OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 40 cançons populars catalanes/El mal ric

El mal ric s'està en finestra; passa un pobre pelegrí; li diu, demanant almoina, si es que'l vol afavorî. Jesús i Maria pregau pera mi. —D'aquest pa que deu als goços, si me'n dessiu un bocí? —Mira, pobre, si t'hi baixo te'n faré fugir d'aquí: te faré abordar pels goços, t'amorraré'l goç mastí. Les molletes que li queien el pobret les recullí. Al cap de la mitja horeta el pobret ja va morî. Truca a les portes del Cel, les del Cel i Paradís. Bon Jesús diu a Sant Pere: —Mira, Pere, qui hi ha aquí. —Ai, Senyor, es aquell pobre que'l mal ric deixà morir. —Obre-li les portes, Pere, les del Cel i Paradís.— Al cap de la mitja horeta el mal ric ja va morir. Truca a les portes del Cel, les del Cel i Paradís. Bon Jesús diu a Sant Pere: —Mira, Pere, qui hi ha aquí. —Ai, Senyor, n'es el mal ric que al pobret deixà morir.
—Tanca-li les portes, Pere, les del Cel i Paradís. Digues que vagi a les altres, que ja les hi obriran: sortiran deu mil dimonis que ja l'arrocegaran; maleía pare i mare, que l'havien dut al món; maleía padrí i padrina, que l'han portat a les fonts; maleía'l capellà que li feu la creu al front; maleía l'escolà que li féu llum amb l'atxó.
# 40 cançons populars catalanes/Els estudiants de Tolosa

A la vila de Tolosa n'hi ha tres estudiants que'n segueixen els estudis
pera ser-ne capellans. Ja n'encontren tres ninetes, tres ninetes molt galants. Comencen a tirar xanxes, xanxetes vénen i van. Les ninetes són traidores: justicia van reclamant. No triga l'espai d'una hora que a la presó 'ls van portant. El més petit sempre plora, el mitjancer ja no tant, el més gran els aconsola: —Germans meus, no ploreu tant que tenim un germà a França, cavaller del Duc de Rohan. Demanaré papê i ploma per escriure-li a l'instant. Així que 'n sabrà la nova el tindrem ací volant. Matarà jutges i batlles i també a llurs escrivans. —Calleu-ne, calleu-ne, presos, que d'aquí ja us en treuran. Aquí teniu papê i ploma per escriure a qui vulgau.— A les dues de la tarda ja'ls en donen paper blanc; a les quatre de la tarda a la forca 'ls van portant. Quan són al peu de la forca el seu germà està arribant. Ja pregunta a l'hostalera:
— Tanta gent allí què hi fan? — Es que pengen i despengen tres pobrets estudiants que seguien els estudis pera ser-ne capellans. — Calleu, calleu, hostalera, que són de la meva sang. ¿No'm dirieu, hostalera, per ont hi seria abans? — Passeu per la càrretera o per les prades i camps — Ja baixa del cavall negre i se 'n puja al cavall blanc. De tant que 'l cavall corria les pedres van foguejant. Ne desenveina l'espasa, pica l'esperó al cavall. Quan es al peu de la forca ja han fet el darrer badall Amb la punta de l'espasa els hi va tallar els dogals; els fa on bés a cada galta — Déu vos perdó, els meus germans! Se gira al batlle i al jutge que'ls havien sentenciat: — ¿No 'm dirieu, jutge i batlle, per què heu mort als estudiants? — Cavaller, deixeu els morts: ja no pateixen cap dany. Eren burlador's de nines, robadors de camí ral. — Mentiu pel coll, els mals jutges!
Mos germans no ho foren mai. Per llur mort les vostres testes penjaran sobre 'ls portals.— ¡Ai, Déu, vila de Tolosa, bé te'n veuras de treballs! Aparteu 's, dònes prenyades, si voleu salvâ'ls infants, perquè també hi reberien els que no mereixen mal. Ai tu, vila de Tolosa, de mi te'n recordaras! Persones, cases i places han d'anar a foc i sang. De la sang del senyor jutge els carrers se 'n regaran; en la sang de les ninetes els cavalls hi nedaran; de les testes dels teus homes montanyes se n'alçaran. Adéu, vila de Tolosa, no t'hagués conegut mai!
# 40 cançons populars catalanes/El Rossinyol

Rossinyol que vas a França,    rossinyol, encomana-m a la mare,    rossinyol d'un bell bocatge,    rossinyol,    d'un vol.
i a mon pare no pas gaire, perquè m'ha mal maridada: a un pastor me n'ha dada que'm fa guardar la remada; he perduda l'esquellada: lo vaquer me l'ha atrapada. — Vaquer, torna-me'n la cabra. — Què me'n donaras per paga? — Un petó i una abraçada. — Això són coses de mainatge: quan tenen pa, volen formatge.
# Ilíada

* Iliada, per Homer, traduït per Conrad Roure i Bofill (1879)
* Fragment del cant XVIII traduït per Joan Montserrat i Archs (1875)
* Segalà i Estalella, Lluís. Traducció en prosa del Cant Primer. Barcelona, Impremta de la Casa provincial de caritat, 1930
# Declaració Valencianista de 1918

Les bases que la “Unió„ i la “Joventut„ valencianistes defensen, prescindint de les idees que 'n altres ordens pogueren professar els seus components, son estes:
1.ª El Pòble valenciá, integrat per els habitants de les tres provincies actuals, constituix una fòrta personalitat social caracterizada per la possessió d' una llengua pròpia, per la seua modalitat racial, per la comunitat de història i de condicions economiques.
2.ª Esta personalitat, per el fet de la seua existencia i per la voluntat dels seus components, te dret a constituir un Estat amb el poder de donar-se ell mateix la seua forma i constitució. Esta es la fonamental reivindicació valencianista.
3.ª Reconeixem la compatibilitat del Estat Valenciá i la seua convivencia amb les demés regions i nacionalitats ibériques dins d' una Federació Espanyola ó Ibérica, establint clarament la distinció de atribucions del Estat Valenciá i el Federal, i una consegüent divisió de la Hisenda per a cobrir les respectives atencions. Les funcions pròpies del Estat Valenciá deurán ser exercides amb plena soberanía, sense cap intromissió extranya.
4.ª Sense prejutjar definitivament la divisió de estes funcions acceptém per el moment, la formulada en la Assamblea de Parlamentaris de Octubre de 1917.
5.ª Existint en Valencia, segons els territoris, dualitat de llengües valenciana y castellana, demaném la cooficialitat per a els dos idiomes.
6.ª Conseqüents amb la idea de respecte als organismes naturals, els municipis valencians fruirán de la seua autonomía, tenint el poder de constituir-se dins dels límits generals d' una llei municipal que procure, per a els ajuntaments la máxima eficacia tècnica compatible amb els principis democrátics.
7.ª Reconeixent les varietats locals dins de l' antic Regne de Valencia i conseqüents amb el criteri descentralitzador, el Estat Valenciá respectará les varietats provincials o comarcals, quan els respectius municipis les consagren per Unions o Mancomunitats entre ells.
8.ª El Estat Valenciá podrá mancomunar-se, per a fins concrets, amb atres Estats de la Federació, si hu estima convinent, conservant íntegra la seua personalitat.
# Dao De Jing/9

| Traducció | Original |
| Mantenir i acumular quelcom No és tan bo com deixar-lo Avaluant amb precisió quelcom No es pot protegir llargament Or i jade omplint una sala Ningú no podrà guardar-la Ric, distingit i a sobre arrogant De sa pròpia perdició és culpable Quan la feina és complerta hom es retira Seguint el Dao celestial | 持而盈之 不如其己； 揣而銳之 不可長保； 金玉滿堂 莫之能守； 富貴而驕， 自遺其咎。 功遂身退， 天之道。 |
# Dao De Jing/1

| Traducció | Original |
| El Dao que encaixa en un discurs No és el Dao absolut El signe que rep un significat No és el signe absolut Sense significat, origina el cel i la terra Dóna significat a la miríada de coses, de les quals és mare Per això l'absoluta manca de desig Porta a la comprensió de tal meravella El desig d'abarcar l'absolut Porta a la concentració en detalls Aquesta dualitat sembla unitat en l'aparença Tot i ser dispar en la significància La unitat és designada per la seva profunditat La profunditat de la major profunditat L'entrada a totes les maravelles | 道可道， 非常道。 名可名， 非常名。 無，名天地之始； 有，名萬物之母。 故，常無，欲， 以觀其妙。 常有，欲， 以觀其徼。 此兩者同，出 而異名， 同謂之玄。 玄之又玄， 眾妙之門。 |
# Dao De Jing/7

| Traducció | Original |
| El cel és longeu i la terra anciana Cel i terra aleshores poden ser longeus i a més ancians Perquè no s'engendren ells mateixos Per això poden engendrar llargament D'aquesta manera l'home savi s'endarrereix Tot i ser ell mateix precedent Es manté al marge Tot i ser present No serà per manca d'interès propi? Per això pot acomplir el seu propi interès | 天長地久。 天地所以能長且久者， 以其不自生， 故能長生。 是以聖人後其身 而身先， 外其身 而身存。 非以其無私邪？ 故能成其私。 |
# Dao De Jing/8

| Traducció | Original |
| La màxima excel·lència és com l'aigua L'aigua excel·lent beneficia la miríada de coses I no disputa Roman als llocs que repugnen a les masses Per això és propera al Dao L'habitatge excel·lent rau en la terra La motivació excel·lent rau en la profunditat La col·laboració excel·lent rau en la compassió La predicació excel·lent rau en el testimoni El govern excel·lent rau en l'organització L'afer excel·lent rau en la capacitat L'acció excel·lent rau en l'oportunitat Només quan no hi ha disputa Hom roman sense ressentiment | 上善若水。 水善利萬物 而不爭， 處眾人之所惡， 故幾於道。 居善地， 心善淵 與善仁， 言善信， 正善治， 事善能， 動善時。 夫唯不爭， 故無尤 |
# Dao De Jing/Contribucions

Aquesta pàgina conté instruccions i recomanacions per a la traducció del Dao De Jing. Serà esborrada un cop la traducció sigui complerta.

## Tu també pots traduïr del xinès

Entre dominar/conéixer el xinès o dominar/conéixer el Dao De Jing, és preferible per a la seva traducció dominar/conéixer el Dao De Jing i el pensament taoista en general.
Un desconeixedor del xinès i el Dao De Jing que sigui flexible i perseverant té l'èxit gairebé assegurat, podria haver dit en Laozi.

## Contribucions ben rebudes

* Comentaris - a Discussió:Dao De Jing trobaran ressó.
* Correccions - ortogràfiques, de concepte, de traducció...
* Traduccions - nous passatges des de l'original xinès (mireu següent apartat).
* Dedicació - el seguiment regular i actiu és la contribució més valuosa.

## Traducció i interpretació

* L'objectiu és traslladar el Dao De Jing al català actual, incògnites del text incloses.
* L'objectiu no és mastegar el Dao De Jing per a una clara i única digestió.
* No existeix la interpretació perfecta del Dao De Jing.
* Ni tant sols els xinesos avui poden definir unívocament el xinès clàssic.
* Possiblement el Dao De Jing no tenia una clara i única lectura quan es va escriure.
* Quan la interpretació fidedigna és impossible apareix una oportunitat per als aprenents.
* Quan la traducció perfecta és impossible apareix una oportunitat per als aprenents.
* L'oportunitat és compondre els trencaclosques de l'original xinès.

### Recursos

* http://en.wikisource.org/wiki/Tao_Te_Ching_%28Wikisource_translation%29 - El text original xinès és extret d'aquí. La traducció a l'anglès pot servir de referència però no recomanem la seva utilització com a base per a la traducció catalana. Aquesta recomanació serveix per a la resta de traduccions disponibles en qualsevol idioma.
* http://hermetica.info/ (secció "Lao Zi zhi Dao De Jing") - conté les eines necessàries per al trencaclosques en xinès i anglès. De fet la traducció s'està fent en base a l'original xinès proveït aquí, donat que està complementat amb un extensiu glossari.
* http://zhongwen.com/dao.htm - interessant eina de traducció i ajuda ràpida en línia, amb referències al xinès antic.
* http://www.nciku.com/ - potent diccionari en línia Xinès/Anglès, basat en el xinès modern.
* http://www.afpc.asso.fr/wengu/wg/wengu.php?no=0&l=Daodejing ofereix una interfície ràpida de traducció i (la part més interessant) mostra els capítols tal qual estan escrits en les taules originals (en vertical, de dreta a esquerra).

## Estil

* L'original xinès no té puntuació, per tant la primera paraula va en majúscula i l'únic punt es col·loca al final del capítol.
* Termes en majúscula: Dao.
(anirem afegint aquí més normes a mesura que les trobem/definim)

## El mateix camí que el Tao

Si llegir xinès en xinès pot ser complex, més ho pot ser llegir-lo en grafies no xineses. Dao i Tao són un mateix Dao. Daoisme i taoisme són idêntics en la seva diversitat, però la tendència actual és escriure Dao seguint les regles de romanització Pinyin.

## I un consell

Aprenent el curs del Dao Deixo que el flux em porti Trobo sense buscar Acompleixo allò iniciat
# Dao De Jing/2

| Traducció | Original |
| Sota el firmament qualsevol distingeix la bellesa de l'acció bella Així la repugnància també Qualsevol distingeix l'excel·lència de l'acció excel·lent Així la no excel·lència també Per això el ser i el no ser mutuament s'engendren Difícil i fàcil mutuament s'acompleixen Longeu i breu mutuament es delimiten Superior i inferior mutuament se suporten Veu i to mutuament concorden Davant i enrera mutuament se segueixen Això porta l'home savi a romandre sense actuar en els afers A actuar sense predicar la seva doctrina La miríada de coses sorgeix tot i no explicar-se Engendra tot i que del no res Actua tot i que sense expectació Acompleix la feina tot i no reposar Quan hom mai no reposa Això comporta la no partença | 天下皆知美之為美， 斯惡已； 皆知善之為善， 斯不善已。 故，有無相生， 難易相成， 長短相形， 高下相傾， 音聲相和， 前後相隨。 是以聖人處無為之事， 行不言之教。 萬物作焉而不辭。 生而不有， 為而不恃， 功成而弗居。 夫唯弗居， 是以不去。 |
# Dao De Jing/4

| Traducció | Original |
| El Dao és un flux, tot i el seu ús No sembla omplir-se Tan profund com és Sembla l'ancestre de les múltiples criatures Llima allò que sobresurt Afluixa allò atensat Atenua allò que resplandeix Unit a tot Tan profund i tan evident Tal volta sembla existir No distingim de qui és descendent El concebim com el predecessor de la divinitat | 道沖，而用之 或不盈。 淵兮， 似萬物之宗。 挫其銳， 解其紛， 和其光， 同其塵。 湛兮， 似或存。 吾不知誰之子， 象帝之先。 |
# Dao De Jing/5

| Traducció | Original |
| El cel i la terra no són compassius Porten la miríada de coses a actuar com gossos de palla L'home savi no és compassiu Porta el centenar de clans a actuar com gossos de palla Aquells entre el cel i la terra No semblen cornamuses i bufacanyes? Buits tot i que no sucumbits Accionats tot i que brollin més Massa predicar compta fins a un límit No és tan bo com mantenir el centre | 天地不仁， 以萬物為芻狗； 聖人不仁， 以百姓為芻狗。 天地之間， 其猶橐籥乎？ 虛而不屈， 動而愈出。 多言數窮， 不如守中。 |
# Dao De Jing/3

| Traducció | Original |
| No exaltar les virtuts Propicia que el poble no disputi No valorar els béns difícils d'obtenir Propicia que el poble no es comporti com bandits No exhibir allò anhelat Propicia que els cors del poble no es descontrolin Així procedeix l'home savi en el govern Buida aquells cors Omple aquelles panxes Afebleix aquelles ambicions Enforteix aquells ossos Permanentment propicia un poble sense distincions ni anhels Propicia que fins i tot els més persuasius no gosin actuar en absolut Actuar romanent sense actuar Resulta en que res roman sense govern | 不尙賢， 使民不爭。 不貴難得之貨， 使民不為盜。 不見(xiàn)可欲， 使民心不亂。 是以聖人之治， 虛其心， 實其腹， 弱其志， 強其骨； 常使民無知無欲， 使夫智者不敢為也。 為無為， 則無不治。 |
# Dao De Jing/6

| Traducció | Original |
| L'esperit de la gorja no mor Clarament designa la profunditat femenina L'entrada a la profunditat femenina Clarament designa l'essència del cel i la terra Suau i contínua com existir El seu ús no és laboriós | 谷神不死， 是謂玄牝。 玄牝之門， 是謂天地根。 綿綿若存， 用之不勤。 |
# Rondalles del poble

Rondalles
del poble
per
Francesch Badenes Dalmau
Mestre en Gay Saber
BARCELONA Estampa de Francesch Badia carrer del Dr. Dou, 14 1900
# Rondalles del poble/Dos paraules al que llixca

Entre les moltes joyes de la literatura catalana, n' hi ha una, pera mí tan hermosa y simpática, que no dubte en dir es casi la preferida del meu cor. Y encara que humil, com la lluherna que s' amaga entre 'l brossam de la riba, resplendix tan clarament entre les ombres de nostra historia y de nostra vida, que 'ns porta en sos rajolins d' or poesia de un altre temps, que embaumava nostra llar en dies en que la sencillez informava les costums. ¿Y quina es eixa joya? Lo Romancer Catalá del venerable Marian Aguiló. Poch hía en Catalunya que parle millor sobre la literatura popular, que eixe Romancer, naixcut Deu sab ahon, pero agrunsat anys y anys al amorós caliu de nostra llar per la santa ma de nostres avies. Enamorat de dit llibre y ab la esperança de trobar Lo testament de N' Amelis (que l' autor de dit Romancer fea viure en Burriana y Onda), com també de arreplegar encara una variant de La Gentil Porquerola que, en catalá antich, vaig oir de llabis de una velleta en la vall d' Ebo, provincia d' Alacant, hont se manté millor que 'n part alguna del reyne, la rondalla duta allí per catalans y mallorquins, resolguí mampendre la tasca de rebuscar en nostres pobles y en la memoria de nostres germans tot alló semblant á lo que 'l afortunat Aguiló va recullir, ab l' objecte de oferir á Valencia altra agradosa replega, ja que aquell Mestre no ens doná res producte de nostra terra y sí molt de les Balears y de Catalunya. Pero dech dir, encara que ab les ales del cor caigudes per trist sentiment, que á pesar de mes investigacions, sols he atopat ab un romanç que encara es diu en nostra llengua, més de tant minvada inspiració, que mes pareix pobre escorrím que mormoladora rioleta. Tal es lo titolat L' infant y la dida, darrer d' este llibret. En cambi he oit recitar en Castellá, (desgracia nostra) á persones d' edat, prou romanços en un tot iguals a alguns dels que salvá del naufragi ab son llibre lo respetable Aguiló, y que encara solen cantar les nines. Tan gran contratemps me feu dirigir la vista y el cor cap á altre punt de investigació; al cuento de ahir, la tradició passada, la vella llegenda. De tot aixó done alguna mostra en les següents págines. Pobra, molt pobra es; pero contemtemnos ab la espigolada ja que no hem pogut fer la sega. No sé si he fet be ó mal en haver arreplegat estos cuentos, tradicions y llegendes, que he tractat de vestir lo millor que he sabut y ab la sencillez que deuen tindre. Tal volta se me diga que es tot açó molt ignocent; mes jo contestaré que aixís es el poble y tal apareix Montserrat del insigne Verdaguer. Valga lo que valga y siga lo que siga, lo que al públich oferixch, mires tan sols el sentiment que m' aníma y que no es altre que 'l de amostrar una volta més mon amor, mon ver amor á Valencia.
# Rondalles del poble/Endressa

lo notable erudit y poeta D. LLUIS CEBRIAN MEZQUITA
Vos consagre del verger De la hermosa poesía La més sencilleta flor, Perque es mon únich llorer; Si poguera oferiria Altra que fora millor. No té perfum esquisit Que us afalague á tot' hora Com la que esclata en lo prat; Mes guardeula en vostre pit Perque es ella la penyora De ma sancera amistat. Francesch Badenes Dalmau.
Valencia
# Rondalles de Mallorca

Les Rondalles de Mallorca són el recull de rondalles mallorquines recollides per Antoni Maria Penya i publicades per l'Arxiduc Lluís Salvador el 1895. L'obra fou publicada en dues edicions germanes: l'original en català i la traducció a l'alemany (Märchen aus Mallorca), feta pel mateix Arxiduc. Les rondalles publicades són una selecció del total de rondalles recollides per Antoni Maria Penya. Les rondalles descartades foren estudiades i publicades el 2022 per Caterina Valriu (Les rondalles que l'Arxiduc no va publicar).
# ¡Oh desitx!

* ¡Oh desitx!, part dels Jochs Florals de Barcelona en 1865
* ¡Oh desitx!, poema inclós a Poetes balears (1873)
# ¡Á Montserrat!

¡Á MONTSERRAT!
himne del milenar
Pujém, fills de María, pujém á Montserrat; mil anys ha que hi sortia lo Sol del Principat.
Estant encara en vida, la Verge benehida nos dona ja'l seu cor; sant Pere, ab la embaixada, l'Imatge'ns ha portada, sant Lluch fou l'escultor.
Per trono y per corona prenia Barcelona, de tantas flors jardí. Eularia la enramava,
Sever l'anomenava sa estrella del matí.
Fugint de la gent mora la celestial Pastora deixá'l ramat fidel; y en mitx d'eixa montanya de flors sols s'acompanya, de flors y aucells del cel.
Un dia á la vesprada la serra il-luminada vegeren los pastors; vegeren llums molt bellas Baixarhi, com estrellas d'hermosos resplandors.
Lo Bisbe sab la nova, trová dintre una cova l'Imatge mes gentil; los Angels la voltejan, y 'l arbres que la ombrejan li fan de camaril.
La du cap á Manresa, mes la real Princesa no vol passar avant;
se queda aquí á la serra per benehir la terra d'aqueixos cims estant.
De reys sòu visitada, de reynas coronada, Estrella d'Israel; los Sants de nostra terra passan per vostra serra quan pujan cap al cel.
La terra catalana vos vol per soberana, Espanya us vol per Nort; preneula Vos per filla, y avuy que 'l mon perilla trayeu lo mon á port.
# ¡Ous del dia!

* ¡Ous del dia! (1864)
* ¡Ous del día (1867)
# ¡Quinas cosas te 'l jovent!

¡QUINAS COSAS TE 'L JOVENT!
—Marieta, filla meva, miréu quinas cosas! filla meva del cor meu miréu quinas cosas que te 'l jovent.
Si 'm negas lo que 't demano ne perdré l' enteniment; un patò y un' abrassada, cosa de poch compliment.—  · · · · · · · ·  Quan es un tros mes enllá ja n' encontra un amich seu: —Amich meu si tu ho savias, si ho savias, amich meu, sò enganyat la Marieta paraula de casament. Amich meu, si tú t' hi casas, si t' hi casas, amich meu, tindrás cent quarteras d' ordi y altras cent de blat d' aument.— Ja diu lo mes xich de casa y 'l mes poch enteniment. —Qui haja fet lo mal qu' ho pagui qu' així ho diu la lley de Deu.— Mentre estant així en conversa tocan á missa al convent. La Maria se n' hi anava ab tot acompanyament.
Al se' á la pica beneyta ja 'n gira los ull al cel: —Ay Deu meu, si 'm perdonavau si 'm perdonavau, Deu meu, vos faria fe' un rataula pera vos dulcissim Deu, y tambè una corona pera vos Mare de Deu. Miréu quinas cosas que te 'l jovent.
# ¿Qui, sinó foll, demana si m'enyor

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
¿Qui, sinó foll, demana si m'enyor pot tenir els següents significats:
* ¿Qui, sinó es foll, demana si 'm enyor, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
* Qui sin'es foll / demana sim'enyor, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

## Altres versions

¿Qui, sino foll, demana si m'enyor, essent absent, d'aquella qui·m fa viure? E si no plor, ¿qui és lo qui·m veu riure, si bé no pas contínua dolor? Tots mos delits en hu é transportat; Amor li plau en mi fer aquest cambi; lo món no té res valent lo recambi de l'esperant lo bé tan desijat.
Tant és lo bé qui m'és davant possat, que sens dolor visch aquell esperant; si no l'atench, seré tan malanant qu·en aquest món infern hauré trobat. Contentament la una part me dóna, per l'altra és ma vida tribulada: ab mort està en balança posada, tement que por ma sperança confona.
De punt en punt ma sperança·m bandona, e venç-me por d'aquell mal que yo·m tem. ¿Qui és aquell en poch amar estrem que segurtat prenga per companyona? Per molt amar en altre mi tresport, sí qu·ésser pens tot la persona·quella; seria·l món una gran maravella que no agués por de la mala sort.
Viur·en delit port·ab si por de mort car d'aquell és enemich sobirà, e si Amor delit jamés portà, yo só aquell qui·n puch fer lo report. ¡O Mort, qui est de tots béns envejosa, y en tal voler te segueix la Fortuna!: cascuna prech que mudeu ley alguna, no ressemblant a la qui m'és dapnosa.
Saber-se pot ma vida perillossa caent en mans d'enemichs tan mortals; pobres e richs senten sos aspres mals, e cascú d'éls ab manera·rgulossa. Seguesquen mi tots los que amaran, mon ris o plor qualque d'ells me seguexqua, car yo son prest de tastar fel o bresqua per los qui mal o bé d'Amor pendran.
Tornada
Lir entre carts, passions d'Amor fan Tembre y Fiar estar dins un hostal; de gran remor duptar un punt no cal, ¡e guay d'aquells qu·entre llurs mans estan!
Font: Bloc personal DMRQ, sine data