OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# enreveixines
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βəˈʃi.nəs/, balear /ən.rə.vəˈʃi.nəs/ Occidental: nord-occidental /en.re.βejˈʃi.nes/ valencià /en.re.vejˈʃi.nes/, /en.re.βeˈʃi.nes/
   * Rimes: -ines

### Verb

enreveixines
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de enreveixinar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enreveixinar.
# enreveixinessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈne.sin/, balear /ən.rə.və.ʃiˈne.sin/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈne.sin/ valencià /en.re.vej.ʃiˈne.sin/, /en.re.βe.ʃiˈne.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

enreveixinessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# enreveixinaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈna.βəs/, balear /ən.rə.və.ʃiˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈna.βes/ valencià /en.re.vej.ʃiˈna.ves/, /en.re.βe.ʃiˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

enreveixinaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enreveixinar.
# enreveixine
## Català
### Verb

enreveixine
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enreveixinar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enreveixinar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enreveixinar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enreveixinar.
# enreveixinava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈna.βə/, balear /ən.rə.və.ʃiˈna.və/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈna.βa/ valencià /en.re.vej.ʃiˈna.va/, /en.re.βe.ʃiˈna.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

enreveixinava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enreveixinar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enreveixinar.
# enreveixinessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈne.sən/, balear /ən.rə.və.ʃiˈne.sən/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈne.sen/ valencià /en.re.vej.ʃiˈne.sen/, /en.re.βe.ʃiˈne.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

enreveixinessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# enreveixinaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈna.βən/, balear /ən.rə.və.ʃiˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈna.βen/ valencià /en.re.vej.ʃiˈna.ven/, /en.re.βe.ʃiˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

enreveixinaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enreveixinar.
# enreveixinesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.rə.βə.ʃiˈne.səs/, balear /ən.rə.və.ʃiˈne.səs/ Occidental: nord-occidental /en.re.βej.ʃiˈne.ses/ valencià /en.re.vej.ʃiˈne.ses/, /en.re.βe.ʃiˈne.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

enreveixinesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enreveixinar.
# entenebraven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tə.nəˈβɾa.βən/, balear /ən.tə.nəˈbɾa.vən/ Occidental: nord-occidental /en.te.neˈβɾa.βen/ valencià /en.te.neˈbɾa.ven/, /en.te.neˈβɾa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

entenebraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de entenebrar.
# entenebraríeu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tə.nə.βɾəˈɾi.əw/, occidental /en.te.ne.bɾaˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

entenebraríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de entenebrar.
# entenebraré
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tə.nə.βɾəˈɾe/, occidental /en.te.ne.bɾaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

entenebraré
* Primera persona del singular (jo) del futur de entenebrar.
# entenebrassen
## Català
### Verb

entenebrassen
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb entenebrar.

#### Variants

* entenebressin, entenebressen, entenebraren
# entenebraves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tə.nəˈβɾa.βəs/, balear /ən.tə.nəˈbɾa.vəs/ Occidental: nord-occidental /en.te.neˈβɾa.βes/ valencià /en.te.neˈbɾa.ves/, /en.te.neˈβɾa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

entenebraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de entenebrar.
# entenebrasses
## Català
### Verb

entenebrasses
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb entenebrar.

#### Variants

* entenebressis, entenebresses, entenebrares
# entenebrava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tə.nəˈβɾa.βə/, balear /ən.tə.nəˈbɾa.və/ Occidental: nord-occidental /en.te.neˈβɾa.βa/ valencià /en.te.neˈbɾa.va/, /en.te.neˈβɾa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

entenebrava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de entenebrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de entenebrar.
# enquerísseu
## Català antic
### Verb

enquerísseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de enquerir

#### Variants

* enqueríssets, enquerírets, enqueríreu
# enquibeix
## Català
### Verb

enquibeix
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de enquibir.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb enquibir.
# enquibeixen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.kiˈβɛ.ʃən/ balear /əŋ.kiˈbə.ʃən/, /əŋ.kiˈbɛ.ʃən/ Occidental: nord-occidental /eŋ.kiˈβej.ʃen/ valencià /eŋ.kiˈbej.ʃen/, /eŋ.kiˈβe.ʃen/
   * Rimes: -ɛjʃen

### Verb

enquibeixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de enquibir.
# enquibeixes
## Català
### Verb

enquibeixes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de enquibir.
# enquesta
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋˈkes.tə/, occidental /eŋˈkes.ta/
   * Rimes: -esta
   * Etimologia: (pendent)

### Nom

enquesta f. ‎(plural enquestes)
* Instrument utilitzat en recerca per a obtenir informació de la totalitat d'un grup sotmès a estudi, o d'una mostra, per mitjà d'un qüestionari, oral o escrit, i de resposta directa o diferida.

#### Derivats

* enquestador
* enquestar

#### Sinònims

* qüestionari

#### Traduccions

* Anglès: survey $^{(en)}$
* Castellà: encuesta $^{(es)}$
* Francès: enquête $^{(fr)}$
* Gallec: enquisa $^{(gl)}$ f.
* Irlandès: suirbhé $^{(ga)}$ m.
* Polonès: przegląd $^{(pl)}$ m.
* Portuguès: inquérito $^{(pt)}$
* Rus: опро́с $^{(ru)}$ m. ‎(oprós)
* Txec: dotazník $^{(cs)}$ m.
* Xinès: 民意測驗 $^{(zh)}$ ‎(民意测验, mínyìcèyàn)

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ques·ta (3)
* Anagrama: estaquen

### Vegeu també

* Article corresponent a la Viquipèdia
* enquesta. Diccionari d'educació. Informació cedida per TERMCAT.
# enquibeixi
## Català
### Verb

enquibeixi
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enquibir.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enquibir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enquibir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enquibir.

#### Variants

* [1] enquibeixo
# enqueríssets
## Català antic
### Verb

enqueríssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de enquerir

#### Variants

* enquerísseu, enquerírets, enqueríreu
# engordir-se
## Català
### Verb

engordir-se
* Forma pronominal de engordir.
# engolar-se
## Català
### Verb

engolar-se
* Forma pronominal de engolar.
# ensostrassis
## Català
### Verb

ensostrassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensostrar.

#### Variants

* ensostressis, ensostresses, ensostrasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·sos·tras·sis (4)
# ensostraven
## Català
### Verb

ensostraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de ensostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·sos·tra·ven (4)
# ensostrat
## Català
### Verb

ensostrat
* Participi masculí singular del verb ensostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·sos·trat (3)
* Anagrama: trotassen
# ensostrats
## Català
### Verb

ensostrats
* Participi masculí plural del verb ensostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·sos·trats (3)
# ensostrau
## Català
### Verb

ensostrau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ensostrar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ensostrar.

#### Variants

* [1] ensostreu
* [2] ensostreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·sos·trau (3)
* Anagrames: nosautres, tornàsseu
# ensostraves
## Català
### Verb

ensostraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ensostrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·sos·tra·ves (4)
# envia
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əmˈbi.ə/, balear /əɱˈvi.ə/ Occidental: nord-occidental /emˈbi.a/ valencià /eɱˈvi.a/, /emˈbi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

envia
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de enviar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb enviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·vi·a (3)
* Anagrames: aveín, avien, envaí, veïna, venia, Viena
# enviam
## Català
### Verb

enviam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·vi·am (3)
* Heterograma de 6 lletres (aeimnv)
* Anagrames: avenim, avinem, envaïm, menavi, niàvem
# enviably
## Anglès

   * Etimologia: De enviable i el sufix -ly.

### Adverbi

enviably ‎(comparatiu more enviably, superlatiu most enviably)
* envejablement
# enviaia
## Català
### Verb

enviaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enviar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enviar.
# enviaien
## Català
### Verb

enviaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enviar.
# enviaies
## Català
### Verb

enviaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enviar.
# enveylir
## Català antic
### Verb

enveylir
* forma alternativa de envellir
    «Si la fembra enveylex en luxuria, jatsia ço que no la pusca fer, per ço no roman que no la desir.» (Ramon Llull, Llibre de virtuts e de pecats, 1313)

### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB
# enviada
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈa.ðə/, balear /əɱ.viˈa.ðə/ Occidental: /em.biˈa.ða/, /eɱ.viˈa.ða/
   * Rimes: -ada

### Verb

enviada
* Participi femení singular del verb enviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·vi·a·da (4)
* Anagrames: adiaven, advenia, aidaven, devania, envaïda, veïnada
# enviades
## Català
### Verb

enviades
* Participi femení plural del verb enviar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·vi·a·des (4)
* Anagrames: advenies, devanies, envaïdes, veïnades
# ensortillava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sur.tiˈʎa.βə/ balear /ən.soɾ.tiˈʎa.və/, /ən.sur.tiˈʎa.və/ Occidental: nord-occidental /en.sor.tiˈʎa.βa/ valencià /en.soɾ.tiˈʎa.va/, /en.soɾ.tiˈʎa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

ensortillava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ensortillar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de ensortillar.
# ensortillaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sur.tiˈʎa.βəs/ balear /ən.soɾ.tiˈʎa.vəs/, /ən.sur.tiˈʎa.vəs/ Occidental: nord-occidental /en.sor.tiˈʎa.βes/ valencià /en.soɾ.tiˈʎa.ves/, /en.soɾ.tiˈʎa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

ensortillaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ensortillar.
# ensortillen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.surˈti.ʎən/ balear /ən.soɾˈti.ʎən/, /ən.surˈti.ʎən/ Occidental: /en.soɾˈti.ʎen/
   * Rimes: -iʎen

### Verb

ensortillen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de ensortillar.
# ensortilles
## Català

   * Pronúncia: balear /ən.soɾˈti.ʎəs/, /ən.surˈti.ʎəs/

### Nom

ensortilles f. pl.
* Forma plural de ensortilla.

### Verb

ensortilles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de ensortillar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·sor·ti·lles (4)
# ensortillessin
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sur.tiˈʎe.sin/ balear /ən.soɾ.tiˈʎe.sin/, /ən.sur.tiˈʎe.sin/ Occidental: /en.soɾ.tiˈʎe.sin/
   * Rimes: -esin

### Verb

ensortillessin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensortillar.

#### Variants

* ensortillassin, ensortillassen
# ensortillessis
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sur.tiˈʎe.sis/ balear /ən.soɾ.tiˈʎe.sis/, /ən.sur.tiˈʎe.sis/ Occidental: /en.soɾ.tiˈʎe.sis/
   * Rimes: -esis

### Verb

ensortillessis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensortillar.

#### Variants

* ensortillassis, ensortillasses
# ensortillau
## Català
### Verb

ensortillau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de ensortillar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb ensortillar.
# ensortillaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sur.tiˈʎa.βən/ balear /ən.soɾ.tiˈʎa.vən/, /ən.sur.tiˈʎa.vən/ Occidental: nord-occidental /en.sor.tiˈʎa.βen/ valencià /en.soɾ.tiˈʎa.ven/, /en.soɾ.tiˈʎa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

ensortillaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de ensortillar.
# ensortilleu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.sur.tiˈʎɛw/ balear /ən.soɾ.tiˈʎəw/, /ən.sur.tiˈʎɛw/ Occidental: /en.soɾ.tiˈʎew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

ensortilleu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ensortillar.
# enjoiellaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʒu.jəˈʎa.βən/ balear /əɲ.ʒo.jəˈʎa.vən/, /əɲ.ʒu.jəˈʎa.vən/ Occidental: nord-occidental /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎa.βen/ valencià /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎa.ven/, /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

enjoiellaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enjoiellar.
# enjoielle
## Català
### Verb

enjoielle
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enjoiellar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enjoiellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enjoiellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enjoiellar.

#### Variants

* [1] enjoiello, enjoielli, enjoiell
* [2] enjoielli
* [3] enjoielli
* [4] enjoielli
# enjoiellava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʒu.jəˈʎa.βə/ balear /əɲ.ʒo.jəˈʎa.və/, /əɲ.ʒu.jəˈʎa.və/ Occidental: nord-occidental /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎa.βa/ valencià /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎa.va/, /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

enjoiellava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enjoiellar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enjoiellar.
# enjoiellau
## Català
### Verb

enjoiellau
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de enjoiellar.
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb enjoiellar.

#### Variants

* [1] enjoielleu
* [2] enjoielleu
# enjoiellen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʒuˈje.ʎən/ balear /əɲ.ʒoˈje.ʎən/, /əɲ.ʒuˈje.ʎən/ Occidental: /eɲ.d͡ʒoˈje.ʎen/
   * Rimes: -eʎen

### Verb

enjoiellen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de enjoiellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb enjoiellar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb enjoiellar.

#### Variants

* [2] enjoiellin
* [3] enjoiellin
# enjoielles
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʒuˈje.ʎəs/ balear /əɲ.ʒoˈje.ʎəs/, /əɲ.ʒuˈje.ʎəs/ Occidental: /eɲ.d͡ʒoˈje.ʎes/
   * Rimes: -eʎes

### Verb

enjoielles
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de enjoiellar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enjoiellar.

#### Variants

* [2] enjoiellis
# enjoiellaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʒu.jəˈʎa.βəs/ balear /əɲ.ʒo.jəˈʎa.vəs/, /əɲ.ʒu.jəˈʎa.vəs/ Occidental: nord-occidental /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎa.βes/ valencià /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎa.ves/, /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

enjoiellaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enjoiellar.
# enjoiellessen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʒu.jəˈʎe.sən/ balear /əɲ.ʒo.jəˈʎe.sən/, /əɲ.ʒu.jəˈʎe.sən/ Occidental: /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

enjoiellessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enjoiellar.

#### Variants

* enjoiellessin, enjoiellassin, enjoiellassen, enjoiellaren
# enjoiellesses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʒu.jəˈʎe.səs/ balear /əɲ.ʒo.jəˈʎe.səs/, /əɲ.ʒu.jəˈʎe.səs/ Occidental: /eɲ.d͡ʒo.jeˈʎe.ses/
   * Rimes: -eses

### Verb

enjoiellesses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enjoiellar.

#### Variants

* enjoiellessis, enjoiellassis, enjoiellasses, enjoiellares
# ensulfataves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.suɫ.fəˈta.βəs/, balear /ən.suɫ.fəˈta.vəs/ Occidental: nord-occidental /en.suɫ.faˈta.βes/ valencià /en.suɫ.faˈta.ves/, /en.suɫ.faˈta.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

ensulfataves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ensulfatar.
# ensulfateguessa
## Català
### Verb

ensulfateguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensulfatar.
# ensulfateguesses
## Català
### Verb

ensulfateguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensulfatar.
# ensulfatavo
## Català
### Verb

ensulfatavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de ensulfatar.
# ensulfateguem
## Català
### Verb

ensulfateguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb ensulfatar.
# ensulfateguessen
## Català
### Verb

ensulfateguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb ensulfatar.
# ensulfategueu
## Català
### Verb

ensulfategueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb ensulfatar.
# ensulfataven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.suɫ.fəˈta.βən/, balear /ən.suɫ.fəˈta.vən/ Occidental: nord-occidental /en.suɫ.faˈta.βen/ valencià /en.suɫ.faˈta.ven/, /en.suɫ.faˈta.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

ensulfataven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de ensulfatar.
# ensulfatavi
## Català
### Verb

ensulfatavi
* (col·loquial septentrional) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de ensulfatar.
# ensulfate
## Català
### Verb

ensulfate
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ensulfatar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb ensulfatar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb ensulfatar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb ensulfatar.
# entenguérets
## Català antic
### Verb

entenguérets
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de entendre
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de entendre

#### Variants

* [1] entesérets, enteséreu, entenguéreu, entenérets, entenéreu
* [2] enteséssets, entesésseu, entesérets, enteséreu, entenguéssets, entenguésseu, entenguéreu
# entenguéreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.təŋˈɡe.ɾəw/, occidental /en.teŋˈɡe.ɾew/
   * Rimes: -eɾew

### Verb

entenguéreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de entendre.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ten·gué·reu (4)
* Anagrama: entrenegueu

## Català antic
### Verb

entenguéreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de entendre
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de entendre

#### Variants

* [1] entesérets, enteséreu, entenguérets, entenérets, entenéreu
* [2] enteséssets, entesésseu, entesérets, enteséreu, entenguéssets, entenguésseu, entenguérets
# entengués
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.təŋˈɡes/, occidental /en.teŋˈɡes/
   * Rimes: -es

### Verb

entengués
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entendre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ten·gués (3)
* Anagrama: estenguen

## Català antic
### Verb

entengués
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de entendre
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de entendre

#### Variants

* [1] entesés, entesera, entenguera
* [2] entesès, entesera, entenguera
# entenguin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈteŋ.ɡin/, occidental /enˈteŋ.ɡin/
   * Rimes: -eŋɡin

### Verb

entenguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb entendre.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb entendre.
# entenguist
## Català antic
### Verb

entenguist
* segona persona singular (tu) del passat de entendre

#### Variants

* enteseres, entenguest, entengueres, entenist, entenest, enteneres
# entengué
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.təŋˈɡe/, occidental /en.teŋˈɡe/
   * Rimes: -e

### Verb

entengué
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de entendre.

## Català antic
### Verb

entengué
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de entendre
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de entendre

#### Variants

* [1] entès, entenguí, entení
* [2] entès, entenc, entené
# entenguérem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.təŋˈɡe.ɾəm/, occidental /en.teŋˈɡe.ɾem/
   * Rimes: -eɾem

### Verb

entenguérem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de entendre.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ten·gué·rem (4)
* Anagrama: entreneguem

## Català antic
### Verb

entenguérem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de entendre
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de entendre

#### Variants

* [1] entesérem, entenérem
* [2] enteséssem, entesérem, entenguéssem
# entenguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ənˈteŋ.ɡis/, occidental /enˈteŋ.ɡis/
   * Rimes: -eŋɡis

### Verb

entenguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb entendre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ten·guis (3)
* Anagrama: estenguin
# erlearenganako
## Basc
### Nom

erlearenganako
* genitiu locatiu definit singular de erle
# erlearengandik
## Basc
### Nom

erlearengandik
* ablatiu definit singular de erle
# erlearekin
## Basc
### Nom

erlearekin
* comitatiu definit singular de erle
# erlearen
## Basc
### Nom

erlearen
* genitiu definit singular de erle
# erlearengana
## Basc
### Nom

erlearengana
* al·latiu definit singular de erle
# erlearengan
## Basc
### Nom

erlearengan
* inessiu definit singular de erle
# erlearentzat
## Basc
### Nom

erlearentzat
* benefactiu definit singular de erle
# erlearenganaino
## Basc
### Nom

erlearenganaino
* terminatiu definit singular de erle
# erlearenganantz
## Basc
### Nom

erlearenganantz
* al·latiu direccional definit singular de erle
# erlearengatik
## Basc
### Nom

erlearengatik
* causal definit singular de erle