OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# envereu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈɾɛw/ balear /əɱ.vəˈɾəw/, /əɱ.vəˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /em.beˈɾew/ valencià /eɱ.veˈɾew/, /em.beˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

envereu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de enverar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb enverar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb enverar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·reu (3)
* Anagrames: enerveu, reveuen, venereu, venéreu
# envergo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \emˈbeɾ.ɣo\
       Americà: alt \emˈbeɾ.ɣo\, baix \eŋˈbeɾ.ɣo\, austral \emˈbeɾ.ɣo\
   * Rimes: -eɾɡo

### Verb

envergo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb envergar
# envergaré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \em.beɾ.ɣaˈɾe\
       Americà: alt \em.beɾ.ɣaˈɾe\, baix \eŋ.beɾ.ɣaˈɾe\, austral \em.beɾ.ɣaˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

envergaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb envergar
# enquibiren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kiˈβi.ɾən/, occidental /eŋ.kiˈbi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

enquibiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de enquibir.
# enquibires
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kiˈβi.ɾəs/, occidental /eŋ.kiˈbi.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

enquibires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de enquibir.
# enquibirien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ki.βiˈɾi.ən/, occidental /eŋ.ki.biˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

enquibirien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de enquibir.
# enquibiries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ki.βiˈɾi.əs/, occidental /eŋ.ki.biˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

enquibiries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de enquibir.
# enquibir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əŋ.kiˈβi/ Occidental: nord-occidental /eŋ.kiˈβi/ valencià /eŋ.kiˈbiɾ/, /eŋ.kiˈβi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: enquibí
   * Etimologia: De encabir per assimilació vocàlica.

### Verb

enquibir trans.
* Forma alternativa de encabir.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: enquibeixo, enquibeix, enquibim

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·qui·bir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# enquibiran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ki.βiˈɾan/, occidental /eŋ.ki.biˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

enquibiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de enquibir.
# enquibirà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ki.βiˈɾa/, occidental /eŋ.ki.biˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

enquibirà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de enquibir.
# enquibireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ki.βiˈɾɛw/ balear /əŋ.ki.biˈɾəw/, /əŋ.ki.biˈɾɛw/ Occidental: /eŋ.ki.biˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enquibireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de enquibir.
# enquibiria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ki.βiˈɾi.ə/, occidental /eŋ.ki.biˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enquibiria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de enquibir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enquibir.
# epífisi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpi.fi.zi/, occidental /eˈpi.fi.zi/
   * Etimologia: Del grec antic ἐπί ‎(epí, «a l'extrem»), i φύσις ‎(phýsis, «forma, creixement»).

### Nom

epífisi f. ‎(plural epífisis)
* Extremitat, més boteruda, dels ossos llargs.
    «Malformitat de l'extremitat inferior del radi, caracteritzada per la incurvació cap endavant de l'extrem inferior del radi, la qual cosa desplaça el canell en subluxació anterior i per atòfia de la meitat interna de l'epifisi radial inferior.»
* Glàndula situada al mig del cervell, encarregada de produir melatonina.

#### Sinònims

* [2] glàndula pineal

#### Traduccions

* Alemany: Epiphysis $^{(de)}$
* Anglès: epiphysis $^{(en)}$
* Castellà: epífisis $^{(es)}$
* Francès: épiphyse $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pí·fi·si (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
* ↑ Eva de Cardona i Recasens, Jordi Esquirol i Caussa, Glossari de fisioteràpia, Universitat Autònoma de Barcelona, 2010
# epéndimos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈpen.di.mos/, meridional \eˈpeŋ.di.moh\
       Americà: alt /eˈpen.di.m(o)s/, baix \eˈpeŋ.di.moh\, austral /eˈpen.di.mos/
   * Rimes: -endimos

### Nom

epéndimos m. pl.
* forma plural de epéndimo
# epèntesi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpɛn.tə.zi/, occidental /eˈpɛn.te.zi/
   * Etimologia: Del grec antic ἐπένθεσις ‎(epénthesis, «intercalació»), segle XIV.

### Nom

epèntesi f. ‎(plural epèntesis)
* Inserció d’un fonema no etimològic.
    El mot esquí és un manlleu del francès amb epèntesi.

#### Derivats

* epentètic

#### Traduccions

* Anglès: epenthesis $^{(en)}$
* Castellà: epéntesis $^{(es)}$ f.
* Francès: épenthèse $^{(fr)}$ f.
* Italià: epentesi $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pèn·te·si (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# epéndimo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈpen.di.mo/, meridional \eˈpeŋ.di.mo\
       Americà: alt /eˈpen.di.mo/, baix \eˈpeŋ.di.mo\, austral /eˈpen.di.mo/
   * Rimes: -endimo

### Nom

epéndimo m. ‎(plural epéndimos)
* (anatomia) epèndima

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pén·di·mo (4)

### Vegeu també

* epéndimo. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# epífisis
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /eˈpi.fi.sis/, meridional /eˈpi.fi.sih/
       Americà: alt /eˈpi.fi.s(i)s/, baix /eˈpi.fi.sih/, austral /eˈpi.fi.sis/
   * Rimes: -ifisis
   * Etimologia: Del llatí epiphysis, del grec antic ἐπίφυσις ‎(epíphysis).

### Nom

epífisis f. ‎(plural invariable)
* (anatomia) epífisi (extremitat del ossos llargs)
* (anatomia) epífisi, glàndula pineal
* (arqueologia) epífisi

#### Sinònims

* [2]: glándula pineal

#### Derivats

* epifisario

#### Relacionats

* diáfisis
* metáfisis

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pí·fi·sis (4)

### Vegeu també

* epífisis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre epífisis
# epígraf
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈpi.ɣɾəf/, occidental /eˈpi.ɣɾaf/
   * Etimologia: Del prefix epi- i el sufix -graf.

### Nom

epígraf m. ‎(plural epígrafs)
* Citació que un autor posa al principi d'una obra, o de cada capítol d'una obra, per indicar-ne el contingut.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pí·graf (3)
* Heterograma de 7 lletres (aefgipr)
* Anagrama: perfaig

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# epígrafes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \eˈpi.ɣɾa.fes\, meridional \eˈpi.ɣɾa.feh\
       Americà: alt /eˈpi.ɡɾa.f(e)s/, baix \eˈpi.ɣɾa.feh\, austral \eˈpi.ɣɾa.fes\
   * Rimes: -iɡɾafes

### Nom

epígrafes m. pl.
* forma plural de epígrafe
# epígrafe
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \eˈpi.ɣɾa.fe\
       Americà: alt /eˈpi.ɡɾa.f(e)/, baix \eˈpi.ɣɾa.fe\
   * Rimes: -iɡɾafe

### Nom

epígrafe m. ‎(plural epígrafes)
* inscripció, epígraf

#### Sinònims

* inscripción

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·pí·gra·fe (4)

### Vegeu també

* epígrafe. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# enrabiàrem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.rə.βiˈa.ɾəm/, occidental /en.ra.biˈa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

enrabiàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de enrabiar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrabiar.

#### Variants

* [2] enrabieguéssom, enrabiéssim, enrabiéssem, enrabiàssim, enrabiàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·à·rem (5)
# enrabiàssem
## Català
### Verb

enrabiàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrabiar.

#### Variants

* enrabieguéssom, enrabiéssim, enrabiéssem, enrabiàssim, enrabiàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·às·sem (5)
# enrabii
## Català
### Verb

enrabii
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enrabiar.

#### Variants

* enrabio, enrabie, enrabiï

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bii (3)
* Anagrames: inebria, inebrià
# enrabiàieu
## Català
### Verb

enrabiàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enrabiar.

#### Variants

* enrabiavo, enrabiàveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·à·ieu (5)
# enrabiàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.rə.βiˈa.ɾəw/, occidental /en.ra.biˈa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

enrabiàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de enrabiar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrabiar.

#### Variants

* [2] enrabieguéssou, enrabiéssiu, enrabiésseu, enrabiàssiu, enrabiàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·à·reu (5)
* Anagrama: abeurarien
# enrabiàs
## Català
### Verb

enrabiàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrabiar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enrabiar.

#### Variants

* [1] enrabiessi, enrabiessa, enrabieguessa, enrabiés, enrabiara
* [2] enrabiessi, enrabiegués, enrabiés, enrabiara

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·às (4)
* Anagrames: abrasien, basarien
# enrabià
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.rə.βiˈa/, occidental /en.ra.biˈa/
   * Rimes: -a

### Verb

enrabià
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de enrabiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·à (4)
# enrabiàiem
## Català
### Verb

enrabiàiem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enrabiar.

#### Variants

* enrabiàvom, enrabiàvem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ra·bi·à·iem (5)
# erlijioek
## Basc
### Nom

erlijioek
* ergatiu definit plural de erlijio
# erlijioekin
## Basc
### Nom

erlijioekin
* comitatiu definit plural de erlijio
# erlijioetako
## Basc
### Nom

erlijioetako
* genitiu locatiu definit plural de erlijio
# erlijioentzat
## Basc
### Nom

erlijioentzat
* benefactiu definit plural de erlijio
# erlijioetan
## Basc
### Nom

erlijioetan
* inessiu definit plural de erlijio
# erlijioetara
## Basc
### Nom

erlijioetara
* al·latiu definit plural de erlijio
# erlijioaz
## Basc
### Nom

erlijioaz
* instrumental definit singular de erlijio
# erlijioei
## Basc
### Nom

erlijioei
* datiu definit plural de erlijio
# erlijioen
## Basc
### Nom

erlijioen
* genitiu definit plural de erlijio
# erlijioengatik
## Basc
### Nom

erlijioengatik
* causal definit plural de erlijio
# enterquen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈtɛr.kən/, occidental /enˈteɾ.ken/

### Verb

enterquen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de entercar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb entercar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb entercar.

#### Variants

* [2] enterquin
* [3] enterquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ter·quen (3)
# enterques
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈtɛr.kəs/, occidental /enˈteɾ.kes/
   * Rimes: -ɛɾkes

### Adjectiu

enterques f. pl.
* Forma plural de enterca.

### Verb

enterques
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de entercar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb entercar.

#### Variants

* [2] enterquis

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ter·ques (3)
# enterquessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tərˈke.sin/, occidental /en.teɾˈke.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

enterquessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb entercar.

#### Variants

* enterquessen, entercassen, entercaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ter·ques·sin (4)
# enterqueu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tərˈkɛw/ balear /ən.təɾˈkəw/, /ən.tərˈkɛw/ Occidental: /en.teɾˈkew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enterqueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de entercar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb entercar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb entercar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ter·queu (3)
# enterquem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tərˈkɛm/ balear /ən.təɾˈkəm/, /ən.tərˈkɛm/ Occidental: /en.teɾˈkem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enterquem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de entercar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb entercar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb entercar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ter·quem (3)
# enterquesses
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tərˈke.səs/, occidental /en.teɾˈke.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

enterquesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb entercar.

#### Variants

* enterquessis, entercasses, entercares

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ter·ques·ses (4)
# enterque
## Català
### Verb

enterque
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entercar.
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb entercar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb entercar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb entercar.

#### Variants

* [1] enterco, enterqui
* [2] enterqui
* [3] enterqui
* [4] enterqui

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ter·que (3)
# enterquessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tərˈke.sən/, occidental /en.teɾˈke.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

enterquessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb entercar.

#### Variants

* enterquessin, entercassen, entercaren

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ter·ques·sen (4)
# enterquessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tərˈke.sis/, occidental /en.teɾˈke.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

enterquessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb entercar.

#### Variants

* enterquesses, entercasses, entercares

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ter·ques·sis (4)
* Anagrama: trisequessen
# enterqui
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈtɛr.ki/, occidental /enˈteɾ.ki/

### Verb

enterqui
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de entercar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb entercar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb entercar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb entercar.

#### Variants

* [1] enterco, enterque
* [2] enterque
* [3] enterque
* [4] enterque

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ter·qui (3)
# enunciar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.nun.siˈa/ Occidental: nord-occidental /e.nun.siˈa/ valencià /e.nun.siˈaɾ/, /e.nun.siˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfons: anuncià, anunciar, enuncià
   * Etimologia: Del llatí enuntiare, segle XIX.

### Verb

enunciar trans.
* Expressar de forma precisa i clara.
* pronunciar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: enuncio, enuncia, enunciem

#### Traduccions

* Anglès: enounce $^{(en)}$
* Castellà: enunciar $^{(es)}$
* Francès: énoncer $^{(fr)}$
* Italià: enunciare $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nun·ci·ar (4)
* Anagrama: cuinaren

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# enuncia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nunˈsi.ə/, occidental /e.nunˈsi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enuncia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de enunciar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb enunciar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: e·nun·ci·a (4)
* Anagrama: anuncie
# enunciara
## Català
### Verb

enunciara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enunciar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enunciar.

#### Variants

* [1] enunciessi, enunciés, enunciàs
* [2] enunciessi, enunciés, enunciàs

### Miscel·lània

* Anagrama: anunciaré
# enunciaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nun.si.əˈɾan/, occidental /e.nun.si.aˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

enunciaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de enunciar.

### Miscel·lània

* Anagrama: anunciaren
# enunciam
## Català
### Verb

enunciam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enunciar.

#### Variants

* enunciem

### Miscel·lània

* Anagrama: anunciem
# enunciaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.nun.siˈa.ɾən/, occidental /e.nun.siˈa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

enunciaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de enunciar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enunciar.

#### Variants

* [2] enunciessin, enunciessen, enunciassin, enunciassen
# esbaltiríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəɫ.tiˈɾi.əw/, occidental /ez.baɫ.tiˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

esbaltiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de esbaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bal·ti·rí·eu (5)
* Anagrama: establiríeu
# esbaltissis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəɫˈti.sis/, occidental /ez.baɫˈti.sis/
   * Rimes: -isis

### Verb

esbaltissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bal·tis·sis (4)
* Anagrama: establissis
# esbaltisses
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəɫˈti.səs/, occidental /ez.baɫˈti.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

esbaltisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bal·tis·ses (4)
* Anagrames: establessis, establisses
# esbaltits
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəɫˈtits/, occidental /ez.baɫˈtits/
   * Rimes: -its

### Verb

esbaltits
* Participi masculí plural del verb esbaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bal·tits (3)
* Anagrama: establits
# esbaltisquen
## Català
### Verb

esbaltisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb esbaltir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb esbaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bal·tis·quen (4)
* Anagrames: esbaltesquin, establesquin, establisquen
# esbaltissin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəɫˈti.sin/, occidental /ez.baɫˈti.sin/
   * Rimes: -isin

### Verb

esbaltissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bal·tis·sin (4)
* Anagrama: establissin
# esbaltissen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəɫˈti.sən/, occidental /ez.baɫˈti.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

esbaltissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bal·tis·sen (4)
* Anagrames: establessin, establissen
# esbaltit
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bəɫˈtit/, occidental /ez.baɫˈtit/
   * Rimes: -it

### Verb

esbaltit
* Participi masculí singular del verb esbaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bal·tit (3)
* Anagrama: establit
# esbaltisca
## Català
### Verb

esbaltisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb esbaltir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb esbaltir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb esbaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bal·tis·ca (4)
* Anagrama: establisca
# esbaltisques
## Català
### Verb

esbaltisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb esbaltir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: es·bal·tis·ques (4)
* Anagrames: esbaltesquis, establesquis, establisques
# esbrinàs
## Català
### Verb

esbrinàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrinar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrinar.

#### Variants

* [1] esbrinés, esbrinara
* [2] esbrinés, esbrinara
# esbrinàssim
## Català
### Verb

esbrinàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrinar.

#### Variants

* esbrinéssim, esbrinéssem, esbrinàssem, esbrinàrem
# esbrinàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əz.bɾiˈna.βəw/, balear /əz.bɾiˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /ez.βɾiˈna.βew/ valencià /ez.bɾiˈna.vew/, /ez.βɾiˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

esbrinàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de esbrinar.
# esbrinàssem
## Català
### Verb

esbrinàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrinar.

#### Variants

* esbrinéssim, esbrinéssem, esbrinàssim, esbrinàrem
# esbrinàsseu
## Català
### Verb

esbrinàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrinar.

#### Variants

* esbrinéssiu, esbrinésseu, esbrinàssiu, esbrinàreu
# esbrinés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bɾiˈnes/, occidental /ez.bɾiˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

esbrinés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrinar.

#### Variants

* [1] esbrinàs, esbrinara
* [2] esbrinàs, esbrinara

### Miscel·lània

* Anagrama: rebessin
# esbrinàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bɾiˈna.ɾəw/, occidental /ez.bɾiˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

esbrinàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de esbrinar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrinar.

#### Variants

* [2] esbrinéssiu, esbrinésseu, esbrinàssiu, esbrinàsseu
# esbrinàssiu
## Català
### Verb

esbrinàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrinar.

#### Variants

* esbrinéssiu, esbrinésseu, esbrinàsseu, esbrinàreu
# esbrinéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əz.bɾiˈne.səm/, occidental /ez.bɾiˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

esbrinéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb esbrinar.

#### Variants

* esbrinéssim, esbrinàssim, esbrinàssem, esbrinàrem
# envilira
## Català
### Verb

envilira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.

### Miscel·lània

* Anagrama: navilier
# enviliren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈɫi.ɾən/, balear /əɱ.viˈɫi.ɾən/ Occidental: nord-occidental /em.biˈɫi.ɾen/ valencià /eɱ.viˈɫi.ɾen/, /em.biˈɫi.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

enviliren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de envilir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.