OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crònica de Bernat Desclot/Capítol CXII

rey d'Arago e de Cecilia aytantost partiren se de aqui e feren la via de Malta. Mas, ans que y fossen de trenta milles, l'almirall trames al Gotzo de Malta huna barcha armada, per espiar les galeres si eren aqui ne si y eren estades. E dixeren los que, si y eren, que los fessen tres senyals de fum, e si no y eren quels fessen hun senyal. Quant la barcha armada fo partida de les galeres, bate de rems tant tro que vench en la ylla de Gotzo de Malta, de la fasana de maestre, e devallaren en terra. E demanaren a les gents de la terra de la ylla de Malta: si sabien novelles de les galeres dels Prohençals. E ells digueren los: que mantinent s'en eren partides; e havien combatut a Malta en la ciutat, mas no y havien pogut res fer; e eren s'en anades al castell de Malta. Quant los homens de la barcha hagueren apreses novelles de les galeres dels Prohençals, feren tres senyals de fum a les llurs galeres, e puix partiren se d'aqui e tornaren s'en vers llurs galeres. E quant foren a ells tornades, dixeren al almirall e a les altres: que les galeres dels Prohençals havien estats en la ylla del Gotzo e que havien combatut en la vila de Malta, e havia poch que eren partides de aqui e que s'en eren anades al castell de Malta. Quant l'almirall e les altres gents de les galeres saberen que les galeres dels Prohençals eren al port de Malta, foren molt alegres. E aytintost bateren de rems e vengueren al Gotzo de Malta. E les gents de la ylla hagueren gran goig de la llur venguda e donaren los refrescament de ço que hagueren mester. E puix partiren de aqui e vengueren al port de Malta e fo miga nit com hi foren. Mas aquells de la ciutat de Malta los hagueren ja vists de jorn, si que hun almugaver vench de nit a la mar a la punta del port, e dix los que les galeres de Carles eren dins lo port de Malta.
# Crònica de Bernat Desclot/Capítol CXIV

E quant les galeres hagueren regatat per lo port de Mecina, donaren de la popa en terra e devallaren de les galeres ab llur arnes e ab lo guany que hagueren feyt, e amenaren tots presos al palau del rey e ferraren los. E madona la reyna trames ne dotze dels pus honrats en Catalunya al senyor rey, e els altres feya hom obrar tots jorns als murs de la ciutat e aço que mester hi era.
# Crònica de Bernat Desclot/Capítol CXLIV

Ab tant los missatgers s'en tornaren al rey de França, e comtaren li la resposta quel rey de Arago los havia feta. E apres lo rey d'Arago habia be establit lo coll de Panisars, e havia fet tot son forç en aquell establir, per tal com nos sospita que de nenguna altre part los Francesos poguessen entrar en Catalunya. E hanch sol nos dona cura de stablir los altres passos, sino ab servents que y feu estar, fort pochs; per que li torna a gran dan, segons que veurets. Ara lexem á parlar del rey de Arago e de sa ost, e parlarem del rey de França.
# Crònica de Bernat Desclot/Capítol CXIII

Ab tant l'almirall del rey d'Arago dix als homens de la galera hon ell era, e aquells dixeren ho de huna galera en altra: que no desexissen de les armes, sino dels cayrells, e ques pensassen de be cobrir e de soferir los colps. Aquesta veu ana per totes les galeres dels Catalans, si que depuix no gitaren nengunes armes, mas que combatien e soferien los colps de les galeres dels Prohençals, de les quals los venien llances e pedres e calcines, tant a la espeça que feredat era lo veure. Mas
los ballesters dels Catalans tiraven tant fortment quel bruxit que feya era força de oyr. Aquesta batalla dura tro a mig jorn; si que la huna part ne l'altra no sabia qual ne havia milloria; tant que les galeres dels Prohençals hagueren despeses les llances e les pedres e la calcina, e meseren mans a gitar los boxos dels morters. E quant los Catalans veren quels boxos e los morters los gitaven, conegueren que totes llurs armes havien despeses; e adonch cridaren: «Arago! Arago! via sus!». E prengueren vigoria, e combateren los molt forment; e gitaven los llances de frexa ab ferres febrits, que cascuna valia hun morabati d'aur, e escones munteres; e donaven los de tals colps que nols valia guarniment ne cuyraces. Si que la galera de Berthomeu Bovi de Massella, qui era almirall, nol poch soferir; e axi com poch exis de la batalla ab set galeres de les sues, e fogiren fora del port. Els Catalans van se aferrar ab les altres galeres qui eren romases, e saltaren llains; e ferent e tallant preseren les e les desbarataren. E Roger de Lluria, almirall dels Catalans per lo senyor rey d'Arago, salta en la galera d'En Guillem Cornut, qui era almirall dels Prohençals. E aqui combateren se molt per la popa ab hu, si que En Roger fo nafrat per la cuxa molt durament, de hun colp de llança que En Guillem Cornut li trames; e En Roger trames li huna llança, si quel feri per mig los pits, que de la altra part li passa pus de hun palm; que no li valgueren cuyraces ne res que vestis, si que mantinent caech mort en la cuberta de la galera. E puix aço fo fet, hanch null hom no y feu tornes; els Catalans preseren totes les galeres dels Prohençals e gitaren los morts en la mar, e lligaren los vius que foren escapats de la batalla, que foren per nombre huyt cents xixanta; dels quals hi havia molts cavallers e de honrats homens de Macella e de Prohença. Mas quant En Berthomeu Bovi fo fuyt en mar tro a cinch milles, gitaren tots los morts en mar e meseren los nafrats en les cinch galeres de sota, e les dos meteren les a fons. E axi tornaren s'en a Macella ab gran dolor; si que null hom no podia albirar lo dol ne el plor que feren les gents de Macella, com les cinch galeres veren venir desbaratades e saberen que les altres foren perdudes, els homens morts e presos. Mas no era maravella si havien dolor, que no y havia nengu que no y hagues son fill, o son pare, o son frare, o son amich, o son parent.
# Decret 135/1984 sobre la denominació oficial del municipi de la Pobla de Farnals

L’Ajuntament de Puebla de Falnals (València), en sessió celebrada el dia 3 de novembre de 1983, acordà sol·licitar el canvi de l’actual nom del municipi pel de La Pobla de Farnals.
L’Institut de Filologia Valenciana de la Universitat de València i el Gabinet d’Ús i Ensenyament del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, consideren correcta en llengua valenciana la grafia de La Pobla de Farnals.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Puebla de Farnals per a l’alteració de la denominació actual per la de La Pobla de Farnals, i d’acord amb la proposta elevada per la Conselleria de Governació en què s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Consell en la reunió del dia 10 de desembre de 1984,
Decrete:
Article únic
L’actual municipi de Puebla de Farnals es denominarà La Pobla de Farnals. Les referències que a l’antic nom realitzen els òrgans de l’Estat o altres organismes públiques, s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, a 10 de desembre de 1984.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller de Governació,
FELIP GUARDIOLA I SELLÉS

## Nota

Tot i que el decret oficialitza la forma La Pobla de Farnals, actualment la Generalitat Valenciana reconeix oficialment el nom de la Pobla de Farnals, amb l’article en minúscula, tal com marca la normativa ortogràfica per als topònims.

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de la Pobla de Farnals a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de la Pobla de Farnals

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 132/1984 sobre la denominació oficial del municipi de Petrer

L’Ajuntament de Petrel (Alacant), en sessió celebrada el dia 30 de juny de 1983, acordà sol·licitar el canvi de l’actual nom del municipi pel de Petrer.
L’Institut de Filologia Valenciana de la Universitat de València i el Gabinet d’Ús i Ensenyament del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, consideren correcta en llengua valenciana la grafia de la Petrer.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Petrel per a l’alteració de la denominació actual per la de Petrer, i d’acord amb la proposta elevada per la Conselleria de Governació en què s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Consell en la reunió del dia 10 de desembre de 1984,
Decrete:
Article únic
L’actual municipi de Petrel es denominarà Petrer. Les referències que a l’antic nom realitzen els òrgans de l’Estat o altres organismes públiques, s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, a 10 de desembre de 1984.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller de Governació,
FELIP GUARDIOLA I SELLÉS

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Petrer a la Viquipèdia
* La pàgina web de l'Ajuntament de Petrer

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 132/1988 sobre la denominació oficial del municipi de Bèlgida

L’Ajuntament de Bégida (Valencia), en sessió celebrada el dia 25 de febrer de 1988, acordà sol·licitar el canvi del nom actual del Municipi pel de Bèlgida.
El Gabinet d’Ús del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència considera correcta en valencià la grafia Bèlgida.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels Municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Bélgida (Valencia), per a l’alteració de la denominació actual per la de Bèlgida, a proposta del Conseller d’Administració Pública i amb la deliberació prèvia del Consell de la Generalitat Valenciana, en la reunió del dia 5 de setembre de 1988,
Decrete:
Article únic
L’actual municipi de Bélgida, de la província de Valencia, es denominarà Bèlgida. Les referències que al nom antic haguessen realitzat els òrgans de l’Estat o d’altres Organismes públics s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
Valencia, 5 de setembre de 1988.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
JOAQUIM AZAGRA I ROS

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Bèlgida a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de Bèlgida

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 133/1984 sobre la denominació oficial del municipi de Llocnou de Sant Jeroni

L’Ajuntament de Lugar Nuevo de San Jerónimo (València), en sessió celebrada el dia 7 d’octubre de 1983, acordà sol·licitar el canvi de l’actual nom del municipi pel de Llocnou de Sant Jeroni.
L’Institut de Filologia Valenciana de la Universitat de València i el Gabinet d’Ús i Ensenyament del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, consideren correcta en llengua valenciana la grafia de Llocnou de Sant Jeroni.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Lugar Nuevo de San Jerónimo per a l’alteració de la denominació actual per la de Llocnou de Sant Jeroni, i d’acord amb la proposta elevada per la Conselleria de Governació en què s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Consell en la reunió del dia 10 de desembre de 1984,
Decrete:
Article únic
L’actual municipi de Lugar Nuevo de San Jerónimo es denominarà Llocnou de Sant Jeroni. Les referències que a l’antic nom realitzen els òrgans de l’Estat o altres organismes públiques, s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, a 10 de desembre de 1984.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller de Governació,
FELIP GUARDIOLA I SELLÉS

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Llocnou de Sant Jeroni a la Viquipèdia
* La pàgina web de l'Ajuntament de Llocnou de Sant Jeroni

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 134/1984 sobre la denominació oficial del municipi de la Pobla del Duc

L’Ajuntament de Pobla del Duc (València), en sessió celebrada el dia 4 d’agost de 1983, acordà sol·licitar el canvi de l’actual nom del municipi pel de La Pobla del Duc.
L’Institut de Filologia Valenciana de la Universitat de València i el Gabinet d’Ús i Ensenyament del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, consideren correcta en llengua valenciana la grafia de La Pobla del Duc.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Pobla del Duc per a l’alteració de la denominació actual per la de La Pobla del Duc, i d’acord amb la proposta elevada per la Conselleria de Governació en què s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Consell en la reunió del dia 10 de desembre de 1984,
Decrete:
Article únic
L’actual municipi de Pobla del Duc es denominarà La Pobla del Duc. Les referències que a l’antic nom realitzen els òrgans de l’Estat o altres organismes públiques, s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, a 10 de desembre de 1984.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller de Governació,
FELIP GUARDIOLA I SELLÉS

## Nota

Tot i que el decret oficialitza la forma La Pobla del Duc, actualment la Generalitat Valenciana reconeix oficialment el nom de la Pobla del Duc, amb l’article en minúscula, tal com marca la normativa ortogràfica per als topònims.

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de la Pobla del Duc a la Viquipèdia
* La pàgina web de l'Ajuntament de la Pobla del Duc

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Horacianes/Adolescencia

Tu qu'en la gràcil pubertat empinas, pom d'esperanses, l'axerida testa d'ayre fresquívol y color de rosa, rosa qu'esclata;
ríu en bon'hora! Dolsament te besan somnis de l'auba qu'esmaltats relluen, per que té Psiquis jovenil les ales de papallona.
Ríu, qu'ara núbil te somriu la vida: ella t'enflora'ls caminals, t'axampla brassos simpàtichs y horitzons te mostra per espayarthi.
Fins si gemegas, ton ocult desfici ara t'esplica'l rossinyol qui canta; si ploras, pluges del Abril be semblan llàgrimes joves.
Tot te delita y t'encoratja: estudis, llar protectora, viatjar placèvol, altes empreses, entrellums de gloria, art y natura.
Créix, donchs, avènsa, coratjós triómfa; véssa ton càntich, que si't manca lira, fins d'una canya sab l'Amor compondre rústica flauta.
Ay! mes, alerta a divagar inútil per les florestes d' ociós platxeri, lluny de les sanes amistats qu'imposan noble fatiga.
Dels Argonautes en l'heroych navili Hylas l'esplèndit jovincel anava, quan va sortirne pera durhi ab l'urna aygua de beure.
Embadalintse a la floresta ignota, flors variades tot arreu cullía... Se'n feu corona, se mirà en les aygües, juga qui juga...
L'urna oblidada al recullir, de sobte pres entre dolsos y fatals abrassos, reya y plorava dins un gorch: pujarne ja no podía.
Hèrcules màxim, recorrent la costa, Hylas! cent voltes va cridar, cercantlo... Hylas! les penyes a la veu del hèroe fort ressonaren.
Entre nenúfars a la fi aquell jove, com entre somnis sentí'l crit del hèroe; mes al respondre, ja una veu sortía flèbil y vana...
# Horacianes/Amistat

Fraternitat de l'ànima millor que la de sanch uneix les vides: es harmonía ingènita més forta en voluntat, com rès l'imposa.
D'amor té noble l'índole; però sens febre del sentit ni lluytes, sense torments ni llàgrimes de gelosía ò borrascós desfici...
En calma sereníssima escalfa'ls escullits que s'hi agombolan, com a l'ardor benèfica de la volguda llar hont riu la flama.
Es foch sagrat. Donàrenli altar solemne les virtuts, y dura nodrit de rames íntimes que, com més velles son, més be'l renovan.
¿Què hi fa si's tornan àrides, amich, les ilusions que compartírem? Fentse recorts, més propies son per nodrir el foch, com rama seca.
Com una Vestal càndida, nostra amistat sa flama n'alimenti, y gravi ab mà fermíssima nostres dos noms units, al peu de l'ara.