OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# A la verge Sancta María

Plant de Nostra Dona Sancta María
Horas de nostra dona Sancta María
A vos, Deus glorios!
Lo peccat de n' Adam
A la verge Sancta María
Rey glorios!
Els cent noms de Deu
L'Art de la Alquimia
El desconort
Lo cant de Ramon
Lo dictat de Ramon
Aplicació de l'Art general
Medicina de peccat
El consili
A vos, dona verge sancta María, Dó mon voler, qui 's vol enamorar De vos tan fort, quí sens vos no volria En nulla rè desirar ni amar. Car tot voler ha melloria Sobre tot altre que no sia Volent en vos, qui est mayre d'amar; Qui vos no vol, no 's pot enamorar.
Pus mon voler vol vostra senyoria, Lo meu membrar é 'l saber vos vuyll dar; Car sens voler, dona, ¿eu qu 'els faría? E, vos dona, si us play façats membrar E entendre, mayre, á clereçia, Per ço que vagen en Suría Als infaels convertir é preycar, E 'els christians fassen pacificar.
Mant hom se vana que murria Per vostre fill si loch venia; Mays pauchs son çells qui 'l vagen preycar Als infaels, car mort los fá duptar.
A vos, mare verge, excelsa María, Lo meu voler done qu' es vol enamorar De vos á qui 'm postre, sens qui no volria Alguna altra cosa desirar ni amar. Qu' en vos quant s' endreça té, cert, milloria Sobre 'l que no era ni esser poria; Puix sou en nosaltres d' amor vera mare Y á vos qui nous ama no 'l vòl l' Etern pare.
Puix mon voler prompte voleu, reyna pia, La mia memoria é 'l saber vos vull dar: Car sens voler, dea ¿yo qué d' ells faria? Mas qu' es recordassen d' entendre y amar, Excelsa princessa, à vos si plahía, Tots vostres bons clergues d' amar en Suria A tots los heretges infaels predicar; Y 'ls crestians fessen prest pacificar.
Mas l' hom perdra 'l viure per vos se gloría Y 'l vostre fill sacre si 'l cas se seguia; Y pochs son qui vagen la fe predicar Als infaels heretges per mort reçelar.
# A las portas del cel

A dalt del cel —se 'n puja un' ànima.
Troba al portal, —Miquel archangel,
Que en una mà —n' hi te una espasa,
Y en l' altra mà —unas balansas.
—¿D' hont vens?, li diu —lo sant archangel.—
—Ne vinch del mon; —n' he sortit ara.
Á dins del cel —voldria entrarhi.—
—Abans d' entrar —farém pesada
De tos fets bons —y parauladas:
Al caure 'l plat —de las balansas
Sabràs si 't perts, —sabràs si 't salvas.
Si cáu lo bo, —podràs entrarhi;
Si 'l dolent cáu, —n' ets condempnada.—
—¡Pobre de mi! —Y ara ¿qui 'm salva?
Jo n' he mancat —moltas vegadas.
He estat mal fill, —be estat mal pare,
Ingrat amich, —traydor y avaro!—
Lo cel lluheix; —tira l' archangel
A l' un platet —las accions santas,
A l' altre plat —las condempnadas.
Curull aquest, —sense res l' altre.
Lo primer cau, —l' altre s' enlayra. —¡Trista de mi! —tindré d' anarmen Ben lluny del cel —que tant m' agrada! ¡Trista de mi! —que ni esperansa Puch da' á mon cor —que s' esbadalla!— Ne diu aixó —y arriba on ángel, Porta á la mà —dos ó tres pallas. Al platet buyt —las ha tiradas. ¡Válgam lo cel! —¡La Verge válgam! Lo plat buyt cáu, —lo plé s' enlayra. L' archangel riu. —L' ánima 's salva. Lo espay ne llu. —Los ángels cantan.
Es qu' una nit —va aixaplugarne A un pobre vell —que ne captava. De llit no pas, —si sols de palla Li 'n feu lo jas —à la portxada.
# A las travesuras de Jupiter

SONETO XVI.
A las travesuras de Jupiter.
Jo no se, amor, en que habem de parar,
Respectant de las fletxas lo poder:
Per tu dos mil locuras veem fer,
Sense que algu sen puga deslliurar.
 A Jupiter del cel fas devallar,
Y fent ell lo que toca á sa muller,
Se adorná l' cap ab fusta de tinter,
Pensant que per pacient podrá agradar.
 Y veent alguns, que li va succehir
A son gust, y va vencer lo rigor
De la dama ab astucia de tahur;
 Han volgut imitarlo, sens fingir,
Desdenyant de sa casa l' propi honor,
Per poder escalar de l' altra l' mur.
# A mal estrany és la pena estranya

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
A mal estrany és la pena estranya pot tenir els següents significats:
* A mal estray es la pena estranya, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
* A mal estrany / es la pena estranya, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

## Altres versions

A mal estrany és la pena estranya e lo remey hauria sser estrany, e qui de fret mor, per entrar en bany haurà calor, si aygua freda·l banya; e si·l començ ve per mig, inpossible lo mig segueix e la fi lo començ; ab forces tals Amor mi, amant, venç, que planament lo dir no m'és possible.
En contra mi Amor és molt orrible e tant plaent que m'à fet ser content, car davant mi tinch bé complit present e d'altra part me puny dolor terrible. Aquesta és una dolor novella que dins mon cap ha fet novella hobra, desassentant la mia pensa pobra que a ssos mals tenia sa jaella.
Amor en mi no fa gran maravella, ffermant ses leys en temps passat posades; mas per lonch temps eren ja oblidades: per mi Amor son poder torna·n sella; e sí com Déu miracles volch mostrar perque·ls juheus fermament lo creguessen, ffahent parlar los muts e que·ls cechs vessen, Amor li plau que perda lo parlar.
Envers alguns açò miracle par, mas si·ns membram de Arnau Daniell e de aquells que la terra·ls és vel, sabrem Amor vers nós qué pot mostrar. Cella que am en egual de la vida, mostre·vorrir en fets y en continent: quant li só prop, é d'ella sbaÿment, ab continent de aver-l·avorrida.
Dins en mi sent una força·nfinida, tant qu·és pus fort que lo desig d'Amor; cascun d'aquests d'Amor pren sa favor, mas egualment entr·éls no és partida; car mon desig no basta fer menaces a la gran por qui·l bat fort e·l castigua; d'aquesta és Amor tan gran amiga que toll poder al desig de sos braces.
Tornada
Lir entre carts, Amor no té pus laces que·m tinguen pres, si de aquests escape; ungles no té ab que ma carn arrape, mas dorm segur de present en sos braces.
Font: Bloc personal DMRQ, sine data
# A la reincidencia en lo vici

SONETO XXI.
A la reincidencia en lo vici.
 Renunciant las aradas y las rellas Baixa l' conco Joan de la cabanya, Fadri de gran ventura y poca manya, Fiador de casadas y donsellas,  Fet un bou mans anaba sempra ab ellas, Y una que presumìa de tacanya, Tant sen jugá prenentlo per la banya, Que la hi clavá, y no gens per las costellas.  Ferida, (y no per burlas) la minyona, Per lo remey comares se juntaren; Cual pren lo alum, cual seda y cual la agulla;  Mes ningun vol la xica vellacona De cuants medicaments li proposaren: Sino que hi torn ' la banya com se vulla.
# Crònica de Bernat Desclot/Capítol CXXIV

E les galeres del rey d'Arago e de Cecilia, qui veren que la armada de Napols nols exia, meseren se en mar e feren la via de Cecilia. E quant foren intra mar, l'almirall demana de consell als comits e als nauxers de les galeres e a l'altra gent. «Barons, dix l'almirall, nos havem entes que de Prohença venen trenta galeres, e de Pisa deu; e axi son quaranta galeres; e a Napols trenta. Axi son per totes setanta galeres. Axi, vull saber de vosaltres sins esperarem aci tant tro que sien ajustades e quens combatam ab totes ensemps, o sins combatrem primerament ab aquestes de Napols, sins ixen; e creu que si faran, puix los havem requerit. -Senyor, dixeren tuyt, mes nos val primerament combatre ab aquestes trenta galeres; que, ab la ajuda de Deu, havrem les per nient; e puix combatrem nos ab les quaranta galeres quant que vinguen. E axi havrem mes de avantage que si ab totes ensemps nos combatiem». Aquest consell tingueren tuyt per bo. Sobre aço tota la armada gira, e feren la via de huna ylla que ha nom Niseta, qui es luny de Napols cinch milles vers Baya. E fo mija nit com hi foren. Mas enans que y fossen, encontraren dues galeres de Gayetans quel princep havia fetes armar a Gayeta, e anaven a Napols. E les galeres del rey d'Arago e de Cecilia preseren les que nols pogueren escapar; e compartiren los homens per totes les galeres dels Catalans, e armaren les dos galeres de llurs gents; e axi foren trenta sis cors de galeres be armades e d'altres lenys sotils. Sobre aco l'almirall feu venir huna barcha armada, de la qual era comit En Johan Albert, Catala; e feu li manament que s'en anas a Napols e que escusis quantes galeres hi havia, e que feyen. Ab tant la barcha armada se parti de aqui, e feu la via de Napols; e acostas tant a la ciutat, que veya tot lo que feyen; e puix giraren e tornaren s'en a Niseta hon era la llur armada. Mas aytantost com els hagueren girat, hun leny armat ixque de Napols quils hac vist; e mes los en encalç; mas sempre se torna, que hac paor que no y hagues aguayt. E la barcha armada ana s'en a Niseta. E quant fo lla, troba l'almirall que hac ja feta desaferrar tota la armada. «Senyor, ço dix lo comit de la barcha, a Napols ha vint e huyt galeres, e armen les a gran pressa e a gran maravella, e ha molta gent armada que entren en les galeres; que tota la ribera de Napols resplendeix axi com si era jorn, de les grans llums, e dels elms febrits que y son, e dels homens armats ques recullen en les galeres». E quant lo comit de la barcha hac dit aço, l'almirall se parti de aqui ab tota sa armada; e feren la via de Castellamar, qui es de lla Napols vers llevant, tot cubertament; que no volch fer la via de Napols, per tal quel sol nols donas en la cara. Aço fo, en lo mes de juny, en lo any de Nostre Senyor 1284.
# Crònica de Bernat Desclot/Capítol CXXX

desatenda sobre Tudela per passar en Navarra, non havia res fet assaber a nengu, tro sus ques dech desatendar; e quaix el dir el fer tot fo hu. E axi, quant ell fo passat en Navarra, nengu no volch ne gosa romanir apres d'ell, per que, al desatendar de les osts, cuydaren gran dan pendre a la darreria, per ço com En Johan Nunyez exi ab companya de cavall de la vila; e ab poch haguera y fet gran mal, mas Deu no ho volch que y presessen mal aquella vegada. Mas lo vespre, quant lo rey e totes ses osts foren en Navarra passats ab tot llur arnes, vengueren de Arago huna gran requa de adzembles, qui eren en partida del rey e partida de les altres gents que eren ab ell. E aquelles adzembles venien carregades de vianda que aportaven a la ost, e cuydaven atrobar lo rey lla hon l'havien lexat, apres de Tudela. E vengueren s'en lina dreta vers la via de Tudela. E quant foren en la orta, trobaren companyes a peu e a cavall que eren d'En Johan Nunyez; e demanaren los aquells qui menaven les adzembles, hon era lo rey d'Arago. E aquells respongueren: que lla hon l'havien lexat quant se partiren, ço es assaber a Puig de Sanxo. E axi vingueren s'en aquells ab les adzembles tro sus en la vila, e non saberen res tro que tots foren presos e aturats ab tot ço que portaven. Ab tant lo rey d'altra part calciga e correch a sa guisa e a sa volentat Navarra, e feu hi tan gran dapnatge que no poguera esser esmenat per res; que be troba hom per veritat que havien barejades e cremades los servents de be huytant viles, entre poques e grans, e encara mes; e amenaren ab si gran guany de robes e de cases moltes. E puix torna s'en lo rey en Arago, e dona comiat a les osts e als cavallers, e retels gracia e merce del serveyt que li havien fet; e cascu torna s'en a son alberch. E lo rey establi e ordona ses frontaleres de homens a cavall e a peu a Exa e a Tarasçona e per los altres llochs de frontera de Navarra. E quant ho hac fet, vench s'en a Saragossa per delitar son cors e per reposar, que be u havia mester, tant havia treballat l'estiu passat. E aqui estech hun gran temps, quaix tro a la semmana de Rams, per ço car los richs homens de les viles tots li feyen moltes demandes e confirmacions de algunes franquees e furs que demanaven, los quals lo rey no era vigares que del tot, axi com ells ho demanaven, los ho pogues atorgar, ne pogues sens gran perjudici seu e de sa senyoria. E axi en esta contesa estech per tot lo dit temps embargat en Arago, que no podia res fer de sos affers, axi com obs fora ne ell volia, jat se sia que be u hagues obs, segons l'ardit que li vench depuix alli moltes vegades e en est libre vos sera dit avant. Ara lexarem estar lo rey d'Arago qui es romas en Saragossa, e parlarem del rey de França.
# Crònica de Bernat Desclot/Capítol CXXVIII

pocha hora es hom pobre, e pert hom si mateix e tot quant ha. E certes, yo us he amada e honrada de mon poder, e hanch no us fiu res que us tornas a pesar ni a enuig. Per Deu vos prech, que sia u membrant de mon senyor lo princep, e que preguets madona la reyna que ella no li faça nenguna mala preso, ne haga per ella negun mal. -Certes, dix ella, madona, yo hi fare tot mon poder en ell honrar aytant com puxa; e som molt despagada com la sua noble persona pren negun dan en res». Ab tant la sor de la reyna de Arago e de Cecilia pres comiat de la princessa, e el cavaller que y era vengut atresi; e muntaren al lleny armat, e puix tengueren llur via tro a la armada del rey d'Arago e de Cecilia. E vengueren a la galera del almirall hon lo princep era. E la dona munta en la galera, e hac gran goig; e aqui fo molt be servida per lo almirall e per tots los altres.
# Crònica de Bernat Desclot/Capítol CXXXI

E ell d'altra part aparellas de venir per terra ab lo major poder que de cent anys en ça la corona de França no havia ajustat. E entre cells que hac per força e cells que hac per grat, e cells que hac asoldatas, foren be de set milia homens a cavall, tots de paratge; e soldega be di huyt milia ballesters de peu, e altres homens de peu be cent milia o pus. E era tan gran
lo aparellament, que quaix no es cosa ques dega creure, si hom no u havia vist. E hac fet aportar per los dos anys passats vianda per mar e per terra, tanta quanta poch, de Alamany en ça tro sus a Narbona e a Carcaçona e a Tholosa, e en los logars vehins del rey d'Arago, ço es assaber prop Catalunya. E puix partis de França ab tota aquella multitud de gents, e vench s'en a Tolosa. Axi que fos al Pastor, fo ajustat ab tota sa gent a Tholosa; que tant era gran la ost que, si tota anas ajustada e partis hun dia de hun loch e volgues anar en hun altre, no poguera anar per res del mon huna legua. E no podien caber en nenguna ciutat, per gran que fos; que sol les besties, entre cavalls endzembles, e altres besties que amenaven, tenien be miga llegua a totes parts lla hon eren atendats. E alli havia Francesos, e Picarts, e Tolsans, e Llombarts, e Bretons, e Flamenchs, e Burgunyons, e Alemanys, e Prohençals, e Anglesos, e Gascons. E quaix de totes gents e lengues de cristians hi ha, homens d'armes hi havia. E a Tholosa foren tots scrits, per manament del rey de França, cells qui anar hi devien. E sajornaren aqui alguns dies tro a les festes de Pasqua. Ara lexarem aço estar, e parlarem del rey de Arago qui era romas embargat per raho de les demandes que li feyen los richs homens dels llochs e de les viles de Arago.
# Crònica de Bernat Desclot/Capítol CXXII

Genoves, fets apparellar aquestes vint e huyt galeres qui son aci en Napols. E yo fas be comte que, ab aquest meu leny que es de xixanta rems, desbaratarem totes les barques e los lenys sotils; e les vint e huyt galeres vostres desbarataran les llurs vint. -Certes, dix lo princep vos deyts be». Ab tant lo princep feu manament a son almirall que fes armar les galeres e apparellar al mils que pogues; e lo almirall feu ho aytantost, axi com lo princep ho hac manat; mas los gaberes de Napols no volien entrar en les galeres.
# Crònica de Bernat Desclot/Capítol CXXIX

Ara lexa a parlar lo libre del princep e dels fets de Cecilia e torna a parlar del rey d'Arago En Pere.
# Decret 15/1981, de 22 de gener, concedint al senyor Joan Rebull i Torroja la medalla d'or de la Generalitat de Catalunya

Joan Rebull és una figura cabdal de l'escultura catalana de la seva generació i alhora representa la culminació de tota l'escultura noucentista; és també un dels ponts culturals més sòlids entre el món català de la pre-guerra i el de la postguerra. Fill del perfeccionisme noucentista i gran dibuixant, ha realitzat una obra escultòrica que obté, mitjançant un treball exigent i rigorós, la màxima puresa expressiva. Però, al costat de la valoració artística, cal destacar també la importància i el relleu de la seva personalitat cívica, perquè la vida de Joan Rebull es distingeix per una trajectòria nítida, mai no enterbolida per pactes ni per concessions a persones o institucions amb interessos contraris a Catalunya. No és endebades que ell ha estat l'home escollit, en els anys difícils, per executar les obres escultòriques més representatives de la nostra història col·lectiva. És per això que la nostra més alta institució de govern vol manifestar d'una manera pública l'agraïment de tot Catalunya envers una figura que, en el camp de l'art, ha assolit els nivells de la més alta perfecció, i també envers l'home que, cridat a servir el seu poble, ha sabut servir-lo sempre amb fidelitat, amb honor i amb dignitat. En conseqüència, a proposta del Conseller de Cultura i Mitjans de Comunicació i d'acord amb el Consell Executiu,
Decreto:
Atorgar al senyor Joan Rebull i Torroja la medalla de la Generalitat de Catalunya, en la categoria d'or.
Barcelona, 22 de gener de 1981.
Max Cahner Conseller de Cultura i Mitjans de comunicació
# Decret 152/1986 sobre la denominació oficial del municipi de Sumacàrcer

L’Ajuntament de Sumacárcel (València), en sessió celebrada el dia 19 de maig de 1986, acordà de sol·licitar el canvi del nom actual del Municipi pel de Sumacàrcer.
El Gabinet d’Ús i Ensenyament del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència considera correcta en valencià la grafia de Sumacàrcer.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels Municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Sumacárcel (València) per a l’alteració de la denominació actual per la de Sumacàrcer, i d’acord amb la proposta elevada per la Conselleria d’Administració Pública, en què s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Consell en la reunió del dia 9 de desembre de 1986,
Decrete:
Article únic
L’actual Municipi de Sumacárcel, de la Província de València, es denominarà Sumacàrcel. Les referències que al nom antic hagen efectuat els òrgans de l’Estat o d’altres organismes públics es consideraran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
Valencia, 9 de desembre de 1986.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
VICENT SOLER I MARCO

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Sumacàrcer a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de Sumacàrcer

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 153/1988 sobre la denominació oficial del municipi de la Vila Joiosa

L’Ajuntament de Villajoyosa (Alacant), en sessió celebrada el dia 5 de juliol de 1979, acordà sol·licitar el canvi del nom actual del Municipi per la forma bilingüe Villajoyosa en castellà i La Vila Joiosa en valencià.
El Gabinet d’Ús del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència considera correcta en valencià la grafia La Vila Joiosa, i no s’escau cap informe per a la forma en castellà, Villajoyosa, que és la denominació actual.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels Municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Villajoyosa (Alicante), per a l’alteració de la denominació actual per la forma bilingüe La Vila Joiosa en valencià i Villajoyosa en castellà, a proposta del Conseller d’Administració Pública i amb la deliberació prèvia del Govern Valencià en la sessió celebrada el dia 11 d’octubre de 1988,
Decrete:
Article únic
L’actual Municipi de Villajoyosa, de la província d’Alacant, adoptarà la forma bilingüe per a la seua denominació La Vila Joiosa en valencià i Villajoyosa en castellà. Les referències que al nom antic haguessen realitzat els òrgans de l’Estat o d’altres Organismes públics es consideraran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
Valencia, 11 d’octubre de 1988.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
JOAQUIM AZAGRA I ROS

## Nota

Tot i que el decret oficialitza la forma en valencià La Vila Joiosa, actualment la Generalitat Valenciana reconeix oficialment el nom de la Vila Joiosa, amb l’article en minúscula, tal com marca la normativa ortogràfica per als topònims.

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de la Vila Joiosa a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de la Vila Joiosa

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV