiō | infectiōnēs |
| Acusatiu | infectiōnem | infectiōnēs |
| Genitiu | infectiōnis | infectiōnum |
| Datiu | infectiōnī | infectiōnibus |
| Ablatiu | infectiōne | infectiōnibus |

### Verb

infectiō ‎(1a present$^?$), infectās ‎(2a present), infectāre ‎(infinitiu), infectāvī ‎(perfet), infectum ‎(supí)
* tenyir, jo tenyeixo
* tacar, jo taco
* embrutar, jo embruto
# infecteu
## Català
### Verb

infecteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infectar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infectar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infectar.
# infectessis
## Català
### Verb

infectessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# infectin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɱˈfek.tin/, balear /iɱˈfɛk.tin/ Occidental: /iɱˈfɛk.tin/
   * Rimes: -ɛktin

### Verb

infectin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infectar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infectar.
# infectessen
## Català
### Verb

infectessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infectar.
# indagades
## Català
### Verb

indagades
* Participi femení plural del verb indagar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·da·ga·des (4)
* Anagrama: designada
# indagador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.də.ɣəˈðo/ Occidental: nord-occidental /in.da.ɣaˈðo/, valencià /in.da.ɣaˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: (pendent)

### Adjectiu

indagador m. ‎(femení indagadora, plural masculí indagadors, plural femení indagadores)
* Que indaga.

#### Traduccions

* Castellà: indagador $^{(es)}$

### Nom

indagador m. ‎(plural indagadors, femení indagadora)
* Qui indaga.

#### Traduccions

* Castellà: indagador $^{(es)}$ m.
* Llatí: indagator $^{(la)}$, indagatoris $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·da·ga·dor (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.da.ɣaˈðoɾ\, meridional \iŋ.da.ɣaˈðoɾ\
       Americà: alt /in.da.ɡaˈdoɾ/, baix \iŋ.da.ɣaˈðoɾ\, austral \in.da.ɣaˈðoɾ\
   * Rimes: -oɾ

### Adjectiu

indagador m. ‎(femení indagadora, plural masculí indagadores, plural femení indagadoras)
* indagador

### Nom

indagador m. ‎(plural indagadores, femení indagadora)
* indagador

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·da·ga·dor (4)
# indagaia
## Català
### Verb

indagaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de indagar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de indagar.
# indagaien
## Català
### Verb

indagaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de indagar.
# indagadoras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.da.ɣaˈðo.ɾas\, meridional \iŋ.da.ɣaˈðo.ɾah\
       Americà: alt /in.da.ɡaˈdo.(ɾa)s/, baix \iŋ.da.ɣaˈðo.ɾah\, austral \in.da.ɣaˈðo.ɾas\
   * Rimes: -oɾas

### Adjectiu

indagadoras f. pl.
* forma plural de indagadora

### Nom

indagadoras f. pl.
* forma plural de indagadora
# indagació
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.də.ɣə.siˈo/, occidental /in.da.ɣa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí indagatio, segle XIV.

### Nom

indagació f. ‎(plural indagacions)
* acció i efecte d'indagar

#### Traduccions

* Anglès: inquiry $^{(en)}$
* Castellà: indagación $^{(es)}$
* Francès: recherche $^{(fr)}$, perquisition $^{(fr)}$
* Italià: indagazione $^{(it)}$
* Llatí: indagatio $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·da·ga·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# invehis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.wɛ.hɪs/

### Verb

invehis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de invehō
# invectum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪnˈwɛk.tʊm/

### Verb

invectum
* supí acusatiu de invehō
# invectivéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bək.tiˈβe.siw/, balear /iɱ.vək.tiˈve.siw/ Occidental: nord-occidental /im.bek.tiˈβe.siw/ valencià /iɱ.vek.tiˈve.siw/, /im.bek.tiˈβe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

invectivéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb invectivar.
# invencible
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.bənˈsib.bɫə/, /im.bənˈsi.βɫə/ balear /iɱ.vənˈsib.bɫə/ Occidental: nord-occidental /im.benˈsib.bɫe/, /im.benˈsi.βɫe/ valencià /iɱ.venˈsi.bɫe/, /im.benˈsi.βɫe/
   * Rimes: -ible
   * Etimologia: Del llatí invincibĭlis, segle XV.

### Adjectiu

invencible inv. ‎(plural invencibles)
* Que no pot ser vençut.

#### Antònims

* vencible

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ven·ci·ble (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB