OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# aparroquiessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.ru.kiˈe.sən/ balear /ə.pə.ro.kiˈe.sən/, /ə.pə.ru.kiˈe.sən/ Occidental: /a.pa.ro.kiˈe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aparroquiessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparroquiar-se.
# aparroquiesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.ru.kiˈe.səs/ balear /ə.pə.ro.kiˈe.səs/, /ə.pə.ru.kiˈe.səs/ Occidental: /a.pa.ro.kiˈe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aparroquiesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparroquiar-se.
# aparroquieu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.ru.kiˈɛw/ balear /ə.pə.ro.kiˈəw/, /ə.pə.ru.kiˈɛw/ Occidental: /a.pa.ro.kiˈew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aparroquieu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de aparroquiar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb aparroquiar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb aparroquiar-se.
# aparroquiessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.ru.kiˈe.sis/ balear /ə.pə.ro.kiˈe.sis/, /ə.pə.ru.kiˈe.sis/ Occidental: /a.pa.ro.kiˈe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

aparroquiessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparroquiar-se.
# aparroquio
## Català

   * Pronúncia: central /ə.pə.ruˈki.u/, occidental /a.pa.roˈki.o/
   * Rimes: -io

### Verb

aparroquio
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aparroquiar-se.
# aparroquiàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pə.ru.kiˈa.ɾəm/ balear /ə.pə.ro.kiˈa.ɾəm/, /ə.pə.ru.kiˈa.ɾəm/ Occidental: /a.pa.ro.kiˈa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

aparroquiàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aparroquiar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aparroquiar-se.
# aquilotarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫu.təˈɾi.ən/ balear /ə.ki.ɫo.təˈɾi.ən/, /ə.ki.ɫu.təˈɾi.ən/ Occidental: /a.ki.ɫo.taˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

aquilotarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aquilotar.
# aquilotaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫu.təˈɾi.əs/ balear /ə.ki.ɫo.təˈɾi.əs/, /ə.ki.ɫu.təˈɾi.əs/ Occidental: /a.ki.ɫo.taˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

aquilotaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aquilotar.
# aquilotaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫu.təˈɾas/ balear /ə.ki.ɫo.təˈɾas/, /ə.ki.ɫu.təˈɾas/ Occidental: /a.ki.ɫo.taˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

aquilotaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de aquilotar.
# aquilotassen
## Català
### Verb

aquilotassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aquilotar.
# aquilotarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫu.təˈɾa/ balear /ə.ki.ɫo.təˈɾa/, /ə.ki.ɫu.təˈɾa/ Occidental: /a.ki.ɫo.taˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

aquilotarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aquilotar.
# aquilotaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫu.təˈɾi.əw/ balear /ə.ki.ɫo.təˈɾi.əw/, /ə.ki.ɫu.təˈɾi.əw/ Occidental: /a.ki.ɫo.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

aquilotaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de aquilotar.
# aquilotaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫu.təˈɾe/ balear /ə.ki.ɫo.təˈɾe/, /ə.ki.ɫu.təˈɾe/ Occidental: /a.ki.ɫo.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

aquilotaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de aquilotar.
# aquilotareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫu.təˈɾɛw/ balear /ə.ki.ɫo.təˈɾəw/, /ə.ki.ɫu.təˈɾɛw/ Occidental: /a.ki.ɫo.taˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aquilotareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aquilotar.
# aquilotaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ki.ɫu.təˈɾi.ə/ balear /ə.ki.ɫo.təˈɾi.ə/, /ə.ki.ɫu.təˈɾi.ə/ Occidental: /a.ki.ɫo.taˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

aquilotaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aquilotar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aquilotar.
# apelfàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫˈfa.βəw/, balear /ə.pəɫˈfa.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.peɫˈfa.βew/ valencià /a.peɫˈfa.vew/, /a.peɫˈfa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

apelfàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de apelfar.
# apelféssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəɫˈfe.səm/, occidental /a.peɫˈfe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

apelféssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apelfar.
# apelféssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəɫˈfe.sim/, occidental /a.peɫˈfe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

apelféssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apelfar.
# apell
## Català
### Verb

apell
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pell (2)
* Anagrames: llepa $^{(revers)}$, llepà, palle, pella, pellà
# apelfés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəɫˈfes/, occidental /a.peɫˈfes/
   * Rimes: -es

### Verb

apelfés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apelfar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apelfar.
# apelfésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəɫˈfe.səw/, occidental /a.peɫˈfe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

apelfésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apelfar.
# apelfàssiu
## Català
### Verb

apelfàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apelfar.
# apelféssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəɫˈfe.siw/, occidental /a.peɫˈfe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

apelféssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apelfar.
# apelfí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.pəɫˈfi/, occidental /a.peɫˈfi/
   * Rimes: -i

### Verb

apelfí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de apelfar.
# armados
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aɾˈma.ðos\, meridional \aɾˈma.(ð)oh\
       Americà: alt /aɾˈma.d(o)s/, baix \aɾˈma.ðoh\, austral \aɾˈma.ðos\
   * Rimes: -ados

### Nom

armados m. pl.
* forma plural de armado
# armadores
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.məˈðo.ɾəs/, occidental /aɾ.maˈðo.ɾes/
   * Rimes: -oɾes

### Nom

armadores f. pl.
* Forma plural de armadora.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·do·res (4)
* Anagrames: amorrades, desamorar, moderaràs
# armaduras
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \aɾ.maˈðu.ɾas\, meridional \aɾ.maˈðu.ɾah\
       Americà: alt /aɾ.maˈdu.(ɾa)s/, baix \aɾ.maˈðu.ɾah\, austral \aɾ.maˈðu.ɾas\
   * Rimes: -uɾas

### Nom

armaduras f. pl.
* forma plural de armadura
# armadures
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.məˈðu.ɾəs/, occidental /aɾ.maˈðu.ɾes/
   * Rimes: -uɾes

### Nom

armadures f. pl.
* Forma plural de armadura.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·du·res (4)
* Anagrames: desamurar, madurares
# armador
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.məˈðo/ Occidental: nord-occidental /ar.maˈðo/, valencià /aɾ.maˈðoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí armātōre(m), acusatiu de armātor, segle XIV.

### Nom

armador m. ‎(plural armadors, femení armadora)
* Persona que equipa i explota una embarcació de pesca o mercant.

#### Traduccions

* Castellà: armador $^{(es)}$ m.
* Danès: skibsreder $^{(da)}$ c.
* Suec: skibsredare $^{(sv)}$ c.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·dor (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC
# armadora
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.məˈðo.ɾə/, occidental /aɾ.maˈðo.ɾa/
   * Rimes: -oɾa

### Nom

armadora f. ‎(plural armadores)
* Forma femenina de armador.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·do·ra (4)
* Anagrames: amarador, amorrada, arramado
# armadura
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.məˈðu.ɾə/, occidental /aɾ.maˈðu.ɾa/
   * Rimes: -uɾa
   * Etimologia: De armar i el sufix -dura, segle XIII.

### Nom

armadura f. ‎(plural armadures)
* Vestit metàl·lic que cobreix un soldat complet o, si més no, les parts més vitals i que té com objectiu protegir-lo.
* Per extensió i metafòricament, qualsevol cosa que protegeix de qualsevol perill.
* Estructura principal d'un edifici sobre la qual descansa el sostre i bona part de la resta de l'obra.
* Estructura interna d'una peça de formigó armat formada per barretes metàl·liques.
* En general, estructura principal que aguanta la resta de peces d'un objecte.
* En nàutica, quilla, quadernes i altre peces necessàries per tal de formar l'estructura principal que aguanta el buc d'una nau.
* En electricitat, en motors, generadors elèctrics, relés, etc., peça de ferro pensada per ser excitada per un imant o electroimant per tal de transmetre-li un moviment d'atracció.
* En electricitat, en un condensador, cadascuna de les masses de material conductor que, separada de les altres armadures per algun aïllant, té capacitat per emmagatzemar una càrrega elèctrica.
* En notació musical, conjunt de símbols (bemolls o sostinguts), col·locats a l'inici dels pentagrames, just després de la clau, que varien un semitò les notes associades.
* En la pesca, ralinga.

#### Sinònims

* (vestit metàl·lic) arnès

#### Traduccions

* Alemany: Rüstung $^{(de)}$ f.
* Anglès: armour $^{(en)}$
* Búlgar: броня́ $^{(bg)}$ f. ‎(bronià)
* Castellà: armadura $^{(es)}$
* Eslovac: brnenie $^{(sk)}$ n.
* Eslovè: oklep $^{(sl)}$ m.
* Francès: armure $^{(fr)}$ f.
* Grec: θωράκιση $^{(el)}$ f. ‎(thoràkissi)
* Hebreu: שִׁרְיוֹן‎ $^{(he)}$ m.
* Hindi: कवच $^{(hi)}$ m.
* Hongarès: páncél $^{(hu)}$
* Indonesi: zirah $^{(id)}$
* Italià: armatura $^{(it)}$ f.
* Japonès: 鎧 $^{(ja)}$
* Llatí: armatura $^{(la)}$ f.
* Polonès: zbroja $^{(pl)}$ f., pancerz $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: armadura $^{(pt)}$ f.
* Romanès: armură $^{(ro)}$ f.
* Rus: доспе́хи $^{(ru)}$ pl. ‎(dospekhi)
* Suec: rustning $^{(sv)}$ c.
* Tagal: baluti $^{(tl)}$
* Turc: zırh $^{(tr)}$
* Txec: brnění $^{(cs)}$ n., zbroj $^{(cs)}$ f.
* Ucraïnès: броня́ $^{(uk)}$ f. ‎(bronià)
* Vietnamita: áo giáp $^{(vi)}$
* Xinès: 盔甲 $^{(zh)}$ ‎(kuījiǎ)
* Anglès: armature $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·du·ra (4)
* Anagrames: amuradar, madurara, madurarà

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aɾ.maˈðu.ɾa\
       Americà: alt /aɾ.maˈdu.ɾa/, baix \aɾ.maˈðu.ɾa\
   * Rimes: -uɾa

### Nom

armadura f. ‎(plural armaduras)
* armadura

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ma·du·ra (4)
# aplatàssim
## Català
### Verb

aplatàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplatar.
# aplatàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pɫəˈta.βəw/, balear /ə.pɫəˈta.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.pɫaˈta.βew/ valencià /a.pɫaˈta.vew/, /a.pɫaˈta.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aplatàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aplatar.
# aplatàssiu
## Català
### Verb

aplatàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aplatar.
# arguïble
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ɡuˈib.bɫə/, /ər.ɡuˈi.βɫə/ balear /əɾ.ɣuˈib.bɫə/ Occidental: nord-occidental /ar.ɣuˈib.bɫe/, /aɾ.ɣuˈi.βɫe/ valencià /aɾ.ɣuˈi.bɫe/
   * Rimes: -ible
   * Etimologia: Del verb argüir.

### Adjectiu

arguïble inv. ‎(plural arguïbles)
* Que està subjecte a ser arguït.

#### Variants

* argüible (ortografia tradicional)

#### Traduccions

* Anglès: arguable $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·ble (4)
* Heterograma de 8 lletres (abegilru)
* Anagrames: albergui, alberguí

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# arguïbles
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.ɡuˈib.bɫəs/, /ər.ɡuˈi.βɫəs/ balear /əɾ.ɣuˈib.bɫəs/ Occidental: nord-occidental /ar.ɣuˈib.bɫes/, /aɾ.ɣuˈi.βɫes/ valencià /aɾ.ɣuˈi.bɫes/
   * Rimes: -ibles

### Adjectiu

arguïbles inv. pl.
* Forma plural de arguïble.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·bles (4)
* Heterograma de 9 lletres (abegilrsu)
* Anagrama: alberguis
# arguïda
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈi.ðə/, occidental /aɾ.ɣuˈi.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

arguïda
* Participi femení singular del verb argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·da (4)
* Anagrames: adargui, adarguí, aguardi, aguardí, guardià, guàrdia, guarida
# arguì
## Italià
### Verb

arguì
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de arguire
# arguïa
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡuˈi.ə/, occidental /aɾ.ɣuˈi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arguïa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de argüir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de argüir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·a (4)
* Anagrames: agraïu, guaria, guiara, guiarà
# arguïció
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡu.i.siˈo/, occidental /aɾ.ɣu.i.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí arguitio.

### Nom

arguïció f. ‎(plural arguïcions)
* Acció i efecte d'argüir.

#### Variants

* argüició (ortografia tradicional)

#### Traduccions

* Castellà: argumentación $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, Optimot
# argutum
## Llatí

   * Pronúncia: /arˈɡuː.tʊm/

### Verb

argūtum
* supí acusatiu de arguō
# arguïcions
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.ɡu.i.siˈons/, occidental /aɾ.ɣu.i.siˈons/
   * Rimes: -ons

### Nom

arguïcions f. pl.
* Forma plural de arguïció.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ï·ci·ons (5)
# argutamente
## Italià

   * Pronúncia: /arˌɡu.taˈmen.te/
   * Etimologia: De arguto i el sufix -mente.

### Adverbi

argutamente
* agudament, subtilment

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·gu·ta·mén·te (5)
# arguttsinu
## Sard

   * Etimologia: Del català agutzir amb pronúncia muda de la -r final interpretat com a provinent d’una terminació llatina -inus.

### Nom

arguttsinu m.
* algutzir
# arpellegen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pəˈʎɛ.ʒən/ balear /əɾ.pəˈʎə.ʒən/, /ər.pəˈʎɛ.ʒən/ Occidental: nord-occidental /ar.peˈʎe.ʒen/, valencià /aɾ.peˈʎe.d͡ʒen/
   * Rimes: -ɛʒen

### Verb

arpellegen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de arpellejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arpellejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arpellejar.
# arpellaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pəˈʎa.βəs/, balear /əɾ.pəˈʎa.vəs/ Occidental: nord-occidental /ar.peˈʎa.βes/ valencià /aɾ.peˈʎa.ves/, /aɾ.peˈʎa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

arpellaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de arpellar.
# arpelle
## Català
### Verb

arpelle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arpellar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arpellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arpellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arpellar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·pe·lle (3)
* Anagrames: lleparé, pellaré, pellera
# arpellegessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pə.ʎəˈʒe.sin/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʎeˈʒe.sin/, valencià /aɾ.pe.ʎeˈd͡ʒe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arpellegessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellejar.
# arpellegessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pə.ʎəˈʒe.sis/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʎeˈʒe.sis/, valencià /aɾ.pe.ʎeˈd͡ʒe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arpellegessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellejar.
# arpellegessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pə.ʎəˈʒe.sən/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʎeˈʒe.sen/, valencià /aɾ.pe.ʎeˈd͡ʒe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

arpellegessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellejar.
# arpellegesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ər.pə.ʎəˈʒe.səs/ Occidental: nord-occidental /ar.pe.ʎeˈʒe.ses/, valencià /aɾ.pe.ʎeˈd͡ʒe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

arpellegesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arpellejar.
# arpellege
## Català
### Verb

arpellege
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arpellejar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arpellejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arpellejar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arpellejar.
# arpelleges
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ər.pəˈʎɛ.ʒəs/ balear /əɾ.pəˈʎə.ʒəs/, /ər.pəˈʎɛ.ʒəs/ Occidental: nord-occidental /ar.peˈʎe.ʒes/, valencià /aɾ.peˈʎe.d͡ʒes/
   * Rimes: -ɛʒes

### Verb

arpelleges
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de arpellejar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arpellejar.
# apel·laríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫ.ɫəˈɾi.əm/, /ə.pə.ɫəˈɾi.əm/ balear /ə.pəɫ.ɫəˈɾi.əm/ Occidental: /a.peɫ.ɫaˈɾi.em/, /a.pe.ɫaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

apel·laríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de apel·lar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·pel·la·rí·em (5)
* Anagrames: empal·liaré, empellaria
# apel·laríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pəɫ.ɫəˈɾi.əw/, /ə.pə.ɫəˈɾi.əw/ balear /ə.pəɫ.ɫəˈɾi.əw/ Occidental: /a.peɫ.ɫaˈɾi.ew/, /a.pe.ɫaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

apel·laríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de apel·lar.
# apel·laríveu
## Català
### Verb

apel·laríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de apel·lar.
# apollegueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.ʎəˈɣɛw/ balear /ə.po.ʎəˈɣəw/, /ə.pu.ʎəˈɣɛw/ Occidental: /a.po.ʎeˈɣew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

apollegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apollegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb apollegar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apollegar.
# apollegui
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈʎɛ.ɣi/ balear /ə.poˈʎə.ɣi/, /ə.puˈʎɛ.ɣi/ Occidental: /a.poˈʎe.ɣi/
   * Rimes: -ɛɡi

### Verb

apollegui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apollegar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apollegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apollegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apollegar.
# apolleguin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈʎɛ.ɣin/ balear /ə.poˈʎə.ɣin/, /ə.puˈʎɛ.ɣin/ Occidental: /a.poˈʎe.ɣin/
   * Rimes: -ɛɡin

### Verb

apolleguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apollegar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apollegar.
# apolleguí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.ʎəˈɣi/ balear /ə.po.ʎəˈɣi/, /ə.pu.ʎəˈɣi/ Occidental: /a.po.ʎeˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

apolleguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de apollegar.
# apolleguis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈʎɛ.ɣis/ balear /ə.poˈʎə.ɣis/, /ə.puˈʎɛ.ɣis/ Occidental: /a.poˈʎe.ɣis/
   * Rimes: -ɛɡis

### Verb

apolleguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apollegar.
# apollegués
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.ʎəˈɣes/ balear /ə.po.ʎəˈɣes/, /ə.pu.ʎəˈɣes/ Occidental: /a.po.ʎeˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

apollegués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb apollegar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb apollegar.
# apolleguéssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.ʎəˈɣe.siw/ balear /ə.po.ʎəˈɣe.siw/, /ə.pu.ʎəˈɣe.siw/ Occidental: /a.po.ʎeˈɣe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

apolleguéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb apollegar.
# apolleguéssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.ʎəˈɣe.sim/ balear /ə.po.ʎəˈɣe.sim/, /ə.pu.ʎəˈɣe.sim/ Occidental: /a.po.ʎeˈɣe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

apolleguéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb apollegar.
# aristocratitzàs
## Català
### Verb

aristocratitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aristocratitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aristocratitzar.
# aristocratitzàssiu
## Català
### Verb

aristocratitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aristocratitzar.
# aristocratitzàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾis.tu.kɾə.tiˈd͡za.ɾəm/ balear /ə.ɾis.to.kɾə.tiˈd͡za.ɾəm/, /ə.ɾis.tu.kɾə.tiˈd͡za.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /a.ɾis.to.kɾa.tiˈd͡za.ɾem/, valencià /a.ɾis.to.kɾa.tiˈza.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

aristocratitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de aristocratitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aristocratitzar.
# aristocratitzàsseu
## Català
### Verb

aristocratitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aristocratitzar.
# aristocratitzàssim
## Català
### Verb

aristocratitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aristocratitzar.
# aristocratitzàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾis.tu.kɾə.tiˈd͡za.βəw/ balear /ə.ɾis.to.kɾə.tiˈd͡za.vəw/, /ə.ɾis.tu.kɾə.tiˈd͡za.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ɾis.to.kɾa.tiˈd͡za.βew/ valencià /a.ɾis.to.kɾa.tiˈza.vew/, /a.ɾis.to.kɾa.tiˈza.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aristocratitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aristocratitzar.
# aristocratitzà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾis.tu.kɾə.tiˈd͡za/ balear /ə.ɾis.to.kɾə.tiˈd͡za/, /ə.ɾis.tu.kɾə.tiˈd͡za/ Occidental: nord-occidental /a.ɾis.to.kɾa.tiˈd͡za/, valencià /a.ɾis.to.kɾa.tiˈza/
   * Rimes: -a

### Verb

aristocratitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de aristocratitzar.
# aristocratitzàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾis.tu.kɾə.tiˈd͡za.ɾəw/ balear /ə.ɾis.to.kɾə.tiˈd͡za.ɾəw/, /ə.ɾis.tu.kɾə.tiˈd͡za.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /a.ɾis.to.kɾa.tiˈd͡za.ɾew/, valencià /a.ɾis.to.kɾa.tiˈza.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aristocratitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aristocratitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aristocratitzar.
# aristocratitzàssem
## Català
### Verb

aristocratitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aristocratitzar.
# arrigolessa
## Català
### Verb

arrigolessa
* (col·loquial central) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrigolar-se.
# arrigolessen
## Català
### Verb

arrigolessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrigolar-se.