OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# enfortiguéssem
## Català
### Verb

enfortiguéssem
* (col·loquial) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfortir.

#### Variants

* enfortiguérem, enfortíssim, enfortíssem, enfortírem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·ti·gués·sem (5)
* Anagrama: triomfeguessen
# enfortiguévem
## Català
### Verb

enfortiguévem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de enfortir.

#### Variants

* enfortívem, enfortíem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·ti·gué·vem (5)
# entemia
## Català
### Verb

entemia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de entémer-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de entémer-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·mi·a (4)
* Anagrama: ateníem
# entemies
## Català
### Verb

entemies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de entémer-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·mi·es (4)
* Anagrama: esteníem
# entemin
## Català
### Verb

entemin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb entémer-se.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb entémer-se.

#### Variants

* [1] entemen
* [2] entemen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·min (3)
* Anagrames: eminent, mentien
# entemoneixes
## Català
### Verb

entemoneixes
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de entemonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·mo·nei·xes (5)
# entemis
## Català
### Verb

entemis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb entémer-se.

#### Variants

* entemes

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·mis (3)
* Anagrames: esmenti, esmentí, estimen, menties, mitenes, sentíem
# entemeu
## Català
### Verb

entemeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de entémer-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb entémer-se.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb entémer-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·meu (3)
# entemoneix
## Català
### Verb

entemoneix
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de entemonir.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb entemonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·mo·neix (4)
# entemi
## Català
### Verb

entemi
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb entémer-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb entémer-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb entémer-se.

#### Variants

* [1] entema
* [2] entema
* [3] entema

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·mi (3)
* Anagrames: metien, temien, teníem
# entemien
## Català
### Verb

entemien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de entémer-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·mi·en (4)
* Anagrama: enteníem
# entemoneixen
## Català
### Verb

entemoneixen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de entemonir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·te·mo·nei·xen (5)
# entafarrà
## Català
### Verb

entafarrà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rà (4)
* Anagrames: afartaren, fartanera
# entafarràrem
## Català
### Verb

entafarràrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rà·rem (5)
# entafarràs
## Català
### Verb

entafarràs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.

#### Variants

* [1] entafarrés
* [2] entafarrés

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ràs (4)
* Anagrama: estrafaran
# entafarraves
## Català
### Verb

entafarraves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ra·ves (5)
# entafarreu
## Català
### Verb

entafarreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·reu (4)
* Anagrama: entaferrau
# entafarressin
## Català
### Verb

entafarressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.

#### Variants

* entafarrassin, entafarrassen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·res·sin (5)
* Anagrama: entaferrassin
# entafarressis
## Català
### Verb

entafarressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb entafarrar.

#### Variants

* entafarrassis, entafarrasses

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·res·sis (5)
* Anagrama: entaferrassis
# entafarraven
## Català
### Verb

entafarraven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·ra·ven (5)
# entafarrem
## Català
### Verb

entafarrem
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb entafarrar.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rem (4)
* Anagrames: entaferram, ferramenta
# entafarràreu
## Català
### Verb

entafarràreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de entafarrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·ta·far·rà·reu (5)
# enfortiran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fur.tiˈɾan/ balear /əɱ.foɾ.tiˈɾan/, /əɱ.fur.tiˈɾan/ Occidental: /eɱ.foɾ.tiˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

enfortiran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de enfortir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·ti·ran (4)
# enfortim
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.furˈtim/ balear /əɱ.foɾˈtim/, /əɱ.furˈtim/ Occidental: /eɱ.foɾˈtim/
   * Rimes: -im

### Verb

enfortim
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de enfortir.
* Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb enfortir.
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperatiu del verb enfortir.

#### Variants

* [2] enfortiguem, enfortisquem
* [3] enfortiguem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·tim (3)
* Heterograma de 8 lletres (efimnort)
* Anagrama: triomfen

## Català antic
### Verb

enfortim
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present d'indicatiu de enfortir
* primera persona plural (nós, nosaltres) del passat de enfortir
* primera persona plural (nós, nosaltres) del present de subjuntiu de enfortir
* primera persona plural (nós, nosaltres) de l'imperatiu de enfortir

#### Variants

* [2] enfortírem
* [3] enfortam
* [4] enfortam
# enfortint
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.furˈtin/ balear /əɱ.foɾˈtint/, /əɱ.furˈtin/ Occidental: nord-occidental /eɱ.forˈtin/ valencià /eɱ.foɾˈtint/, /eɱ.foɾˈtin/
   * Rimes: -int

### Verb

enfortint
* Gerundi del verb enfortir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·tint (3)

## Català antic
### Verb

enfortint
* gerundi de enfortir
# enfortir
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.furˈti/ balear /əɱ.foɾˈti/, /əɱ.furˈti/ Occidental: nord-occidental /eɱ.forˈti/ valencià /eɱ.foɾˈtiɾ/, /eɱ.foɾˈti/ Informal: nord-occidental /aɱ.forˈti/
   * Rimes: -i(ɾ)
   * Etimologia: Del prefix en-, fort i la desinència -ir, segle XIII.

### Verb

enfortir trans., pron. ‎(pronominal enfortir-se)
* Fer fort, o més fort.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: enforteixo, enforteix, enfortim

#### Traduccions

* Alemany: verstärken $^{(de)}$
* Anglès: strengthen $^{(en)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·tir (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot

## Català antic
### Verb

enfortir
* enfortir
    «Axí con los sarraïns foren enfortits per la paraula del rey de Maylorques, axí volch Déus que ·ls chrestians s' enfortiren e els sarraïns s' anaren aflaquén.» (Jaume I, Llibre dels fets, segle XIII)

#### Conjugació
### Vegeu també

* Obres de referència: DCVB, Faraudo, DTCA, CIVAL
# enfortir-se
## Català
### Verb

enfortir-se
* Forma pronominal de enfortir.

### Miscel·lània

* Anagrama: enfortires
# enfortires
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.furˈti.ɾəs/ balear /əɱ.foɾˈti.ɾəs/, /əɱ.furˈti.ɾəs/ Occidental: /eɱ.foɾˈti.ɾes/
   * Rimes: -iɾes

### Verb

enfortires
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de enfortir.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfortir.

#### Variants

* [1] enfortigueres
* [2] enfortiguesses, enfortigueres, enfortissis, enfortisses

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·ti·res (4)
* Anagrama: enfortir-se

## Català antic
### Verb

enfortires
* segona persona singular (tu) del passat de enfortir
* segona persona singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu de enfortir

#### Variants

* [1] enfortist
* [2] enfortisses
# enfortireu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fur.tiˈɾɛw/ balear /əɱ.foɾ.tiˈɾəw/, /əɱ.fur.tiˈɾɛw/ Occidental: /eɱ.foɾ.tiˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enfortireu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de enfortir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·ti·reu (4)
# enfortira
## Català
### Verb

enfortira
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfortir.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfortir.

#### Variants

* [1] enfortigués, enfortissi, enfortiguera, enfortís
* [2] enfortigués, enfortissi, enfortiguera, enfortís

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·ti·ra (4)
* Anagrama: fitoraren

## Català antic
### Verb

enfortira
* primera persona singular (io, yo, jo) de l'imperfet de subjuntiu de enfortir
* tercera persona singular (él, eyl, ell) de l'imperfet de subjuntiu de enfortir

#### Variants

* [1] enfortís
* [2] enfortís
# enfortirem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.fur.tiˈɾɛm/ balear /əɱ.foɾ.tiˈɾəm/, /əɱ.fur.tiˈɾɛm/ Occidental: /eɱ.foɾ.tiˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enfortirem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de enfortir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·ti·rem (4)
# enfortiren
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əɱ.furˈti.ɾən/ balear /əɱ.foɾˈti.ɾən/, /əɱ.furˈti.ɾən/ Occidental: /eɱ.foɾˈti.ɾen/
   * Rimes: -iɾen

### Verb

enfortiren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de enfortir.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enfortir.

#### Variants

* [1] enfortigueren
* [2] enfortiguessen, enfortigueren, enfortissin, enfortissen

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·for·ti·ren (4)

## Català antic
### Verb

enfortiren
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) del passat de enfortir
* tercera persona plural (éls, eyls, ells) de l'imperfet de subjuntiu de enfortir

#### Variants

* [2] enfortissen
# encephalis
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛŋˈkɛ.fa.liːs/

### Nom

encephalīs
* datiu plural de encephalon
* ablatiu plural de encephalon
# encephala
## Anglès
### Nom

encephala
* forma plural de encephalon

## Llatí

   * Pronúncia: /ɛŋˈkɛ.fa.la/

### Nom

encephala
* nominatiu plural de encephalon
* vocatiu plural de encephalon
* acusatiu plural de encephalon
# encephalitides
## Anglès
### Nom

encephalitides
* forma plural de encephalitis
# encephalitis
## Anglès

   * Etimologia: De encephal i el sufix -itis.

### Nom

encephalitis ‎(plural encephalitides)
* encefalitis

### Vegeu també

* encephalitis. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# encephalization
## Anglès
### Nom

encephalization ‎(plural encephalizations)
* (antropologia) cefalització

### Vegeu també

* encephalization. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 juny 2014].
# encepegàveu
## Català
### Verb

encepegàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de encepegar.
# encephali
## Llatí

   * Pronúncia: /ɛŋˈkɛ.fa.liː/

### Nom

encephalī
* genitiu singular de encephalon
# encephalizations
## Anglès
### Nom

encephalizations
* forma plural de encephalization
# enguerxinares
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡər.ʃiˈna.ɾəs/, occidental /eŋ.ɡeɾ.t͡ʃiˈna.ɾes/
   * Rimes: -aɾes

### Verb

enguerxinares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de enguerxinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·guer·xi·na·res (5)
* Anagrama: enguerxinar-se
# enguerxinareu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡər.ʃi.nəˈɾɛw/ balear /əŋ.ɡəɾ.ʃi.nəˈɾəw/, /əŋ.ɡər.ʃi.nəˈɾɛw/ Occidental: /eŋ.ɡeɾ.t͡ʃi.naˈɾew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

enguerxinareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de enguerxinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·guer·xi·na·reu (5)
# enguerxinarà
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡər.ʃi.nəˈɾa/, occidental /eŋ.ɡeɾ.t͡ʃi.naˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

enguerxinarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de enguerxinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·guer·xi·na·rà (5)
# enguerxinaran
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡər.ʃi.nəˈɾan/, occidental /eŋ.ɡeɾ.t͡ʃi.naˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

enguerxinaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de enguerxinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·guer·xi·na·ran (5)
# enguerxinaren
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡər.ʃiˈna.ɾən/, occidental /eŋ.ɡeɾ.t͡ʃiˈna.ɾen/
   * Rimes: -aɾen

### Verb

enguerxinaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de enguerxinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·guer·xi·na·ren (5)
# enguerxinaria
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡər.ʃi.nəˈɾi.ə/, occidental /eŋ.ɡeɾ.t͡ʃi.naˈɾi.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

enguerxinaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de enguerxinar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de enguerxinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·guer·xi·na·ri·a (6)
# enguerxinarem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əŋ.ɡər.ʃi.nəˈɾɛm/ balear /əŋ.ɡəɾ.ʃi.nəˈɾəm/, /əŋ.ɡər.ʃi.nəˈɾɛm/ Occidental: /eŋ.ɡeɾ.t͡ʃi.naˈɾem/
   * Rimes: -ɛm

### Verb

enguerxinarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de enguerxinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·guer·xi·na·rem (5)
# enguerxinarien
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡər.ʃi.nəˈɾi.ən/, occidental /eŋ.ɡeɾ.t͡ʃi.naˈɾi.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

enguerxinarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de enguerxinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·guer·xi·na·ri·en (6)
# enguerxinaries
## Català

   * Pronúncia: oriental /əŋ.ɡər.ʃi.nəˈɾi.əs/, occidental /eŋ.ɡeɾ.t͡ʃi.naˈɾi.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

enguerxinaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de enguerxinar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·guer·xi·na·ri·es (6)
# envinàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈna.ɾəm/, balear /əɱ.viˈna.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /em.biˈna.ɾem/ valencià /eɱ.viˈna.ɾem/, /em.biˈna.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

envinàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de envinar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envinar.

#### Variants

* [2] envinéssim, envinéssem, envinàssim, envinàssem
# envinàsseu
## Català
### Verb

envinàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envinar.

#### Variants

* envinéssiu, envinésseu, envinàssiu, envinàreu

### Miscel·lània

* Anagrama: venusianes
# envinàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈna.βəw/, balear /əɱ.viˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /em.biˈna.βew/ valencià /eɱ.viˈna.vew/, /em.biˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

envinàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de envinar.
# envinàs
## Català
### Verb

envinàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb envinar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb envinar.

#### Variants

* [1] envinés, envinara
* [2] envinés, envinara

### Miscel·lània

* Anagrames: ninaves, vanisen
# envinàssiu
## Català
### Verb

envinàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envinar.

#### Variants

* envinéssiu, envinésseu, envinàsseu, envinàreu

### Miscel·lània

* Anagrama: insinuaves
# envinà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈna/, balear /əɱ.viˈna/ Occidental: nord-occidental /em.biˈna/ valencià /eɱ.viˈna/, /em.biˈna/
   * Rimes: -a

### Verb

envinà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de envinar.

### Miscel·lània

* Anagrames: avinen, niaven
# envinàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /əm.biˈna.ɾəw/, balear /əɱ.viˈna.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /em.biˈna.ɾew/ valencià /eɱ.viˈna.ɾew/, /em.biˈna.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

envinàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de envinar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb envinar.

#### Variants

* [2] envinéssiu, envinésseu, envinàssiu, envinàsseu
# envinàssem
## Català
### Verb

envinàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envinar.

#### Variants

* envinéssim, envinéssem, envinàssim, envinàrem
# envinàssim
## Català
### Verb

envinàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb envinar.

#### Variants

* envinéssim, envinéssem, envinàssem, envinàrem
# ennovàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.nuˈβa.ɾəw/ balear /ən.noˈva.ɾəw/, /ən.nuˈva.ɾəw/ Occidental: nord-occidental /en.noˈβa.ɾew/ valencià /en.noˈva.ɾew/, /en.noˈβa.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

ennovàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de ennovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·no·và·reu (4)
# ennovàvem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.nuˈβa.βəm/ balear /ən.noˈva.vəm/, /ən.nuˈva.vəm/ Occidental: nord-occidental /en.noˈβa.βem/ valencià /en.noˈva.vem/, /en.noˈβa.βem/
   * Rimes: -avem

### Verb

ennovàvem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet d'indicatiu de ennovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·no·và·vem (4)
# ennovàsseu
## Català
### Verb

ennovàsseu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennovar.

#### Variants

* ennovéssiu, ennovésseu, ennovàssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·no·vàs·seu (4)
# ennovo
## Català
### Verb

ennovo
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de ennovar.

#### Variants

* ennovi, ennov, ennou

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·no·vo (3)
# ennovàssem
## Català
### Verb

ennovàssem
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennovar.

#### Variants

* ennovéssim, ennovéssem, ennovàssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·no·vàs·sem (4)
# ennovàssim
## Català
### Verb

ennovàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennovar.

#### Variants

* ennovéssim, ennovéssem, ennovàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·no·vàs·sim (4)
* Anagrama: innovàssem
# ennovàssiu
## Català
### Verb

ennovàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennovar.

#### Variants

* ennovéssiu, ennovésseu, ennovàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·no·vàs·siu (4)
* Anagrama: innovàsseu
# ennovà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.nuˈβa/ balear /ən.noˈva/, /ən.nuˈva/ Occidental: nord-occidental /en.noˈβa/ valencià /en.noˈva/, /en.noˈβa/
   * Rimes: -a

### Verb

ennovà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de ennovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·no·và (3)
* Anagrama: novena
# ennovàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ən.nuˈβa.ɾəm/ balear /ən.noˈva.ɾəm/, /ən.nuˈva.ɾəm/ Occidental: nord-occidental /en.noˈβa.ɾem/ valencià /en.noˈva.ɾem/, /en.noˈβa.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

ennovàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de ennovar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·no·và·rem (4)
* Anagrama: romaneven
# ennovàs
## Català
### Verb

ennovàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennovar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb ennovar.

#### Variants

* [1] ennovés
* [2] ennovés

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·no·vàs (3)
* Anagrama: sonaven
# enganyegueu
## Català
### Verb

enganyegueu
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb enganyar.

#### Variants

* enganyeu
# enganye
## Català
### Verb

enganye
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de enganyar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb enganyar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb enganyar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb enganyar.

#### Variants

* [1] enganyo, enganyi, engany
* [2] enganyi, enganyo
* [3] enganyi, enganyo
* [4] enganyi
# enganyegués
## Català
### Verb

enganyegués
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganyar.

#### Variants

* enganyessi, enganyés, enganyàs, enganyara
# enganyeguem
## Català
### Verb

enganyeguem
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) del present de subjuntiu del verb enganyar.

#### Variants

* enganyem
# enganyeguesses
## Català
### Verb

enganyeguesses
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganyar.

#### Variants

* enganyessis, enganyesses, enganyassis, enganyasses, enganyares
# enganyeguéssou
## Català
### Verb

enganyeguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganyar.

#### Variants

* enganyéssiu, enganyésseu, enganyàssiu, enganyàsseu, enganyàreu
# enganyavo
## Català
### Verb

enganyavo
* (col·loquial central, nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de enganyar.

#### Variants

* enganyàieu, enganyàveu
# enganyeguessa
## Català
### Verb

enganyeguessa
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganyar.

#### Variants

* enganyessi, enganyessa, enganyés, enganyàs, enganyara
# enganyeguessen
## Català
### Verb

enganyeguessen
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganyar.

#### Variants

* enganyessin, enganyessen, enganyassin, enganyassen, enganyaren
# enganyeguéssom
## Català
### Verb

enganyeguéssom
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb enganyar.

#### Variants

* enganyéssim, enganyéssem, enganyàssim, enganyàssem, enganyàrem
# entémer-se
## Català

   * Pronúncia: balear /ən.tə.mərˈsə/
   * Etimologia: Fals tall sil·làbic de témer-se'n amb pròtesi de la partícula pronominal en per les formes conjugades on és proclítica, segle XIX.

### Verb

entémer-se pron.
* (col·loquial, mallorquí i menorquí) témer-se, adonar-se

#### Conjugació

En menorquí es conserven les formes antigues del verb tembre en futur i condicional: entembré, entembria.

### Miscel·lània

* Síl·labes: en·té·mer·se (4)
* Anagrama: entemeres

### Vegeu també

* Obres de referència: GDLC, DCVB
* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionari Descriptiu de la Llengua Catalana sobre entémer
# entuziasmoj
## Esperanto

   * Pronúncia: /en.tu.ziˈas.moj/

### Nom

entuziasmoj
* forma plural de entuziasmo