OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# homosexuală
## Romanès
### Nom

homosexuală f. ‎(plural homosexuale)
* forma femenina de homosexual

#### Declinació

| | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| | Indefinit | Indefinit | Definit | Indefinit | Indefinit | Definit |
| Nominatiu-acusatiu | (o) | homosexuală | homosexuala | (niște) | homosexuale | homosexualele |
| Genitiu-datiu | (unei) | homosexuale | homosexualei | (unor) | homosexuale | homosexualelor |
| Vocatiu | | homosexuală, homosexualo | homosexuală, homosexualo | | homosexualelor | homosexualelor |
# homs
## Català antic
### Nom

homs
* forma plural de hom
# homéostase
## Francès
### Nom

homéostase f. ‎(plural homéostases)
* homeòstasi

### Vegeu també

* homéostase. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# homínido
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \oˈmi.ni.ðo\
       Americà: alt /oˈmi.ni.do/, baix \oˈmi.ni.ðo\
   * Rimes: -inido

### Nom

homínido m. ‎(plural homínidos)
* (antropologia) homínid

### Miscel·lània

* Síl·labes: ho·mí·ni·do (4)

### Vegeu també

* homínido. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# homèricament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /uˌmɛ.ɾi.kəˈmen/ balear /oˌmɛ.ɾi.kəˈment/, /uˌmɛ.ɾi.kəˈmen/ Occidental: nord-occidental /oˌmɛ.ɾi.kaˈmen/ valencià /oˌmɛ.ɾi.kaˈment/, /oˌmɛ.ɾi.kaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De homèrica i el sufix -ment.

### Adverbi

homèricament
* D’una manera homèrica.

#### Traduccions

* Anglès: Homerically $^{(en)}$
* Francès: homériquement $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ho·mè·ri·ca·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# homéostases
## Francès
### Nom

homéostases f. pl.
* forma plural de homéostase
# homérique
## Francès

   * Pronúncia: /ɔ.meˈʁik/

### Adjectiu

homérique inv. ‎(plural homériques)
* homèric -a
# homòfon
## Català

   * Pronúncia: oriental /uˈmɔ.fun/, occidental /oˈmɔ.fon/
   * Rimes: -ɔfon
   * Etimologia: Del prefix homo- ‎(«igual») i el sufix -fon ‎(«so»), amb l'accent dislocat (homofon)..

### Adjectiu

homòfon m. ‎(femení homòfona, plural masculí homòfons, plural femení homòfones)
* D'igual pronúncia però diferent escriptura; que posseeix homofonia.
    Exemples de paraules homòfones: ball i vall, bola i vola, etc.

#### Hiperònims

* homònim

#### Traduccions

* Anglès: homophone $^{(en)}$
* Castellà: homófono $^{(es)}$ m.
* Francès: homophone $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ho·mò·fon (3)

### Referències

* ↑ Moll, Juli, «Exigència en la correcció dels cultismes», Cercle Vallcorba.

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# homériques
## Francès

   * Pronúncia: /ɔ.meˈʁik/

### Adjectiu

homériques inv. pl.
* forma plural de homérique
# homínidos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \oˈmi.ni.ðos\, meridional \oˈmi.ni.ðoh\
       Americà: alt /oˈmi.ni.d(o)s/, baix \oˈmi.ni.ðoh\, austral \oˈmi.ni.ðos\
   * Rimes: -inidos

### Nom

homínidos m. pl.
* forma plural de homínido
# incidiguéreu
## Català
### Verb

incidiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de incidir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.

### Miscel·lània

* Anagrama: reincidigueu
# incidiguéveu
## Català
### Verb

incidiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de incidir.
# incidir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.siˈði/ Occidental: nord-occidental /in.siˈði/ valencià /in.siˈðiɾ/, /in.siˈði/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Homòfon: incidí
   * Etimologia: Del llatí incidere, segle XVI.

### Verb

incidir intr.
* (antic) Incórrer en una falta.
* Topar sobre una superfície.
* Repercutir una cosa en una altra.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: incideixo, incideix, incidim

#### Derivats

* reincidir

#### Sinònims

* apuntar

#### Relacionats

* coincidir
* incidència
* incident
* incidental
* incidentalment
* incidentment

#### Traduccions

* Anglès: fall $^{(en)}$, strike $^{(en)}$
* Castellà: incidir $^{(es)}$
* Francès: frapper $^{(fr)}$
* Italià: incidere $^{(it)}$
* Llatí: incidere $^{(la)}$
* Anglès: influence $^{(en)}$
* Castellà: incidir $^{(es)}$
* Francès: influer $^{(fr)}$
* Italià: incidere $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: incidir

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θiˈðiɾ\, meridional \iŋ.θiˈðiɾ\
       Americà: alt /in.s(i)ˈdiɾ/, baix \iŋ.siˈðiɾ\, austral \in.siˈðiɾ\
   * Rimes: -iɾ
   * Etimologia: Del llatí incidere.

### Verb

incidir intr., trans. ‎(present incido, passat incidí, futur incidiré)
* incidir
* incórrer (en una falta)

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dir (3)
# incidiguésseu
## Català
### Verb

incidiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
# incidiguéssem
## Català
### Verb

incidiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
# incidiguérem
## Català
### Verb

incidiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de incidir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.

### Miscel·lània

* Anagrama: reincidiguem
# incidigués
## Català
### Verb

incidigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb incidir.
# imposantment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.puˌzamˈmen/ balear /im.poˌzamˈment/, /im.puˌzamˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.poˌzamˈmen/ valencià /im.poˌzamˈment/, /im.poˌzamˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De imposant i el sufix -ment.

### Adverbi

imposantment
* D’una manera imposant.

#### Sinònims

* imponentment

#### Traduccions

* Anglès: imposingly $^{(en)}$
* Italià: imponentemente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sant·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imposares
## Català
### Verb

imposares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de imposar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sa·res (4)
* Anagrames: mariposes, operàssim, paròsmies, reimposàs
# imposara
## Català
### Verb

imposara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sa·ra (4)
* Anagrames: mariposa, paròsmia, sarampió
# imposaren
## Català
### Verb

imposaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de imposar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sa·ren (4)
* Heterograma de 9 lletres (aeimnoprs)
* Anagrames: parònimes, piròmanes, rampoines
# imposaies
## Català
### Verb

imposaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de imposar.
# imposam
## Català
### Verb

imposam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de imposar.
# imposant
## Català
### Verb

imposant
* Gerundi del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sant (3)
* Heterograma de 8 lletres (aimnopst)
* Anagrames: aptònims, tamponis
# imposar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.puˈza/ balear /im.poˈza/, /im.puˈza/ Occidental: nord-occidental /im.poˈza/ valencià /im.poˈzaɾ/, /im.poˈza/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: imposà
   * Etimologia: Del llatí imponere.

### Verb

imposar trans.
* Carregar, posar alguna cosa damunt d'una altra.
* Posar alguna obligació, gravamen, pena, etc.
* Instruir a algú en alguna matèria.
* Infondre respecte, por.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: imposo, imposa, imposem Vocal rizotònica: /ɔ/

#### Sinònims

* coaccionar, forçar, obligar.
* impondre (valencià i alguerès)

#### Derivats

* desimposar
* imposable
* imposant
** imposantment
* reimposar

#### Traduccions

* Alemany: auflegen $^{(de)}$
* Anglès: lay $^{(en)}$
* Castellà: imponer $^{(es)}$
* Francès: imposer $^{(fr)}$
* Italià: imporre $^{(it)}$
* Llatí: imponere $^{(la)}$
* Alemany: auferlegen $^{(de)}$
* Anglès: impose $^{(en)}$
* Armeni: պարտադրել $^{(hy)}$ ‎(partadrel)
* Castellà: imponer $^{(es)}$
* Esperanto: imponi $^{(eo)}$
* Finès: määrätä $^{(fi)}$
* Francès: imposer $^{(fr)}$
* Grec antic: ἐπιτίθημι $^{(grc)}$ ‎(epitíthēmi)
* Hongarès: kiszab $^{(hu)}$
* Italià: imporre $^{(it)}$
* Japonès: 強要する $^{(ja)}$
* Llatí: impono $^{(la)}$
* Neerlandès: opleggen $^{(nl)}$
* Occità: impausar $^{(oc)}$
* Portuguès: impor $^{(pt)}$
* Romanès: impune $^{(ro)}$
* Rus: облага́ть $^{(ru)}$ ‎(oblagat)
* Xinès: 强加 $^{(zh)}$ ‎(qiángjiā)
* Alemany: unterrichten $^{(de)}$
* Castellà: imponer $^{(es)}$
* Francès: instruire $^{(fr)}$, informer $^{(fr)}$, endoctriner $^{(fr)}$
* Italià: insegnare $^{(it)}$
* Llatí: instituere $^{(la)}$, educere $^{(la)}$
* Castellà: imponer $^{(es)}$
* Francès: imposer $^{(fr)}$
* Italià: inspirar $^{(it)}$ respeto, temore
* Llatí: metum incutere $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sar (3)
* Heterograma de 7 lletres (aimoprs)
* Anagrama: aprimos

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: imposar
# imposaran
## Català
### Verb

imposaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de imposar.
# imprequegueu
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɾe.keˈɣew/
   * Rimes: -ew

### Verb

imprequegueu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que vosaltres/vós] imprequeu.
# imprequen
## Català

   * Pronúncia: oriental /imˈpɾe.kən/, occidental /imˈpɾe.ken/
   * Rimes: -eken

### Verb

imprequen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de imprecar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb imprecar.
    [Que ells/elles/vostès] imprequin o imprequen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb imprecar.
    Imprequin o imprequen [ells/elles/vostès].
# imprequeguem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɾe.keˈɣem/
   * Rimes: -em

### Verb

imprequeguem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que nosaltres] imprequem.
# imprequeguessa
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɾe.keˈɣe.sa/
   * Rimes: -esa

### Verb

imprequeguessa
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [jo] imprequés, imprecàs o imprecara.
# imprequeguesses
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɾe.keˈɣe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

imprequeguesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [tu] imprequessis, imprequesses, imprecassis, imprecasses o imprecares.
# imprequegués
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɾe.keˈɣes/
   * Rimes: -es

### Verb

imprequegués
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ell/ella/vostè] imprequés, imprecàs o imprecara.
# imprequeguéssou
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɾe.keˈɣe.sow/

### Verb

imprequeguéssou
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [vosaltres/vós] imprequéssiu, imprequésseu, imprecàsseu, imprecàssiu o imprecàreu.
# imprequeguessen
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɾe.keˈɣe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

imprequeguessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [ells/elles/vostès] imprequessin, imprequessen, imprecassin, imprecassen o imprecaren.
# imprequeguéssom
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɾe.keˈɣe.som/

### Verb

imprequeguéssom
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imprecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars per [nosaltres] imprequéssim, imprequéssem, imprecàssem, imprecàssim o imprecàrem.
# impel·lissin
## Català
### Verb

impel·lissin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impel·lir.

### Miscel·lània

* Anagrama: llimpiessin
# impel·lissen
## Català
### Verb

impel·lissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impel·lir.

### Miscel·lània

* Anagrama: llimpiessen
# impel·lissis
## Català
### Verb

impel·lissis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impel·lir.

### Miscel·lània

* Anagrama: llimpiessis
# impel·liu
## Català
### Verb

impel·liu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de impel·lir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb impel·lir.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb impel·lir.

### Miscel·lània

* Anagrama: llimpieu
# impel·lixen
## Català
### Verb

impel·lixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de impel·lir.
# impel·lisques
## Català
### Verb

impel·lisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb impel·lir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pel·lis·ques (4)
* Anagrama: impel·lesquis
# impel·lix
## Català
### Verb

impel·lix
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de impel·lir.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb impel·lir.
# impel·lisses
## Català
### Verb

impel·lisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impel·lir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pel·lis·ses (4)
* Anagrames: espellíssim, llimpiesses
# incidentes
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θiˈðen.tes\, meridional \iŋ.θiˈðeŋ.teh\
       Americà: alt /in.siˈden.t(e)s/, baix \iŋ.siˈðeŋ.teh\, austral \in.siˈðen.tes\
   * Rimes: -entes

### Adjectiu

incidentes inv. pl.
* forma plural de incidente: incidents

### Nom

incidentes m. pl.
* forma plural de incidente: incidents
# incidentemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \in.θiˌðen.teˈmen.te\, meridional \iŋ.θiˌðeŋ.teˈmen.te\
       Americà: alt /in.siˌden.teˈmen.t(e)/, baix \iŋ.siˌðeŋ.teˈmen.te\, austral \in.siˌðen.teˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De incidente i el sufix -mente.

### Adverbi

incidentemente
* incidentment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·den·te·men·te (6)

## Italià

   * Pronúncia: /in.t͡ʃiˌdɛn.teˈmen.te/
   * Etimologia: De incidente i el sufix -mente.

### Adverbi

incidentemente
* incidentment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·den·te·mén·te (6)
# incidenti
## Italià

   * Pronúncia: /in.t͡ʃiˈdɛn.ti/

### Adjectiu

incidenti inv. pl.
* forma plural de incidente

### Nom

incidenti m. pl.
* forma plural de incidente
# incidesca
## Català
### Verb

incidesca
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incidir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incidir.
# incidesquen
## Català
### Verb

incidesquen
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb incidir.
# incidesques
## Català
### Verb

incidesques
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb incidir.
# incidentment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.siˌðemˈmen/ balear /in.siˌðemˈment/, /in.siˌðemˈmen/ Occidental: nord-occidental /in.siˌðemˈmen/ valencià /in.siˌðemˈment/, /in.siˌðemˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De incident i el sufix -ment.

### Adverbi

incidentment
* incidentalment

#### Traduccions

* Castellà: incidentemente $^{(es)}$
* Francès: incidemment $^{(fr)}$
* Italià: incidentemente $^{(it)}$
* Llatí: incidenter $^{(la)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·dent·ment (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# incidere
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkɪ.dɛ.rɛ/, /ɪŋˈkiː.dɛ.rɛ/

### Verb

incidere
* infinitiu del present actiu de incidō

### Verb

incīdere
* infinitiu del present actiu de incīdō
# incidesc
## Català
### Verb

incidesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incidir.
# iambes
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈjam.bəs/, occidental /ˈjam.bes/
   * Rimes: -ambes

### Nom

iambes m. pl.
* Forma plural de iambe.

### Miscel·lània

* Síl·labes: iam·bes (2)
* Heterograma de 6 lletres (abeims)
* Anagrames: abisme, sabiem, sabíem
# iambic
## Anglès
### Adjectiu

iambic ‎(comparatiu more iambic, superlatiu most iambic)
* iàmbic
# iaia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈja.jə/, occidental /ˈja.ja/
   * Rimes: -aja
   * Etimologia: Variant de àvia.

### Nom

iaia f. ‎(plural iaies)
* (infantil) àvia
* (col·loquial) vella

### Miscel·lània

* Síl·labes: ia·ia (2)
* Isograma de 2 lletres × 2 (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC
# iaio
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ˈja.ju/ balear /ˈja.jo/, /ˈja.ju/ Occidental: /ˈja.jo/
   * Rimes: -ajo
   * Etimologia: Forma masculina de iaia, de la pronúncia infantil de àvia.

### Nom

iaio m. ‎(plural iaios, femení iaia)
* (infantil) avi
* (col·loquial) Persona gran.

#### Variants

* iai, jai, jaio

#### Descendents

* Aragonès: yayo
* Castellà: yayo
* Sard?: giagiu

#### Traduccions

* Anglès: grandpa $^{(en)}$
* Castellà: yayo $^{(es)}$
* Francès: pépé $^{(fr)}$, papy $^{(fr)}$
* Italià: nonno $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ia·io (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DECat, Optimot
# iam
## Llatí

   * Pronúncia: /jam/
   * Etimologia: Del protoindoeuropeu yē.

### Adverbi

iam
* A l'instant, ara mateix, ja
    Ex.:eloquar jam. (traducció:«Vaig a parlar ara»)
    Ex.: jam jamque (traducció:«I en aquest mateix instant»)
* Des d'ara en endavant, d'una vegada per sempre
    Ex.: jam desine, (traducció:«Acaba ja d'una vegada»)

#### Variants

* jam

#### Derivats

* etiam
* iamdudum
* non iam
* iam pridem
* quia
* quoniam
# iambique
## Francès
### Adjectiu

iambique inv. ‎(plural iambiques)
* iàmbic
# iambe
## Català
### Nom

iambe m. ‎(plural iambes)
* Tipus de mètrica de la poesia arcaica grega. Peu compost de dues síl·labes, la primera breu i la segona llarga.

#### Traduccions

* Anglès: iamb $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: iam·be (2)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# imposàieu
## Català
### Verb

imposàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de imposar.
# imposàrem
## Català
### Verb

imposàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de imposar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Anagrama: reimposam
# imposàreu
## Català
### Verb

imposàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de imposar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Anagrama: reimposau
# imposàssem
## Català
### Verb

imposàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·po·sàs·sem (4)
* Anagrama: empomassis
# imposàsseu
## Català
### Verb

imposàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# imposàssim
## Català
### Verb

imposàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# imposàs
## Català
### Verb

imposàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.

### Miscel·lània

* Anagrama: poàssim
# imposàssiu
## Català
### Verb

imposàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb imposar.
# impluvium
## Anglès
### Nom

impluvium ‎(plural impluviums o impluvia)
* (arquitectura) impluvi

### Vegeu també

* impluvium. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# impluvio
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \imˈplu.βjo\
       Americà: alt /imˈplu.bjo/, baix \imˈplu.βjo\
   * Rimes: -ubjo

### Nom

impluvio m. ‎(plural impluvios)
* (arquitectura) impluvi

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·plu·vio (3)

### Vegeu també

* impluvio. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# impluvios
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \imˈplu.βjos\, meridional \imˈplu.βjoh\
       Americà: alt /imˈplu.b(jo)s/, baix \imˈplu.βjoh\, austral \imˈplu.βjos\
   * Rimes: -ubjos

### Nom

impluvios m. pl.
* forma plural de impluvio
# implying
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪmˈplaɪŋ/

### Verb

implying
* gerundi de imply: implicant.
# imploréssiu
## Català
### Verb

imploréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb implorar.
# impluviums
## Anglès
### Nom

impluviums
* forma plural de impluvium
# imploréssim
## Català
### Verb

imploréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb implorar.
# implorí
## Català
### Verb

implorí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de implorar.
# impluvia
## Anglès
### Nom

impluvia
* forma plural de impluvium
# imply
## Anglès

   * Pronúncia: /ɪmˈplaɪ/ àudio (EUA)
   * Etimologia: Del llatí implicare a través de l'antic francès emplier.

### Verb

imply ‎(3a persona singular present implies, gerundi implying, passat i participi implied)
* implicar, significar
# incoherentemente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iŋ.ko.eˌɾen.teˈmen.te\, meridional \iŋ.ko.eˌɾeŋ.teˈmen.te\
       Americà: alt \iŋ.ko.eˌɾen.teˈmen.t(e)\, baix \iŋ.ko.eˌɾeŋ.teˈmen.te\, austral \iŋ.ko.eˌɾen.teˈmen.te\
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De incoherente i el sufix -mente.

### Adverbi

incoherentemente
* incoherentment

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·he·ren·te·men·te (7)
# incoherentment
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.ku.əˌɾemˈmen/ balear /iŋ.ko.əˌɾemˈment/, /iŋ.ku.əˌɾemˈmen/ Occidental: nord-occidental /iŋ.ko.eˌɾemˈmen/ valencià /iŋ.ko.eˌɾemˈment/, /iŋ.ko.eˌɾemˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De incoherent i el sufix -ment.

### Adverbi

incoherentment
* D’una manera incoherent.

#### Antònims

* coherentment

#### Traduccions

* Anglès: incoherently $^{(en)}$
* Castellà: incoherentemente $^{(es)}$
* Francès: incohéremment $^{(fr)}$
* Italià: incoerentemente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·he·rent·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# incognitamente
## Italià

   * Pronúncia: /iŋˌkɔɲ.ɲi.taˈmen.te/
   * Etimologia: De incognito i el sufix -mente.

### Adverbi

incognitamente
* incògnitament

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·co·gni·ta·mén·te (6)