OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El poema de La rosa als llavis/Quin desvetllar-me

Quin desvetllar-me el seu cos tot nu (era un fanal que em feria la cara: —quan a ciutat plou tot queda com Tu, nacre lluent de l´una banda a l´altra.
Ja et soc fidel com ho és el rat-pennat que viu esclau al voltant de la nitra, diguem perquè, sota el braç i amagat, tens un secret com d´ulls negres, que em mira.
Dius mon amant, com un desmai d´onada que el iol l´esquinça sota el ventre moll; per aquest breç jo també et diré: amada —però el teu secret, negre negre, em té tot.
# El poema de La rosa als llavis/Mentre la roba s'eixamora

COLLITA DE PÈTALS
Mentre la roba s'eixamora i vola i tot reposa dins la sesta al sol, vina, manyaga, on s'escau la pomera— menjarem pomes i ens direm l'amor.
L'amor que ens dèiem l'amor que ens diriem.
Ai, que et quedava el senyal i tot.
# El poema de La rosa als llavis/Mes d'aquest somni

Mes d'aquest somni d'Orient ens despertava el bell matí; era el llençol trement trement, la seva carn com de setí.
La lluna encara al firmament es reflectia al seu coixí —jo la deixava tot tement si algú ens vindria a descobrî.
I el nostre bes era tan llarg com la nit curta, en el seu braç.
# El poema de La rosa als llavis/Quina grua el meu estel

EL DESIG I EL CONVIT
Quina grua el meu estel, quin estel la meva grua! —de tan com brilla en el cel sembla una donzella nua.
L'espurneig que em fereix l'ull són els seus pits quan s'inclina: si fa un mirall de l'escull perleja a l'arena fina.
De la meva barca estant dono al cordill tota mida. I l'ala clara, sestant, del gavot que passa, crida.
Oh, el seu flanc rosa i argent i la trena que es deslliga volar d'oronella al vent! cabell desfet de l'amiga.
Amiga del dolç turmell. —Com una vela s'enfila espitllera de l'ocell: si jo llenço el braç vacil·la.
Vianant vora la mar prega pels marins que arriben; si veuen l'estel dansar moren de tan que sospiren.
Vianant puja al meu bot que és lliure de la sentida,
però no diguis ni un mot si no vols perdre la vida.
Vianant, no parlis, no, que l'oreig l'acosta, i mira que et prendrà l'amor senyor —que el mariner ja sospira.
# Les veus de la nit/Ombres incertes

Ombres incertes
Plau-me fruir d'una hora tota meva quan, del món i dels homes deseixit, rera el combat diürn m'és una treva el silenci absolut de l'alta nit.
Entotsolat, llavors, en mon recés —dormen els meus; ningú no pot entrar-hi— m'hi sento tan distant com si em trobés al bell cim de l'illot més solitari.
Però el record no el puc parar. I és ara que em sol mostrar, sobtosament, la cara visió dels parents que m'han deixat.
Ombres incertes del que fou un dia! La vostra breu i amable companyia sí que la vol la meva soledat!
# Les veus de la nit/Pluja nocturna

Pluja nocturna
També, oh, Verlaine!, el monorítmic cor de la pluja, en la nit llarga i obscura, desperta com un eco en el meu cor que una regor benèfica fretura.
I amb goig l'escolto, esperançat, talment com si jo fos la terra eixarreïda, la font truncada, l'herba emmusteïda, el blat que brulla o l'arbre macilent.
Caigui dins meu, Senyor, l'aigua esperada, l'aigua lustral que comuniqui a cada virtut exsangüe un aire renadiu!
Vingui, d'un cop, la rubinada forta que el llot immund i la brossalla morta avall s'endugui pel barranc del riu!
# Les veus de la nit/Tot serà igual

Tot serà igual
Tot serà igual: la cambra amb les mateixes coses; la taula on ara escric; el llum que el treball m'il·lumina —vell costum d'aprofitar les nits— i aquestes lleixes
on, vells i nous, els llibres que he llegit, 0 mig llegit, immòbils, s'arrengleren 1 aquests altres, fills meus, on perseveren les millors hores del meu esperit.
I, en calaixos tancats, papers sens nombre, versos i proses condemnats a l'ombra, esperant l'hora —inútilment, però—,
de fendre els aires; i potser una lletra que el pròxim jorn havia de trametre... Tot al seu lloc, com ara: tot, menys jo!
# Les veus de la nit/Vida en la nit

Vida en la nit
La vida, el món, tot deixa d'existir quan els meus ulls i els meus sentits cedeixen. (Els somnis no són vida i s'esvaneixen; ni en el record no poden subsistir.)
Però, és que el món queda aturat, a fora? És un total adormiment la nit? Tots els rellotges van dient cada hora; fa, la lluna, el seu curs per l'infinit.
L'aire inquiet que fa dansar els fullatges, les veus que surten d'ignorats paratges, l'arrel que furga, el remoreig del riu,
l'esquerpa fauna que la nit travessa i el mateix batre del meu cor, tot diu que el ritme de la vida mai no cessa.
# Les veus de la nit/Pleniluni

Pleniluni
Oh, lluna, viatgera de l'espai que ta claror diàfana il·lumina! T'he contemplat mil voltes, però mai amb el trist pensament que ara em domina.
Si avui t'esguardo arrodonida i plena, fent l'avesada ruta amb pas segur, demà ni rastre no hi haurà de tu, oh!, emperadriu d'aquesta nit serena!
Jo sé, però, jo sé que, abans de gaire, bella com ara, t'alçaràs en l'aire i reprendràs l'interromput camí.
I, ai!, que no és pas igual el meu destí, car, mentre veig que el meu camí s'escurça, sé que no puc recomençar la cursa.
# Les veus de la nit/Nocturns

Nocturns
Sovint, en mos intèrvals taciturns, cerco, no pas la música lleugera sinó, quan ve la nit, els teus Nocturns, oh, inefable Chopin!, com el qui espera
la companyia d'un amic que es dol dels mateixos destrets i s'hi confia, que el dolor compartit sembla que sia més passador que si l'endura un sol.
I m'ha semblat que no eren realment les notes musicals, tan expressives, les que em parlaven del teu cor sofrent:
eren paraules càlides i vives que jo escoltava commogut, talment com si et tingués al meu costat, present.
# Les veus de la nit/Un llum en la nit

Un llum en la nit
Allà, a mig aire de la ingent muntanya, s’albira a penes com un parpelleig, com el llum vacil·lant d’una cabanya de carboners o de pastors. Jo hi veig
la llar d’un grup familiar en vetlla, tots al voltant d’una gran taula, i sé quin és, en aquesta hora, llur quefer: la feina anyal d’espellussar l’ametlla.
Tots els conec bé prou. Quantes vegades hi he reposat de llargues caminades! El darrer cop, aquest mateix matí.
Minsa lluerna en la foscor infinita, ara veig aquell punt com una fita, com un senyal que només val per mi.
# Les veus de la nit/Un plany nocturn

El plany nocturn
He clos el llibre, ja no puc llegir: sento a fora una veu inoportuna. És la d'un gos, que cuito a maleir. Fa una nit molt quieta, amb clar de lluna.
Més em plauria, ara que em lleu, sentir el cantussol dels grills entre l'herbatge o, en el repòs d'un delitós boscatge, del rossinyol el virtuós flautí.
Perquè no és pas un bell concert això, aquest crit inharmònic que m'aïra. Cor endins, una veu de cop sospira:
—I tu no penses que pot ésser un plor?— —Ca perdut en la nit, quin mal t'acora?— I compadeixo el desastrat que plora.
# Les vocals

Les vocals. Rima tradicional.
A - El mestre em va pegar
E - Jo no sé perquè
I - Ahir no vaig venir / Perquè no vas venir?
O - Perquè no estava bo
U - La culpa la tens tú
Una altra versió acaba amb
"U - El bur--ro‿ets tú"
però no guarda la mateixa mètrica.

## Enllaços externs

* Paremiologia catalana - U Altres versions de "A - El mestre em va pegar".
# Decret sobre la denominació oficial del municipi de Llutxent

Vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Luchente per al canvi de nom actual pel de Llutxent.
RESULTANT: Que l’Ajuntament de Luchente, en sessió plenària celebrada amb el quorum legal el dia 20 de juliol de 1979 va aprovar l’expedient instruït per a sol·licitar el canvi de nom actual pel de Llutxent, a fi d’adequar el nom castellanitzat del municipi a la toponímia valenciana.
RESULTANT: Que l’expedient va estar exposat al públic per termini reglamentari sense que contra ell es presentàs cap reclamació.
REUSLTANT: Que l'Excma. Diputació de València hi ha emés el seu informe favorable.
RESULTANT: Que a l’expedient s’uneix informe del Departament de Lningüística Valenciana de la Universitat de València en el qual s'informa la correcció del canvi que se sol·licita.
CONSIDERANT: Que dels documents i informes que són a l’expedient es desprèn la conveniència de dur a terme el canvi de nom sol·licitat, no sols per l’aspiració del veïnat, sinó pels antecedents històrics de la denominació, segons es desprén del dictamen emés.
CONSIDERANT: Que l’acord municipal ha estat adoptat amb el quòrum exigit per l’article 303 de la Llei de Règim Local.
CONSIDERANT: Que a tenor del que disposen els articles 1.er-2-3 del Reial Decret 695/1979 de 3 de febrer i 5é.2-3 del Decret del Consell del País Valencià de 21 d’agost de 1979 correspon la Resolució del present expedient al Ple del Consell del País Valencià.
El Ple del Consell, en la seua reunió del passat 1 d'abril de 1980, a proposta de la Conselleria d’Interior, va acordar per unanimitat aprovar el canvi de nom del Municipi de Luchente, de la província de València pel nom de Llutxent.
A la ciutat de València, a u d'abril de mil nou-cents vuitanta.
El President del Consell (en funcions)

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Butlletí Oficial del Consell del País Valencià, BOCPV
* El municipi de Llutxent a la Viquipèdia
* La pàgina web de l'Ajuntament de Llutxent

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Butlletí Oficial del Consell del País Valencià, BOCPV
# Decret sobre la denominació oficial del municipi de Foios

Vists els antecedent consignats a l’expedient que remet l’Excm. Sr. Governador Civil de València, instruït a instàncies de l’Ajuntment de Foyos sobre proposta de canvi de nom actual del Municipi pel de Foios i entenent que una demostració de la voluntat autonòmica del nostre poble passa per la defensa de la pròpia autonomia municipal, en aquest cas reclamada per a quelcom tan entranyable com és la identificació del nom del seu municipi mateix, sobretot si açò té per objecte reposar el seu autèntic nom de llengua Valenciana, és pel que dispose:
Article únic.—S’autoritza l’Ajuntament de FOYOS a canviar el nom actual del municipi pel de FOIOS com es proposa al present expedient.
La qual cosa es publica per a general coneixement.
Palau de la Generalitat, 16 de juliol de 1979.
El President del Consell

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984 de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992 de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Butlletí Oficial del Consell del País Valencià, BOCPV
* El municipi de Foios a la Viquipèdia
* La pàgina web de l'Ajuntament de Foios

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d'ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Butlletí Oficial del Consell del País Valencià, BOCPV
# Decret sobre la denominació oficial del municipi de Llíria

El Conséll del País Valencià, reunít en sessió plenaria en la ciutàt d’Alacant el dia 31 de juliòl de 1979, adoptà l’acòrt d’autorisar a l’Ajuntament de Liria a canviar la seua denominació per la seua valenciana de Llíria, conforme a la proposta de dit Ajuntament.
Lo qual es publica per a generàl coneiximent.
Valéncia, 10 de desembre de 1980.
El President del Conséll (en funcions)

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al 'Butlletí Oficial del Consell del País Valencià, BOCPV, literalment Bolletí Oficiàl del Conséll del País Valencià, escrit seguint una ortografia secessionista
* El municipi de Llíria a la Viquipèdia
* La pàgina web de l'Ajuntament de Llíria

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Butlletí Oficial del Consell del País Valencià, BOCPV, literalment Bolletí Oficiàl del Conséll del País Valencià, escrit seguint una ortografia secessionista
# Decret 87/1991 sobre la denominació oficial del municipi d'Orpesa

L’Ajuntament d’Orpesa (Castelló), en la sessió del 29 de setembre de 1989, va acordar sol·licitar el canvi del nom actual del municipi per la forma bilingüe d’Orpesa en valencià i Oropesa del Mar en castellà.
El Gabinet d’Ús del Valencià, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, consideren, respectivament, correctes les grafies d’Orpesa per al valencià i Oropesa del Mar per al castellà.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Us i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Govern valencià determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
Per tant, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament d’Orpesa (Castelló) per a l’alteració de la denominació actual per la forma bilingüe, Orpesa en valencià i Oropesa del Mar en castellà, a proposta el Conseller d’Administració Pública, després de la deliberació del Govern valencià, en reunió del dia 29 de maig de 1991,
Decrete:
Article únic
L’actual municipi d’Oropesa, de la província de Castelló, adoptarà la forma bilingüe per a la seua denominació: Orpesa en valencià i Oropesa del Mar en castellà. Les referències que els òrgans de l’estat i altres organismes públics hagen fet a l’antic nom s’entendran fetes d’ara endavant a la nova denominació.
València, 29 de maig de 1991.
El President de la Generalitat Valenciana,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
EMÉRIT BONO I MARTÍNEZ

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi d’Orpesa a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament d’Orpesa

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 80/1985 sobre la denominació oficial del municipi de Xàbia

L’Ajuntament de Jávea (Alacant), en sessió celebrada el dia 28 de setembre de 1984, acordà de sol·licitar el canvi de l’actual nom del municipi per la forma bilingüe Xàbia en valencià, Jávea en castellà.
L’Institut de Filologia Valenciana de la Universitat de València i el Gabinet d’Ús i Ensenyament del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, consideren correcta en valencià la grafia de Xàbia, no s’hi escau cap informe per a la forma en castellà de Jávea, que fins ara era la denominació oficial.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Jávea per a l’alteració de la denominació actual per la forma bilingüe de Xàbia en valencià i Jávea en castellá, i d’acord amb la proposta elevada per la Conselleria de Governació, en què s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Consell en la reunió del dia 10 de juny de 1985,
Decrete:
Article únic
L’actual municipi de Jávea (Alacant) adoptarà la forma bilingüe per a la denominació oficial: Xàbia en valencià i Jávea en castellà. Les referències que a l’antic nom realitzen els òrgans de l’Estat o altres organismes oficials, s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, a 10 de juny de 1985.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller de Governació,
FELIP GUARDIOLA I SELLÉS

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Xàbia a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de Xàbia

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 84/1989 sobre la denominació oficial del municipi de l'Ènova

L’Ajuntament d’Enova (Valencia), en sessió mantinguda el dia 6 d’abril de 1989, acordà sol·licitar el canvi del nom actual del Municipi pel de l’Ènova.
El Gabinet d’Ús del Valencià, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, considera correcta en valencià la grafia de l’Ènova.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels Municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament d’Enova (Valencia) per a l’alteració de la denominació actual per la de l’Ènova a proposta del Conseller d’Administració Pública, amb la deliberació prèvia del Consell de la Generalitat Valenciana, en sessió del dia 12 de juny de 1989,
Decrete:
Article únic
L’actual Municipi d’Enova, de la Província de Valencia, es denominarà l’Ènova. Les referències que al nom antic s’haguessen realitzat pels òrgans de l’Estat o d’altres Organismes públics es consideraran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
Valencia, 12 de juny de 1989.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
JOAQUIM AZAGRA I ROS

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de l’Ènova a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de l’Ènova

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV