OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# agrell
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈɣɾeʎ/, occidental /aˈɣɾeʎ/
   * Rimes: -eʎ
   * Etimologia: De agre i el sufix -ell

### Nom

agrell m. ‎(plural agrells)
* bagot

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·grell (2)
* Anagrames: gralle, grella, llegar

### Vegeu també

* Diccionari del vi
# agremia
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈmi.ə/, occidental /a.ɣɾeˈmi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

agremia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de agremiar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb agremiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gre·mi·a (4)
* Anagrames: agraíem, amigaré
# agrejàsseu
## Català
### Verb

agrejàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agrejar.
# afanyessis
## Català
### Verb

afanyessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanyar.
# afanyeu
## Català
### Verb

afanyeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de afanyar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb afanyar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb afanyar.
# afanyi
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfa.ɲi/, occidental /aˈfa.ɲi/
   * Rimes: -aɲi

### Verb

afanyi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afanyar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afanyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afanyar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb afanyar.
# afanyin
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfa.ɲin/, occidental /aˈfa.ɲin/
   * Rimes: -aɲin

### Verb

afanyin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb afanyar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb afanyar.
# afanyos
## Català
### Verb

afanyos
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afanyar.
# afanyis
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfa.ɲis/, occidental /aˈfa.ɲis/
   * Rimes: -aɲis

### Verb

afanyis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb afanyar.
# afanyo
## Català
### Verb

afanyo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de afanyar.
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb afanyar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb afanyar.
# afanyessi
## Català
### Verb

afanyessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanyar.
# afanyessin
## Català
### Verb

afanyessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afanyar.
# agegantares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒə.ɣənˈta.ɾəs/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣanˈta.ɾes/, valencià /a.d͡ʒe.ɣanˈta.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

agegantares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de agegantar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# agegantara
## Català
### Verb

agegantara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# agegantarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʒə.ɣən.təˈɾɛm/ balear /ə.ʒə.ɣən.təˈɾəm/, /ə.ʒə.ɣən.təˈɾɛm/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣan.taˈɾem/, valencià /a.d͡ʒe.ɣan.taˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

agegantarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de agegantar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·ge·gan·ta·rem (5)
* Anagrama: amargantege
# agegantaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒə.ɣənˈta.ɾən/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣanˈta.ɾen/, valencià /a.d͡ʒe.ɣanˈta.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

agegantaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de agegantar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb agegantar.
# agegantam
## Català
### Verb

agegantam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de agegantar.
# agegantareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʒə.ɣən.təˈɾɛw/ balear /ə.ʒə.ɣən.təˈɾəw/, /ə.ʒə.ɣən.təˈɾɛw/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣan.taˈɾew/, valencià /a.d͡ʒe.ɣan.taˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

agegantareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de agegantar.
# agegantaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʒə.ɣən.təˈɾan/ Occidental: nord-occidental /a.ʒe.ɣan.taˈɾan/, valencià /a.d͡ʒe.ɣan.taˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

agegantaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de agegantar.
# agegantaies
## Català
### Verb

agegantaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de agegantar.
# aguissarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣi.səˈɾi.ən/, occidental /a.ɣi.saˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

aguissarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de aguissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guis·sa·ri·en (5)
* Anagrama: assignaríeu
# aguissarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣi.səˈɾɛm/ balear /ə.ɣi.səˈɾəm/, /ə.ɣi.səˈɾɛm/ Occidental: /a.ɣi.saˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

aguissarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de aguissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guis·sa·rem (4)
* Anagrames: agrimàsseu, amagrísseu, amarguessi
# aguissaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣi.səˈɾi.ə/, occidental /a.ɣi.saˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

aguissaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de aguissar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de aguissar.
# aguissareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣi.səˈɾɛw/ balear /ə.ɣi.səˈɾəw/, /ə.ɣi.səˈɾɛw/ Occidental: /a.ɣi.saˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

aguissareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de aguissar.
# aguissaràs
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣi.səˈɾas/, occidental /a.ɣi.saˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

aguissaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de aguissar.
# aguissaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣi.səˈɾan/, occidental /a.ɣi.saˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

aguissaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de aguissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guis·sa·ran (4)
* Anagrama: agranàssiu
# aguissares
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣiˈsa.ɾəs/, occidental /a.ɣiˈsa.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

aguissares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de aguissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guis·sa·res (4)
* Anagrama: agrisàsseu
# aguissaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣi.səˈɾi.əs/, occidental /a.ɣi.saˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

aguissaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de aguissar.
# aguissaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣiˈsa.ɾən/, occidental /a.ɣiˈsa.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

aguissaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de aguissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guis·sa·ren (4)
* Anagrames: agranéssiu, arengàssiu, assignareu, assignàreu
# aguissarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣi.səˈɾa/, occidental /a.ɣi.saˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

aguissarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de aguissar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·guis·sa·rà (4)
* Anagrama: aguisaràs
# afeciassis
## Català
### Verb

afeciassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeciar.
# afeciaré
## Català
### Verb

afeciaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de afeciar.
# afeciasses
## Català
### Verb

afeciasses
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeciar.
# afeciaríeu
## Català
### Verb

afeciaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de afeciar.
# afeciassin
## Català
### Verb

afeciassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeciar.
# afeciaries
## Català
### Verb

afeciaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de afeciar.
# afeciassen
## Català
### Verb

afeciassen
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb afeciar.
# afeciarà
## Català
### Verb

afeciarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de afeciar.
# afeciaràs
## Català
### Verb

afeciaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de afeciar.
# ajocaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʒu.kəˈɾas/ balear /ə.ʒo.kəˈɾas/, /ə.ʒu.kəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /a.ʒo.kaˈɾas/, valencià /a.d͡ʒo.kaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

ajocaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de ajocar.
# ajocassen
## Català
### Verb

ajocassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ajocar.
# ajocassis
## Català
### Verb

ajocassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ajocar.
# ajocasses
## Català
### Verb

ajocasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ajocar.
# ajocaríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʒu.kəˈɾi.əw/ balear /ə.ʒo.kəˈɾi.əw/, /ə.ʒu.kəˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /a.ʒo.kaˈɾi.ew/, valencià /a.d͡ʒo.kaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

ajocaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de ajocar.
# ajocassin
## Català
### Verb

ajocassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ajocar.
# ajocarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʒu.kəˈɾa/ balear /ə.ʒo.kəˈɾa/, /ə.ʒu.kəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /a.ʒo.kaˈɾa/, valencià /a.d͡ʒo.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

ajocarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de ajocar.
# ajocaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ʒu.kəˈɾe/ balear /ə.ʒo.kəˈɾe/, /ə.ʒu.kəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /a.ʒo.kaˈɾe/, valencià /a.d͡ʒo.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

ajocaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de ajocar.
# agramésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈme.səw/, occidental /a.ɣɾaˈme.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

agramésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agramar.

#### Variants

* agramàsseu, agramàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·més·seu (4)
* Anagrama: armeguessa
# agramí
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈmi/, occidental /a.ɣɾaˈmi/
   * Rimes: -i

### Verb

agramí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de agramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·mí (3)
* Anagrames: agraïm, agrima, agrimà, amagrí, amigar
# agramàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣɾəˈma.βəm/, balear /ə.ɣɾəˈma.vəm/ Occidental: nord-occidental /a.ɣɾaˈma.βem/ valencià /a.ɣɾaˈma.vem/, /a.ɣɾaˈma.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

agramàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de agramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·mà·vem (4)
* Anagrama: amargàvem
# agramàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣɾəˈma.βəw/, balear /ə.ɣɾəˈma.vəw/ Occidental: nord-occidental /a.ɣɾaˈma.βew/ valencià /a.ɣɾaˈma.vew/, /a.ɣɾaˈma.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

agramàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de agramar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·mà·veu (4)
* Anagrama: amargàveu
# agraméssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈme.səm/, occidental /a.ɣɾaˈme.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

agraméssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agramar.

#### Variants

* agramàssem, agramàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·més·sem (4)
# agramàreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈma.ɾəw/, occidental /a.ɣɾaˈma.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

agramàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de agramar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agramar.

#### Variants

* [2] agramésseu, agramàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·mà·reu (4)
* Anagrames: amargareu, amargàreu
# agramàsseu
## Català
### Verb

agramàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb agramar.

#### Variants

* agramésseu, agramàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·màs·seu (4)
* Anagrames: amargàsseu, amarguessa
# agran
## Català
### Verb

agran
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de agranar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gran (2)
* Anagrama: grana
# agramàssem
## Català
### Verb

agramàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb agramar.

#### Variants

* agraméssem, agramàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·màs·sem (4)
* Anagrama: amargàssem
# agramés
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣɾəˈmes/, occidental /a.ɣɾaˈmes/
   * Rimes: -es

### Verb

agramés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agramar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agramar.

#### Variants

* [1] agramara
* [2] agramara

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gra·més (3)
* Anagrames: esgrama, esgramà, gamar-se, masegar
# aiuni
## Ibèric

   * Pronúncia: /ajuni/

### Nom propi

aiuni • ‎
* Formant d’antropònims bimembres

#### Derivats

* aiunibaiser ‎
* aiunikaltuŕ ‎
* aiunikuŕs ‎
# aiurveda
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.iwrˈbɛ.ðə/, balear /ə.iwɾˈvɛ.ðə/ Occidental: nord-occidental /a.iwrˈβɛ.ða/ valencià /a.iwɾˈvɛ.ða/, /a.iwɾˈβɛ.ðɛ/
   * Rimes: -ɛda
   * Etimologia: Del sànscrit आयुर्वेद ‎(āyurveda, literalment «ciència de la vida»).

### Nom

aiurveda m. ‎(només en singular)
* Sistema de medicina natural d'origen indi que fomenta l'harmonia entre el cos, la ment i el medi i un estil de vida ètic i saludable, amb l'objectiu de prevenir i guarir les malalties i d'augmentar la durada de la vida.

#### Sinònims

* medicina aiurvèdica

#### Traduccions

* Anglès: Ayurveda $^{(en)}$
* Castellà: ayurveda $^{(es)}$ m.
* Francès: ayurveda $^{(fr)}$ m., ayurvéda $^{(fr)}$ m.
* Italià: ayurveda $^{(it)}$ f.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·iur·ve·da (4)
* Anagrames: avidareu, avidàreu

### Vegeu també

* DOGC Núm. 7280 - 4.1.2017
* Obres de referència: Termcat
# aiun
## Ibèric

   * Pronúncia: /ajun/
   * Etimologia: Variant de aiuni ‎.

### Nom propi

aiun • ‎
* Formant d’antropònims bimembres

#### Derivats

* aiunatin ‎
* aiuniltun ‎
* aiunortin ‎
# aiunortin
## Ibèric

   * Pronúncia: /ajunoɾdin/, /ajunoɾtin/
   * Etimologia: Compost pels formants aiun ‎ i una variant de oŕtin ‎.

### Nom propi

aiunortin • ‎
* Antropònim

### Vegeu també

* Moncunill Martí, Noemí. Els noms personals ibèrics en l’epigrafia antiga de Catalunya. Barcelona: Institut d’Estudis Catalans, 2010 (Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica; 85). ISBN 9788492583928.
# aiunikaltuŕ
## Ibèric

   * Pronúncia: /ajuniɡallur/, /ajunikallur/
   * Etimologia: Compost pels formants aiuni ‎ i kaltuŕ ‎.

### Nom propi

aiunikaltuŕ • ‎
* Antropònim

### Vegeu també

* Hesperia
# aiunikuŕs
## Ibèric

   * Pronúncia: /ajunikurt͡s/
   * Etimologia: Compost pels formants aiuni ‎ i *kuŕs.

### Nom propi

aiunikuŕs • ‎
* Antropònim

### Vegeu també

* Moncunill Martí, Noemí. Els noms personals ibèrics en l’epigrafia antiga de Catalunya. Barcelona: Institut d’Estudis Catalans, 2010 (Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica; 85). ISBN 9788492583928.
# aiuniltun
## Ibèric

   * Pronúncia: /ajunillun/
   * Etimologia: Compost pels formants aiun ‎ i iltun ‎.

### Nom propi

aiuniltun • ‎
* Antropònim

### Vegeu també

* Moncunill Martí, Noemí. Els noms personals ibèrics en l’epigrafia antiga de Catalunya. Barcelona: Institut d’Estudis Catalans, 2010 (Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica; 85). ISBN 9788492583928.
# aiunibaiser
## Ibèric

   * Pronúncia: /ajunibajt͡seɾ/
   * Etimologia: Compost pels formants aiuni ‎ i baiser ‎.

### Nom propi

aiunibaiser • ‎
* Antropònim

### Vegeu també

* Hesperia
# aktorerengandik
## Basc
### Nom

aktorerengandik
* ablatiu indefinit de aktore
# aktorerentzat
## Basc
### Nom

aktorerentzat
* benefactiu indefinit de aktore
# aktorerenganako
## Basc
### Nom

aktorerenganako
* genitiu locatiu indefinit de aktore
# aktorerengatik
## Basc
### Nom

aktorerengatik
* causal indefinit de aktore
# aktorez
## Basc
### Nom

aktorez
* instrumental indefinit de aktore
# aktorerenganaino
## Basc
### Nom

aktorerenganaino
* terminatiu indefinit de aktore
# aktoreri
## Basc
### Nom

aktoreri
* datiu indefinit de aktore
# aktorerik
## Basc
### Nom

aktorerik
* partitiu indefinit de aktore
# aktoretzat
## Basc
### Nom

aktoretzat
* prolatiu indefinit de aktore
# aktorerenganantz
## Basc
### Nom

aktorerenganantz
* al·latiu direccional indefinit de aktore
# aforaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈɾa.βən/ balear /ə.foˈɾa.vən/, /ə.fuˈɾa.vən/ Occidental: nord-occidental /a.foˈɾa.βen/ valencià /a.foˈɾa.ven/, /a.foˈɾa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

aforaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de aforar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·ra·ven (4)
* Anagrama: ofrenava
# aforen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfɔ.ɾən/, occidental /aˈfɔ.ɾen/
   * Rimes: -ɔɾen

### Verb

aforen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de aforar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb aforar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb aforar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·ren (3)
* Heterograma de 6 lletres (aefnor)
* Anagrames: enfora, fonaré, fonera, ofrena, ofrenà, òrfena
# aforesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈɾe.səs/ balear /ə.foˈɾe.səs/, /ə.fuˈɾe.səs/ Occidental: /a.foˈɾe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

aforesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb aforar.
# aforementioned
## Anglès

   * Pronúncia: /əˌfoː(ɹ)ˈmɛn.ʃənd/

### Adjectiu

aforementioned ‎(no comparable)
* (formal) abans esmentat, esmentada, esmentats, esmentades

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# aforessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈɾe.sən/ balear /ə.foˈɾe.sən/, /ə.fuˈɾe.sən/ Occidental: /a.foˈɾe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

aforessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aforar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·res·sen (4)
* Anagrama: esfonsaré
# aforessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈɾe.sin/ balear /ə.foˈɾe.sin/, /ə.fuˈɾe.sin/ Occidental: /a.foˈɾe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

aforessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb aforar.

### Miscel·lània

* Anagrama: fossarien
# aforaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.fuˈɾa.βəs/ balear /ə.foˈɾa.vəs/, /ə.fuˈɾa.vəs/ Occidental: nord-occidental /a.foˈɾa.βes/ valencià /a.foˈɾa.ves/, /a.foˈɾa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

aforaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de aforar.
# afore
## Català
### Verb

afore
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de aforar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb aforar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb aforar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb aforar.
# aforem
## Català
### Verb

aforem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de aforar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb aforar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb aforar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·rem (3)
* Heterograma de 6 lletres (aefmor)
* Anagrames: afermo, mofaré
# afores
## Català

   * Pronúncia: oriental /əˈfɔ.ɾəs/, occidental /aˈfɔ.ɾes/
   * Rimes: -ɔɾes
   * Etimologia: Del prefix a- i fora.

### Nom

afores m. ‎(plurale tantum)
* (no comptable) Part forana al voltant d’una població.

#### Sinònims

* encontorns, environs, foranies, forasteria, voltants

#### Traduccions

* Anglès: outskirts $^{(en)}$
* Castellà: afueras $^{(es)}$ f. pl.
* Francès: banlieu $^{(fr)}$ f.

### Verb

afores
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de aforar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb aforar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·fo·res (3)
* Heterograma de 6 lletres (aefors)
* Anagrama: Sèfora

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# akrobatenganako
## Basc
### Nom

akrobatenganako
* genitiu locatiu definit plural de akrobata
# akrobatengandik
## Basc
### Nom

akrobatengandik
* ablatiu definit plural de akrobata
# akrobatez
## Basc
### Nom

akrobatez
* instrumental definit plural de akrobata
# akrobatengan
## Basc
### Nom

akrobatengan
* inessiu definit plural de akrobata
# akrobatenganaino
## Basc
### Nom

akrobatenganaino
* terminatiu definit plural de akrobata
# akrobatenganantz
## Basc
### Nom

akrobatenganantz
* al·latiu direccional definit plural de akrobata
# akrobaten
## Basc
### Nom

akrobaten
* genitiu definit plural de akrobata
# akrobatengana
## Basc
### Nom

akrobatengana
* al·latiu definit plural de akrobata
# akrobatengatik
## Basc
### Nom

akrobatengatik
* causal definit plural de akrobata
# akrobatentzat
## Basc
### Nom

akrobatentzat
* benefactiu definit plural de akrobata
# agarbonar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣər.buˈna/ balear /ə.ɣəɾ.boˈna/, /ə.ɣər.buˈna/ Occidental: nord-occidental /a.ɣar.βoˈna/ valencià /a.ɣaɾ.boˈnaɾ/, /a.ɣaɾ.βoˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: agarbonà
   * Etimologia: Del prefix a- i garbó.

### Verb

agarbonar trans., pron. ‎(pronominal agarbonar-se)
* Fer garbons.
* (pronominal) Abraonar-se, agafar-se els que es barallen.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: agarbono, agarbona, agarbonem Vocal rizotònica: /o/

#### Traduccions

* Castellà: agavillar $^{(es)}$
* Italià: accovonare $^{(it)}$
* Castellà: agarrafarse $^{(es)}$
* Francès: se saisir $^{(fr)}$, s'empoigner $^{(fr)}$ avec force en se battent
* Italià: abbrancare $^{(it)}$, abbarrufarsi $^{(it)}$
* Llatí: lacertis $^{(la)}$ sese innodare

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gar·bo·nar (4)
* Anagrama: abrogaran

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom I.
* Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom I, Barcelona, 1864.
# agarbonares
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ə.ɣər.buˈna.ɾəs/ balear /ə.ɣəɾ.boˈna.ɾəs/, /ə.ɣər.buˈna.ɾəs/ Occidental: /a.ɣaɾ.boˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

agarbonares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de agarbonar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb agarbonar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: a·gar·bo·na·res (5)
* Anagrama: agarbonar-se
# agarbonar-se
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ɣər.buˈnar.sə/, occidental /a.ɣaɾ.βoˈnaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

agarbonar-se
* Forma pronominal de agarbonar.

### Miscel·lània

* Anagrama: agarbonares
# agarbonara
## Català
### Verb

agarbonara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb agarbonar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb agarbonar.