OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# dolorosament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /du.ɫuˌɾo.zəˈmen/ balear /do.ɫoˌɾo.zəˈment/, /du.ɫuˌɾo.zəˈmen/ Occidental: nord-occidental /do.ɫoˌɾo.zaˈmen/ valencià /do.ɫoˌɾo.zaˈment/, /do.ɫoˌɾo.zaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De dolorós i el sufix -ment.

### Adverbi

dolorosament
* D'una manera dolorosa.

#### Traduccions

* Anglès: painfully $^{(en)}$
* Castellà: dolorosamente $^{(es)}$
* Francès: douloureusement $^{(fr)}$
* Italià: dolorosamente $^{(it)}$
* Occità: dolorosament $^{(oc)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: do·lo·ro·sa·ment (5)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# despedesc
## Català
### Verb

despedesc
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de despedir.

#### Variants

* despedeix, despedeixo, despedeixi, despedisc, despedixo

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·desc (3)
# despedesquin
## Català
### Verb

despedesquin
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb despedir.
* (balear) Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb despedir.

#### Variants

* [1] despedeixin, despedisquen
* [2] despedeixin, despedisquen

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·des·quin (4)
* Anagrama: despedisquen
# despedies
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.əs/, occidental /des.peˈði.es/
   * Rimes: -ies

### Verb

despedies
* Segona persona del singular (tu) de l'imperfet d'indicatiu de despedir.

#### Variants

* despedives

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·di·es (4)
# despedien
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.ən/, occidental /des.peˈði.en/
   * Rimes: -ien

### Verb

despedien
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperfet d'indicatiu de despedir.

#### Variants

* despediven

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·di·en (4)
* Anagrama: penedides
# despedia
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.ə/, occidental /des.peˈði.a/
   * Rimes: -ia

### Verb

despedia
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet d'indicatiu de despedir.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet d'indicatiu de despedir.

#### Variants

* [1] despediva
* [2] despediva

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·di·a (4)
# despedides
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.ðəs/, occidental /des.peˈði.ðes/
   * Rimes: -ides

### Verb

despedides
* Participi femení plural del verb despedir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·di·des (4)
# despedesqui
## Català
### Verb

despedesqui
* (balear) Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb despedir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb despedir.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb despedir.

#### Variants

* [1] despedeixi, despedisca
* [2] despedeixi, despedisca
* [3] despedeixi, despedisca

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·des·qui (4)
# despedesquis
## Català
### Verb

despedesquis
* (balear) Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb despedir.

#### Variants

* despedeixis, despedisques

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·des·quis (4)
* Anagrama: despedisques
# despedida
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəs.pəˈði.ðə/, occidental /des.peˈði.ða/
   * Rimes: -ida

### Verb

despedida
* Participi femení singular del verb despedir.

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·di·da (4)

## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.peˈði.ða\, meridional \deh.peˈði.ða\
       Americà: alt /d(e)s.peˈdi.da/, baix \deh.peˈði.ða\
   * Rimes: -ida

### Nom

despedida f. ‎(plural despedidas)
* comiat

### Miscel·lània

* Síl·labes: des·pe·di·da (4)
# despedidas
## Castellà

   * Pronúncia:
       Peninsular: septentrional \des.peˈði.ðas\, meridional \deh.peˈði.ðah\
       Americà: alt /des.peˈdi.d(a)s/, baix \deh.peˈði.ðah\, austral \deh.peˈði.ðas\
   * Rimes: -idas

### Nom

despedidas f. pl.
* forma plural de despedida
# educadores familiars
## Català
### Nom

educadores familiars f. pl.
* Forma plural de educadora familiar.
# educadores infantils
## Català
### Nom

educadores infantils f. pl.
* Forma plural de educadora infantil.
# educadores socials
## Català
### Nom

educadores socials f. pl.
* Forma plural de educadora social.
# educadores especializados
## Castellà
### Nom

educadores especializados m. pl.
* forma plural de educador especializado
# educadores familiares
## Castellà
### Nom

educadores familiares m. pl.
* forma plural de educador familiar
# educadores infantiles
## Castellà
### Nom

educadores infantiles m. pl.
* forma plural de educador infantil
# educadors d'adults
## Català
### Nom

educadors d'adults m. pl.
* Forma plural de educador d'adults.
# educadores sociales
## Castellà
### Nom

educadores sociales m. pl.
* forma plural de educador social
# educadors de carrer
## Català
### Nom

educadors de carrer m. pl.
* Forma plural de educador de carrer.
# dissimulatamente
## Italià

   * Pronúncia: /dis.si.muˌla.taˈmen.te/
   * Etimologia: De dissimulato i el sufix -mente.

### Adverbi

dissimulatamente
* dissimuladament

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·si·mu·la·ta·mén·te (7)
# dissimilarly
## Anglès

   * Etimologia: De dissimilar i el sufix -ly.

### Adverbi

dissimilarly ‎(comparatiu more dissimilarly, superlatiu most dissimilarly)
* dissemblantment
# dissimulatingly
## Anglès

   * Etimologia: De dissimulating i el sufix -ly.

### Adverbi

dissimulatingly ‎(comparatiu more dissimulatingly, superlatiu most dissimulatingly)
* dissimuladament
# dissimilar-se
## Català
### Verb

dissimilar-se
* Forma pronominal de dissimilar.
# dissimular-se
## Català
### Verb

dissimular-se
* Forma pronominal de dissimular.
# dissimulare
## Llatí

   * Pronúncia: /dɪs.sɪ.mʊˈlaː.rɛ/

### Verb

dissimulāre
* infinitiu del present actiu de dissimulō
# dissimilmente
## Italià

   * Pronúncia: /disˌsi.milˈmen.te/
   * Etimologia: De dissimile i el sufix -mente.

### Adverbi

dissimilmente
* dissemblantment

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·si·mil·mén·te (5)
# dissimuladament
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /di.si.muˌɫa.ðəˈmen/ balear /di.si.muˌɫa.ðəˈment/, /di.si.muˌɫa.ðəˈmen/ Occidental: nord-occidental /di.si.muˌɫa.ðaˈmen/ valencià /di.si.muˌɫa.ðaˈment/, /di.si.muˌɫa.ðaˈmen/
   * Rimes: -ent
   * Etimologia: De dissimulat i el sufix -ment.

### Adverbi

dissimuladament
* D'una manera dissimulada, amb dissimulació.

#### Traduccions

* Anglès: dissemblingly $^{(en)}$, dissimulatingly $^{(en)}$
* Castellà: disimuladamente $^{(es)}$
* Italià: dissimulatamente $^{(it)}$

### Miscel·lània

* Síl·labes: dis·si·mu·la·da·ment (6)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot
# dissimulas
## Llatí

   * Pronúncia: /dɪsˈsɪ.mʊ.laːs/

### Verb

dissimulās
* segona persona singular del present d'indicatiu actiu de dissimulō
# dreceu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dɾəˈsɛw/ balear /dɾəˈsəw/, /dɾəˈsɛw/ Occidental: /dɾeˈsew/
   * Rimes: -ɛw

### Verb

dreceu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present d'indicatiu de dreçar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) del present de subjuntiu del verb dreçar.
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperatiu del verb dreçar.

#### Variants

* [1] dreçau
* [3] dreçau

### Miscel·lània

* Síl·labes: dre·ceu (2)
# drecí
## Català

   * Pronúncia: oriental /dɾəˈsi/, occidental /dɾeˈsi/
   * Rimes: -i

### Verb

drecí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de dreçar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dre·cí (2)
* Anagrames: cedir, cride, redic
# drecis
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈdɾɛ.sis/, occidental /ˈdɾe.sis/
   * Rimes: -ɛsis

### Verb

drecis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb dreçar.

#### Variants

* dreces

### Miscel·lània

* Síl·labes: dre·cis (2)
* Heterograma de 6 lletres (cdeirs)
* Anagrames: crides, cridés
# drecéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /dɾəˈse.səm/, occidental /dɾeˈse.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

drecéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dreçar.

#### Variants

* drecéssim, dreçàssim, dreçàssem, dreçàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dre·cés·sem (3)
# dreci
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈdɾɛ.si/, occidental /ˈdɾe.si/
   * Rimes: -ɛsi

### Verb

dreci
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de dreçar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb dreçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb dreçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb dreçar.

#### Variants

* [1] dreço, drece, dreç
* [2] drece
* [3] drece
* [4] drece

### Miscel·lània

* Síl·labes: dre·ci (2)
* Anagrames: cedir, cride, redic
# drecésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dɾəˈse.səw/, occidental /dɾeˈse.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

drecésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb dreçar.

#### Variants

* drecéssiu, dreçàssiu, dreçàsseu, dreçàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dre·cés·seu (3)
* Anagrama: escuderes
# drecéssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /dɾəˈse.siw/, occidental /dɾeˈse.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

drecéssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb dreçar.

#### Variants

* drecésseu, dreçàssiu, dreçàsseu, dreçàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dre·cés·siu (3)
* Anagrames: cridésseu, escudires, irescudes
# drecin
## Català

   * Pronúncia: oriental /ˈdɾɛ.sin/, occidental /ˈdɾe.sin/
   * Rimes: -ɛsin

### Verb

drecin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb dreçar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb dreçar.

#### Variants

* [1] drecen
* [2] drecen

### Miscel·lània

* Síl·labes: dre·cin (2)
* Heterograma de 6 lletres (cdeinr)
* Anagrama: criden
# drecés
## Català

   * Pronúncia: oriental /dɾəˈses/, occidental /dɾeˈses/
   * Rimes: -es

### Verb

drecés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb dreçar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb dreçar.

#### Variants

* [1] dreçàs, dreçara
* [2] dreçàs, dreçara

### Miscel·lània

* Síl·labes: dre·cés (2)
# drecéssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /dɾəˈse.sim/, occidental /dɾeˈse.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

drecéssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb dreçar.

#### Variants

* drecéssem, dreçàssim, dreçàssem, dreçàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dre·cés·sim (3)
* Anagrama: cridéssem
# eixancaré
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kəˈɾe/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈɾe/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈɾe/, /e.ʃaŋ.kaˈɾe/
   * Rimes: -e

### Verb

eixancaré
* Primera persona del singular (jo) del futur de eixancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·ca·ré (4)
* Anagrames: aixecaren, encaixaré
# eixancarréssim
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʃəŋ.kəˈre.sim/, occidental /ej.ʃaŋ.kaˈre.sim/
   * Rimes: -esim

### Verb

eixancarréssim
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
    [Nosaltres] eixancarréssim, eixancarréssem, eixancarràssem, eixancarràssim o eixancarràrem.
# eixancarréssiu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʃəŋ.kəˈre.siw/, occidental /ej.ʃaŋ.kaˈre.siw/
   * Rimes: -esiw

### Verb

eixancarréssiu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
    [Vosaltres/vós] eixancarréssiu, eixancarrésseu, eixancarràsseu, eixancarràssiu o eixancarràreu.
# eixancaràs
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kəˈɾas/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈɾas/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈɾas/, /e.ʃaŋ.kaˈɾas/
   * Rimes: -as

### Verb

eixancaràs
* Segona persona del singular (tu) del futur de eixancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·ca·ràs (4)
* Anagrama: encaixaràs
# eixancarà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kəˈɾa/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈɾa/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈɾa/, /e.ʃaŋ.kaˈɾa/
   * Rimes: -a

### Verb

eixancarà
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del futur de eixancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·ca·rà (4)
* Anagrames: aixecaran, encaixara, encaixarà
# eixancarrés
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kəˈres/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈres/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈres/, /e.ʃaŋ.kaˈres/
   * Rimes: -es

### Verb

eixancarrés
* Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.

#### Variants

* eixancarràs, eixancarrara
# eixancarrésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʃəŋ.kəˈre.səw/, occidental /ej.ʃaŋ.kaˈre.sew/
       Informal: /ej.ʃaŋ.kaˈre.sɛw/
   * Rimes: -esew

### Verb

eixancarrésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
    [Vosaltres/vós] eixancarréssiu, eixancarrésseu, eixancarràsseu, eixancarràssiu o eixancarràreu.
# eixancaríem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kəˈɾi.əm/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈɾi.em/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈɾi.em/, /e.ʃaŋ.kaˈɾi.em/
   * Rimes: -iem

### Verb

eixancaríem
* Primera persona del plural (nosaltres) del condicional de eixancar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: ei·xan·ca·rí·em (5)
* Anagrama: encaixaríem
# eixancarréssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /ə.ʃəŋ.kəˈre.səm/, occidental /ej.ʃaŋ.kaˈre.sem/
       Informal: /ej.ʃaŋ.kaˈre.sɛm/
   * Rimes: -esem

### Verb

eixancarréssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb eixancarrar.
    [Nosaltres] eixancarréssim, eixancarréssem, eixancarràssem, eixancarràssim o eixancarràrem.
# eixancarrí
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: /ə.ʃəŋ.kəˈri/ Occidental: nord-occidental /ej.ʃaŋ.kaˈri/ valencià /ej.ʃaŋ.kaˈri/, /e.ʃaŋ.kaˈri/
   * Rimes: -i

### Verb

eixancarrí
* (literari) Primera persona del singular (jo) del passat simple de eixancarrar.
    [Jo] eixancarrí o em vaig eixancarrar.
# detinguin
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtiŋ.ɡin/, occidental /deˈtiŋ.ɡin/
   * Rimes: -iŋɡin

### Verb

detinguin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb detenir.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detinguen, detenguin
* [2] detinguen, detenguin

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·guin (3)
# detingués
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈges/, occidental /de.tiŋˈges/
   * Rimes: -es

### Verb

detingués
* (central, nord-occidental) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.
* (central, nord-occidental) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* detinguera, detengués

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gués (3)
* Anagrames: desenutgi, desenutgí, detenguis, distengué, tendigués
# detinguésseu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe.səw/, occidental /de.tiŋˈɡe.sew/
   * Rimes: -esew

### Verb

detinguésseu
* Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* detinguéssiu, detinguéreu, detenguéssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gués·seu (4)
* Anagrames: detenguéssiu, tendiguésseu
# detinguis
## Català

   * Pronúncia: oriental /dəˈtiŋ.ɡis/, occidental /deˈtiŋ.ɡis/
   * Rimes: -iŋɡis

### Verb

detinguis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* detingues, detenguis

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·guis (3)
* Anagrames: distengui, distenguí
# detingut
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡut/, occidental /de.tiŋˈɡut/
   * Rimes: -ut
   * Etimologia: De detenir, segle XV.

### Adjectiu

detingut m. ‎(femení detinguda, plural masculí detinguts, plural femení detingudes)
* Fet amb atenció i cura.
    Una anàlisi detinguda de la situació.
* Que ha patit una detenció.
    Els manifestants detinguts ahir.

#### Traduccions

* Anglès: careful $^{(en)}$
* Castellà: detenido $^{(es)}$ m.
* Francès: minutieux $^{(fr)}$ m.
* Anglès: under arrest $^{(en)}$
* Castellà: detenido $^{(es)}$ m.
* Francès: détenu $^{(fr)}$ m.

### Nom

detingut m. ‎(plural detinguts, femení detinguda)
* Persona que ha patit una detenció.
    El furgó policial portava 5 detinguts.

#### Traduccions

* Anglès: detainee $^{(en)}$
* Castellà: detenido $^{(es)}$ m.
* Francès: détenu $^{(fr)}$ m.
* Llengua de signes catalana: AGAFAR+EMPRESONAR $^{(csc)}$

### Verb

detingut
* Participi masculí singular del verb detenir.

#### Variants

* detengut

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gut (3)

### Vegeu també

* Obres de referència: DIEC, GDLC
# detinguéssem
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe.səm/, occidental /de.tiŋˈɡe.sem/
   * Rimes: -esem

### Verb

detinguéssem
* Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* detinguéssim, detinguérem, detenguéssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gués·sem (4)
* Anagrames: detenguéssim, tendiguéssem
# detinguéreu
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe.ɾəw/, occidental /de.tiŋˈɡe.ɾew/
   * Rimes: -eɾew

### Verb

detinguéreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de detenir.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detenguéreu
* [2] detinguéssiu, detinguésseu, detenguéssiu

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gué·reu (4)
* Anagrama: tendiguéreu
# detinguts
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡuts/, occidental /de.tiŋˈɡuts/
   * Rimes: -uts

### Adjectiu

detinguts m. pl.
* Forma plural de detingut.

### Nom

detinguts m. pl.
* Forma plural de detingut.

### Verb

detinguts
* Participi masculí plural del verb detenir.

#### Variants

* detenguts

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·guts (3)
* Anagrama: distengut
# detingué
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe/, occidental /de.tiŋˈɡe/
   * Rimes: -e

### Verb

detingué
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de detenir.

#### Variants

* detengué

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gué (3)
* Anagrames: detengui, detenguí, tendigué
# detinguérem
## Català

   * Pronúncia: oriental /də.tiŋˈɡe.ɾəm/, occidental /de.tiŋˈɡe.ɾem/
   * Rimes: -eɾem

### Verb

detinguérem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de detenir.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb detenir.

#### Variants

* [1] detenguérem
* [2] detinguéssim, detinguéssem, detenguéssim

### Miscel·lània

* Síl·labes: de·tin·gué·rem (4)
* Anagrama: tendiguérem
# domtin
## Català

   * Pronúncia: /ˈdom.tin/

### Verb

domtin
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) del present de subjuntiu del verb domtar.
* Tercera persona del plural (ells, elles, vostès) de l'imperatiu del verb domtar.

#### Variants

* [1] domten
* [2] domten

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tin (2)
* Heterograma de 6 lletres (dimnot)
# domtàreu
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dumˈta.ɾəw/ balear /domˈta.ɾəw/, /dumˈta.ɾəw/ Occidental: /domˈta.ɾew/
   * Rimes: -aɾew

### Verb

domtàreu
* (literari) Segona persona del plural (vosaltres, vós) del passat simple de domtar.
* (valencià) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.

#### Variants

* [2] domtéssiu, domtésseu, domtàssiu, domtàsseu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tà·reu (3)
* Heterograma de 8 lletres (ademortu)
# domtàs
## Català
### Verb

domtàs
* (balear) Primera persona del singular (jo) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.
* (balear) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.

#### Variants

* [1] domtés, domtara
* [2] domtés, domtara

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tàs (2)
* Heterograma de 6 lletres (admost)
# domtàssem
## Català
### Verb

domtàssem
* (valencià, balear) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.

#### Variants

* domtéssim, domtéssem, domtàssim, domtàrem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tàs·sem (3)
# domti
## Català

   * Pronúncia: /ˈdom.ti/

### Verb

domti
* (septentrional) Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de domtar.
* Primera persona del singular (jo) del present de subjuntiu del verb domtar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del present de subjuntiu del verb domtar.
* Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) de l'imperatiu del verb domtar.

#### Variants

* [1] domto, domte, domt
* [2] domte
* [3] domte
* [4] domte

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·ti (2)
# domtis
## Català

   * Pronúncia: /ˈdom.tis/

### Verb

domtis
* Segona persona del singular (tu) del present de subjuntiu del verb domtar.

#### Variants

* domtes

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tis (2)
* Heterograma de 6 lletres (dimost)
# domto
## Català
### Verb

domto
* Primera persona del singular (jo) del present d'indicatiu de domtar.

#### Variants

* domte, domti, domt

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·to (2)
# domtà
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dumˈta/ balear /domˈta/, /dumˈta/ Occidental: /domˈta/
   * Rimes: -a

### Verb

domtà
* (literari) Tercera persona del singular (ell, ella, vostè) del passat simple de domtar.

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tà (2)
# domtàrem
## Català

   * Pronúncia:
       Oriental: central /dumˈta.ɾəm/ balear /domˈta.ɾəm/, /dumˈta.ɾəm/ Occidental: /domˈta.ɾem/
   * Rimes: -aɾem

### Verb

domtàrem
* (literari) Primera persona del plural (nosaltres) del passat simple de domtar.
* (valencià) Primera persona del plural (nosaltres) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.

#### Variants

* [2] domtéssim, domtéssem, domtàssim, domtàssem

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tà·rem (3)
# domtàsseu
## Català
### Verb

domtàsseu
* (valencià, balear) Segona persona del plural (vosaltres, vós) de l'imperfet de subjuntiu del verb domtar.

#### Variants

* domtéssiu, domtésseu, domtàssiu, domtàreu

### Miscel·lània

* Síl·labes: dom·tàs·seu (3)
# diligere
## Llatí

   * Pronúncia: /diːˈlɪ.ɡɛ.rɛ/

### Verb

dīligere
* infinitiu del present actiu de dīligō
# diligo
## Llatí

   * Pronúncia: /ˈdiː.lɪ.ɡoː/
   * Etimologia: Del prefix dis- i legō

### Verb

dīligō ‎(1a present$^?$), dīligis ‎(2a present), dīligere ‎(infinitiu), dīlēxī ‎(perfet), dīlēctum ‎(supí)
* estimar, vetllar per algú
    Ex.: [...]et faciens misericordiam in millia his qui diligunt me, et custodiunt praecepta mea. — (traducció:«...i tingueu pietat amb els milers que m'estimen i segueixen els meus preceptes.»)

#### Derivats

| dīlēctiō dīlēctor dīlēctus dīligēns | dīligenter dīligentia dīligibilis praedīligō |

### Vegeu també

* ↑ Vulgata: Èxode, 20.6