OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# incisis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkiː.siːs/

### Adjectiu

incīsīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de incīsus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de incīsus
# incisión
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.θiˈsjon/, meridional \iŋ.θiˈsjoŋ\
       Americà: alt /in.s(i)ˈsjon/, baix \iŋ.siˈsjoŋ\, austral /in.siˈsjon/
   * Rimes: -on

### Nom

incisión f. ‎(plural incisiones)
* incisió

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·sión (3)

### Vegeu també

* incisión. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# incisorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kiːˈsoː.rʊm/

### Adjectiu

incīsōrum
* genitiu masculí plural de incīsus
* genitiu neutre plural de incīsus
# incisiones
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.θiˈsjo.nes/, meridional \iŋ.θiˈsjo.neh\
       Americà: alt /in.s(i)ˈsjo.nes/, baix \iŋ.siˈsjo.neh\, austral /in.siˈsjo.nes/
   * Rimes: -ones

### Nom

incisiones f. pl.
* forma plural de incisión
# incisions
## Anglès
### Nom

incisions
* forma plural de incision
# incisura
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kiːˈsuː.ra/

### Nom

incīsūra f. ‎(genitiu incīsūrae)
* (Terminologia Anatomica) escotadura, incisura

#### Declinació

1a declinació -a, -ae :
| Cas | Singular | Plural |
| Nominatiu | incīsūra | incīsūrae |
| Vocatiu | incīsūra | incīsūrae |
| Acusatiu | incīsūram | incīsūrās |
| Genitiu | incīsūrae | incīsūrārum |
| Datiu | incīsūrae | incīsūrīs |
| Ablatiu | incīsūrā | incīsūrīs |

### Vegeu també

* incisura. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juliol 2014].
# inciso
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /inˈθi.so/, meridional \iŋˈθi.so\
       Americà: alt /inˈsi.s(o)/, baix \iŋˈsi.so\, austral /inˈsi.so/
   * Rimes: -iso

### Adjectiu

inciso m. ‎(femení incisa, plural masculí incisos, plural femení incisas)
* incís

### Nom

inciso m. ‎(plural incisos)
* incís

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·ci·so (3)

## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkiː.soː/

### Adjectiu

incīsō
* datiu masculí singular de incīsus
* datiu neutre singular de incīsus
* ablatiu masculí singular de incīsus
* ablatiu neutre singular de incīsus
# incisum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkiː.sʊm/

### Adjectiu

incīsum
* nominatiu neutre singular de incīsus
* vocatiu neutre singular de incīsus
* acusatiu masculí singular de incīsus
* acusatiu neutre singular de incīsus

### Verb

incīsum
* supí acusatiu de incīdō
# influíeu
## Català
### Verb

influíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de influir.
# influís
## Català
### Verb

influís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·flu·ís (3)
* Anagrames: insufli, insuflí
# influí
## Català
### Verb

influí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de influir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de influir.

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iɱ.fluˈi\
       Americà: alt \iɱ.fluˈi\, baix \iŋ.fluˈi\, austral \iɱ.fluˈi\
   * Rimes: -i

### Verb

influí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb influir
# influírem
## Català
### Verb

influírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de influir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influíreu
## Català
### Verb

influíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de influir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influíssem
## Català
### Verb

influíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influísseu
## Català
### Verb

influísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# influíssim
## Català
### Verb

influíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb influir.
# incultarum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kʊlˈtaː.rʊm/

### Adjectiu

incultārum
* genitiu femení plural de incultus
# incultas
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkʊɫ.taːs/

### Adjectiu

incultās
* acusatiu femení plural de incultus
# inculti
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkʊɫ.tiː/

### Adjectiu

incultī
* nominatiu masculí plural de incultus
* vocatiu masculí plural de incultus
* genitiu masculí singular de incultus
* genitiu neutre singular de incultus
# incultorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.kʊlˈtoː.rʊm/

### Adjectiu

incultōrum
* genitiu masculí plural de incultus
* genitiu neutre plural de incultus
# incultis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkʊɫ.tiːs/

### Adjectiu

incultīs
* datiu masculí/femení/neutre plural de incultus
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de incultus
# incultum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkʊɫ.tʊm/

### Adjectiu

incultum
* nominatiu neutre singular de incultus
* vocatiu neutre singular de incultus
* acusatiu masculí singular de incultus
* acusatiu neutre singular de incultus
# inculto
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkʊɫ.toː/

### Adjectiu

incultō
* datiu masculí singular de incultus
* datiu neutre singular de incultus
* ablatiu masculí singular de incultus
* ablatiu neutre singular de incultus
# incultos
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkʊɫ.toːs/

### Adjectiu

incultōs
* acusatiu masculí plural de incultus
# insigniorum
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪ.ŋnɪˈoː.rʊm/

### Adjectiu

īnsigniōrum
* genitiu masculí/femení/neutre plural de īnsignior
# insigniori
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪ.ŋnɪˈoː.riː/

### Adjectiu

īnsigniōrī
* datiu masculí/femení/neutre singular de īnsignior
# insignioribus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪ.ŋnɪˈoː.rɪ.bʊs/

### Adjectiu

īnsigniōribus
* datiu masculí/femení/neutre plural de īnsignior
* ablatiu masculí/femení/neutre plural de īnsignior
# insigniores
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪ.ŋnɪˈoː.reːs/

### Adjectiu

īnsigniōrēs
* nominatiu masculí/femení plural de īnsignior
* vocatiu masculí/femení plural de īnsignior
* acusatiu masculí/femení plural de īnsignior
# insignioris
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪ.ŋnɪˈoː.rɪs/

### Adjectiu

īnsigniōris
* genitiu masculí/femení/neutre singular de īnsignior
# insignis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈɪn.sɪ.ŋnɪs/
   * Etimologia: Format pel prefix in- ‎(«relacionat amb») i el terme signum ‎(«senyal, identificador»).

### Adjectiu

īnsignis m., f., īnsigne n. ‎(comparatiu īnsignior, superlatiu īnsignissimus)
* classificat, etiquetat
* distingit

#### Declinació

Tercera declinació, nominatiu amb dues terminacions.
| Cas | Singular | Singular | Plural | Plural |
| Cas | Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre |
| Nominatiu | īnsignis | īnsigne | īnsignēs | īnsignia |
| Vocatiu | īnsignis | īnsigne | īnsignēs | īnsignia |
| Acusatiu | īnsignem | īnsigne | īnsignēs | īnsignia |
| Genitiu | īnsignis | īnsignis | īnsignium | īnsignium |
| Datiu | īnsignī | īnsignī | īnsignibus | īnsignibus |
| Ablatiu | īnsignī | īnsignī | īnsignibus | īnsignibus |

### Nom

īnsignis
* genitiu singular de īnsigne
# insignissima
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪˈŋnɪs.sɪ.maː/, /ɪn.sɪˈŋnɪs.sɪ.ma/

### Adjectiu

īnsignissimā
* ablatiu femení singular de īnsignissimus
īnsignissima
* nominatiu femení singular de īnsignissimus
* nominatiu neutre plural de īnsignissimus
* vocatiu femení singular de īnsignissimus
* vocatiu neutre plural de īnsignissimus
* acusatiu neutre plural de īnsignissimus
# insigniora
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪ.ŋnɪˈoː.ra/

### Adjectiu

īnsigniōra
* nominatiu neutre plural de īnsignior
* vocatiu neutre plural de īnsignior
* acusatiu neutre plural de īnsignior
# insigniorem
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪ.ŋnɪˈoː.rɛm/

### Adjectiu

īnsigniōrem
* acusatiu masculí/femení singular de īnsignior
# insigniore
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪn.sɪ.ŋnɪˈoː.rɛ/

### Adjectiu

īnsigniōre
* ablatiu masculí/femení/neutre singular de īnsignior
# incumplir
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kumˈpliɾ\
       Americà: alt \iŋ.k(u)mˈpliɾ\, baix \iŋ.kumˈpliɾ\
   * Rimes: -iɾ

### Verb

incumplir ‎(present incumplo, passat incumplí, futur incumpliré)
* incomplir

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cum·plir (3)
# incunable
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kuˈnab.bɫə/, /iŋ.kuˈna.βɫə/ balear /iŋ.kuˈnab.bɫə/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kuˈnab.bɫe/, /iŋ.kuˈna.βɫe/ valencià /iŋ.kuˈna.bɫe/
   * Rimes: -able
   * Etimologia: Del llatí incunabŭla ‎(«al bressol»).

### Adjectiu

incunable inv. ‎(plural incunables)
* Que està imprès entre el període de l'aparició de la impremta fins a l'any 1500 inclusivament.

#### Traduccions

* Anglès: incunabular $^{(en)}$
* Castellà: incunable $^{(es)}$
* Francès: incunable $^{(fr)}$

### Nom

incunable m. ‎(plural incunables)
* Llibre que és incunable.

#### Traduccions

* Anglès: incunabulum $^{(en)}$
* Castellà: incunable $^{(es)}$
* Francès: incunable $^{(fr)}$
* Italià: incunabulo $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cu·na·ble (4)

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kuˈna.βle\
       Americà: alt \iŋ.k(u)ˈna.ble\, baix \iŋ.kuˈna.βle\
   * Rimes: -able

### Adjectiu

incunable inv. ‎(plural incunables)
* incunable

### Nom

incunable m. ‎(plural incunables)
* incunable

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cu·na·ble (4)
# incumbíssim
## Català
### Verb

incumbíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incumbir.
# incumplo
## Castellà

   * Pronúncia: \iŋˈkum.plo\
   * Rimes: -umplo

### Verb

incumplo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb incumplir
# incumbíssem
## Català
### Verb

incumbíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb incumbir.
# incumbíssiu
## Català
### Verb

incumbíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incumbir.
# incumbísseu
## Català
### Verb

incumbísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb incumbir.
# incumpliré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kum.pliˈɾe\
       Americà: alt \iŋ.k(u)m.pliˈɾe\, baix \iŋ.kum.pliˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

incumpliré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb incumplir
# incumplí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \iŋ.kumˈpli\
       Americà: alt \iŋ.k(u)mˈpli\, baix \iŋ.kumˈpli\
   * Rimes: -i

### Verb

incumplí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb incumplir
# innominate bone
## Anglès
### Nom

innominate bone ‎(plural innominate bones)
* os innominat

### Vegeu també

* innominate bone. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# innocentes
## Francès

   * Pronúncia: /i.nɔˈsɑ̃t/

### Adjectiu

innocentes f. pl.
* forma plural de innocente
# innocently
## Anglès

   * Etimologia: De innocent i el sufix -ly.

### Adverbi

innocently ‎(comparatiu more innocently, superlatiu most innocently)
* innocentment
# innocència
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.nuˈsɛn.si.ə/, (gironí) /in.nuˈsen.si.ə/ balear /in.noˈsɛn.si.ə/, /in.nuˈsɛn.si.ə/ Occidental: /in.noˈsɛn.si.a/
   * Rimes: -ɛnsia
   * Etimologia: Del llatí innocentia, format pel prefix in ‎(«negació») i el verb nocere ‎(«fer mal»).

### Nom

innocència f. ‎(plural innocències)
* Qualitat de ser innocent, inofensiu.
* No tenir culpabilitat.

#### Sinònims

* naturalitat, puresa
* candidesa, ingenuïtat

#### Antònims

culpabilitat

#### Compostos i expressions

* "Edat de la innocència": La infantesa.
* "Santa innocència": Expressió per referir-se a la manca de males intencions, puresa d'esperit o a les persones amb dificultat per notar les males intencions dels altres.

#### Traduccions

* Anglès: innocence $^{(en)}$
* Castellà: inocencia $^{(es)}$
* Francès: innocence $^{(fr)}$
* Italià: innocenza $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·no·cèn·ci·a (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# innocu
## Català

   * Pronúncia: /inˈnɔ.ku/
   * Etimologia: Del llatí innocuus, format per in ‎(«no») i nocere ‎(«ferir»).

### Adjectiu

innocu m. ‎(femení innòcua, plural masculí innocus, plural femení innòcues)
* Que no causa mal.

#### Traduccions

* Castellà: inocuo $^{(es)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·no·cu (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB
# innominate bones
## Anglès
### Nom

innominate bones
* forma plural de innominate bone
# innocenti
## Italià

   * Pronúncia: /in.noˈt͡ʃɛn.ti/

### Adjectiu

innocenti inv. pl.
* forma plural de innocente
# ingressasses
## Català
### Verb

ingressasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sas·ses (4)
* Anagrames: engrassessis, granissesses
# ingressassin
## Català
### Verb

ingressassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sas·sin (4)
* Anagrama: granissessin
# ingressassis
## Català
### Verb

ingressassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sas·sis (4)
* Anagrama: granissessis
# ingressaven
## Català
### Verb

ingressaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.
# ingressassen
## Català
### Verb

ingressassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sas·sen (4)
* Anagrames: engrassessin, granissessen
# ingressat
## Català
### Verb

ingressat
* Participi masculí singular del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sat (3)
* Anagrama: trigassen
# ingressau
## Català
### Verb

ingressau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ingressar.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ingressar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·gres·sau (3)
* Anagrames: arguïssen, argüissen, assegurin, granisseu, guarissen, raguessin
# ingressava
## Català
### Verb

ingressava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.
# ingressaves
## Català
### Verb

ingressaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ingressar.
# infatuàssem
## Català
### Verb

infatuàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# infatuàveu
## Català
### Verb

infatuàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de infatuar.
# infatuàsseu
## Català
### Verb

infatuàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# infatuàssim
## Català
### Verb

infatuàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# infatuà
## Català
### Verb

infatuà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de infatuar.
# infatuàrem
## Català
### Verb

infatuàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de infatuar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# infatuàreu
## Català
### Verb

infatuàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de infatuar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# infatuàs
## Català
### Verb

infatuàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# infatuàssiu
## Català
### Verb

infatuàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb infatuar.
# incumbesqui
## Català
### Verb

incumbesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb incumbir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb incumbir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb incumbir.
# incultus
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋˈkʊɫ.tʊs/
   * Etimologia: Del prefix in- i cultus.

### Adjectiu

incultus m., inculta f., incultum n.
* inculte

#### Declinació

Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
| Cas | Singular | Singular | Singular | Plural | Plural | Plural |
| Cas | Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre |
| Nominatiu | incultus | inculta | incultum | incultī | incultae | inculta |
| Vocatiu | inculte | inculta | incultum | incultī | incultae | inculta |
| Acusatiu | incultum | incultam | incultum | incultōs | incultās | inculta |
| Genitiu | incultī | incultae | incultī | incultōrum | incultārum | incultōrum |
| Datiu | incultō | incultae | incultō | incultīs | incultīs | incultīs |
| Ablatiu | incultō | incultā | incultō | incultīs | incultīs | incultīs |
# incumbesc
## Català
### Verb

incumbesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de incumbir.
# incumbeixen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iŋ.kumˈbɛ.ʃən/ balear /iŋ.kumˈbə.ʃən/, /iŋ.kumˈbɛ.ʃən/ Occidental: nord-occidental /iŋ.kumˈbej.ʃen/ valencià /iŋ.kumˈbej.ʃen/, /iŋ.kumˈbe.ʃen/
   * Rimes: -ɛjʃen

### Verb

incumbeixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de incumbir.

#### Variants

* incumbixen
# institucionalitzaríeu
## Català
### Verb

institucionalitzaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de institucionalitzar.
# institucionalitzassin
## Català
### Verb

institucionalitzassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzassis
## Català
### Verb

institucionalitzassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzau
## Català
### Verb

institucionalitzau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de institucionalitzar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzava
## Català
### Verb

institucionalitzava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de institucionalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de institucionalitzar.
# institucionalitzaven
## Català
### Verb

institucionalitzaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de institucionalitzar.
# institucionalitzassen
## Català
### Verb

institucionalitzassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzasses
## Català
### Verb

institucionalitzasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzàs
## Català
### Verb

institucionalitzàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb institucionalitzar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzo
## Català
### Verb

institucionalitzo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de institucionalitzar.
# institucionalitzàsseu
## Català
### Verb

institucionalitzàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzis
## Català
### Verb

institucionalitzis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzàssem
## Català
### Verb

institucionalitzàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzà
## Català
### Verb

institucionalitzà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de institucionalitzar.
# institucionalitzin
## Català
### Verb

institucionalitzin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb institucionalitzar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzàrem
## Català
### Verb

institucionalitzàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de institucionalitzar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzàreu
## Català
### Verb

institucionalitzàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de institucionalitzar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb institucionalitzar.
# institucionalitzi
## Català
### Verb

institucionalitzi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de institucionalitzar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb institucionalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb institucionalitzar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb institucionalitzar.
# infestaràs
## Català
### Verb

infestaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de infestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fes·ta·ràs (4)
* Anagrames: afartessin, tarifassen
# infestaríveu
## Català
### Verb

infestaríveu
* (alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infestar.
# infestassen
## Català
### Verb

infestassen
* (valencià, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fes·tas·sen (4)
* Anagrama: infantesses
# infestaré
## Català
### Verb

infestaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de infestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fes·ta·ré (4)
* Anagrames: enfitar-se, farinetes

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \iɱ.fes.taˈɾe\, meridional \iɱ.feh.taˈɾe\
       Americà: alt \iɱ.f(e)s.taˈɾe\, baix \iŋ.feh.taˈɾe\, austral \iɱ.feh.taˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

infestaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb infestar
# infestaríeu
## Català
### Verb

infestaríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de infestar.
# infestarà
## Català
### Verb

infestarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de infestar.

### Miscel·lània

* Anagrames: afinestra, afinestrà
# infestasses
## Català
### Verb

infestasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fes·tas·ses (4)
* Anagrama: satisfessen
# infestassin
## Català
### Verb

infestassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infestar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fes·tas·sin (4)
* Anagrama: infantessis
# indisposessin
## Català
### Verb

indisposessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisposar.
# indisposesses
## Català
### Verb

indisposesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisposar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dis·po·ses·ses (5)
* Anagrama: desposseïssin
# indisposessi
## Català
### Verb

indisposessi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisposar.
# indisposessa
## Català
### Verb

indisposessa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indisposar.