OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# encaixeguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /eŋ.kaj.ʃeˈɣe.som/

### Verb

encaixeguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] encaixéssim, encaixéssem, encaixàssem, encaixàssim o encaixàrem.
# encaixegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /eŋ.kaj.ʃeˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

encaixegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb encaixar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] encaixeu.
# encaixe
## Català

   * Pronúncia: occidental /eŋˈkaj.ʃe/

### Verb

encaixe
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de encaixar.
    Forma valenciana: [jo] encaixo, encaixe, encaix o encaixi.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb encaixar.
    [Que jo] encaixi o encaixe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb encaixar.
    [Que ell/ella/vostè] encaixi o encaixe.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb encaixar.
    Encaixi o encaixe [ell/ella/vostè].
# encaixeguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /eŋ.kaj.ʃeˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

encaixeguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] encaixessin, encaixessen, encaixassin, encaixassen o encaixaren.
# encaixeguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /eŋ.kaj.ʃeˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

encaixeguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] encaixessis, encaixesses, encaixassis, encaixasses o encaixares.
# encaixegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /eŋ.kaj.ʃeˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

encaixegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] encaixés, encaixàs o encaixara.
# encaixeguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /eŋ.kaj.ʃeˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

encaixeguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] encaixés, encaixàs o encaixara.
# encaixeguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /eŋ.kaj.ʃeˈɣe.sow/

### Verb

encaixeguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encaixar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] encaixéssiu, encaixésseu, encaixàsseu, encaixàssiu o encaixàreu.
# endurir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ən.duˈɾi/ Occidental: nord-occidental /en.duˈɾi/ valencià /en.duˈɾiɾ/, /en.duˈɾi/ Informal: nord-occidental /an.duˈɾi/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix en- i dur.

### Verb

endurir trans., pron. ‎(pronominal endurir-se)
* Fer tornar dur.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: endureixo, endureix, endurim

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·rir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# endurem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.duˈɾɛm/ balear /ən.duˈɾəm/, /ən.duˈɾɛm/ Occidental: /en.duˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

endurem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de endur-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·rem (3)
# endurien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.duˈɾi.ən/, occidental /en.duˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

endurien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de endur-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·ri·en (4)
# enduriment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.du.ɾiˈmen/, balear /ən.du.ɾiˈment/ Occidental: nord-occidental /en.du.ɾiˈmen/, valencià /en.du.ɾiˈment/
   * Rimes: -ent

### Nom

enduriment m. ‎(plural enduriments)
* Procés que experimenta el ciment en adormir-se i en el qual adquireix resistència mecànica. Aquest procés s'utilitza en la majoria de les obres de construcció.

#### Traduccions

* Castellà: endurecimiento $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·ri·ment (4)

### Vegeu també

* ↑ enduriment. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 23 abril 2013].
# endureu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.duˈɾɛw/ balear /ən.duˈɾəw/, /ən.duˈɾɛw/ Occidental: /en.duˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

endureu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de endur-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·reu (3)
# enduries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.duˈɾi.əs/, occidental /en.duˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

enduries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de endur-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·ri·es (4)
* Anagrama: reunides
# enduria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.duˈɾi.ə/, occidental /en.duˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enduria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de endur-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de endur-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·du·ri·a (4)
* Heterograma de 7 lletres (adeinru)
* Anagrames: dinareu, dinàreu, duraien, eduiran, enardiu, renadiu, reunida
# endurir-se
## Català
### Verb

endurir-se
* Forma pronominal de endurir.
# encalostreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.ɫusˈtɾɛw/ balear /əŋ.kə.ɫosˈtɾəw/, /əŋ.kə.ɫusˈtɾɛw/ Occidental: /eŋ.ka.ɫosˈtɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

encalostreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de encalostrar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb encalostrar-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb encalostrar-se.

#### Variants

* [1] encalostrau
* [3] encalostrau

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·los·treu (4)
# encalostris
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈɫɔs.tɾis/, occidental /eŋ.kaˈɫɔs.tɾis/

### Verb

encalostris
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb encalostrar-se.

#### Variants

* encalostres

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·los·tris (4)
# encalostressin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.ɫusˈtɾe.sin/ balear /əŋ.kə.ɫosˈtɾe.sin/, /əŋ.kə.ɫusˈtɾe.sin/ Occidental: /eŋ.ka.ɫosˈtɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

encalostressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb encalostrar-se.

#### Variants

* encalostressen, encalostrassin, encalostrassen, encalostraren

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·los·tres·sin (5)
# encalostressis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.ɫusˈtɾe.sis/ balear /əŋ.kə.ɫosˈtɾe.sis/, /əŋ.kə.ɫusˈtɾe.sis/ Occidental: /eŋ.ka.ɫosˈtɾe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

encalostressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb encalostrar-se.

#### Variants

* encalostresses, encalostrassis, encalostrasses, encalostrares

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·los·tres·sis (5)
# encalostro
## Català

   * Pronúncia: central /əŋ.kəˈɫɔs.tɾu/, occidental /eŋ.kaˈɫɔs.tɾo/

### Verb

encalostro
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de encalostrar-se.

#### Variants

* encalostre, encalostri, encalostr

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·los·tro (4)
# encalostrin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kəˈɫɔs.tɾin/, occidental /eŋ.kaˈɫɔs.tɾin/

### Verb

encalostrin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb encalostrar-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb encalostrar-se.

#### Variants

* [1] encalostren
* [2] encalostren

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·los·trin (4)
# encalostràrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.ɫusˈtɾa.ɾəm/ balear /əŋ.kə.ɫosˈtɾa.ɾəm/, /əŋ.kə.ɫusˈtɾa.ɾəm/ Occidental: /eŋ.ka.ɫosˈtɾa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

encalostràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de encalostrar-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb encalostrar-se.

#### Variants

* [2] encalostréssim, encalostréssem, encalostràssim, encalostràssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·los·trà·rem (5)
# encalostràreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kə.ɫusˈtɾa.ɾəw/ balear /əŋ.kə.ɫosˈtɾa.ɾəw/, /əŋ.kə.ɫusˈtɾa.ɾəw/ Occidental: /eŋ.ka.ɫosˈtɾa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

encalostràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de encalostrar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb encalostrar-se.

#### Variants

* [2] encalostréssiu, encalostrésseu, encalostràssiu, encalostràsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ca·los·trà·reu (5)
# encarcerara
## Català
### Verb

encarcerara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb encarcerar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb encarcerar.

## Català antic
### Verb

encarcerara
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de encarcerar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de encarcerar
# encarcerar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əŋ.kər.səˈɾa/ Occidental: nord-occidental /eŋ.kar.seˈɾa/ valencià /eŋ.kaɾ.seˈɾaɾ/, /eŋ.kaɾ.seˈɾa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: encarcerà
   * Etimologia: Del prefix en- i càrcer, segle XIV.

### Verb

encarcerar trans.
* (antic, literari) empresonar

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: encarcero, encarcera, encarcerem Vocal rizotònica: /e/

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·car·ce·rar (4)
* Anagrama: recercaran

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB

## Català antic

   * Etimologia: De càrcer.

### Verb

encarcerar
* empresonar
* endrapar (menjar)

#### Conjugació
### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo
# encarceracion
## Occità

   * Pronúncia: /en.kaɾ.se.ɾaˈsju/

### Nom

encarceracion f. ‎(plural encarceracions)
* empresonament
# encarceram
## Català antic
### Verb

encarceram
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present d'indicatiu de encarcerar
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de encarcerar
# encarcera
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kərˈse.ɾə/, occidental /eŋ.kaɾˈse.ɾa/
   * Rimes: -eɾa

### Verb

encarcera
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de encarcerar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb encarcerar.

## Català antic
### Verb

encarcera
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del present d'indicatiu de encarcerar
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de encarcerar
# encarceracions
## Occità

   * Pronúncia: /en.kaɾ.se.ɾaˈsjus/

### Nom

encarceracions f. pl.
* forma plural de encarceracion
# encarceraran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.kər.sə.ɾəˈɾan/, occidental /eŋ.kaɾ.se.ɾaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

encarceraran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de encarcerar.

## Català antic
### Verb

encarceraran
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del futur de encarcerar
# empalo
## Castellà

   * Pronúncia: /emˈpa.lo/
   * Rimes: -alo

### Verb

empalo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb empalar
# empal·lia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pəɫˈɫi.ə/, /əm.pəˈɫi.ə/ balear /əm.pəɫˈɫi.ə/ Occidental: /em.paɫˈɫi.a/, /em.paˈɫi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

empal·lia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de empal·liar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb empal·liar.
# empal·liam
## Català
### Verb

empal·liam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de empal·liar.
# empalmo
## Castellà

   * Pronúncia: /emˈpal.mo/
   * Rimes: -almo

### Verb

empalmo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb empalmar
# empalmé
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /em.palˈme/
       Americà: alt /em.p(a)lˈme/, baix /em.palˈme/
   * Rimes: -e

### Verb

empalmé
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb empalmar
# empal·liada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pəɫ.ɫiˈa.ðə/, /əm.pə.ɫiˈa.ðə/ balear /əm.pəɫ.ɫiˈa.ðə/ Occidental: /em.paɫ.ɫiˈa.ða/, /em.pa.ɫiˈa.ða/
   * Rimes: -ada
   * Etimologia: De empal·liar, segle XVI.

### Nom

empal·liada f. ‎(plural empal·liades)
* Conjunt d’ornaments amb teles, domassos, tapissos d’un edifici, d’un element exterior.

#### Traduccions

* Castellà: colgadura $^{(es)}$ f.

### Verb

empal·liada
* Participi femení singular del verb empal·liar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pal·li·a·da (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# empal·liar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.pəɫ.ɫiˈa/, /əm.pə.ɫiˈa/ balear /əm.pəɫ.ɫiˈa/ Occidental: nord-occidental /em.paɫ.ɫiˈa/, /em.pa.ɫiˈa/ valencià /em.paɫ.ɫiˈaɾ/, /em.pa.ɫiˈa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: empal·lià
   * Etimologia: Del prefix em- i pal·li, segle XIV.

### Verb

empal·liar trans.
* Guarnir un edifici, un element exterior, amb un conjunt d’ornaments de teles, domassos, tapissos.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: empal·lio, empal·lia, empal·liem

#### Derivats

* empal·liada

#### Relacionats

* endomassar

#### Antònims

* desempal·liar

#### Traduccions

* Castellà: cubrir com colgaduras $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pal·li·ar (4)
* Anagrames: pallaríem, pal·liarem, pal·liàrem

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# enfugí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱ.fuˈʒi/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fuˈʒi/, valencià /eɱ.fuˈd͡ʒi/
   * Rimes: -i

### Verb

enfugí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de enfugir-se.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de enfugir-se.

### Miscel·lània

* Anagrames: enfuig, fengui, fenguí, fugien
# enfugíssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱ.fuˈʒi.səm/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fuˈʒi.sem/, valencià /eɱ.fuˈd͡ʒi.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

enfugíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfugir-se.

#### Variants

* enfugíssim, enfugírem

### Miscel·lània

* Anagrama: fenguéssim
# enfugís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱ.fuˈʒis/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fuˈʒis/, valencià /eɱ.fuˈd͡ʒis/
   * Rimes: -is

### Verb

enfugís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfugir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfugir-se.

#### Variants

* [1] enfugira
* [2] enfugira

### Miscel·lània

* Anagrama: fenguis
# enfugíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱ.fuˈʒi.siw/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fuˈʒi.siw/, valencià /eɱ.fuˈd͡ʒi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

enfugíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfugir-se.

#### Variants

* enfugísseu, enfugíreu
# enfugírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱ.fuˈʒi.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fuˈʒi.ɾem/, valencià /eɱ.fuˈd͡ʒi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

enfugírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de enfugir-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfugir-se.

#### Variants

* [2] enfugíssim, enfugíssem
# enfugísseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱ.fuˈʒi.səw/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fuˈʒi.sew/, valencià /eɱ.fuˈd͡ʒi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

enfugísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfugir-se.

#### Variants

* enfugíssiu, enfugíreu

### Miscel·lània

* Anagrama: fenguéssiu
# enfugíeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱ.fuˈʒi.əw/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fuˈʒi.ew/, valencià /eɱ.fuˈd͡ʒi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

enfugíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enfugir-se.
# enfugíreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱ.fuˈʒi.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fuˈʒi.ɾew/, valencià /eɱ.fuˈd͡ʒi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

enfugíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de enfugir-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfugir-se.

#### Variants

* [2] enfugíssiu, enfugísseu
# enfugíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /əɱ.fuˈʒi.sim/ Occidental: nord-occidental /eɱ.fuˈʒi.sim/, valencià /eɱ.fuˈd͡ʒi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

enfugíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfugir-se.

#### Variants

* enfugíssem, enfugírem
# enfonsarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fun.zəˈɾi.ən/ balear /əɱ.fon.zəˈɾi.ən/, /əɱ.fun.zəˈɾi.ən/ Occidental: /eɱ.fon.zaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

enfonsarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de enfonsar.

#### Variants

* enfonsariven

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sa·ri·en (5)
# enfonsareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fun.zəˈɾɛw/ balear /əɱ.fon.zəˈɾəw/, /əɱ.fun.zəˈɾɛw/ Occidental: /eɱ.fon.zaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enfonsareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de enfonsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sa·reu (4)
# enfonsaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fun.zəˈɾi.ə/ balear /əɱ.fon.zəˈɾi.ə/, /əɱ.fun.zəˈɾi.ə/ Occidental: /eɱ.fon.zaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enfonsaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de enfonsar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enfonsar.

#### Variants

* [1] enfonsariva
* [2] enfonsariva

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sa·ri·a (5)
# enfonsaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fun.zəˈɾi.əs/ balear /əɱ.fon.zəˈɾi.əs/, /əɱ.fun.zəˈɾi.əs/ Occidental: /eɱ.fon.zaˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

enfonsaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de enfonsar.

#### Variants

* enfonsarives

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sa·ri·es (5)
* Anagrama: esfonsarien
# enfonsariven
## Català
### Verb

enfonsariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de enfonsar.

#### Variants

* enfonsarien

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sa·ri·ven (5)
# enfonsaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fun.zəˈɾan/ balear /əɱ.fon.zəˈɾan/, /əɱ.fun.zəˈɾan/ Occidental: /eɱ.fon.zaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

enfonsaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de enfonsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sa·ran (4)
# enfonsarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fun.zəˈɾɛm/ balear /əɱ.fon.zəˈɾəm/, /əɱ.fun.zəˈɾɛm/ Occidental: /eɱ.fon.zaˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enfonsarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de enfonsar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sa·rem (4)
# enfonsaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.funˈza.ɾən/ balear /əɱ.fonˈza.ɾən/, /əɱ.funˈza.ɾən/ Occidental: /eɱ.fonˈza.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

enfonsaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de enfonsar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfonsar.

#### Variants

* [2] enfonseguessen, enfonsessin, enfonsessen, enfonsassin, enfonsassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sa·ren (4)
# enfonsares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.funˈza.ɾəs/ balear /əɱ.fonˈza.ɾəs/, /əɱ.funˈza.ɾəs/ Occidental: /eɱ.fonˈza.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

enfonsares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de enfonsar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfonsar.

#### Variants

* [2] enfonseguesses, enfonsessis, enfonsesses, enfonsassis, enfonsasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sa·res (4)
* Anagrames: enfonsar-se, esfonsaren, ofrenassen
# enfonsariva
## Català
### Verb

enfonsariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de enfonsar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enfonsar.

#### Variants

* [1] enfonsaria
* [2] enfonsaria

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·fon·sa·ri·va (5)
# empegueïa
## Català
### Verb

empegueïa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de empegueir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de empegueir-se.
# empegueíreu
## Català
### Verb

empegueíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de empegueir-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb empegueir-se.
# empegueíssem
## Català
### Verb

empegueíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb empegueir-se.
# empegueísseu
## Català
### Verb

empegueísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb empegueir-se.
# empegueíssim
## Català
### Verb

empegueíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb empegueir-se.
# empegueíssiu
## Català
### Verb

empegueíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb empegueir-se.
# empegueírem
## Català
### Verb

empegueírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de empegueir-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb empegueir-se.
# empegueís
## Català
### Verb

empegueís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb empegueir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb empegueir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: em·pe·gue·ís (4)
* Anagrama: espieguem
# enganàssim
## Català
### Verb

enganàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ga·nàs·sim (4)
* Anagrama: manegassin
# enganàssiu
## Català
### Verb

enganàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganar.
# enganàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡəˈna.βəm/, balear /əŋ.ɡəˈna.vəm/ Occidental: nord-occidental /eŋ.ɡaˈna.βem/ valencià /eŋ.ɡaˈna.vem/, /eŋ.ɡaˈna.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

enganàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enganar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ga·nà·vem (4)
* Anagrama: manegaven

## Català antic
### Verb

enganàvem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enganar
# enganéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡəˈne.səm/, occidental /eŋ.ɡaˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

enganéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ga·nés·sem (4)
* Anagrama: manegessen
# enganésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡəˈne.səw/, occidental /eŋ.ɡaˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

enganésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganar.
# enganàvets
## Català antic
### Verb

enganàvets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enganar
# engané
## Català antic
### Verb

engané
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de enganar
# enganés
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡəˈnes/, occidental /eŋ.ɡaˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

enganés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ga·nés (3)
* Anagrama: ensagen