OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# ensomien
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.suˈmi.ən/ balear /ən.soˈmi.ən/, /ən.suˈmi.ən/ Occidental: /en.soˈmi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

ensomien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de ensomiar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb ensomiar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb ensomiar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·so·mi·en (4)
* Anagrama: ensomnie
# ensomiaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.su.miˈa.βəs/ balear /ən.so.miˈa.vəs/, /ən.su.miˈa.vəs/ Occidental: nord-occidental /en.so.miˈa.βes/ valencià /en.so.miˈa.ves/, /en.so.miˈa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

ensomiaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de ensomiar.
# entebionara
## Català
### Verb

entebionara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebionar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebionar.

#### Variants

* [1] entebionés, entebionàs
* [2] entebionés, entebionàs
# entebionam
## Català
### Verb

entebionam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de entebionar.

#### Variants

* entebionem
# entebiona
## Català

   * Pronúncia: oriental /ən.tə.βiˈo.nə/, occidental /en.te.biˈo.na/
   * Rimes: -ona

### Verb

entebiona
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de entebionar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb entebionar.

### Miscel·lània

* Anagrama: beneitona
# entebionar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tə.βi.uˈna/ balear /ən.tə.bi.oˈna/, /ən.tə.bi.uˈna/ Occidental: nord-occidental /en.te.βi.oˈna/ valencià /en.te.bi.oˈnaɾ/, /en.te.βi.oˈna/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: entebionà
   * Etimologia: Del prefix en- i tebió.

### Verb

entebionar trans.
* Forma alternativa de entebeir.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: entebiono, entebiona, entebionem Vocal rizotònica: /o/

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·bi·o·nar (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# entebionaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tə.βi.u.nəˈɾan/ balear /ən.tə.bi.o.nəˈɾan/, /ən.tə.bi.u.nəˈɾan/ Occidental: /en.te.bi.o.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

entebionaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de entebionar.
# entebionaren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tə.βi.uˈna.ɾən/ balear /ən.tə.bi.oˈna.ɾən/, /ən.tə.bi.uˈna.ɾən/ Occidental: /en.te.bi.oˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

entebionaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de entebionar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb entebionar.

#### Variants

* [2] entebionessin, entebionessen, entebionassin, entebionassen
# entrompàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾumˈpa.ɾəm/ balear /ən.tɾomˈpa.ɾəm/, /ən.tɾumˈpa.ɾəm/ Occidental: /en.tɾomˈpa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

entrompàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de entrompar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrompar.

#### Variants

* [2] entrompéssim, entrompéssem, entrompàssem
# entrompéssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾumˈpe.səm/ balear /ən.tɾomˈpe.səm/, /ən.tɾumˈpe.səm/ Occidental: /en.tɾomˈpe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

entrompéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrompar.

#### Variants

* entrompéssim, entrompàssem, entrompàrem
# entrompàssem
## Català
### Verb

entrompàssem
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrompar.

#### Variants

* entrompéssim, entrompéssem, entrompàrem
# entrompés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾumˈpes/ balear /ən.tɾomˈpes/, /ən.tɾumˈpes/ Occidental: /en.tɾomˈpes/
   * Rimes: -es

### Verb

entrompés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrompar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrompar.

#### Variants

* [1] entrompara
* [2] entrompara
# entrompésseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾumˈpe.səw/ balear /ən.tɾomˈpe.səw/, /ən.tɾumˈpe.səw/ Occidental: /en.tɾomˈpe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

entrompésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrompar.

#### Variants

* entrompéssiu, entrompàsseu, entrompàreu
# entrompàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾumˈpa.ɾəw/ balear /ən.tɾomˈpa.ɾəw/, /ən.tɾumˈpa.ɾəw/ Occidental: /en.tɾomˈpa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

entrompàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de entrompar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrompar.

#### Variants

* [2] entrompéssiu, entrompésseu, entrompàsseu
# entrompàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾumˈpa.βəw/ balear /ən.tɾomˈpa.vəw/, /ən.tɾumˈpa.vəw/ Occidental: nord-occidental /en.tɾomˈpa.βew/ valencià /en.tɾomˈpa.vew/, /en.tɾomˈpa.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

entrompàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de entrompar.
# entrompà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.tɾumˈpa/ balear /ən.tɾomˈpa/, /ən.tɾumˈpa/ Occidental: /en.tɾomˈpa/
   * Rimes: -a

### Verb

entrompà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de entrompar.
# entrompàsseu
## Català
### Verb

entrompàsseu
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb entrompar.

#### Variants

* entrompéssiu, entrompésseu, entrompàreu
# envilixes
## Català
### Verb

envilixes
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de envilir.
# envilíeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈɫi.əw/, balear /əɱ.viˈɫi.əw/ Occidental: nord-occidental /em.biˈɫi.ew/ valencià /eɱ.viˈɫi.ew/, /em.biˈɫi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

envilíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de envilir.
# envilíreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈɫi.ɾəw/, balear /əɱ.viˈɫi.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /em.biˈɫi.ɾew/ valencià /eɱ.viˈɫi.ɾew/, /em.biˈɫi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

envilíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de envilir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.
# envilíssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈɫi.səm/, balear /əɱ.viˈɫi.səm/ Occidental: nord-occidental /em.biˈɫi.sem/ valencià /eɱ.viˈɫi.sem/, /em.biˈɫi.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

envilíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.
# envilixo
## Català
### Verb

envilixo
* (nord-occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de envilir.
# envilísseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈɫi.səw/, balear /əɱ.viˈɫi.səw/ Occidental: nord-occidental /em.biˈɫi.sew/ valencià /eɱ.viˈɫi.sew/, /em.biˈɫi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

envilísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.
# envilí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈɫi/, balear /əɱ.viˈɫi/ Occidental: nord-occidental /em.biˈɫi/ valencià /eɱ.viˈɫi/, /em.biˈɫi/
   * Rimes: -i

### Verb

envilí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de envilir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de envilir.
# envilírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈɫi.ɾəm/, balear /əɱ.viˈɫi.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /em.biˈɫi.ɾem/ valencià /eɱ.viˈɫi.ɾem/, /em.biˈɫi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

envilírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de envilir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.
# envilís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈɫis/, balear /əɱ.viˈɫis/ Occidental: nord-occidental /em.biˈɫis/ valencià /eɱ.viˈɫis/, /em.biˈɫis/
   * Rimes: -is

### Verb

envilís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb envilir.
# envellíats
## Català antic
### Verb

envellíats
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de envellir

#### Variants

* envellíau, envelliu
# envellíau
## Català antic
### Verb

envellíau
* segona persona plural (vós, vosaltres) del present de subjuntiu de envellir

#### Variants

* envellíats, envelliu
# envellíeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.əw/ balear /əɱ.vəˈʎi.əw/, /əɱ.vəˈji.əw/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.ew/ valencià /eɱ.veˈʎi.ew/, /em.beˈʎi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

envellíeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de envellir.

#### Variants

* envellíveu, envelliguéveu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llí·eu (4)

## Català antic
### Verb

envellíeu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de envellir

#### Variants

* envellíets
# envellí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi/, balear /əɱ.vəˈʎi/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi/ valencià /eɱ.veˈʎi/, /em.beˈʎi/
   * Rimes: -i

### Verb

envellí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de envellir.
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de envellir.

#### Variants

* envelligué

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llí (3)
* Anagrama: llevien

## Català antic
### Verb

envellí
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de envellir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de envellir
# envellíem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.əm/ balear /əɱ.vəˈʎi.əm/, /əɱ.vəˈji.əm/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.em/ valencià /eɱ.veˈʎi.em/, /em.beˈʎi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

envellíem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de envellir.

#### Variants

* envellívem, envelliguévem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llí·em (4)

## Català antic
### Verb

envellíem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de envellir
# envellíets
## Català antic
### Verb

envellíets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de envellir

#### Variants

* envellíeu
# envellíam
## Català antic
### Verb

envellíam
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de envellir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de envellir

#### Variants

* [1] envellim
* [2] envellim
# envellírem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.ɾəm/ balear /əɱ.vəˈʎi.ɾəm/, /əɱ.vəˈji.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.ɾem/ valencià /eɱ.veˈʎi.ɾem/, /em.beˈʎi.ɾem/
   * Rimes: -iɾem

### Verb

envellírem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de envellir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* [1] envelliguérem
* [2] envelliguéssem, envelliguérem, envellíssim, envellíssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llí·rem (4)

## Català antic
### Verb

envellírem
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de envellir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de envellir

#### Variants

* [1] envellim
* [2] envellíssem
# envellírets
## Català antic
### Verb

envellírets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de envellir

#### Variants

* envellíssets, envellísseu, envellíreu
# envellíreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.ɾəw/ balear /əɱ.vəˈʎi.ɾəw/, /əɱ.vəˈji.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.ɾew/ valencià /eɱ.veˈʎi.ɾew/, /em.beˈʎi.ɾew/
   * Rimes: -iɾew

### Verb

envellíreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de envellir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* [1] envelliguéreu
* [2] envelliguésseu, envelliguéreu, envellíssiu, envellísseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llí·reu (4)

## Català antic
### Verb

envellíreu
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de envellir
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de envellir

#### Variants

* [1] envellist
* [2] envellíssets, envellísseu, envellírets
# enxufaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʃuˈfa.βəs/, balear /əɲ.ʃuˈfa.vəs/ Occidental: nord-occidental /eɲ.t͡ʃuˈfa.βes/ valencià /eɲ.t͡ʃuˈfa.ves/, /eɲ.t͡ʃuˈfa.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

enxufaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de enxufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xu·fa·ves (4)
# enxufes
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲˈʃu.fəs/, occidental /eɲˈt͡ʃu.fes/
   * Rimes: -ufes

### Verb

enxufes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de enxufar.
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb enxufar.

#### Variants

* [2] enxufis

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xu·fes (3)
# enxufats
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʃuˈfats/, occidental /eɲ.t͡ʃuˈfats/
   * Rimes: -ats

### Verb

enxufats
* Participi masculí plural del verb enxufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xu·fats (3)
* Heterograma de 8 lletres (aefnstux)
# enxufava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʃuˈfa.βə/, balear /əɲ.ʃuˈfa.və/ Occidental: nord-occidental /eɲ.t͡ʃuˈfa.βa/ valencià /eɲ.t͡ʃuˈfa.va/, /eɲ.t͡ʃuˈfa.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

enxufava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de enxufar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de enxufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xu·fa·va (4)
# enxufe
## Català
### Verb

enxufe
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enxufar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enxufar.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enxufar.

#### Variants

* [1] enxufi
* [2] enxufi
* [3] enxufi

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xu·fe (3)
# enxufen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲˈʃu.fən/, occidental /eɲˈt͡ʃu.fen/
   * Rimes: -ufen

### Verb

enxufen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de enxufar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb enxufar.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb enxufar.

#### Variants

* [2] enxufin
* [3] enxufin

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xu·fen (3)
# enxufat
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʃuˈfat/, occidental /eɲ.t͡ʃuˈfat/
   * Rimes: -at

### Verb

enxufat
* Participi masculí singular del verb enxufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xu·fat (3)
* Heterograma de 7 lletres (aefntux)
# enxufaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʃuˈfa.βən/, balear /əɲ.ʃuˈfa.vən/ Occidental: nord-occidental /eɲ.t͡ʃuˈfa.βen/ valencià /eɲ.t͡ʃuˈfa.ven/, /eɲ.t͡ʃuˈfa.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

enxufaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de enxufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xu·fa·ven (4)
# enxufem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɲ.ʃuˈfɛm/ balear /əɲ.ʃuˈfəm/, /əɲ.ʃuˈfɛm/ Occidental: /eɲ.t͡ʃuˈfem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enxufem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enxufar.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb enxufar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb enxufar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xu·fem (3)
# enxufessen
## Català

   * Pronúncia: oriental /əɲ.ʃuˈfe.sən/, occidental /eɲ.t͡ʃuˈfe.sen/
   * Rimes: -esen

### Verb

enxufessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enxufar.

#### Variants

* enxufessin

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·xu·fes·sen (4)
# envestiguéveu
## Català
### Verb

envestiguéveu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de envestir.
# envestigueven
## Català
### Verb

envestigueven
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de envestir.
# envestigueves
## Català
### Verb

envestigueves
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de envestir.
# envestigué
## Català
### Verb

envestigué
* (col·loquial balear) Primera persona del singular (jo) del passat simple de envestir.
* (col·loquial balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de envestir.
# envestiguéreu
## Català
### Verb

envestiguéreu
* (col·loquial balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de envestir.
* (col·loquial valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·ti·gué·reu (5)
* Anagrama: estengueríveu
# envestiguésseu
## Català
### Verb

envestiguésseu
* (col·loquial) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envestir.
# envestigués
## Català
### Verb

envestigués
* (col·loquial) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb envestir.
* (col·loquial) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb envestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·ti·gués (4)
* Anagrames: ventegéssiu, vintegésseu
# envestiguéssem
## Català
### Verb

envestiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envestir.
# envestiguérem
## Català
### Verb

envestiguérem
* (col·loquial balear) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de envestir.
* (col·loquial valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envestir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ves·ti·gué·rem (5)
* Anagrames: estenguerívem, estremigueven
# envellís
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎis/ balear /əɱ.vəˈʎis/, /əɱ.vəˈjis/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎis/ valencià /eɱ.veˈʎis/, /em.beˈʎis/
   * Rimes: -is

### Verb

envellís
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* [1] envelligués, envellissi, envelliguera, envellira
* [2] envelligués, envellissi, envelliguera, envellira

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llís (3)

## Català antic
### Verb

envellís
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de envellir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de envellir

#### Variants

* [1] envellira
* [2] envellira
# envellíveu
## Català
### Verb

envellíveu
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de envellir.

#### Variants

* envelliguéveu, envellíeu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llí·veu (4)
# envellísseu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.səw/ balear /əɱ.vəˈʎi.səw/, /əɱ.vəˈji.səw/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.sew/ valencià /eɱ.veˈʎi.sew/, /em.beˈʎi.sew/
   * Rimes: -isew

### Verb

envellísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelliguésseu, envelliguéreu, envellíssiu, envellíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llís·seu (4)

## Català antic
### Verb

envellísseu
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de envellir

#### Variants

* envellíssets, envellírets, envellíreu
# envellíssiu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.siw/ balear /əɱ.vəˈʎi.siw/, /əɱ.vəˈji.siw/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.siw/ valencià /eɱ.veˈʎi.siw/, /em.beˈʎi.siw/
   * Rimes: -isiw

### Verb

envellíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelliguésseu, envelliguéreu, envellísseu, envellíreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llís·siu (4)
# envellíssets
## Català antic
### Verb

envellíssets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de envellir

#### Variants

* envellísseu, envellírets, envellíreu
# envellíssim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.sim/ balear /əɱ.vəˈʎi.sim/, /əɱ.vəˈji.sim/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.sim/ valencià /eɱ.veˈʎi.sim/, /em.beˈʎi.sim/
   * Rimes: -isim

### Verb

envellíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelliguéssem, envelliguérem, envellíssem, envellírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llís·sim (4)
# envellívem
## Català
### Verb

envellívem
* (col·loquial nord-occidental, alguerès) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de envellir.

#### Variants

* envelliguévem, envellíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llí·vem (4)
# envenenamientos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /em.be.ne.naˈmjen.tos/, meridional \em.be.ne.naˈmjeŋ.toh\
       Americà: alt /em.be.ne.naˈmjen.t(o)s/, baix \eŋ.be.ne.naˈmjeŋ.toh\, austral /em.be.ne.naˈmjen.tos/
   * Rimes: -entos

### Nom

envenenamientos m. pl.
* forma plural de envenenamiento
# envellíssem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.bəˈʎi.səm/ balear /əɱ.vəˈʎi.səm/, /əɱ.vəˈji.səm/ Occidental: nord-occidental /em.beˈʎi.sem/ valencià /eɱ.veˈʎi.sem/, /em.beˈʎi.sem/
   * Rimes: -isem

### Verb

envellíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envellir.

#### Variants

* envelliguéssem, envelliguérem, envellíssim, envellírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·llís·sem (4)

## Català antic
### Verb

envellíssem
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu de envellir

#### Variants

* envellírem
# envenenamiento
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /em.be.ne.naˈmjen.to/, meridional \em.be.ne.naˈmjeŋ.to\
       Americà: alt /em.be.ne.naˈmjen.t(o)/, baix \eŋ.be.ne.naˈmjeŋ.to\, austral /em.be.ne.naˈmjen.to/
   * Rimes: -ento

### Nom

envenenamiento m. ‎(plural envenenamientos)
* emmetzinament, enverinament

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ve·ne·na·mien·to (6)

### Vegeu també

* envenenamiento. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 8 setembre 2014].
# enyoràs
## Català
### Verb

enyoràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enyorar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enyorar.

#### Variants

* [1] enyoressi, enyoressa, enyoreguessa, enyorés, enyorara
* [2] enyoregués, enyorés, enyorara

### Miscel·lània

* Anagrama: senyora

## Català antic
### Verb

enyoràs
* segona persona plural (vós, vosaltres) del passat de enyorar
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de enyorar
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de enyorar

#### Variants

* [1] enyoràrets, enyoràreu
* [2] enyorara
* [3] enyorara
# enyoràssim
## Català
### Verb

enyoràssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enyorar.

#### Variants

* enyoreguéssom, enyoréssim, enyoréssem, enyoràssem, enyoràrem
# enyoràvets
## Català antic
### Verb

enyoràvets
* segona persona plural (vós, vosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enyorar