OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# immiscuís
## Català
### Verb

immiscuís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscuir-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* [1] immiscuïra
* [2] immiscuïra
# immiscuíssim
## Català
### Verb

immiscuíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* immiscuíssem, immiscuírem
# immiscuí
## Català
### Verb

immiscuí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de immiscuir-se.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de immiscuir-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mis·cu·í (4)
* Anagrama: immisciu
# immiscuírem
## Català
### Verb

immiscuírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de immiscuir-se.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immiscuir-se.

#### Variants

* [2] immiscuíssim, immiscuíssem
# imperfet
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pərˈfet/, occidental /im.peɾˈfet/
   * Rimes: -et
   * Etimologia: Del llatí imperfectus.

### Nom

imperfet m. ‎(plural imperfets)
* Temps verbal que indica una acció realitzada en el passat però no totalment acabada.
    El nen cantava quan el pare va arribar.
* Temps verbal que indica una acció suposada, sota una condició, i que no estarà totalment acabada.
    Per a que el nen cantés, caldria que l'animéssim.

#### Traduccions

* Anglès: imperfect $^{(en)}$
* Castellà: imperfecto $^{(es)}$
* Francès: imparfait $^{(fr)}$
* Italià: imperfetto $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·fet (3)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# imperia
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪmˈpɛ.rɪ.a/

### Nom

imperia
* nominatiu plural de imperium
* vocatiu plural de imperium
* acusatiu plural de imperium
# imperfectamente
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.peɾˌfek.taˈmen.te/
       Americà: alt /im.peɾˌfek.taˈmen.t(e)/, baix /im.peɾˌfek.taˈmen.te/
   * Rimes: -ente
   * Etimologia: De imperfecto i el sufix -mente.

### Adverbi

imperfectamente
* imperfectament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·fec·ta·men·te (6)
# imperfecte
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pərˈfek.tə/, balear /im.pəɾˈfɛk.tə/ Occidental: /im.peɾˈfɛk.te/
   * Rimes: -ɛkte
   * Homòfon: imperfecta
   * Etimologia: Del llatí imperfectus, segle XIV

### Adjectiu

imperfecte m. ‎(femení imperfecta, plural invariable imperfectes)
* Que no és perfecte.

#### Antònims

* perfecte

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·fec·te (4)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# imperfectly
## Anglès

   * Etimologia: De imperfect i el sufix -ly.

### Adverbi

imperfectly ‎(comparatiu more imperfectly, superlatiu most imperfectly)
* imperfectament
# imperfettamente
## Italià

   * Pronúncia: /im.perˌfɛt.taˈmen.te/
   * Etimologia: De imperfetto i el sufix -mente.

### Adverbi

imperfettamente
* imperfectament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·fet·ta·mén·te (6)
# imperfectament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /im.pərˌfɛk.təˈmen/ balear /im.pəɾˌfɛk.təˈment/, /im.pərˌfɛk.təˈmen/ Occidental: nord-occidental /im.perˌfɛk.taˈmen/ valencià /im.peɾˌfɛk.taˈment/, /im.peɾˌfɛk.taˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De imperfecte i el sufix -ment.

### Adverbi

imperfectament
* D’una manera imperfecta.

#### Traduccions

* Anglès: imperfectly $^{(en)}$
* Castellà: imperfectamente $^{(es)}$
* Francès: imparfaitement $^{(fr)}$
* Italià: imperfettamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·per·fec·ta·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# hypophysem
## Llatí

   * Pronúncia: /hʏˈpɔ.fʏ.sɛm/

### Nom

hypophysem
* acusatiu singular de hypophysis
# hypophyses
## Anglès
### Nom

hypophyses
* forma plural de hypophysis

## Llatí

   * Pronúncia: /hʏˈpɔ.fʏ.seːs/

### Nom

hypophysēs
* nominatiu plural de hypophysis
* vocatiu plural de hypophysis
* acusatiu plural de hypophysis
# hypophysi
## Llatí

   * Pronúncia: /hʏˈpɔ.fʏ.siː/

### Nom

hypophysī
* datiu singular de hypophysis
# hypophysibus
## Llatí

   * Pronúncia: /hʏ.pɔˈfʏ.sɪ.bʊs/

### Nom

hypophysibus
* datiu plural de hypophysis
* ablatiu plural de hypophysis
# hypophysis
## Anglès
### Nom

hypophysis ‎(plural hypophyses)
* (anatomia) hipòfisi, glàndula pituïtària

#### Sinònims

* pituitary gland

### Vegeu també

* hypophysis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].

## Llatí

   * Pronúncia: /hʏˈpɔ.fʏ.sɪs/

### Nom

hypophysis f. ‎(genitiu hypophysis)
* (Terminologia Anatomica) hipòfisi, glàndula pituïtària

#### Declinació

3a declinació -, -is (tema i) :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | hypophysis | hypophysēs |
| Vocatiu | hypophysis | hypophysēs |
| Acusatiu | hypophysem | hypophysēs |
| Genitiu | hypophysis | hypophysium |
| Datiu | hypophysī | hypophysibus |
| Ablatiu | hypophyse | hypophysibus |

#### Sinònims

* glandula pituitaria

### Vegeu també

* hypophysis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# hypophysectomy
## Anglès

   * Etimologia: De hypophysis i el sufix -ectomy.

### Nom

hypophysectomy ‎(plural hypophysectomies)
* hipofisectomia

### Vegeu també

* hypophysectomy. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# hypophysis pharyngealis
## Llatí
### Nom

hypophysis pharyngealis
* (Terminologia Anatomica) part faríngia de la hipòfisi, hipòfisi faríngia

### Vegeu també

* hypophysis pharyngealis. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# hypophysium
## Llatí

   * Pronúncia: /hʏ.pɔˈfʏ.sɪ.ʊm/

### Nom

hypophysium
* genitiu plural de hypophysis
# hypopituitarisms
## Anglès
### Nom

hypopituitarisms
* forma plural de hypopituitarism
# hypopituitarism
## Anglès

   * Etimologia: Del prefix hypo-, pituitary i el sufix -ism.

### Nom

hypopituitarism ‎(normalment incomptable, plural hypopituitarisms)
* hipopituïtarisme

### Vegeu també

* hypopituitarism. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# immortalitzàreu
## Català
### Verb

immortalitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de immortalitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzàssiu
## Català
### Verb

immortalitzàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzàveu
## Català
### Verb

immortalitzàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de immortalitzar.
# immortalitzàrem
## Català
### Verb

immortalitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de immortalitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzàssem
## Català
### Verb

immortalitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzàieu
## Català
### Verb

immortalitzàieu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de immortalitzar.
# immortalitzàssim
## Català
### Verb

immortalitzàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzàs
## Català
### Verb

immortalitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# immortalitzàsseu
## Català
### Verb

immortalitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immortalitzar.
# impartiguéreu
## Català
### Verb

impartiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de impartir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impartir.
# impartigueva
## Català
### Verb

impartigueva
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de impartir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de impartir.
# impartigueven
## Català
### Verb

impartigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de impartir.
# impartigué
## Català
### Verb

impartigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de impartir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de impartir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·par·ti·gué (4)
* Anagrama: migpartíeu
# impartiguérem
## Català
### Verb

impartiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de impartir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impartir.
# impartigueves
## Català
### Verb

impartigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de impartir.
# impartigués
## Català
### Verb

impartigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb impartir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb impartir.
# impartiguéssem
## Català
### Verb

impartiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb impartir.
# impartiguésseu
## Català
### Verb

impartiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb impartir.
# infamésseu
## Català
### Verb

infamésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
# infamí
## Català
### Verb

infamí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infamar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fa·mí (3)
* Anagrama: ínfima
# infamés
## Català
### Verb

infamés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
# infancias
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱˈfan.θjas\, meridional \iɱˈfaŋ.θjah\
       Americà: alt \iɱˈfan.s(ja)s\, baix \iŋˈfaŋ.sjah\, austral \iɱˈfan.sjas\
   * Rimes: -anθjas

### Nom

infancias f. pl.
* forma plural de infancia
# infaméssiu
## Català
### Verb

infaméssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
# infana pornografio
## Esperanto
### Nom

infana pornografio ‎(incomptable, acusatiu infanan pornografion)
* (sexualitat) pornografia infantil

#### Sinònims

* infanpornografio

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia en esperanto
* Per a més informació vegeu l'entrada al Reta Vortaro sobre infana pornografio
# infancia
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱˈfan.θja\, meridional \iɱˈfaŋ.θja\
       Americà: alt \iɱˈfan.sja\, baix \iŋˈfaŋ.sja\, austral \iɱˈfan.sja\
   * Rimes: -anθja

### Nom

infancia f. ‎(plural infancias)
* infància

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fan·cia (3)
# infaméssem
## Català
### Verb

infaméssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
# infaméssim
## Català
### Verb

infaméssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infamar.
# infanan pornografion
## Esperanto
### Nom

infanan pornografion
* acusatiu de infanan pornografio
# identificara
## Català

   * Pronúncia: valencià /i.ðen.ti.fiˈka.ɾa/
   * Rimes: -aɾa

### Verb

identificara
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    [Jo] identifiqués, identificàs o identificara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    [Ell/ella/vostè] identifiqués, identificàs o identificara.
# identificare
## Italià

   * Pronúncia: /i.den.ti.fiˈkaː.re/
   * Etimologia: Del llatí medieval *identificare, derivat de īdenticus, segle XVII.

### Verb

identificare trans. ‎(pronominal identificarsi)
* identificar

#### Conjugació
### Miscel·lània

* Síl·labes: i·den·ti·fi·cà·re (6)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Treccani sobre identificare
# identificarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fi.kəˈɾi.ən/, occidental /i.ðen.ti.fi.kaˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

identificarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de identificar.
# identificar-se
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /i.ðən.ti.fiˈkaɾ.sə/, balear /i.ðən.ti.fi.kəɾˈsə/ Occidental: /i.ðen.ti.fiˈkaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

identificar-se
* Forma pronominal de identificar.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: m'identifico, s'identifica, ens identifiquem

#### Variants

* (septentrional, alguerès) s'identificar

### Miscel·lània

* Anagrama: identificares
# identificaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fi.kəˈɾan/, occidental /i.ðen.ti.fi.kaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

identificaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de identificar.
# identificaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fiˈka.ɾən/, occidental /i.ðen.ti.fiˈka.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

identificaren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de identificar.
    [Ells/elles/vostès] identificaren o van/varen identificar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    Forma valenciana: [ells/elles/vostès] identifiquessin, identifiquessen, identificassen, identificassin o identificaren.
# identificares
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fiˈka.ɾəs/, occidental /i.ðen.ti.fiˈka.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

identificares
* Segona persona del singular (tu) del passat simple de identificar.
    [Tu] identificares o vas/vares identificar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb identificar.
    Forma valenciana: [tu] identifiquessis, identifiquesses, identificasses, identificassis o identificares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·den·ti·fi·ca·res (6)
* Anagrama: identificar-se
# identificaria
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /i.ðən.ti.fi.kəˈɾi.ə/ Occidental: nord-occidental /i.ðen.ti.fi.kaˈɾi.ɛ/, /i.ðen.ti.fi.kaˈɾi.e/ valencià /i.ðen.ti.fi.kaˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

identificaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de identificar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de identificar.
# identificareu
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ðən.ti.fi.kəˈɾɛw/, occidental /i.ðen.ti.fi.kaˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

identificareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de identificar.
# impactis
## Català
### Verb

impactis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb impactar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pac·tis (3)
* Anagrama: simpàtic
# impacting
## Anglès
### Verb

impacting
* gerundi de impact
# impacti
## Català
### Verb

impacti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impactar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb impactar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb impactar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb impactar.
# impactin
## Català
### Verb

impactin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb impactar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb impactar.
# impacto de bola
## Castellà
### Nom

impacto de bola m. ‎(plural impactos de bola)
* (golf) pic

#### Sinònims

* pique

### Vegeu també

* impacto de bola. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# impacteu
## Català
### Verb

impacteu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de impactar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb impactar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb impactar.
# impaction
## Anglès
### Nom

impaction ‎(plural impactions)
* (Patologia) impacció

### Vegeu també

* impaction. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# impactions
## Anglès
### Nom

impactions
* forma plural de impaction
# impacto
## Català
### Verb

impacto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de impactar.

#### Variants

* impacte, impacti, impact

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pac·to (3)
* Heterograma de 7 lletres (acimopt)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /imˈpak.to/
       Americà: alt /imˈpak.t(o)/, baix /imˈpak.to/
   * Rimes: -akto
   * Etimologia: Del llatí impactus.

### Nom

impacto m. ‎(plural impactos)
* impacte

#### Derivats

* impactar

### Verb

impacto
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb impactar

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pac·to (3)
* Heterograma de 7 lletres (acimopt)
* Anagrama: compita

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre impacto
# impactessis
## Català
### Verb

impactessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impactar.
# inferixen
## Català
### Verb

inferixen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de inferir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb inferir.
# inferixa
## Català
### Verb

inferixa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb inferir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·ri·xa (4)
* Anagrames: fixarien, infixaré, xifraien
# inferixos
## Català
### Verb

inferixos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·ri·xos (4)
* Anagrama: forneixis
# infermeria
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fər.məˈɾi.ə/, occidental /iɱ.feɾ.meˈɾi.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: De infermer i el sufix -ia, segle XVI.

### Nom

infermeria f. ‎(plural infermeries)
* Sala dedicada a la cura dels malalts o ferits en establiments no sanitaris.
* (incomptable) Professió i estudis dels infermers.

#### Traduccions

* Anglès: infirmary $^{(en)}$
* Castellà: enfermería $^{(es)}$ f.
* Francès: infirmerie $^{(fr)}$ f.
* Anglès: nursing $^{(en)}$
* Castellà: enfermería $^{(es)}$ f.
* Gallec: enfermaría $^{(gl)}$ f.
* Portuguès: enfermagem $^{(pt)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fer·me·ri·a (5)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# infermeries
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɱ.fər.məˈɾi.əs/, occidental /iɱ.feɾ.meˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Nom

infermeries f. pl.
* Forma plural de infermeria.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fer·me·ri·es (5)
# inferixes
## Català
### Verb

inferixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de inferir.
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb inferir.
# inferixo
## Català
### Verb

inferixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de inferir.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb inferir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fe·ri·xo (4)
* Anagrama: forneixi
# idiomes artificials
## Català
### Nom

idiomes artificials m. pl.
* Forma plural de idioma artificial.
# idiomes moderns
## Català
### Nom

idiomes moderns m. pl.
* Forma plural de idioma modern.
# idiopatia
## Català

   * Pronúncia: oriental /i.ði.u.pəˈti.ə/, occidental /i.ði.o.paˈti.a/
   * Rimes: -ia
   * Etimologia: Del prefix idio- i el sufix -patia, neologisme format a partir de dos termes del grec antic ἴδιος ‎(ídios, «propi, personal, distintiu») i πάθος ‎(páthos, «patiment, malaltia»).

### Nom

idiopatia f. ‎(plural idiopaties)
* Malaltia que no deriva d'una altra o que té un origen desconegut.

#### Traduccions

* Anglès: idiopathy $^{(en)}$
* Castellà: idiopatia $^{(es)}$
* Francès: idiopathie $^{(fr)}$
* Italià: idiopatia $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: i·di·o·pa·ti·a (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# idiopatiche
## Italià

   * Pronúncia: /i.djoˈpaː.ti.ke/

### Adjectiu

idiopatiche f. pl.
* forma plural de idiopatica
# idiopatici
## Italià

   * Pronúncia: /i.djoˈpaː.ti.t͡ʃi/

### Adjectiu

idiopatici m. pl.
* forma plural de idiopatico
# idiomas modernos
## Castellà
### Nom

idiomas modernos m. pl.
* forma plural de idioma moderno
# idiomas oficiales
## Castellà
### Nom

idiomas oficiales m. pl.
* forma plural de idioma oficial
# idiomes oficials
## Català
### Nom

idiomes oficials m. pl.
* Forma plural de idioma oficial.
# idiopatica
## Italià

   * Pronúncia: /i.djoˈpaː.ti.ka/

### Adjectiu

idiopatica f. ‎(plural idiopatiche)
* forma femenina de idiopatico
# infundiguéreu
## Català
### Verb

infundiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de infundir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundigueres
## Català
### Verb

infundigueres
* (col·loquial balear) Segona persona del singular (tu) del passat simple de infundir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundiguessen
## Català
### Verb

infundiguessen
* (col·loquial central, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundigueren
## Català
### Verb

infundigueren
* (col·loquial balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de infundir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundigué
## Català
### Verb

infundigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de infundir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infundir.
# infundigués
## Català
### Verb

infundigués
* (col·loquial central, balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
* (col·loquial central, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundigueu
## Català
### Verb

infundigueu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infundir.
# infundiguérem
## Català
### Verb

infundiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infundir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundiguera
## Català
### Verb

infundiguera
* (col·loquial valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
* (col·loquial valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# infundiguesses
## Català
### Verb

infundiguesses
* (col·loquial central, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infundir.
# impareremo
## Italià
### Verb

impareremo
* primera persona plural (noi) del futur de imparare
# imparereste
## Italià
### Verb

imparereste
* segona persona plural (voi) del condicional de imparare
# impareresti
## Italià
### Verb

impareresti
* segona persona singular (tu) del condicional de imparare