OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# imprecam
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈkam/
   * Rimes: -am

### Verb

imprecam
* Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de imprecar.
    Forma baleàrica: [nosaltres] imprequem o imprecam.

### Miscel·lània

* Anagrames: campirem, campírem
# imprecació
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾə.kə.siˈo/, occidental /im.pɾe.ka.siˈo/
   * Rimes: -o
   * Etimologia: Del llatí imprecatio

### Nom

imprecació f. ‎(plural imprecacions)
* Expressió amb la que es demana o es manifesta desig de que vingui mal a algú.

#### Sinònims

* maledicció

#### Traduccions

* Anglès: imprecation $^{(en)}$
* Castellà: imprecación $^{(es)}$
* Francès: imprécation $^{(fr)}$
* Italià: imprecazione $^{(it)}$
* Llatí: imprecatio $^{(la)}$
* Portuguès: imprecação $^{(pt)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·ca·ci·ó (5)

### Vegeu també

* Diccionari Catalá-Castellá-Llatí-Frances-Italiá: Per una societat de catalans. Barcelona, 1839. Tom II.
* Obres de referència: DIEC, GDLC, DCVB, Optimot
# imprecación
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /im.pɾe.kaˈθjon/, meridional \im.pɾe.kaˈθjoŋ\
       Americà: alt /im.pɾe.k(a)ˈsjon/, baix \im.pɾe.kaˈsjoŋ\, austral /im.pɾe.kaˈsjon/
   * Rimes: -on
   * Etimologia: Del llatí imprecatio.

### Nom

imprecación f. ‎(plural imprecaciones)
* imprecació

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·ca·ción (4)
# imprecades
## Català

   * Pronúncia: oriental /im.pɾəˈka.ðəs/, occidental /im.pɾeˈka.ðes/
   * Rimes: -ades

### Verb

imprecades
* Participi femení plural del verb imprecar.
    Imprecades [elles/aquelles]...; [les he...] imprecat o imprecades.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pre·ca·des (4)
* Anagrama: despreciam
# imprecaies
## Català

   * Pronúncia: nord-occidental /im.pɾeˈka.jes/

### Verb

imprecaies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de imprecar.
    Forma col·loquial d'alguns parlars nord-occidentals per [tu] imprecaves.
# il·luminàveu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫu.miˈna.βəw/, /i.ɫu.miˈna.βəw/ balear /iɫ.ɫu.miˈna.vəw/ Occidental: nord-occidental /iɫ.ɫu.miˈna.βew/, /i.ɫu.miˈna.βew/ valencià /iɫ.ɫu.miˈna.vew/, /i.ɫu.miˈna.βew/
   * Rimes: -avew

### Verb

il·luminàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de il·luminar.

#### Variants

* il·luminavo, il·luminàieu, formes col·loquials.
# il·luminésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɫ.ɫu.miˈne.səw/, occidental /iɫ.ɫu.miˈne.sew/
       Informal: /iɫ.ɫu.miˈne.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

il·luminésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·luminar.
    [Vosaltres/vós] il·luminéssiu, il·luminésseu, il·luminàsseu, il·luminàssiu o il·luminàreu.

#### Sinònims

* il·lumineguéssou, forma col·loquial.
# il·lumín
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫuˈmin/, /i.ɫuˈmin/ balear /iɫ.ɫuˈmin/ Occidental: /iɫ.ɫuˈmin/, /i.ɫuˈmin/
   * Rimes: -in

### Verb

il·lumín
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de il·luminar.
    Forma amb desinència zero baleàrica i algueresa: [jo] il·lumino, il·lumine, il·lumín o il·lumini.
# il·lusa
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫˈɫu.zə/, /iˈɫu.zə/ balear /iɫˈɫu.zə/ Occidental: /iɫˈɫu.za/, /iˈɫu.za/
   * Rimes: -uza

### Nom

il·lusa f. ‎(plural il·luses)
* Forma femenina de il·lús.

### Adjectiu

il·lusa f. ‎(plural il·luses)
* Forma femenina de il·lús.

### Miscel·lània

* Síl·labes: il·lu·sa (3)
* Anagrames: Lluïsa, salliu
# il·luminéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /iɫ.ɫu.miˈne.səm/, occidental /iɫ.ɫu.miˈne.sem/
       Informal: /iɫ.ɫu.miˈne.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

il·luminéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·luminar.
    [Nosaltres] il·luminéssim, il·luminéssem, il·luminàssem, il·luminàssim o il·luminàrem.

#### Sinònims

* il·lumineguéssom, forma col·loquial.
# il·luminéssiu
## Català

   * Pronúncia: /iɫ.ɫu.miˈne.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

il·luminéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·luminar.
    [Vosaltres/vós] il·luminéssiu, il·luminésseu, il·luminàsseu, il·luminàssiu o il·luminàreu.

#### Sinònims

* il·lumineguéssou, forma col·loquial.
# il·luminés
## Català

   * Pronúncia: /iɫ.ɫu.miˈnes/
   * Rimes: -es

### Verb

il·luminés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·luminar.
    [Jo] il·luminés, il·luminàs o il·luminara.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·luminar.
    [Ell/ella/vostè] il·luminés, il·luminàs o il·luminara.

#### Sinònims

* il·luminessi, il·luminessa, il·luminegués, il·lumineguessa, formes col·loquials.
# il·luminéssim
## Català

   * Pronúncia: /iɫ.ɫu.miˈne.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

il·luminéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb il·luminar.
    [Nosaltres] il·luminéssim, il·luminéssem, il·luminàssem, il·luminàssim o il·luminàrem.

#### Sinònims

* il·lumineguéssom, forma col·loquial.
# il·luminí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /iɫ.ɫu.miˈni/, /i.ɫu.miˈni/ balear /iɫ.ɫu.miˈni/ Occidental: /iɫ.ɫu.miˈni/, /i.ɫu.miˈni/
   * Rimes: -i

### Verb

il·luminí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de il·luminar.
    [Jo] il·luminí o em vaig il·luminar.
# impactaria
## Català
### Verb

impactaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de impactar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de impactar.
# impactarà
## Català
### Verb

impactarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de impactar.
# impactares
## Català
### Verb

impactares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de impactar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb impactar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pac·ta·res (4)
* Anagrama: impartesca
# impactaren
## Català
### Verb

impactaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de impactar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb impactar.
# impactaràs
## Català
### Verb

impactaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de impactar.
# impactareu
## Català
### Verb

impactareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de impactar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pac·ta·reu (4)
* Anagrama: capturàiem
# impactarien
## Català
### Verb

impactarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de impactar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pac·ta·ri·en (5)
* Anagrames: anticiparem, anticipàrem, impacientar
# impactaries
## Català
### Verb

impactaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de impactar.
# impactaré
## Català
### Verb

impactaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de impactar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pac·ta·ré (4)
* Anagrames: captaríem, pactaríem

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /im.pak.taˈɾe/
       Americà: alt /im.pak.t(a)ˈɾe/, baix /im.pak.taˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

impactaré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb impactar
# impietosivi
## Italià
### Verb

impietosivi
* segona persona singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de impietosire
# impietositosi
## Italià
### Verb

impietositosi m. ‎(femení impietositasi, plural masculí impietositisi, plural femení impietositesi)
* participi passat masculí singular de impietosirsi
# impietosiva
## Italià
### Verb

impietosiva
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperfet d'indicatiu de impietosire
# impietosivate
## Italià
### Verb

impietosivate
* segona persona plural (voi) de l'imperfet d'indicatiu de impietosire
# impietosivamo
## Italià
### Verb

impietosivamo
* primera persona plural (noi) de l'imperfet d'indicatiu de impietosire
# impietosì
## Italià
### Verb

impietosì
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del passat de impietosire
# impiously
## Anglès

   * Etimologia: De impious i el sufix -ly.

### Adverbi

impiously ‎(comparatiu more impiously, superlatiu most impiously)
* impiament
# impietosito
## Italià
### Verb

impietosito m. ‎(femení impietosita, plural masculí impietositi, plural femení impietosite)
* participi passat masculí singular de impietosire
# impietosivano
## Italià
### Verb

impietosivano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) de l'imperfet d'indicatiu de impietosire
# impietosivo
## Italià
### Verb

impietosivo
* primera persona singular (io) de l'imperfet d'indicatiu de impietosire
# immatriculava
## Català
### Verb

immatriculava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de immatricular.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de immatricular.
# immatriculasses
## Català
### Verb

immatriculasses
* (valencià, balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immatricular.
# immatriculassin
## Català
### Verb

immatriculassin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb immatricular.
# immatriculau
## Català
### Verb

immatriculau
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de immatricular.
* (balear, alguerès) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb immatricular.
# immatriculassis
## Català
### Verb

immatriculassis
* (balear) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb immatricular.
# immatriculaven
## Català
### Verb

immatriculaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de immatricular.
# immatriculaves
## Català
### Verb

immatriculaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de immatricular.
# immatricule
## Català
### Verb

immatricule
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de immatricular.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb immatricular.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb immatricular.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb immatricular.
# indigestàssiu
## Català
### Verb

indigestàssiu
* (balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indigestar-se.
# indigestàsseu
## Català
### Verb

indigestàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indigestar-se.
# indigestàs
## Català
### Verb

indigestàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indigestar-se.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indigestar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ges·tàs (4)
* Anagrama: instigades
# indigestàssem
## Català
### Verb

indigestàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indigestar-se.
# indigestàssim
## Català
### Verb

indigestàssim
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb indigestar-se.
# indigestàveu
## Català
### Verb

indigestàveu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet d'indicatiu de indigestar-se.
# indigesté
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.di.xesˈte/, meridional \iŋ.di.hehˈte\
       Americà: alt /in.di.x(e)sˈte/, baix \iŋ.di.hehˈte\, austral /in.di.xehˈte/
   * Rimes: -e

### Verb

indigesté
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb indigestarse
# indigestàreu
## Català
### Verb

indigestàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de indigestar-se.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb indigestar-se.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·di·ges·tà·reu (5)
* Anagrama: distengueria
# indigestés
## Català
### Verb

indigestés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb indigestar-se.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb indigestar-se.
# indignasses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /in.diŋˈna.səs/ Occidental: nord-occidental /in.diŋˈna.ses/, valencià /in.diɡˈna.ses/
   * Rimes: -ases

### Verb

indignasses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indignar.
    [Tu] indignessis, indignesses, indignasses, indignassis o indignares.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dig·nas·ses (4)
* Anagrama: designassin
# indignaven
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.diŋˈna.βən/, balear /in.diŋˈna.vən/ Occidental: nord-occidental /in.diŋˈna.βen/ valencià /in.diɡˈna.ven/, /in.diɡˈna.βen/
   * Rimes: -aven

### Verb

indignaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de indignar.
# indignaves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.diŋˈna.βəs/, balear /in.diŋˈna.vəs/ Occidental: nord-occidental /in.diŋˈna.βes/ valencià /in.diɡˈna.ves/, /in.diɡˈna.βes/
   * Rimes: -aves

### Verb

indignaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de indignar.
# indignavi
## Català

   * Pronúncia: oriental /in.diŋˈna.βi/

### Verb

indignavi
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de indignar.
    Forma septentrional per [jo] indignava.
# indignassis
## Català

   * Pronúncia: balear /in.diŋˈna.sis/
   * Rimes: -asis

### Verb

indignassis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb indignar.
    [Tu] indignessis, indignesses, indignasses, indignassis o indignares.
# indignau
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: balear /in.diŋˈnaw/, alguerès /in.diŋˈnaw/
   * Rimes: -aw

### Verb

indignau
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de indignar.
    [Vosaltres/vós] indigneu o indignau.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb indignar.
    Indigneu o indignau [vosaltres/vós].

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dig·nau (3)
* Anagrama: indaguin
# indignava
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /in.diŋˈna.βə/, balear /in.diŋˈna.və/ Occidental: nord-occidental /in.diŋˈna.βa/ valencià /in.diɡˈna.va/, /in.diɡˈna.βa/
   * Rimes: -ava

### Verb

indignava
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de indignar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de indignar.
# indignassin
## Català

   * Pronúncia: balear /in.diŋˈna.sin/

### Verb

indignassin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb indignar.
    [Ells/elles/vostès] indignessin, indignessen, indignassen, indignassin o indignaren.
# improvaves
## Català
### Verb

improvaves
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de improvar.
# improvaven
## Català
### Verb

improvaven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de improvar.
# improvements
## Anglès
### Nom

improvements
* forma plural de improvement
# improven
## Català
### Verb

improven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de improvar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb improvar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb improvar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·pro·ven (3)
* Heterograma de 8 lletres (eimnoprv)
* Anagrames: prenívom, provenim
# improvessen
## Català
### Verb

improvessen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb improvar.
# improve
## Català
### Verb

improve
* (valencià) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de improvar.
* (occidental, balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb improvar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb improvar.
* (occidental, balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb improvar.

## Anglès

   * Pronúncia: /ɪmˈpɹuːv/ àudio (EUA)

### Verb

improve ‎(3a persona singular present improves, gerundi improving, passat i participi improved)
* millorar
# improved
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

improved
* passat i participi de improve
# improvement
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Nom

improvement ‎(plural improvements)
* millora

### Vegeu també

* improvement. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 juny 2014].
# improves
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /imˈpɾɔ.βəs/, balear /imˈpɾɔ.vəs/ Occidental: nord-occidental /imˈpɾɔ.βes/ valencià /imˈpɾɔ.ves/, /imˈpɾɔ.βes/
   * Rimes: -ɔves

### Verb

improves
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de improvar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb improvar.

## Anglès
### Verb

improves
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de improve
# increpare
## Llatí

   * Pronúncia: /ɪŋ.krɛˈpaː.rɛ/

### Verb

increpāre
* infinitiu del present actiu de increpō
# increparem
## Català
### Verb

increparem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de increpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·pa·rem (4)
* Anagrames: imprecaren, primerenca
# increpares
## Català
### Verb

increpares
* (literari) Segona persona del singular (tu) del passat simple de increpar.
* (valencià) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·cre·pa·res (4)
* Anagrames: cresparien, presenciar
# increpara
## Català
### Verb

increpara
* (valencià) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
* (valencià) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increparia
## Català
### Verb

increparia
* Primera persona del singular (jo) del condicional de increpar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de increpar.
# increparen
## Català
### Verb

increparen
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de increpar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb increpar.
# increparien
## Català
### Verb

increparien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de increpar.
# increpareu
## Català
### Verb

increpareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de increpar.
# increparies
## Català
### Verb

increparies
* Segona persona del singular (tu) del condicional de increpar.
# increparan
## Català
### Verb

increparan
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de increpar.
# immergíssim
## Català
### Verb

immergíssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gís·sim (4)
* Anagrama: immigréssim
# immersing
## Anglès
### Verb

immersing
* gerundi de immerse
# immeritatamente
## Italià

   * Pronúncia: /im.me.riˌta.taˈmen.te/
   * Etimologia: De immeritato i el sufix -mente.

### Adverbi

immeritatamente
* immerescudament

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·me·ri·ta·ta·mén·te (7)
# immersed
## Anglès
### Verb

immersed
* passat i participi de immerse
# immergísseu
## Català
### Verb

immergísseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gís·seu (4)
* Anagrama: immigrésseu
# immerses
## Anglès
### Verb

immerses
* tercera persona del singular (he, she, it) del present de immerse
# immersion foot
## Anglès
### Nom

immersion foot ‎(incomptable)
* peu d'immersió

### Vegeu també

* immersion foot. Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 15 setembre 2014].
# immergíssem
## Català
### Verb

immergíssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gís·sem (4)
* Anagrama: immigréssem
# immergíssiu
## Català
### Verb

immergíssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb immergir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: im·mer·gís·siu (4)
* Anagrama: immigréssiu
# immerse
## Anglès

   * Pronúncia: àudio (EUA)

### Verb

immerse ‎(3a persona singular present immerses, gerundi immersing, passat i participi immersed)
* immergir
# infiltren
## Català
### Verb

infiltren
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present d'indicatiu de infiltrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb infiltrar.
* (occidental, balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb infiltrar.
# infiltres
## Català
### Verb

infiltres
* Segona persona del singular (tu) del present d'indicatiu de infiltrar.
* (occidental, balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltressis
## Català
### Verb

infiltressis
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltreu
## Català
### Verb

infiltreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de infiltrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb infiltrar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb infiltrar.
# infiltressin
## Català
### Verb

infiltressin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltressa
## Català
### Verb

infiltressa
* (col·loquial central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·fil·tres·sa (4)
* Anagrama: trefilassin
# infiltressen
## Català
### Verb

infiltressen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltresses
## Català
### Verb

infiltresses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# infiltressi
## Català
### Verb

infiltressi
* (col·loquial septentrional, alguerès) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
* (col·loquial septentrional, alguerès) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb infiltrar.
# industriareu
## Català
### Verb

industriareu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de industriar.
# industriaries
## Català
### Verb

industriaries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de industriar.
# industriarse
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /in.dusˈtɾjaɾ.se/, meridional \iŋ.duhˈtɾjaɾ.se\
       Americà: alt /in.d(u)sˈt͡sjaɾ.se/, baix \iŋ.duhˈtɾjaɾ.se\, austral /in.duhˈtɾjaɾ.se/
   * Rimes: -aɾse

### Verb

industriarse trans., pron. ‎(present me industrio, passat me industrié, futur me industriaré)
* forma pronominal de industriar
# industriarà
## Català
### Verb

industriarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de industriar.
# industriaran
## Català
### Verb

industriaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de industriar.
# industriaren
## Català
### Verb

industriaren
* (literari) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del passat simple de industriar.
* (valencià) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb industriar.
# industriaria
## Català
### Verb

industriaria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de industriar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de industriar.
# industriarien
## Català
### Verb

industriarien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de industriar.
# industriarem
## Català
### Verb

industriarem
* Primera persona del plural (nosaltres) del futur de industriar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: in·dus·tri·a·rem (5)
* Anagrama: rudimentaris