OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aferrissat
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.riˈsat/, occidental /a.fe.riˈsat/
   * Rimes: -at
   * Etimologia: Del verb aferrissar-se.

### Adjectiu

aferrissat m. ‎(femení aferrissada, plural masculí aferrissats, plural femení aferrissades)
* Que és una contesa impetuosa.

#### Traduccions

* Anglès: fierce $^{(en)}$
* Castellà: encarnizado $^{(es)}$
* Esperanto: varmega $^{(eo)}$
* Francès: acharné $^{(fr)}$

### Verb

aferrissat
* Participi masculí singular del verb aferrissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·ris·sat (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# aferrisse
## Català
### Verb

aferrisse
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aferrissar-se.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aferrissar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aferrissar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aferrissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·ris·se (4)
* Anagrama: aferressi
# aferrissem
## Català
### Verb

aferrissem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aferrissar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aferrissar-se.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb aferrissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·ris·sem (4)
* Anagrama: aferréssim
# aferrissassis
## Català
### Verb

aferrissassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrissar-se.
# aferrissau
## Català
### Verb

aferrissau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aferrissar-se.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aferrissar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fer·ris·sau (4)
* Anagrama: aferràssiu
# aferrissava
## Català
### Verb

aferrissava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de aferrissar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de aferrissar-se.
# aferrissassin
## Català
### Verb

aferrissassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aferrissar-se.
# aferrissaves
## Català
### Verb

aferrissaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aferrissar-se.
# afaenéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.eˈne.sim/, occidental /a.fa.eˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

afaenéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afaenar.
# afaenéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.eˈne.siw/, occidental /a.fa.eˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

afaenéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afaenar.
# afaita
## Català
### Verb

afaita
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de afaitar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb afaitar.
# afaení
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.eˈni/, occidental /a.fa.eˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

afaení
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afaenar.
# afait
## Català
### Verb

afait
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afaitar.
# afaitaies
## Català
### Verb

afaitaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de afaitar.
# afaitaia
## Català
### Verb

afaitaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de afaitar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de afaitar.
# afaitaien
## Català
### Verb

afaitaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de afaitar.
# adequariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ɾa.kwaˈɾi.van/
   * Homòfon: adequarívem

### Verb

adequariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de adequar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] adequarien.
# adequarsi
## Italià

   * Pronúncia: /a.deˈkwar.si/

### Verb

adequarsi pron.
* forma pronominal de adequare

#### Variants

* adeguarsi

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·quàr·si (4)
# adequariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ɾa.kwaˈɾi.va/

### Verb

adequariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de adequar.
    Forma algueresa per [jo] adequaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de adequar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] adequaria.
# adequaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ðə.kwəˈɾi.əm/ Occidental: nord-occidental /a.ðe.kwaˈɾi.ɛm/, valencià /a.ðe.kwaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

adequaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de adequar.

#### Sinònims

* adequarívem, forma algueresa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·qua·rí·em (5)
* Anagrama: aquedaríem
# adequaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðə.kwəˈɾi.əs/, occidental /a.ðe.kwaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

adequaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adequar.

#### Sinònims

* adequarives, forma algueresa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·qua·ri·es (5)
* Anagrama: aquedaries
# adequarono
## Italià
### Verb

adequarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de adequare
# adequarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.ðə.kwəˈɾa/, occidental /a.ðe.kwaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

adequarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de adequar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·qua·rà (4)
* Anagrama: aquedarà
# adequaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈ/ə.ðə.kwəˈɾas/, occidental /a.ðe.kwaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

adequaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de adequar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·qua·ràs (4)
* Anagrama: aquedaràs
# adequaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ðə.kwəˈɾe/, occidental /a.ðe.kwaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

adequaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de adequar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·de·qua·ré (4)
* Anagrama: aquedaré
# adequarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /a.ɾa.kwaˈɾi.vas/

### Verb

adequarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de adequar.
    Forma algueresa per [tu] adequaries.
# afamegà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.məˈɣa/, occidental /a.fa.meˈɣa/
   * Rimes: -a

### Verb

afamegà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de afamegar.
# afamegàieu
## Català
### Verb

afamegàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afamegar.
# afameguí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.məˈɣi/, occidental /a.fa.meˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

afameguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de afamegar.
# afamegàssem
## Català
### Verb

afamegàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.
# afameguéssom
## Català
### Verb

afameguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamar.
# afamegàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.məˈɣa.ɾəw/, occidental /a.fa.meˈɣa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

afamegàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afamegar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.
# afamegàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fə.məˈɣa.ɾəm/, occidental /a.fa.meˈɣa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

afamegàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afamegar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.
# afamegàs
## Català
### Verb

afamegàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamegar.
# afameguéssou
## Català
### Verb

afameguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afamar.
# afinestrarà
## Català
### Verb

afinestrarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·rà (5)
# afinestraràs
## Català
### Verb

afinestraràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·ràs (5)
# afinestraré
## Català
### Verb

afinestraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afinestrar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·ré (5)
* Anagrama: estrafarien
# afinestrariva
## Català
### Verb

afinestrariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de afinestrar-se.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de afinestrar-se.

#### Variants

* [1] afinestraria
* [2] afinestraria

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·ri·va (6)
# afinestrarívem
## Català
### Verb

afinestrarívem
* (alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de afinestrar-se.

#### Variants

* afinestraríem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·rí·vem (6)
# afinestraries
## Català
### Verb

afinestraries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de afinestrar-se.

#### Variants

* afinestrarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·ri·es (6)
# afinestrariven
## Català
### Verb

afinestrariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de afinestrar-se.

#### Variants

* afinestrarien

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·ri·ven (6)
# afinestrarives
## Català
### Verb

afinestrarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de afinestrar-se.

#### Variants

* afinestraries

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·ri·ves (6)
# afinestraríem
## Català
### Verb

afinestraríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de afinestrar-se.

#### Variants

* afinestrarívem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·rí·em (6)
# afinestraríeu
## Català
### Verb

afinestraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afinestrar-se.

#### Variants

* afinestraríveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·nes·tra·rí·eu (6)
# afileràreu
## Català
### Verb

afileràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afilerar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# afileràsseu
## Català
### Verb

afileràsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# afileràssiu
## Català
### Verb

afileràssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# afileràveu
## Català
### Verb

afileràveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afilerar.
# afileràrem
## Català
### Verb

afileràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afilerar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# afileràssim
## Català
### Verb

afileràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# afileràs
## Català
### Verb

afileràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fi·le·ràs (4)
* Anagrames: afilar-se, afilares
# afileràssem
## Català
### Verb

afileràssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afilerar.
# aficionessa
## Català
### Verb

aficionessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aficionar-se.
# aficionessen
## Català
### Verb

aficionessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aficionar-se.
# aficionesses
## Català
### Verb

aficionesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aficionar-se.
# aficioneguéssou
## Català
### Verb

aficioneguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aficionar-se.
# aficionegués
## Català
### Verb

aficionegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aficionar-se.
# aficioneguéssom
## Català
### Verb

aficioneguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aficionar-se.
# aficionen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fi.siˈo.nən/, occidental /a.fi.siˈo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

aficionen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aficionar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aficionar-se.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aficionar-se.
# aficiones
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.fi.siˈo.nəs/, occidental /a.fi.siˈo.nes/
   * Rimes: -ones

### Verb

aficiones
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aficionar-se.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aficionar-se.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.fiˈθjo.nes/, meridional /a.fiˈθjo.neh/
       Americà: alt /a.fiˈsjo.n(e)s/, baix /a.fiˈsjo.neh/, austral /a.fiˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

aficiones f. pl.
* forma plural de afición
# aficionessi
## Català
### Verb

aficionessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aficionar-se.
# adjectiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əd.ʒəkˈtiw/, occidental /ad.d͡ʒekˈtiw/
   * Rimes: -iw
   * Etimologia: Del llatí adjectivus, format pel prefix ad ‎(«al costat») i el verb iacere ‎(«llançar, assignar»), segle XIV.

### Nom

adjectiu m. ‎(plural adjectius)
* Categoria gramatical que qualifica substantius.

#### Traduccions

* Alemany: Adjektiv $^{(de)}$ n.
* Amazic marroquí: ⴰⴼⵔⵉⵙ $^{(zgh)}$ ‎(afris)
* Anglès: adjective $^{(en)}$
* Asturià: axetivu $^{(ast)}$
* Basc: adjektibo $^{(eu)}$, izenondo $^{(eu)}$
* Castellà: adjetivo $^{(es)}$
* Danès: adjektiv $^{(da)}$ n., tillægsord $^{(da)}$ n.
* Eslovac: prídavné meno $^{(sk)}$ n.
* Esperanto: adjektivo $^{(eo)}$
* Feroès: lýsingarorð $^{(fo)}$ n.
* Finès: adjektiivi $^{(fi)}$
* Francès: adjectif $^{(fr)}$
* Gallec: adxectivo $^{(gl)}$
* Grec: επίθετο $^{(el)}$ ‎(epítheto)
* Islandès: lýsingarorð $^{(is)}$ n.
* Italià: aggettivo $^{(it)}$ m.
* Llatí: adiectivus $^{(la)}$ m.
* Neerlandès: adjectief $^{(nl)}$ n., adjectivum $^{(nl)}$ n.
* Occità: adjectiu $^{(oc)}$
* Polonès: przymiotnik $^{(pl)}$
* Portuguès: adjectivo $^{(pt)}$ m.
* Romanès: adjectiv $^{(ro)}$ n.
* Rus: прилага́тельное $^{(ru)}$ n. ‎(prilagàtelnoie)
* Suec: adjektiv $^{(sv)}$

### Adjectiu

adjectiu m. ‎(femení adjectiva, plural masculí adjectius, plural femení adjectives)
* (gramàtica) Relatiu a la categoria gramatical que qualifica substantius.

#### Sinònims

* adjectival

### Verb

adjectiu
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adjectivar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·jec·tiu (3)
* Heterograma de 8 lletres (acdeijtu)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Categoria:Adjectius
* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Optimot

## Occità

   * Pronúncia: /ad.d͡ʒetˈtiw/

### Adjectiu

adjectiu m. ‎(femení adjectiva, plural masculí adjectius, plural femení adjectivas o adjectives [aranès])
* adjectiu

### Nom

adjectiu m. ‎(plural adjectius)
* adjectiu
# adjectiv
## Català
### Verb

adjectiv
* (balear, alguerès) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adjectivar.

## Romanès
### Nom

adjectiv n. ‎(plural adjective)
* adjectiu

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (un) | adjectiv | adjectivul | (niște) | adjective | adjectivele |
| Genitiu-datiu | (unui) | adjectiv | adjectivului | (unor) | adjective | adjectivelor |
| Vocatiu | | adjectivule, adjective | adjectivule, adjective | | adjectivelor | adjectivelor |
# adjectival
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.ʒək.tiˈβaɫ/, balear /əd.ʒək.tiˈvaɫ/ Occidental: nord-occidental /ad.d͡ʒek.tiˈβaɫ/ valencià /ad.d͡ʒek.tiˈvaɫ/, /ad.d͡ʒek.tiˈβaɫ/
   * Rimes: -al
   * Etimologia: De adjectiu i el sufix -al.

### Adjectiu

adjectival inv. ‎(plural adjectivals)
* Que té valor d'adjectiu.

#### Traduccions

* Francès: adjectival $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·jec·ti·val (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Francès

   * Pronúncia: /ad.ʒɛk.tiˈval/

### Adjectiu

adjectival m. ‎(femení adjectivale, plural masculí adjectivaux, plural femení adjectivales)
* adjectival
# adjectivale
## Francès

   * Pronúncia: /ad.ʒɛk.tiˈval/

### Adjectiu

adjectivale f. ‎(plural adjectivales)
* forma femenina de adjectival
# adjectivació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əd.ʒək.ti.βə.siˈo/, balear /əd.ʒək.ti.və.siˈo/ Occidental: nord-occidental /ad.d͡ʒek.ti.βa.siˈo/ valencià /ad.d͡ʒek.ti.va.siˈo/, /ad.d͡ʒek.ti.βa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: De adjectivar i el sufix -ció.

### Nom

adjectivació f. ‎(plural adjectivacions)
* Acció i resultat d’adjectivar.
* Formació d’un adjectiu a partir d’una base nominal, adjectival o verbal.

#### Traduccions

* Anglès: adjectivization $^{(en)}$
* Castellà: adjetivación $^{(es)}$ f.
* Francès: adjectivation $^{(fr)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ad·jec·ti·va·ci·ó (6)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# afirmaríeu
## Català
### Verb

afirmaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afirmar.
# afirmassin
## Català
### Verb

afirmassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.
# afirmarà
## Català
### Verb

afirmarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afirmar.
# afirmaràs
## Català
### Verb

afirmaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afirmar.
# afirmaríveu
## Català
### Verb

afirmaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afirmar.
# afirmassen
## Català
### Verb

afirmassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·mas·sen (4)
* Anagrames: afermassin, manifasser
# afirmasses
## Català
### Verb

afirmasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afirmar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fir·mas·ses (4)
* Anagrama: afermassis
# afillàssim
## Català
### Verb

afillàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillàssem
## Català
### Verb

afillàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillàssiu
## Català
### Verb

afillàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillàieu
## Català
### Verb

afillàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afillar.
# afillàreu
## Català
### Verb

afillàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de afillar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillàrem
## Català
### Verb

afillàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de afillar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillàsseu
## Català
### Verb

afillàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# afillàveu
## Català
### Verb

afillàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de afillar.
# afillàs
## Català
### Verb

afillàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb afillar.
# adolleguessa
## Català
### Verb

adolleguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.
# adolle
## Català
### Verb

adolle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de adollar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb adollar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb adollar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb adollar.
# adolleguesses
## Català
### Verb

adolleguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.
# adollegueu
## Català
### Verb

adollegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb adollar.
# adolleguéssom
## Català
### Verb

adolleguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.
# adolleguem
## Català
### Verb

adolleguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb adollar.
# adolleguessen
## Català
### Verb

adolleguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.
# adollegués
## Català
### Verb

adollegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.
# adolleguéssou
## Català
### Verb

adolleguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb adollar.
# agafàssiu
## Català
### Verb

agafàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.
# agafàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣəˈfa.βəw/, balear /ə.ɣəˈfa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ɣaˈfa.βew/ valencià /a.ɣaˈfa.vew/, /a.ɣaˈfa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

agafàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de agafar.
# agafés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣəˈfes/, occidental /a.ɣaˈfes/
   * Rimes: -es

### Verb

agafés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.
# agafésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣəˈfe.səw/, occidental /a.ɣaˈfe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

agafésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.
# agafàssem
## Català
### Verb

agafàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.
# agafàsseu
## Català
### Verb

agafàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.
# agafàssim
## Català
### Verb

agafàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.
# agaféssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣəˈfe.səm/, occidental /a.ɣaˈfe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

agaféssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agafar.