OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# arrupis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈru.pis/, occidental /aˈru.pis/
   * Rimes: -upis

### Verb

arrupis
* (central, balear, septentrional) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arrupir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·pis (3)
* Anagrama: urpiràs
# arrupisc
## Català
### Verb

arrupisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arrupir.
# arrupiré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.piˈɾe/, occidental /a.ru.piˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arrupiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arrupir.
# arrupiríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.piˈɾi.əw/, occidental /a.ru.piˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrupiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrupir.
# arrupirà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.piˈɾa/, occidental /a.ru.piˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrupirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arrupir.
# arrupiries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.piˈɾi.əs/, occidental /a.ru.piˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrupiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arrupir.
# arrupisca
## Català
### Verb

arrupisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arrupir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arrupir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arrupir.
# arrupirien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.piˈɾi.ən/, occidental /a.ru.piˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrupirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrupir.
# arrupiràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.piˈɾas/, occidental /a.ru.piˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrupiràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arrupir.
# arrasasses
## Català
### Verb

arrasasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrasar.
# arrasau
## Català
### Verb

arrasau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arrasar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arrasar.
# arrasaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.zəˈɾi.əw/, occidental /a.ra.zaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrasaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrasar.
# arrasassis
## Català
### Verb

arrasassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrasar.
# arruga
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈru.ɣə/, occidental /aˈru.ɣa/
   * Rimes: -uɡa
   * Etimologia: Fals tall sil·làbic de la ruga > l’arruga, segle XVII.

### Nom

arruga f. ‎(plural arrugues)
* Plec que es presenta a la pell per la pèrdua d’elasticitat, normalment per envelliment.
* Plec deforme o irregular que es fa a la roba o altra cosa flexible.

#### Variants

* arrua, ruga, rua

#### Traduccions

* Alemany: Falte $^{(de)}$ f.
* Anglès: wrinkle $^{(en)}$
* Belarús: маршчы́на $^{(be)}$ f. ‎(marxtxina)
* Búlgar: бръ̀чка $^{(bg)}$ f. ‎(bratxka)
* Castellà: arruga $^{(es)}$
* Eslovac: vráska $^{(sk)}$ f.
* Eslovè: guba $^{(sl)}$ f.
* Finès: ryppy $^{(fi)}$
* Francès: ride $^{(fr)}$
* Friülà: grispe $^{(fur)}$ f.
* Gallec: engurra $^{(gl)}$ f.
* Grec: ρυτίδα $^{(el)}$ f. ‎(ritida), ζάρα $^{(el)}$ f. ‎(zara)
* Grec antic: ῤυτίς $^{(grc)}$ f. ‎(rytís), φαρκίς $^{(grc)}$ f. ‎(pharkís)
* Italià: ruga $^{(it)}$
* Llatí: ruga $^{(la)}$ f.
* Noruec: rynke $^{(no)}$
* Occità: ruga $^{(oc)}$ f.
* Persa: چروک‎ $^{(fa)}$
* Polonès: zmaszczka $^{(pl)}$ f.
* Portuguès: ruga $^{(pt)}$ f.
* Romanès: rid $^{(ro)}$ n.
* Rus: морщи́на $^{(ru)}$ f. ‎(morsxina)
* Serbocroat: бо́ра $^{(sh)}$, bora $^{(sh)}$ f.
* Suec: rynka $^{(sv)}$ c.
* Turc: buruşukluk $^{(tr)}$
* Txec: vráska $^{(cs)}$ f.
* Ucraïnès: змо́ршка $^{(uk)}$ f. ‎(zmorxka)
* Xinès: 皺紋 $^{(zh)}$ ‎(皱纹, zhòuwén)
* Anglès: wrinkle $^{(en)}$
* Castellà: arruga $^{(es)}$
* Francès: pli $^{(fr)}$
* Italià: piega $^{(it)}$

### Verb

arruga
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de arrugar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb arrugar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·ga (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \aˈru.ɣa\
       Americà: alt /aˈru.ɡa/, baix \aˈru.ɣa\
   * Rimes: -uɡa

### Nom

arruga f. ‎(plural arrugas)
* arruga

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·rru·ga (3)
# arrugaia
## Català
### Verb

arrugaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de arrugar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de arrugar.
# arruféssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈfe.siw/, occidental /a.ruˈfe.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

arruféssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈfi/, occidental /a.ruˈfi/
   * Rimes: -i

### Verb

arrufí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrufar.
# arruféssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈfe.sim/, occidental /a.ruˈfe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

arruféssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# apocopava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kuˈpa.βə/ balear /ə.po.koˈpa.və/, /ə.pu.kuˈpa.və/ Occidental: nord-occidental /a.po.koˈpa.βa/ valencià /a.po.koˈpa.va/, /a.po.koˈpa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

apocopava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de apocopar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de apocopar.
# apocopes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈkɔ.pəs/ balear /ə.poˈkɔ.pəs/, /ə.puˈkɔ.pəs/ Occidental: /a.poˈkɔ.pes/
   * Rimes: -ɔpes

### Verb

apocopes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de apocopar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb apocopar.

## Francès

   * Pronúncia: /a.pɔˈkɔp/

### Nom

apocopes f. pl.
* forma plural de apocope
# apocopau
## Català
### Verb

apocopau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de apocopar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb apocopar.
# apocopaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kuˈpa.βən/ balear /ə.po.koˈpa.vən/, /ə.pu.kuˈpa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.po.koˈpa.βen/ valencià /a.po.koˈpa.ven/, /a.po.koˈpa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

apocopaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de apocopar.
# apocope
## Català
### Verb

apocope
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de apocopar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb apocopar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb apocopar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb apocopar.

## Francès
### Nom

apocope f. ‎(plural apocopes)
* (gramàtica) apòcope

#### Relacionats

* abréviation
* apocopé

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en francès
* Entrada «apocope» al Trésor de la langue française informatisé (TLFi).
# apocopaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.pu.kuˈpa.βəs/ balear /ə.po.koˈpa.vəs/, /ə.pu.kuˈpa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.po.koˈpa.βes/ valencià /a.po.koˈpa.ves/, /a.po.koˈpa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

apocopaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de apocopar.
# apocopen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.puˈkɔ.pən/ balear /ə.poˈkɔ.pən/, /ə.puˈkɔ.pən/ Occidental: /a.poˈkɔ.pen/
   * Rimes: -ɔpen

### Verb

apocopen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de apocopar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb apocopar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb apocopar.
# appaiantesi
## Italià
### Verb

appaiantesi
* participi present de appaiarsi
# appaiarono
## Italià
### Verb

appaiarono
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del passat de appaiare
# appaiare
## Italià

   * Pronúncia: /ap.paˈjaː.re/
   * Etimologia: Del llatí *appariare, format sobre l'adjectiu par.

### Verb

appaiare trans. ‎(pronominal appaiarsi)
* apariar
* (figuradament) aparellar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ap·pa·ià·re (4)
# appaiarsi
## Italià

   * Pronúncia: /ap.paˈjar.si/

### Verb

appaiarsi pron.
* forma pronominal de appaiare

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: ap·pa·iàr·si (4)
# appaiano
## Italià
### Verb

appaiano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de appaiare
# appaiante
## Italià
### Verb

appaiante
* participi present de appaiare
# appaiasse
## Italià
### Verb

appaiasse
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet de subjuntiu de appaiare
# appaiassero
## Italià
### Verb

appaiassero
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet de subjuntiu de appaiare
# appaiandosi
## Italià
### Verb

appaiandosi
* gerundi de appaiarsi
# appaiassi
## Italià
### Verb

appaiassi
* primera persona singular (io) de l'imperfet de subjuntiu de appaiare
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de appaiare
# artetako
## Basc
### Nom

artetako
* genitiu locatiu indefinit de arte
# artetara
## Basc
### Nom

artetara
* al·latiu indefinit de arte
# artetatik
## Basc
### Nom

artetatik
* ablatiu indefinit de arte
# artetik
## Basc
### Nom

artetik
* ablatiu definit singular de arte
# artetzat
## Basc
### Nom

artetzat
* prolatiu indefinit de arte
# artetarantz
## Basc
### Nom

artetarantz
* al·latiu direccional indefinit de arte
# artfully
## Anglès

   * Etimologia: De artful i el sufix -ly.

### Adverbi

artfully ‎(comparatiu more artfully, superlatiu most artfully)
* arterosament
# artetan
## Basc
### Nom

artetan
* inessiu indefinit de arte
# artetaraino
## Basc
### Nom

artetaraino
* terminatiu indefinit de arte
# artez
## Basc

   * Pronúncia: /ar.tes̪/
   * Àudio: Sant Sebastià

### Nom

artez
* instrumental indefinit de arte
# arrebatàssim
## Català
### Verb

arrebatàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.

#### Variants

* arrebatéssim, arrebatàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tàs·sim (5)
# arrebatàveu
## Català
### Verb

arrebatàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tà·veu (5)
# arrebatàvem
## Català
### Verb

arrebatàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tà·vem (5)
# arrebatàsseu
## Català
### Verb

arrebatàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.

#### Variants

* arrebatéssiu, arrebatàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tàs·seu (5)
# arrebatàssiu
## Català
### Verb

arrebatàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.

#### Variants

* arrebatéssiu, arrebatàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tàs·siu (5)
# arrebatés
## Català
### Verb

arrebatés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.

#### Variants

* [1] arrebatàs
* [2] arrebatàs

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tés (4)
* Anagrames: barateres, rebateràs
# arrebatí
## Català
### Verb

arrebatí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de arrebatar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tí (4)
* Anagrama: rebatria
# arrebatàssem
## Català
### Verb

arrebatàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.

#### Variants

* arrebatéssim, arrebatàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tàs·sem (5)
# arrebatéssim
## Català
### Verb

arrebatéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.

#### Variants

* arrebatàssim, arrebatàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tés·sim (5)
# arrebatéssiu
## Català
### Verb

arrebatéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrebatar.

#### Variants

* arrebatàssiu, arrebatàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·re·ba·tés·siu (5)
# arremeteren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈte.ɾən/, occidental /a.re.meˈte.ɾen/
   * Rimes: -eɾen

### Verb

arremeteren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arremetre.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremetre.
# arremetes
## Català
### Verb

arremetes
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arremetre.
# arremeta
## Català
### Verb

arremeta
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arremetre.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arremetre.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arremetre.
# arremetera
## Català
### Verb

arremetera
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremetre.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremetre.
# arremeteres
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rə.məˈte.ɾəs/, occidental /a.re.meˈte.ɾes/
   * Rimes: -eɾes

### Verb

arremeteres
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arremetre.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arremetre.
# arratik
## Basc
### Nom

arratik
* ablatiu definit singular de arra
# arratara
## Basc
### Nom

arratara
* al·latiu indefinit de arra
# arratan
## Basc
### Nom

arratan
* inessiu indefinit de arra
# arrataraino
## Basc
### Nom

arrataraino
* terminatiu indefinit de arra
# arratarantz
## Basc
### Nom

arratarantz
* al·latiu direccional indefinit de arra
# arratatik
## Basc
### Nom

arratatik
* ablatiu indefinit de arra
# arrasó
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /a.raˈso/
       Americà: alt /a.r(a)ˈso/, baix /a.raˈso/
   * Rimes: -o

### Verb

arrasó
* tercera persona del singular (él, ella, usted) del passat simple del verb arrasar

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·rra·só (3)
* Anagrames: oraras, orarás, rosara, rosará
# arratako
## Basc
### Nom

arratako
* genitiu locatiu indefinit de arra
# arratzat
## Basc
### Nom

arratzat
* prolatiu indefinit de arra
# astronautas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /as.tɾoˈnau.tas/, meridional /ah.tɾoˈnau.tah/
       Americà: alt /as.t͡soˈnau.t(a)s/, baix /ah.tɾoˈnau.tah/, austral /ah.tɾoˈnau.tas/
   * Rimes: -autas

### Nom

astronautas m. f. pl.
* forma plural de astronauta

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·tro·nau·tas (4)
# astronautique
## Francès
### Adjectiu

astronautique inv. ‎(plural astronautiques)
* astronàutic -a
# astronomer
## Anglès
### Nom

astronomer ‎(plural astronomers)
* astrònom
# astronomers
## Anglès
### Nom

astronomers
* forma plural de astronomer
# astronauta
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌas.tɾuˈnaw.tə/ balear /ˌas.tɾoˈnaw.tə/, /ˌas.tɾuˈnaw.tə/ Occidental: /ˌas.tɾoˈnaw.ta/
   * Rimes: -awta
   * Etimologia: Del prefix astro- i el sufix -nauta.

### Nom

astronauta m. f. ‎(plural astronautes)
* Tripulant d'una astronau.

#### Sinònims

* cosmonauta, taikonauta

#### Traduccions

* Aragonès: astronauta $^{(an)}$ m. f.
* Alemany: Astronaut $^{(de)}$ m.
* Anglès: astronaut $^{(en)}$
* Basc: astronauta $^{(eu)}$
* Castellà: astronauta $^{(es)}$ m. f.
* Gallec: astronauta $^{(gl)}$ m. f.
* Italià: astronauta $^{(it)}$ m. f.
* Occità: astronauta $^{(oc)}$ m. f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·tro·nau·ta (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /as.tɾoˈnau.ta/, meridional /ah.tɾoˈnau.ta/
       Americà: alt /as.t͡soˈnau.t(a)/, baix /ah.tɾoˈnau.ta/
   * Rimes: -auta
   * Etimologia: De l'anglès astronaut.

### Nom

astronauta m. f. ‎(plural astronautas)
* astronauta

#### Sinònims

* cosmonauta

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·tro·nau·ta (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en castellà
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre astronauta
# astronautes
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˌas.tɾuˈnaw.təs/ balear /ˌas.tɾoˈnaw.təs/, /ˌas.tɾuˈnaw.təs/ Occidental: /ˌas.tɾoˈnaw.tes/
   * Rimes: -awtes

### Nom

astronautes m. f. pl.
* Forma plural de astronauta.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·tro·nau·tes (4)
# astronautiques
## Francès

   * Pronúncia: /as.tʁo.noˈtik/

### Adjectiu

astronautiques inv. pl.
* forma plural de astronautique
# astronomes
## Francès
### Nom

astronomes m. f. pl.
* forma plural de astronome
# astronome
## Francès
### Nom

astronome m. f. ‎(plural astronomes)
* astrònom
# astronomia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.tɾu.nuˈmi.ə/ balear /əs.tɾo.noˈmi.ə/, /əs.tɾu.nuˈmi.ə/ Occidental: /as.tɾo.noˈmi.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: Del prefix astro- i el sufix -nomia, segle XIII.

### Nom

astronomia f. ‎(plural astronomies)
* Ciència que estudia els cossos celestes.

#### Traduccions

* Anglès: astronomy $^{(en)}$
* Castellà: astronomía $^{(es)}$
* Francès: astronomie $^{(fr)}$
* Italià: astronomia $^{(it)}$
* Llatí: astronomia $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·tro·no·mi·a (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.

## Italià

   * Pronúncia: /a.stro.noˈmiː.a/

### Nom

astronomia f. ‎(plural astronomie)
* astronomia

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·stro·no·mì·a (5)

## Llatí

   * Pronúncia: /as.trɔˈnɔ.mɪ.a/
   * Etimologia: Del grec ἀστρονομία ‎(astronomía), format per ἀστρον ‎(astron, «estrella») i νόμος ‎(nómos, «llei»), és a dir, «coneixement de les lleis que regeixen els moviments de les estrelles».

### Nom

astronomia f. ‎(genitiu astronomiae)
* astronomia

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | astronomia | astronomiae |
| Vocatiu | astronomia | astronomiae |
| Acusatiu | astronomiam | astronomiās |
| Genitiu | astronomiae | astronomiārum |
| Datiu | astronomiae | astronomiīs |
| Ablatiu | astronomiā | astronomiīs |
# artillí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈʎi/, occidental /aɾ.tiˈʎi/
   * Rimes: -i

### Verb

artillí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de artillar.
# artimons
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈmons/, occidental /aɾ.tiˈmons/
   * Rimes: -ons

### Nom

artimons m. pl.
* Forma plural de artimó.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·mons (3)
* Heterograma de 8 lletres (aimnorst)
* Anagrames: minorats, mortasin
# artillàssiu
## Català
### Verb

artillàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb artillar.
# artillésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈʎe.səw/, occidental /aɾ.tiˈʎe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

artillésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb artillar.
# artilléssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈʎe.sim/, occidental /aɾ.tiˈʎe.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

artilléssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb artillar.
# arrocaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.kəˈɾi.ə/ balear /ə.ro.kəˈɾi.ə/, /ə.ru.kəˈɾi.ə/ Occidental: /a.ro.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arrocaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arrocar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arrocar.
# arrocaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.kəˈɾi.əs/ balear /ə.ro.kəˈɾi.əs/, /ə.ru.kəˈɾi.əs/ Occidental: /a.ro.kaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrocaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arrocar.
# arrocarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.kəˈɾa/ balear /ə.ro.kəˈɾa/, /ə.ru.kəˈɾa/ Occidental: /a.ro.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrocarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arrocar.
# arrocarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.kəˈɾi.ən/ balear /ə.ro.kəˈɾi.ən/, /ə.ru.kəˈɾi.ən/ Occidental: /a.ro.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrocarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrocar.
# arrocares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈka.ɾəs/ balear /ə.roˈka.ɾəs/, /ə.ruˈka.ɾəs/ Occidental: /a.roˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

arrocares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de arrocar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·ca·res (4)
* Anagrama: acorreràs
# arrocareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.kəˈɾɛw/ balear /ə.ro.kəˈɾəw/, /ə.ru.kəˈɾɛw/ Occidental: /a.ro.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrocareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arrocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·ca·reu (4)
* Anagrama: acorruaré
# arrocara
## Català
### Verb

arrocara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.
# arrocaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.kəˈɾan/ balear /ə.ro.kəˈɾan/, /ə.ru.kəˈɾan/ Occidental: /a.ro.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

arrocaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de arrocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·ca·ran (4)
* Anagrama: arraconar
# arrocaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ruˈka.ɾən/ balear /ə.roˈka.ɾən/, /ə.ruˈka.ɾən/ Occidental: /a.roˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

arrocaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de arrocar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrocar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ro·ca·ren (4)
* Anagrama: acorreran
# arrazoibiderentzat
## Basc
### Nom

arrazoibiderentzat
* benefactiu indefinit de arrazoibide
# arrazoibidetan
## Basc
### Nom

arrazoibidetan
* inessiu indefinit de arrazoibide
# arrazoibidetik
## Basc
### Nom

arrazoibidetik
* ablatiu definit singular de arrazoibide
# arrazoibidetaraino
## Basc
### Nom

arrazoibidetaraino
* terminatiu indefinit de arrazoibide
# arrazoibidetarantz
## Basc
### Nom

arrazoibidetarantz
* al·latiu direccional indefinit de arrazoibide
# arrazoibideri
## Basc
### Nom

arrazoibideri
* datiu indefinit de arrazoibide
# arrazoibidetatik
## Basc
### Nom

arrazoibidetatik
* ablatiu indefinit de arrazoibide
# arrazoibidetara
## Basc
### Nom

arrazoibidetara
* al·latiu indefinit de arrazoibide
# arrazoibiderik
## Basc
### Nom

arrazoibiderik
* partitiu indefinit de arrazoibide
# arrazoibidetako
## Basc
### Nom

arrazoibidetako
* genitiu locatiu indefinit de arrazoibide