OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# incrusto
## Català
### Verb

incrusto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incrustar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incrustar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incrustar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·crus·to (3)
* Heterograma de 8 lletres (cinorstu)
* Anagrama: construí

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋˈkɾus.to\, meridional \iŋˈkɾuh.to\
       Americà: alt \iŋˈkɾus.t(o)\, baix \iŋˈkɾuh.to\
   * Rimes: -usto

### Verb

incrusto
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb incrustar
# incrusts
## Anglès
### Verb

incrusts
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de incrust
# incrusting
## Anglès
### Verb

incrusting
* gerundi de incrust
# incrustàieu
## Català
### Verb

incrustàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incrustar.
# incrustàrem
## Català
### Verb

incrustàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incrustar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrustar.
# incrustà
## Català
### Verb

incrustà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de incrustar.
# incrustis
## Català
### Verb

incrustis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incrustar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·crus·tis (3)
* Anagrama: instruïsc
# incrustàreu
## Català
### Verb

incrustàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de incrustar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incrustar.
# incrustos
## Català
### Verb

incrustos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incrustar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·crus·tos (3)
* Anagrama: construís
# indigentă
## Romanès
### Nom

indigentă f. ‎(plural indigente)
* forma femenina de indigent

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | indigentă | indigenta | (niște) | indigente | indigentele |
| Genitiu-datiu | (unei) | indigente | indigentei | (unor) | indigente | indigentelor |
| Vocatiu | | indigentă, indigento | indigentă, indigento | | indigentelor | indigentelor |
# indigenului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

indigenului
* genitiu i datiu definit singular de indigen
# indigenă
## Romanès

   * Pronúncia: /in.diˈd͡ʒe.nə/

### Nom

indigenă f. ‎(plural indigene)
* forma femenina de indigen

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | indigenă | indigena | (niște) | indigene | indigenele |
| Genitiu-datiu | (unei) | indigene | indigenei | (unor) | indigene | indigenelor |
| Vocatiu | | indigenă, indigeno | indigenă, indigeno | | indigenelor | indigenelor |
# indigenții
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -i.

### Nom

indigenții
* nominatiu i acusatiu definit plural de indigent
# indigenul
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ul.

### Nom

indigenul
* nominatiu i acusatiu definit singular de indigen
# indigenule
## Romanès
### Nom

indigenule
* vocatiu singular de indigen
# indigenților
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -lor.

### Nom

indigenților
* genitiu i datiu definit plural de indigent
* vocatiu plural de indigent
# indigentului
## Romanès

   * Etimologia: Amb article sufixat -ului.

### Nom

indigentului
* genitiu i datiu definit singular de indigent
# indigenți
## Romanès
### Nom

indigenți
* forma plural de indigent
# indigest
## Català
### Verb

indigest
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de indigestar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·gest (3)
* Anagrama: indigets
# humore
## Basc
### Nom

humore inan.
* (anatomia) humor

#### Declinació

Nom comú inanimat en vocal
Cas
Indefinit
Singular
Plural
Absolutiu
humore
humorea
humoreak
Ergatiu
humorek
humoreak
humoreek
Datiu
humoreri
humoreari
humoreei
Genitiu
humoreren
humorearen
humoreen
Comitatiu
humorerekin
humorearekin
humoreekin
Benefactiu
humorerentzat
humorearentzat
humoreentzat
Instrumental
humorez
humoreaz
humoreez
Partitiu
humorerik
Prolatiu
humoretzat
Causal
humorerengatik
humorearengatik
humoreengatik
Locatius
Inessiu
humoretan
humorean
humoreetan
Ablatiu
humoretatik
humoretik
humoreetatik
Al·latiu
humoretara
humorera
humoreetara
Terminatiu
humoretaraino
humoreraino
humoreetaraino
Al·l. direcional
humoretarantz
humorerantz
humoreetarantz
Gen. locatiu
humoretako
humoreko
humoreetako :
# humorean
## Basc
### Nom

humorean
* inessiu definit singular de humore
# humorearekin
## Basc
### Nom

humorearekin
* comitatiu definit singular de humore
# humorearen
## Basc
### Nom

humorearen
* genitiu definit singular de humore
# humming
## Anglès
### Verb

humming
* gerundi de hum
# humor
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˈmor/, balear /uˈmo/ Occidental: /uˈmoɾ/
   * Rimes: -oɾ
   * Etimologia: Del llatí hūmor ‎(«líquid, humitat procedent de la terra»), derivat de humus ‎(«terra»).

### Nom

humor m. o f. ‎(plural humors)
* Qualsevol líquid d'un ésser viu, sigui normal o patològic.
* Estat d'ànim amb tendència cap a una emoció en concret
    Ex.: "bon humor" (tendència cap a l'alegria o l'afecte), "mal humor" (tendència cap a la irritabilitat, la depressió, la negativitat).
* Capacitat per entendre bromes, la gràcia d'una expressió amb doble sentit, riure per una situació còmica.

#### Notes

* Normalment masculí, el femení és tradicional i literari.

#### Traduccions

* Anglès: humor $^{(en)}$
* Basc: humore $^{(eu)}$
* Castellà: humor $^{(es)}$ m.
* Francès: humeur $^{(fr)}$ m.
* Italià: umore $^{(it)}$ m.
* Alemany: Laune $^{(de)}$ f., Stimmung $^{(de)}$ f.
* Anglès: mood $^{(en)}$
* Basc: umore $^{(eu)}$
* Castellà: humor $^{(es)}$ m.
* Francès: humeur $^{(fr)}$ m.
* Italià: umore $^{(it)}$ m.
* Alemany: Humor $^{(de)}$ m.
* Anglès: humour $^{(en)}$
* Basc: umore $^{(eu)}$
* Castellà: humor $^{(es)}$ m.
* Francès: humour $^{(fr)}$ m.
* Italià: umore $^{(it)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: hu·mor (2)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# humoreak
## Basc
### Nom

humoreak
* absolutiu definit plural de humore
* ergatiu definit singular de humore
# humo
## Castellà

   * Pronúncia: /ˈu.mo/
   * Rimes: -umo
   * Etimologia: Del llatí fumus.

### Nom

humo m. ‎(plural humos)
* fum

#### Relacionats

* humareda
* fumigar

### Miscel·lània

* Síl·labes: hu·mo (2)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre humo
# humor aquosus
## Llatí
### Nom

humor aquosus
* (Terminologia Anatomica) humor aquós

### Vegeu també

* humor aquosus. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# humorea
## Basc
### Nom

humorea
* absolutiu definit singular de humore
# infestaria
## Català
### Verb

infestaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de infestar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de infestar.
# infestarives
## Català
### Verb

infestarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de infestar.
# infestares
## Català
### Verb

infestares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de infestar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fes·ta·res (4)
* Anagrames: afinestres, infestar-se, satisferen, tarifessen
# infestareu
## Català
### Verb

infestareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de infestar.

### Miscel·lània

* Anagrames: afinestreu, estufarien
# infestariven
## Català
### Verb

infestariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de infestar.
# infestaren
## Català
### Verb

infestaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de infestar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.

### Miscel·lània

* Anagrama: afinestren
# infestaries
## Català
### Verb

infestaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de infestar.
# infestariva
## Català
### Verb

infestariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de infestar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de infestar.
# infestarien
## Català
### Verb

infestarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de infestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fes·ta·ri·en (5)
* Anagrama: infanteries
# infoneu
## Català
### Verb

infoneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infondre.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infondre.
# infondríeu
## Català
### Verb

infondríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infondre.
# infonen
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱˈfo.nən/, occidental /iɱˈfo.nen/
   * Rimes: -onen

### Verb

infonen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de infondre.
# infondràs
## Català
### Verb

infondràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de infondre.
# infonem
## Català
### Verb

infonem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de infondre.
# infonga
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱˈfoŋ.ɡə/, occidental /iɱˈfoŋ.ɡa/
   * Rimes: -oŋɡa

### Verb

infonga
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb infondre.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb infondre.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb infondre.
# infondré
## Català
### Verb

infondré
* Primera persona del singular (jo) del futur de infondre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fon·dré (3)
* Anagrames: enfondir, fondrien
# innovacions didàctiques
## Català
### Nom

innovacions didàctiques f. pl.
* Forma plural de innovació didàctica.
# innovació del currículum
## Català
### Nom

innovació del currículum f. ‎(plural innovacions del currículum)
* innovació educativa

### Vegeu també

* innovació del currículum. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# innovación didáctica
## Castellà
### Nom

innovación didáctica f. ‎(plural innovaciones didácticas)
* innovació educativa

#### Sinònims

* innovación curricular
* innovación del currículo
* innovación educativa

### Vegeu també

* innovación didáctica. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# innovació didàctica
## Català
### Nom

innovació didàctica f. ‎(plural innovacions didàctiques)
* innovació educativa

### Vegeu també

* innovació didàctica. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# innovació educativa
## Català
### Nom

innovació educativa f. ‎(plural innovacions educatives)
* Procés planificat de canvi i renovació per a la millora de la qualitat del sistema educatiu i de les pràctiques educatives i la progressiva adequació a l'evolució social.

#### Sinònims

* innovació curricular
* innovació del currículum
* innovació didàctica

#### Traduccions

* Anglès: curricular innovation $^{(en)}$, educational innovation $^{(en)}$
* Castellà: innovación curricular $^{(es)}$, innovación del currículo $^{(es)}$, innovación didáctica $^{(es)}$, innovación educativa $^{(es)}$
* Francès: innovation éducative $^{(fr)}$, innovation en éducation $^{(fr)}$

### Vegeu també

* innovació educativa. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# innovación curricular
## Castellà
### Nom

innovación curricular f. ‎(plural innovaciones curriculares)
* innovació educativa

#### Sinònims

* innovación del currículo
* innovación didáctica
* innovación educativa

### Vegeu també

* innovación curricular. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# innovación del currículo
## Castellà
### Nom

innovación del currículo f. ‎(plural innovaciones del currículo)
* innovació educativa

#### Sinònims

* innovación curricular
* innovación didáctica
* innovación educativa

### Vegeu també

* innovación del currículo. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# innovacions educatives
## Català
### Nom

innovacions educatives f. pl.
* Forma plural de innovació educativa.
# innovació curricular
## Català
### Nom

innovació curricular f. ‎(plural innovacions curriculars)
* innovació educativa

### Vegeu també

* innovació curricular. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# innovació
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.nu.βə.siˈo/ balear /in.no.və.siˈo/, /in.nu.və.siˈo/ Occidental: nord-occidental /in.no.βa.siˈo/ valencià /in.no.va.siˈo/, /in.no.βa.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí innovatio, segle XIV.

### Nom

innovació f. ‎(plural innovacions)
* Acció o l'efecte d’innovar.

#### Traduccions

* Alemany: Innovation $^{(de)}$ f.
* Anglès: innovation $^{(en)}$
* Armeni: նորարարություն $^{(hy)}$ ‎(norararutiun)
* Búlgar: новаторство $^{(bg)}$ n. ‎(novatorstvo)
* Danès: innovation $^{(da)}$ c.
* Finès: innovointi $^{(fi)}$
* Francès: innovation $^{(fr)}$ f.
* Grec: καινοτομία $^{(el)}$ f. ‎(kenotomia)
* Irlandès: nuáil $^{(ga)}$ f.
* Japonès: 革新 $^{(ja)}$
* Kazakh: жаңашылдық $^{(kk)}$ ‎(jañaşıldıq/jangaixildikh)
* Llengua de signes catalana: NOVETAT $^{(csc)}$
* Neerlandès: innovatie $^{(nl)}$ f.
* Noruec: innovasjon $^{(no)}$ m.
* Polonès: innowacja $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: inovação $^{(pt)}$ f.
* Rus: иннова́ция $^{(ru)}$ f. ‎(innovàtsia)
* Suec: innovation $^{(sv)}$ c.
* Txec: inovace $^{(cs)}$ f.
* Xinès: 革新 $^{(zh)}$ ‎(géxīn)

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·no·va·ci·ó (5)
* Anagrama: ovacionin

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imprecated
## Anglès
### Verb

imprecated
* passat i participi de imprecate (imprecar).
# imprecaríveu
## Català

   * Pronúncia: alguerès /an.pɾa.kaˈɾi.vu/

### Verb

imprecaríveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de imprecar.
    Forma algueresa per [vosaltres/vós] imprecaríeu.
# imprecasses
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈka.səs/, occidental /im.pɾeˈka.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

imprecasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Tu] imprequessis, imprequesses, imprecasses, imprecassis o imprecares.
# imprecassin
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈka.sin/
   * Rimes: -asin

### Verb

imprecassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Ells/elles/vostès] imprequessin, imprequessen, imprecassen, imprecassin o imprecaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·cas·sin (4)
* Anagrama: increpàssim
# imprecassis
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈka.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

imprecassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Tu] imprequessis, imprequesses, imprecasses, imprecassis o imprecares.
# imprecating
## Anglès
### Verb

imprecating
* gerundi de imprecate: imprecant.
# imprecassen
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈka.sən/, occidental /im.pɾeˈka.sen/
   * Rimes: -asen

### Verb

imprecassen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    [Ells/elles/vostès] imprequessin, imprequessen, imprecassen, imprecassin o imprecaren.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·cas·sen (4)
* Anagrama: increpàssem
# imprecate
## Anglès
### Verb

imprecate ‎(3a persona singular present imprecates, gerundi imprecating, passat i participi imprecated)
* imprecar
# imprecates
## Anglès
### Verb

imprecates
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de imprecate:
    he/she/it imprecates = [ell/ella] impreca.
# inocul
## Català
### Verb

inocul
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inocular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·o·cul (3)
* Heterograma de 6 lletres (cilnou)
* Anagrama: inclou
# inoculam
## Català
### Verb

inoculam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de inocular.

### Miscel·lània

* Anagrama: calumnio
# inoculacion
## Occità

   * Pronúncia: /i.nu.ky.laˈsju/

### Nom

inoculacion f. ‎(plural inoculacions)
* inoculació
# inocula
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.nuˈku.ɫə/ balear /i.noˈku.ɫə/, /i.nuˈku.ɫə/ Occidental: /i.noˈku.ɫa/
   * Rimes: -ula

### Verb

inocula
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de inocular.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb inocular.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·o·cu·la (4)
* Heterograma de 7 lletres (acilnou)
* Anagrama: Nicolau
# inoculación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i.no.ku.laˈθjon/, meridional \i.no.ku.laˈθjoŋ\
       Americà: alt /i.no.ku.l(a)ˈsjon/, baix \i.no.ku.laˈsjoŋ\, austral /i.no.ku.laˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

inoculación f. ‎(plural inoculaciones)
* inoculació

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·no·cu·la·ción (5)
# inoculaciones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /i.no.ku.laˈθjo.nes/, meridional /i.no.ku.laˈθjo.neh/
       Americà: alt /i.no.ku.laˈsjo.n(e)s/, baix /i.no.ku.laˈsjo.neh/, austral /i.no.ku.laˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

inoculaciones f. pl.
* forma plural de inoculación
# intravenosa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tɾə.βəˈno.zə/, balear /in.tɾə.vəˈno.zə/ Occidental: nord-occidental /in.tɾa.βeˈno.za/ valencià /in.tɾa.veˈno.za/, /in.tɾa.βeˈno.za/
   * Rimes: -oza

### Adjectiu

intravenosa f. ‎(plural intravenoses)
* Forma femenina de intravenós.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tra·ve·no·sa (5)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.tɾa.βeˈno.sa\, meridional \iŋ.tɾa.βeˈno.sa\
       Americà: alt /in.t͡sa.beˈno.s(a)/, baix \iŋ.tɾa.βeˈno.sa\, austral \in.tɾa.βeˈno.sa\
   * Rimes: -osa

### Adjectiu

intravenosa f. ‎(plural intravenosas)
* forma femenina de intravenoso

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tra·ve·no·sa (5)
# intrasexuell
## Suec

   * Etimologia: Del prefix intra- ‎(«intra-») i sexuell ‎(«sexual»).

### Adjectiu

intrasexuell
* intrasexual
# intravenosas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.tɾa.βeˈno.sas\, meridional \iŋ.tɾa.βeˈno.sah\
       Americà: alt /in.t͡sa.beˈno.s(a)s/, baix \iŋ.tɾa.βeˈno.sah\, austral \in.tɾa.βeˈno.sas\
   * Rimes: -osas

### Adjectiu

intravenosas f. pl.
* forma plural de intravenosa

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tra·ve·no·sas (5)
# intravenous
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪntɹəˈviːnəs/

### Adjectiu

intravenous ‎(no comparable)
* intravenós
# intravenosos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.tɾa.βeˈno.sos\, meridional \iŋ.tɾa.βeˈno.soh\
       Americà: alt /in.t͡sa.beˈno.s(o)s/, baix \iŋ.tɾa.βeˈno.soh\, austral \in.tɾa.βeˈno.sos\
   * Rimes: -osos

### Adjectiu

intravenosos m. pl.
* forma plural de intravenoso

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tra·ve·no·sos (5)
# intravenoses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tɾə.βəˈno.zəs/, balear /in.tɾə.vəˈno.zəs/ Occidental: nord-occidental /in.tɾa.βeˈno.zes/ valencià /in.tɾa.veˈno.zes/, /in.tɾa.βeˈno.zes/
   * Rimes: -ozes

### Adjectiu

intravenoses f. pl.
* Forma plural de intravenosa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tra·ve·no·ses (5)
# intravenoso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.tɾa.βeˈno.so\, meridional \iŋ.tɾa.βeˈno.so\
       Americà: alt /in.t͡sa.beˈno.s(o)/, baix \iŋ.tɾa.βeˈno.so\, austral \in.tɾa.βeˈno.so\
   * Rimes: -oso
   * Etimologia: Del prefix intra-, vena i el sufix -oso.

### Adjectiu

intravenoso m. ‎(femení intravenosa, plural masculí intravenosos, plural femení intravenosas)
* intravenós

#### Sinònims

* endovenoso

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tra·ve·no·so (5)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre intravenoso
# intravenós
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.tɾə.βəˈnos/, balear /in.tɾə.vəˈnos/ Occidental: nord-occidental /in.tɾa.βeˈnos/ valencià /in.tɾa.veˈnos/, /in.tɾa.βeˈnos/
   * Rimes: -os
   * Etimologia: Del prefix intra- i venós.

### Adjectiu

intravenós m. ‎(femení intravenosa, plural masculí intravenosos, plural femení intravenoses)
* Que s'introdueix dins d'una vena.
    una injecció intravenosa
* Que està situat dins d'una vena.

#### Sinònims

* (abreviatura) IV

#### Traduccions

* Anglès: intravenous $^{(en)}$
* Castellà: intravenoso $^{(es)}$, endovenoso $^{(es)}$
* Francès: intraveineux $^{(fr)}$
* Italià: endovenoso $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·tra·ve·nós (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, Termcat
# instigàs
## Català
### Verb

instigàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb instigar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb instigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·gàs (3)
* Anagrama: gitassin
# instigàssiu
## Català
### Verb

instigàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instigar.
# instigàssem
## Català
### Verb

instigàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instigar.
# instigàsseu
## Català
### Verb

instigàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·gàs·seu (4)
* Anagrames: atinguessis, instiguessa
# instigàssim
## Català
### Verb

instigàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb instigar.
# instil
## Català
### Verb

instil
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de instil·lar.

## Anglès

   * Pronúncia: /ɪnˈstɪl/

### Verb

instil ‎(3a persona singular present instils, gerundi instilling, passat i participi instilled)
* (britànic) forma alternativa de instill
# instigàreu
## Català
### Verb

instigàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de instigar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb instigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·gà·reu (4)
* Anagrama: transigíeu
# instigàvem
## Català
### Verb

instigàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de instigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·gà·vem (4)
* Anagrama: investigam
# instigàveu
## Català
### Verb

instigàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de instigar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ins·ti·gà·veu (4)
* Anagrama: investigau
# informaia
## Català
### Verb

informaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de informar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de informar.
# informal
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix in- i formal.

### Adjectiu

informal ‎(comparatiu more informal, superlatiu most informal)
* natural, senzill, informal

#### Sinònims

* casual

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# informaies
## Català
### Verb

informaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de informar.
# informam
## Català
### Verb

informam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de informar.