OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# romandrà
## Català
### Verb

romandrà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de romandre.
# romandalusins
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.mən.də.ɫuˈzins/ balear /ro.mən.də.ɫuˈzins/, /ru.mən.də.ɫuˈzins/ Occidental: /ro.man.da.ɫuˈzins/
   * Rimes: -ins

### Adjectiu

romandalusins m. pl.
* Forma plural de romandalusí.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·man·da·lu·sins (5)
# romandre
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ruˈman.dɾə/ balear /roˈman.dɾə/, /ruˈman.dɾə/ Occidental: /roˈman.dɾe/
   * Rimes: -andɾe
   * Etimologia: Del llatí remanēre, format pel prefix re- ‎(«reiteració») i el verb manēre ‎(«estar-s'hi»).

### Verb

romandre intr.
* Estar-se en un lloc.
* Mantenir-se en un mateix estat de forma invariable.
    Romania ric, malgrat el malbaratament.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: romanc, roman, romanem

#### Sinònims

* quedar, restar, esperar
* durar, eternitzar-se, inveterar-se, perdurar, perpetuar-se, persistir, viure

#### Traduccions

* Anglès: remain $^{(en)}$
* Castellà: quedarse $^{(es)}$, permanecer $^{(es)}$
* Francès: rester $^{(fr)}$
* Italià: rimanere $^{(it)}$
* Llengua de signes catalana: ROMANDRE $^{(csc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·man·dre (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
* Vegeu el Diccionari de sinònims de Softcatalà-OpenThesaurus: romandre
# romandreu
## Català
### Verb

romandreu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del futur de romandre.
# romandrien
## Català
### Verb

romandrien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de romandre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·man·dri·en (4)
* Anagrames: rondinarem, rondinàrem
# romandries
## Català
### Verb

romandries
* Segona persona del singular (tu) del condicional de romandre.
# romandalusí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /ru.mən.də.ɫuˈzi/ balear /ro.mən.də.ɫuˈzi/, /ru.mən.də.ɫuˈzi/ Occidental: /ro.man.da.ɫuˈzi/
   * Rimes: -i
   * Etimologia: De romanç i andalusí.

### Adjectiu

romandalusí m. ‎(femení romandalusina, plural masculí romandalusins, plural femení romandalusines)
* Relatiu als parlars romànics d’al-Àndalus.

#### Sinònims

* mossàrab

### Nom

romandalusí m. ‎(només en singular)
* Parlar romanç de mossàrabs i muladís durant la dominació andalusina.

#### Sinònims

* mossàrab

#### Relacionats

* aljamia

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·man·da·lu·sí (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC
* Entrades en romandalusí al Viccionari en català
# romandran
## Català
### Verb

romandran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de romandre.
# romandria
## Català
### Verb

romandria
* Primera persona del singular (jo) del condicional de romandre.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de romandre.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ro·man·dri·a (4)
* Anagrames: adormiran, amordiran
# redimere
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛˈdɪ.mɛ.rɛ/

### Verb

redimere
* infinitiu del present actiu de redimō
# redimí
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \re.ðiˈmi\
       Americà: alt /re.diˈmi/, baix \re.ðiˈmi\
   * Rimes: -i

### Verb

redimí
* primera persona del singular (yo) del passat simple del verb redimir
# rediguí
## Català

   * Pronúncia: oriental /rə.ðiˈɣi/, occidental /re.ðiˈɣi/
   * Rimes: -i

### Verb

rediguí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de redir.
# redimis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈrɛ.dɪ.mɪs/

### Verb

redimis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de redimō
# redimiré
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \re.ði.miˈɾe\
       Americà: alt /re.di.miˈɾe/, baix \re.ði.miˈɾe\
   * Rimes: -e

### Verb

redimiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb redimir
# redimonis
## Català

   * Pronúncia: oriental /rə.ðiˈmɔ.nis/, occidental /re.ðiˈmɔ.nis/
   * Rimes: -ɔnis
   * Etimologia: Del prefix re- i dimonis.

### Interjecció

redimonis
* Expressió de contrarietat o d'enuig.
    «De com sant Francesc no va arribar a saber què redimonis és un banc.»

#### Variants

* redimoni

#### Sinònims

* punyeta, rediantre, coi

#### Traduccions

* Anglès: deuce $^{(en)}$
* Castellà: diablos $^{(es)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·di·mo·nis (4)

### Vegeu també

* ↑ Josep M. Ballarín, Ai, Francesc, si aneu a les Valls d'Andorra, 1985
# rediguéssou
## Català
### Verb

rediguéssou
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb redir.

#### Variants

* rediguéssiu, rediguésseu, rediguéreu
# redintegrare
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛ.dɪn.tɛˈɡraː.rɛ/

### Verb

redintegrāre
* infinitiu del present actiu de redintegrō
# redimo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \reˈði.mo\
       Americà: alt /reˈdi.mo/, baix \reˈði.mo\
   * Rimes: -imo

### Verb

redimo
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb redimir

## Llatí

   * Pronúncia: /ˈrɛ.dɪ.moː/
   * Etimologia: Del prefix red- i ‎emō.

### Verb

redimō ‎(1a present$^?$), redimis ‎(2a present), redimere ‎(infinitiu), redēmī ‎(perfet), redēmptum ‎(supí)
* redimir, pagar, rescatar, comprar
    «redimere captivos ab hoste» (Monumenta Germaniae Historica, VII.4)pagar a l'enemic el rescat pels captius
    redimere pacem annuo tributocomprar la pau per un tribut anual
* meritar, adquirir
    «auro redimere jus sepulcri» (Ovidi, Metamorfosis 13, 472)adquirir a preu d'or una sepultura
* salvar, redimir
    «redimere aliquem suo sanguine ab Acheronte» (Cornelius Nepos, De virus ilustribus: Dion, 10. 2)salvar de la mort a preu de la seva sang
# repúbliques bananeres
## Català
### Nom

repúbliques bananeres f. pl.
* Forma plural de república bananera.
# requena
## Català

   * Pronúncia: oriental /rəˈke.nə/, occidental /reˈke.na/
   * Rimes: -ena
   * Etimologia: De Requena on és habitual el conreu d'aquest cep.

### Nom

requena m. o f. ‎(plural requenes)
* boval

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·que·na (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: Termcat

## Castellà

   * Pronúncia: /reˈke.na/
   * Rimes: -ena
   * Etimologia: De Requena.

### Nom

requena m. ‎(plural requenas)
* boval

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·que·na (3)
# repúblicas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \reˈpu.βli.kas\, meridional \reˈpu.βli.kah\
       Americà: alt /reˈpu.bli.k(a)s/, baix \reˈpu.βli.kah\, austral \reˈpu.βli.kas\
   * Rimes: -ublikas

### Nom

repúblicas f. pl.
* forma plural de república

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·pú·bli·cas (4)
* Heterograma de 10 lletres (abceilprsu)
* Anagrama: publicares
# requenas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /reˈke.nas/, meridional /reˈke.nah/
       Americà: alt /reˈke.n(a)s/, baix /reˈke.nah/, austral /reˈke.nas/
   * Rimes: -enas

### Nom

requenas m. pl.
* forma plural de requena
# roncarives
## Català

   * Pronúncia: alguerès /ruŋ.kaˈɾi.vas/

### Verb

roncarives
* Segona persona del singular (tu) del condicional de roncar.
    Forma algueresa per [tu] roncaries.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ron·ca·ri·ves (4)
* Anagrama: carnívores
# roncariven
## Català

   * Pronúncia: alguerès /ruŋ.kaˈɾi.van/
   * Homòfon: roncarívem

### Verb

roncariven
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del condicional de roncar.
    Forma algueresa per [ells/elles/vostès] roncarien.
# roncariva
## Català

   * Pronúncia: alguerès /ruŋ.kaˈɾi.va/

### Verb

roncariva
* Primera persona del singular (jo) del condicional de roncar.
    Forma algueresa per [jo] roncaria.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del condicional de roncar.
    Forma algueresa per [ell/ella/vostè] roncaria.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ron·ca·ri·va (4)
* Anagrama: carnívora
# rovesci
## Italià
### Verb

rovesci
* segona persona singular (tu) del present d'indicatiu de rovesciare
* primera persona singular (io) del present de subjuntiu de rovesciare
* segona persona singular (tu) del present de subjuntiu de rovesciare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present de subjuntiu de rovesciare
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) de l'imperatiu de rovesciare
# rovesciandosi
## Italià
### Verb

rovesciandosi
* gerundi de rovesciarsi
# rovesciammo
## Italià
### Verb

rovesciammo
* primera persona plural (noi) del passat de rovesciare
# rovesciamoci
## Italià
### Verb

rovesciamoci
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de rovesciarsi
# rovesciando
## Italià
### Verb

rovesciando
* gerundi de rovesciare
# rovesciamo
## Italià
### Verb

rovesciamo
* primera persona plural (noi) del present d'indicatiu de rovesciare
* primera persona plural (noi) del present de subjuntiu de rovesciare
* primera persona plural (noi) de l'imperatiu de rovesciare
# rovesciai
## Italià
### Verb

rovesciai
* primera persona singular (io) del passat de rovesciare
# rovesciano
## Italià
### Verb

rovesciano
* tercera persona plural (loro, essi/esse) del present d'indicatiu de rovesciare
# rovesciante
## Italià
### Verb

rovesciante
* participi present de rovesciare
# rovescia
## Italià
### Verb

rovescia
* tercera persona singular (lui/lei, esso/essa) del present d'indicatiu de rovesciare
* segona persona singular (tu) de l'imperatiu de rovesciare
# respuestas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /resˈpwes.tas/, meridional /rehˈpweh.tah/
       Americà: alt /resˈpwes.t(a)s/, baix /rehˈpweh.tah/, austral /rehˈpweh.tas/
   * Rimes: -estas

### Nom

respuestas f. pl.
* forma plural de respuesta
# respuestas condicionadas
## Castellà
### Nom

respuestas condicionadas m. pl.
* forma plural de respuesta condicionada
# resquitll
## Català
### Verb

resquitll
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de resquitllar.
# respuesta condicionada
## Castellà
### Nom

respuesta condicionada m. ‎(plural respuestas condicionadas)
* reflex condicionat

#### Sinònims

* reflejo condicionado

### Vegeu també

* respuesta condicionada. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# resquitlla
## Català
### Verb

resquitlla
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present d'indicatiu de resquitllar.
* Segona persona del singular (tu) de l'imperatiu del verb resquitllar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·quit·lla (3)
* Anagrames: esquitllar, quartilles, taquillers
# respuesta
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /resˈpwes.ta/, meridional /rehˈpweh.ta/
       Americà: alt /r(e)sˈpwes.ta/, baix /rehˈpweh.ta/
   * Rimes: -esta

### Nom

respuesta f. ‎(plural respuestas)
* resposta

### Miscel·lània

* Síl·labes: res·pues·ta (3)

### Vegeu també

* respuesta. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# respòs
## Català antic
### Verb

respòs
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de respondre
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de respondre

#### Variants

* (1a persona) respús, resposí, responí, respondí, responguí
* (3a persona) respús, resposé, responé, respondé, respongué
# respús
## Català antic
### Verb

respús
* primera persona singular (io, yo, jo) del passat de respondre
* tercera persona singular (él, eyl, ell) del passat de respondre

#### Variants

* (1a persona) respòs, resposí, responí, respondí, responguí
* (3a persona) respòs, resposé, responé, respondé, respongué
# resquitar-se
## Català
### Verb

resquitar-se
* Forma pronominal de resquitar.

### Miscel·lània

* Anagrames: aterresquis, aterrisques
# relator
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /rə.ɫəˈto/ Occidental: nord-occidental /re.ɫaˈto/, valencià /re.ɫaˈtoɾ/
   * Rimes: -o(ɾ)
   * Etimologia: Del llatí relator, segle XIV.

### Adjectiu

relator m. ‎(femení relatora, plural masculí relators, plural femení relatores)
* Que relata.

#### Traduccions
### Nom

relator m. ‎(plural relators, femení relatora)
* (dret) Lletrat d’un tribunal que fa la relació de les causes i els plets.
* Persona que fa el resum dels acords presos, les votacions i les afers tractats.

#### Traduccions

* Anglès: relator $^{(en)}$
* Castellà: relator $^{(es)}$ m.
* Francès: rapporteur $^{(fr)}$ m.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·la·tor (3)
* Anagrames: Latorre, retolar, tolerar

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# relatively
## Anglès

   * Etimologia: De relative i el sufix -ly.

### Adverbi

relatively ‎(no comparable)
* relativament
# relative
## Anglès

   * Pronúncia: /ʁəlativ/ àudio (EUA)

### Adjectiu

relative ‎(no comparable)
* relatiu

### Nom

relative ‎(plural relatives)
* parent

## Italià

   * Pronúncia: /re.laˈtiː.ve/

### Adjectiu

relative f. pl.
* forma plural de relativa

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·la·tì·ve (4)
# relativos
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \re.laˈti.βos\, meridional \re.laˈti.βoh\
       Americà: alt /re.laˈti.b(o)s/, baix \re.laˈti.βoh\, austral \re.laˈti.βos\
   * Rimes: -ibos

### Adjectiu

relativos m. pl.
* forma plural de relativo
# relativo
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: \re.laˈti.βo\
       Americà: alt /re.laˈti.bo/, baix \re.laˈti.βo\
   * Rimes: -ibo
   * Etimologia: Del llatí relatīvus.

### Adjectiu

relativo m. ‎(femení relativa, plural masculí relativos, plural femení relativas)
* relatiu

#### Sinònims

* concerniente, tocante
* parcial

#### Antònims

* absoluto

#### Derivats

* relativamente
* relatividad

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·la·ti·vo (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeilortv)
* Anagrames: levirato, olivarte, volitare, volitaré

### Vegau també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Diccionario de la lengua española (23a edició, Madrid: 2014) sobre relativo

## Italià

   * Pronúncia: /re.laˈtiː.vo/
   * Etimologia: Del llatí relativus.

### Adjectiu

relativo m. ‎(femení relativa, plural masculí relativi, plural femení relative)
* relatiu

#### Derivats

* relativamente

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·la·tì·vo (4)
* Heterograma de 8 lletres (aeilortv)

### Vegeu també

* Per a més informació vegeu l'entrada al Treccani sobre relativo
# relato
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: /reˈla.to/
       Americà: alt /reˈla.t(o)/, baix /reˈla.to/
   * Rimes: -ato

### Nom

relato m. ‎(plural relatos)
* relat

### Verb

relato
* primera persona del singular (yo) del present d’indicatiu del verb relatar

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·la·to (3)
* Heterograma de 6 lletres (aelort)
# relatives
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rə.ɫəˈti.βəs/, balear /rə.ɫəˈti.vəs/ Occidental: /re.ɫaˈti.βes/, /re.ɫaˈti.ves/
   * Rimes: -ives

### Adjectiu

relatives f. pl.
* Forma plural de relativa.

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·la·ti·ves (4)
* Anagrames: levitares, televisar, vetlaries

## Anglès
### Nom

relatives
* forma plural de relative
# relativi
## Italià

   * Pronúncia: /re.laˈtiː.vi/

### Adjectiu

relativi m. pl.
* forma plural de relativo

### Miscel·lània

* Síl·labes: re·la·tì·vi (4)
# rostollaies
## Català
### Verb

rostollaies
* (col·loquial nord-occidental) Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de rostollar.

#### Variants

* rostollaves

### Miscel·lània

* Síl·labes: ros·to·lla·ies (4)
# rostollaran
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rus.tu.ʎəˈɾan/ balear /ros.to.ʎəˈɾan/, /rus.tu.jəˈɾan/ Occidental: /ros.to.ʎaˈɾan/
   * Rimes: -an

### Verb

rostollaran
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del futur de rostollar.
# rostollaia
## Català
### Verb

rostollaia
* (col·loquial nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de rostollar.
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de rostollar.

#### Variants

* [1] rostollavi, rostollava
* [2] rostollava

### Miscel·lània

* Síl·labes: ros·to·lla·ia (4)
# rostollaien
## Català
### Verb

rostollaien
* (col·loquial nord-occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de rostollar.

#### Variants

* rostollaven

### Miscel·lània

* Síl·labes: ros·to·lla·ien (4)
# rostollar
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rus.tuˈʎa/ balear /ros.toˈʎa/, /rus.tuˈja/ Occidental: nord-occidental /ros.toˈʎa/ valencià /ros.toˈʎaɾ/, /ros.toˈʎa/
   * Rimes: -a(ɾ)
   * Homòfon: rostollà
   * Etimologia: De rostoll.

### Verb

rostollar intr.
* Eliminar el rostoll dels camps.
    «Molts pagesos no rostollen un cop acabada la sega, perquè no disposen de prou temps per a llaurar els camps.» (Revista del Instituto Agrícola Catalán de San Isidro, Barcelona, 1936)
* El bestiar, pasturar pel rostoll.
* (central, nord-occidental) Tornar a sembrar el rostoll sense deixar-lo de restoble.
* (Pollença) Llevar el rostoll per cremar o per fer formiguers.
* (empordanès) Una noia, esperar ballador en un ball i no trobar-ne.
* (central) Tenir coit.

#### Conjugació

Paradigmes de flexió: rostollo, rostolla, rostollem Vocal rizotònica: /o/

#### Variants

* restollar

#### Traduccions

* Anglès: stub $^{(en)}$
* Castellà: rastrojar $^{(es)}$
* Francès: chaumer $^{(fr)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: ros·to·llar (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, DNV, GDLC, DCVB, Optimot
# rostollam
## Català
### Verb

rostollam
* (balear) Primera persona del plural (nosaltres) del present d'indicatiu de rostollar.
# rostollant
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rus.tuˈʎan/ balear /ros.toˈʎant/, /rus.tuˈjan/ Occidental: nord-occidental /ros.toˈʎan/ valencià /ros.toˈʎant/, /ros.toˈʎan/
   * Rimes: -ant

### Verb

rostollant
* Gerundi del verb rostollar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ros·to·llant (3)
* Anagrama: trontollàs
# rugiré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ru.ʒiˈɾe/ Occidental: nord-occidental /ru.ʒiˈɾe/, valencià /ru.d͡ʒiˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

rugiré
* Primera persona del singular (jo) del futur de rugir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ru·gi·ré (3)
* Anagrama: urgiré

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional /ru.xiˈɾe/, meridional /ru.hiˈɾe/
       Americà: alt /ru.x(i)ˈɾe/, baix /ru.hiˈɾe/, austral /ru.xiˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

rugiré
* primera persona del singular (yo) del futur d'indicatiu del verb rugir
# rugisc
## Català
### Verb

rugisc
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de rugir.

#### Variants

* rugeixo, rugesc, rugeixi, rugixo

### Miscel·lània

* Síl·labes: ru·gisc (2)
* Heterograma de 6 lletres (cgirsu)
* Anagrama: urgisc
# rugisques
## Català
### Verb

rugisques
* (occidental) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb rugir.

#### Variants

* rugeixis, rugesquis

### Miscel·lània

* Síl·labes: ru·gis·ques (3)
* Anagrames: rugesquis, urgesquis, urgisques
# rugiríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ru.ʒiˈɾi.əm/ Occidental: nord-occidental /ru.ʒiˈɾi.em/, valencià /ru.d͡ʒiˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

rugiríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de rugir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ru·gi·rí·em (4)
* Anagrames: irriguem, murriegi, murriegí, murrieig, urgiríem
# rugiríeu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ru.ʒiˈɾi.əw/ Occidental: nord-occidental /ru.ʒiˈɾi.ew/, valencià /ru.d͡ʒiˈɾi.ew/
   * Rimes: -iew

### Verb

rugiríeu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del condicional de rugir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ru·gi·rí·eu (4)
* Anagrames: irrigueu, urgiríeu
# rugis
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈruː.ɡiːs/

### Nom

rūgīs
* datiu plural de rūga
* ablatiu plural de rūga
# rugisca
## Català
### Verb

rugisca
* (occidental) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb rugir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb rugir.
* (occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb rugir.

#### Variants

* [1] rugeixi, rugesqui
* [2] rugeixi, rugesqui
* [3] rugeixi, rugesqui

### Miscel·lània

* Síl·labes: ru·gis·ca (3)
* Heterograma de 7 lletres (acgirsu)
* Anagrames: arguïsc, argüisc, guarisc, guiscar, urgisca
# rugisquen
## Català
### Verb

rugisquen
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb rugir.
* (occidental) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb rugir.

#### Variants

* [1] rugeixin, rugesquin
* [2] rugeixin, rugesquin

### Miscel·lània

* Síl·labes: ru·gis·quen (3)
* Anagrames: rugesquin, urgesquin, urgisquen
# rugissen
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ruˈʒi.sən/ Occidental: nord-occidental /ruˈʒi.sen/, valencià /ruˈd͡ʒi.sen/
   * Rimes: -isen

### Verb

rugissen
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet de subjuntiu del verb rugir.

#### Variants

* rugissin, rugiren

### Miscel·lània

* Síl·labes: ru·gis·sen (3)
* Anagrames: insegurs, urgissen
# rugisses
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ruˈʒi.səs/ Occidental: nord-occidental /ruˈʒi.ses/, valencià /ruˈd͡ʒi.ses/
   * Rimes: -ises

### Verb

rugisses
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet de subjuntiu del verb rugir.

#### Variants

* rugissis, rugires

### Miscel·lània

* Síl·labes: ru·gis·ses (3)
* Anagrama: urgisses
# restrictive
## Anglès
### Adjectiu

restrictive ‎(comparatiu more restrictive, superlatiu most restrictive)
* restrictiu

### Vegeu també

* Diccionari Anglès-Català de Codi Obert (DACCO)
# restriction à la participation
## Francès
### Nom

restriction à la participation f. ‎(plural restrictions à la participation)
* restricció en la participació

### Vegeu també

* restriction à la participation. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 febrer 2015].
# restringere
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛsˈtrɪŋ.ɡɛ.rɛ/

### Verb

restringere
* infinitiu del present actiu de restringō
# restringo
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛsˈtrɪŋ.ɡoː/
   * Etimologia: Del prefix re- i stringō.

### Verb

restringō ‎(1a present$^?$), restringis ‎(2a present), restringere ‎(infinitiu), restrīnxī ‎(perfet), restrictum ‎(supí)
* recular, contenir
* lligar, tibar, estrènyer
* restringir

#### Sinònims

* restrictē
* restrictim
* restrictio
* restrictus
# restrictivament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /rəs.tɾikˌti.βəˈmen/ balear /rəs.tɾikˌti.vəˈment/, /rəs.tɾikˌti.vəˈmen/ Occidental: nord-occidental /res.tɾikˌti.βaˈmen/ valencià /res.tɾikˌti.vaˈment/, /res.tɾikˌti.βaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De restrictiu i el sufix -ment.

### Adverbi

restrictivament
* D’una manera restrictiva.

#### Traduccions
### Miscel·lània

* Síl·labes: res·tric·ti·va·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# restrictum
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛsˈtrɪk.tʊm/

### Verb

restrictum
* supí acusatiu de restringō
# restricted area
## Anglès
### Nom

restricted area
* (basquetbol) ampolla

#### Sinònims

* key
* keyhole
* paint
* 3-second area
* 3-second lane

### Vegeu també

* restricted area. Diccionaris en Línia. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1 octubre 2014].
# restrictions à la participation
## Francès
### Nom

restrictions à la participation f. pl.
* forma plural de restriction à la participation
# restringis
## Llatí

   * Pronúncia: /rɛsˈtrɪŋ.ɡɪs/

### Verb

restringis
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de restringō
# sabiera
## Català

   * Pronúncia: occidental /sa.βiˈe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa

### Verb

sabiera
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb saber.
    Forma col·loquial valenciana per [jo] sabera.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb saber.
    Forma col·loquial valenciana per [ell/ella/vostè] sabera.

#### Sinònims

* sabés
* sapigués dialectal, usada a Catalunya
* sapiera, sabiguera, formes col·loquials valencianes.

### Miscel·lània

* Síl·labes: sa·bi·e·ra (4)
* Anagrama: besaria
# sabiguera
## Català

   * Pronúncia: occidental /sa.βiˈɣe.ɾa/
   * Rimes: -eɾa

### Verb

sabiguera
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb saber.
    Forma col·loquial valenciana per [jo] sabera.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb saber.
    Forma col·loquial valenciana per [ell/ella/vostè] sabera.

#### Sinònims

* sabés
* sabiera, sapiera, formes col·loquials valencianes.