OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# artillería
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /aɾ.ti.ʎeˈɾi.a/, meridional /aɾ.ti.ʝeˈɾi.a/
       Americà: alt /aɾ.t(i).ʝeˈɾi.a/, baix /aɾ.ti.ʝeˈɾi.a/, austral \aɾ.ti.ʒeˈɾi.a\
   * Rimes: -ia

### Nom

artillería f. ‎(plural artillerías)
* artilleria

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ti·lle·rí·a (5)
# artillessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈʎe.sis/, occidental /aɾ.tiˈʎe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

artillessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb artillar.
# artillessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /ər.tiˈʎe.sən/, occidental /aɾ.tiˈʎe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

artillessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb artillar.
# artilli
## Català

   * Pronúncia: oriental /ərˈti.ʎi/, occidental /aɾˈti.ʎi/
   * Rimes: -iʎi

### Verb

artilli
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de artillar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb artillar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb artillar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb artillar.
# arrufassen
## Català
### Verb

arrufassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arrufar.
# arrufaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.fəˈɾi.əs/, occidental /a.ru.faˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

arrufaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de arrufar.
# arrufarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.fəˈɾa/, occidental /a.ru.faˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arrufarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arrufar.
# arrufaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.fəˈɾi.ə/, occidental /a.ru.faˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

arrufaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de arrufar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de arrufar.
# arrufarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.fəˈɾi.ən/, occidental /a.ru.faˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

arrufarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de arrufar.
# arrufaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.fəˈɾe/, occidental /a.ru.faˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arrufaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arrufar.
# arrufaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.fəˈɾi.əw/, occidental /a.ru.faˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arrufaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arrufar.
# arrufareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ru.fəˈɾɛw/ balear /ə.ru.fəˈɾəw/, /ə.ru.fəˈɾɛw/ Occidental: /a.ru.faˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arrufareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de arrufar.
# arrufaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.fəˈɾas/, occidental /a.ru.faˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arrufaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arrufar.
# arruïnis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈi.nis/, occidental /a.ruˈi.nis/
   * Rimes: -inis

### Verb

arruïnis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Que tu] arruïnis o arruïnes; [tu] no arruïnis o arruïnes.

#### Sinònims

* arruïnos, forma col·loquial.

### Miscel·lània

* Anagrama: urinaris
# arruïnàiem
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ru.iˈna.jɛm/

### Verb

arruïnàiem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de arruïnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [nosaltres] arruïnàvem.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ar·ru·ï·nà·iem (5)
* Anagrama: marinaríeu
# arruïnin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈi.nin/, occidental /a.ruˈi.nin/
   * Rimes: -inin

### Verb

arruïnin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Que ells/elles/vostès] arruïnin o arruïnen.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb arruïnar.
    Arruïnin o arruïnen [ells/elles/vostès].
# arruïno
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈi.nu/, occidental /a.ruˈi.no/
   * Rimes: -ino

### Verb

arruïno
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arruïnar.
    [Jo] arruïno, arruïne, arruín o arruïni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Que jo] arruïno, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que jo] arruïni o arruïne.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Que ell/ella/vostè] arruïno, forma d'alguns parlars nord-occidentals per [que ell/ella/vostè] arruïni o arruïne.
# arruïnos
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /a.ruˈi.nos/

### Verb

arruïnos
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [que tu] arruïnis o arruïnes.
# arruïnessin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.iˈne.sin/, occidental /a.ru.iˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

arruïnessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Ells/elles/vostès] arruïnessin, arruïnessen, arruïnassen, arruïnassin o arruïnaren.
# arruïni
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ruˈi.ni/
   * Rimes: -ini

### Verb

arruïni
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de arruïnar.
    Forma septentrional: [jo] arruïno, arruïne, arruín o arruïni.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Que jo] arruïni o arruïne.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Que ell/ella/vostè] arruïni o arruïne.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb arruïnar.
    Arruïni o arruïne [ell/ella/vostè].

#### Sinònims

* arruín, forma antiga pel subjuntiu.
* arruïno, forma col·loquial pel subjuntiu.

### Miscel·lània

* Anagrama: urinari
# arruïnà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.iˈna/, occidental /a.ru.iˈna/
   * Rimes: -a
   * Homòfon: arruïnar

### Verb

arruïnà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de arruïnar.
    [Ell/ella/vostè] arruïnà o va arruïnar.

### Miscel·lània

* Anagrama: runaria
# arruïnessis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.iˈne.sis/, occidental /a.ru.iˈne.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

arruïnessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Tu] arruïnessis, arruïnesses, arruïnasses, arruïnassis o arruïnares.
# arruïneu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ru.iˈnɛw/, occidental /a.ru.iˈnew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

arruïneu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de arruïnar.
    [Vosaltres/vós] arruïneu o arruïnau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb arruïnar.
    [Que vosaltres/vós] arruïneu.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb arruïnar.
    Arruïneu o arruïnau [vosaltres/vós].

#### Sinònims

* arruïnegueu, forma col·loquial pel subjuntiu.

### Miscel·lània

* Anagrama: runaríeu
# assecaríveu
## Català
### Verb

assecaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de assecar.
# assecassen
## Català
### Verb

assecassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assecar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·se·cas·sen (4)
* Anagrames: acensasses, encasasses
# assecaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.kəˈɾe/, occidental /a.se.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

assecaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de assecar.
# assecasses
## Català
### Verb

assecasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assecar.
# assecassin
## Català
### Verb

assecassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assecar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·se·cas·sin (4)
* Anagrames: acensassis, encasassis
# assecarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.kəˈɾa/, occidental /a.se.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

assecarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de assecar.
# assecaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.kəˈɾi.əw/, occidental /a.se.kaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

assecaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de assecar.
# aspectuàsseu
## Català
### Verb

aspectuàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspectuar.
# aspectuéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pək.tuˈe.səm/, occidental /as.pek.tuˈe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

aspectuéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspectuar.
# aspectuàssiu
## Català
### Verb

aspectuàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspectuar.
# aspectuàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pək.tuˈa.ɾəw/, occidental /as.pek.tuˈa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

aspectuàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de aspectuar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspectuar.
# aspectuàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əs.pək.tuˈa.βəw/, balear /əs.pək.tuˈa.vəw/ Occidental: nord-occidental /as.pek.tuˈa.βew/ valencià /as.pek.tuˈa.vew/, /as.pek.tuˈa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

aspectuàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de aspectuar.
# aspectués
## Català

   * Pronúncia: oriental /əs.pək.tuˈes/, occidental /as.pek.tuˈes/
   * Rimes: -es

### Verb

aspectués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspectuar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspectuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pec·tu·és (4)
* Anagrames: captésseu, pactésseu
# aspectuàs
## Català
### Verb

aspectuàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspectuar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspectuar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·pec·tu·às (4)
* Anagrames: captàsseu, pactàsseu
# aspectuàssem
## Català
### Verb

aspectuàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspectuar.
# aspectuàssim
## Català
### Verb

aspectuàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb aspectuar.
# arterietaraino
## Basc
### Nom

arterietaraino
* terminatiu definit plural de arteria
# arteries
## Anglès
### Nom

arteries
* forma plural de artery
# arterietatik
## Basc
### Nom

arterietatik
* ablatiu definit plural de arteria
# arterietako
## Basc
### Nom

arterietako
* genitiu locatiu definit plural de arteria
# arterik
## Basc
### Nom

arterik
* partitiu indefinit de arte
# arteriis
## Llatí

   * Pronúncia: /arˈteː.rɪ.iːs/

### Nom

artēriīs
* datiu plural de artēria
* ablatiu plural de artēria
# arterietara
## Basc
### Nom

arterietara
* al·latiu definit plural de arteria
# arterietarantz
## Basc
### Nom

arterietarantz
* al·latiu direccional definit plural de arteria
# arteriez
## Basc
### Nom

arteriez
* instrumental definit plural de arteria
# arterietan
## Basc
### Nom

arterietan
* inessiu definit plural de arteria
# assentaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sən.təˈɾi.əw/, occidental /a.sen.taˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

assentaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de assentar.

## Català antic
### Verb

assentaríeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de assentar
# assentaríveu
## Català
### Verb

assentaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de assentar.
# assentaríets
## Català antic
### Verb

assentaríets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del condicional de assentar
# assentassen
## Català
### Verb

assentassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assentar.

## Català antic
### Verb

assentassen
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de assentar
# aristotèlica
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾis.tuˈtɛ.ɫi.kə/ balear /ə.ɾis.toˈtɛ.ɫi.kə/, /ə.ɾis.tuˈtɛ.ɫi.kə/ Occidental: /a.ɾis.toˈtɛ.ɫi.ka/
   * Rimes: -ɛlika

### Adjectiu

aristotèlica f. ‎(plural aristotèliques)
* Forma femenina de aristotèlic.

### Nom

aristotèlica f. ‎(plural aristotèliques)
* Forma femenina de aristotèlic.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ris·to·tè·li·ca (6)
# aristotèliques
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾis.tuˈtɛ.ɫi.kəs/ balear /ə.ɾis.toˈtɛ.ɫi.kəs/, /ə.ɾis.tuˈtɛ.ɫi.kəs/ Occidental: /a.ɾis.toˈtɛ.ɫi.kes/
   * Rimes: -ɛlikes

### Adjectiu

aristotèliques f. pl.
* Forma plural de aristotèlica.

### Nom

aristotèliques f. pl.
* Forma plural de aristotèlica.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ris·to·tè·li·ques (6)
# aristócratas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ɾisˈto.kɾa.tas/, meridional /a.ɾihˈto.kɾa.tah/
       Americà: alt /a.ɾisˈto.kɾa.t(a)s/, baix /a.ɾihˈto.kɾa.tah/, austral /a.ɾihˈto.kɾa.tas/
   * Rimes: -okɾatas

### Nom

aristócratas m. f. pl.
* forma plural de aristócrata

## Gallec
### Nom

aristócratas m. f. pl.
* forma plural de aristócrata
# aristotèlic
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾis.tuˈtɛ.ɫik/ balear /ə.ɾis.toˈtɛ.ɫik/, /ə.ɾis.tuˈtɛ.ɫik/ Occidental: /a.ɾis.toˈtɛ.ɫik/
   * Rimes: -ɛlik
   * Etimologia: Del llatí aristotelicus.

### Adjectiu

aristotèlic m. ‎(femení aristotèlica, plural masculí aristotèlics, plural femení aristotèliques)
* Relatiu o pertanyent a Aristòtil o la seva filosofia.

#### Traduccions
### Nom

aristotèlic m. ‎(plural aristotèlics, femení aristotèlica)
* Seguidor d'Aristòtil o de seva filosofia.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ris·to·tè·lic (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# aristotèlics
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɾis.tuˈtɛ.ɫiks/ balear /ə.ɾis.toˈtɛ.ɫiks/, /ə.ɾis.tuˈtɛ.ɫiks/ Occidental: /a.ɾis.toˈtɛ.ɫiks/
   * Rimes: -ɛliks

### Adjectiu

aristotèlics m. pl.
* Forma plural de aristotèlic.

### Nom

aristotèlics m. pl.
* Forma plural de aristotèlic.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ris·to·tè·lics (5)
# aristócrata
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ɾisˈto.kɾa.ta/, meridional /a.ɾihˈto.kɾa.ta/
       Americà: alt /a.ɾisˈto.k(ɾa).ta/, baix /a.ɾihˈto.kɾa.ta/
   * Rimes: -okɾata

### Nom

aristócrata m. f. ‎(plural aristócratas)
* aristòcrata

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ris·tó·cra·ta (5)

## Gallec
### Nom

aristócrata m. f. ‎(plural aristócratas)
* aristòcrata
# aristones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ɾisˈto.nes/, meridional /a.ɾihˈto.neh/
       Americà: alt /a.ɾisˈto.n(e)s/, baix /a.ɾihˈto.neh/, austral /a.ɾihˈto.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

aristones f. pl.
* forma plural de aristón
# aristón
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /a.ɾisˈton/, meridional \a.ɾihˈtoŋ\
       Americà: alt /a.(ɾi)sˈton/, baix \a.ɾihˈtoŋ\, austral /a.ɾihˈton/
   * Rimes: -on
   * Etimologia: De arista i el sufix -ón.

### Nom

aristón f. ‎(plural aristones)
* (arquitectura) aresta
* (escultura) nervi, nervadura

#### Sinònims

* arista
* nervadura, nervatura, nervio

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ris·tón (3)
* Heterograma de 7 lletres (ainorst)

### Vegeu també

* aristón. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 juliol 2014].
# aristòcrates
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɾisˈtɔ.kɾə.təs/, occidental /a.ɾisˈtɔ.kɾa.tes/

### Nom

aristòcrates m. f. pl.
* Forma plural de aristòcrata.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ris·tò·cra·tes (5)
* Anagrama: trastocaries
# assassinaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.siˈna.βən/, balear /ə.sə.siˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /a.sa.siˈna.βen/ valencià /a.sa.siˈna.ven/, /a.sa.siˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

assassinaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de assassinar.
# assassineguesses
## Català
### Verb

assassineguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb assassinar.
# assassinegueu
## Català
### Verb

assassinegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb assassinar.
# assassineguessa
## Català
### Verb

assassineguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb assassinar.
# assassinaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.siˈna.βəs/, balear /ə.sə.siˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.sa.siˈna.βes/ valencià /a.sa.siˈna.ves/, /a.sa.siˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

assassinaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de assassinar.
# assassinavi
## Català
### Verb

assassinavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de assassinar.
# assassinavo
## Català
### Verb

assassinavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de assassinar.
# assassine
## Català
### Verb

assassine
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de assassinar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb assassinar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb assassinar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb assassinar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: as·sas·si·ne (4)
* Anagrama: anisasses

## Italià

   * Pronúncia: /as.sasˈsiː.ne/

### Nom

assassine f. pl.
* forma plural de assassina
# assassineguessen
## Català
### Verb

assassineguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb assassinar.
# armonizzerò
## Italià
### Verb

armonizzerò
* primera persona singular (io) del futur de armonizzare
# armonizzereste
## Italià
### Verb

armonizzereste
* segona persona plural (voi) del condicional de armonizzare
# armonizzerà
## Italià
### Verb

armonizzerà
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del futur de armonizzare
# armonizzeremo
## Italià
### Verb

armonizzeremo
* primera persona plural (noi) del futur de armonizzare
# armonizziamo
## Italià
### Verb

armonizziamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de armonizzare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de armonizzare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de armonizzare
# armonizzi
## Italià
### Verb

armonizzi
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de armonizzare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de armonizzare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de armonizzare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de armonizzare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de armonizzare
# armonizzerei
## Italià
### Verb

armonizzerei
* primera persona singular (io) del condicional de armonizzare
# armonizzeremmo
## Italià
### Verb

armonizzeremmo
* primera persona plural (noi) del condicional de armonizzare
# armonizzeresti
## Italià
### Verb

armonizzeresti
* segona persona singular (tu) del condicional de armonizzare
# armonizzerete
## Italià
### Verb

armonizzerete
* segona persona plural (voi) del futur de armonizzare
# arramblassen
## Català
### Verb

arramblassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramblar.
# arramblarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəm.bɫəˈɾa/, occidental /a.ram.bɫaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

arramblarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de arramblar.
# arramblaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəm.bɫəˈɾas/, occidental /a.ram.bɫaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

arramblaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de arramblar.
# arramblaré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəm.bɫəˈɾe/, occidental /a.ram.bɫaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

arramblaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de arramblar.
# arramblaríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.rəm.bɫəˈɾi.əw/, occidental /a.ram.bɫaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

arramblaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de arramblar.
# arramblasses
## Català
### Verb

arramblasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb arramblar.
# associariven
## Català
### Verb

associariven
* (alguerès) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de associar.
# associaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.su.si.əˈɾi.ə/ balear /ə.so.si.əˈɾi.ə/, /ə.su.si.əˈɾi.ə/ Occidental: /a.so.si.aˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

associaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de associar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de associar.
# associaries
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.su.si.əˈɾi.əs/ balear /ə.so.si.əˈɾi.əs/, /ə.su.si.əˈɾi.əs/ Occidental: /a.so.si.aˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

associaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de associar.
# associarives
## Català
### Verb

associarives
* (alguerès) Segona persona del singular (tu) del condicional de associar.
# associariva
## Català
### Verb

associariva
* (alguerès) Primera persona del singular (jo) del condicional de associar.
* (alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de associar.
# associaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.su.si.əˈɾas/ balear /ə.so.si.əˈɾas/, /ə.su.si.əˈɾas/ Occidental: /a.so.si.aˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

associaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de associar.
# associarien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.su.si.əˈɾi.ən/ balear /ə.so.si.əˈɾi.ən/, /ə.su.si.əˈɾi.ən/ Occidental: /a.so.si.aˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

associarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de associar.
# asserenàsseu
## Català
### Verb

asserenàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb asserenar.
# asserenàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.sə.ɾəˈna.βəw/, balear /ə.sə.ɾəˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.se.ɾeˈna.βew/ valencià /a.se.ɾeˈna.vew/, /a.se.ɾeˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

asserenàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de asserenar.
# asserenàssem
## Català
### Verb

asserenàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb asserenar.
# asserenésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɾəˈne.səw/, occidental /a.se.ɾeˈne.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

asserenésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb asserenar.
# asserenàssim
## Català
### Verb

asserenàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb asserenar.
# asserenàssiu
## Català
### Verb

asserenàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb asserenar.
# asserenéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.sə.ɾəˈne.səm/, occidental /a.se.ɾeˈne.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

asserenéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb asserenar.