# Las píldoras d'Holloway (1867)

| La Esquella de la torratxa. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 1 |
| L' últim trencalós. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 2 |
| La butifarra de la llibertat. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 3 |
| Las píldoras d' Holloway. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 4 |
| Il profeta. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 5 |
| Faust. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 6 |
| La mort de la paloma. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 7 |
| ¡Ous del día!. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 8 |
| La venjansa de la Tana. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 9 |
| La vaquera de la piga ròssa. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 10 |
| Lo cantador. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 11 |
| Lo xanguet de 1865. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 12 |
| Lo punt de las donas. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 13 |
| Lo boig de las campanillas. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 14 |
| Un barret de riallas. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 15 |
| Lo castell dels tres dragons. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 16 |
| Las carbasas de Monroig. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 17 |
| Liceistas y cruzados. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 18 |
| Lo xanguet de 1866. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 19 |
| Un mercat de Calaf. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 20 |
| En Joan Doneta. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 21 |
| L' africana. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 22 |
| Si us plau per forsa. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 23 |
| ¡Cosas del Oncle!. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 24 |
| Grá y palla. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 25 |
| Item it.. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 26 |
| CADA ENTREGA UNA OBRA. UNA OBRA CADA SEMANA. entrega 4.ª | SINGLOTS POÉTICHS, AB NINOTS. | CADA OBRA UN SINGLOT. CADA SINGLOT UN RAL. singlot 4. |
LAS PILDORAS D'HOLLOVVAY ó LA PAU D'ESPANYA. SEGONA PART DE LA BUTIFARRA DE LA LLIBERTAT. suposició cómica en un acte, en vers y en catalá del que ara 's parla, escrit y representat ab gran aplauso durant la última guerra de africa. _________ PERSONAS.
| D. Juan Quim. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | General espanyol. |
| Muley Babas. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | Id. moro. |
| Ambros. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | Asistent d'en Quim. |
| Rosa. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | Cantinera. |
| Rafel. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | Voluntari catalá. |
| Abengot. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | Ajudant de Muley. |
Lo teatro representa lo interior de la tenda de campanya del general en jefe en lo campament espanyol; al mitx una taula rodona ab mapas é instruments cientifichs; per la obertura del fondo 's veu lo campament y la ciutat de Tetuan en últim terme, cadiras de campanya, etc.
Ambrós, que apareix assentat á terra limpiant unas botas.
* Al últim no es pas gran cosa;
* freguem las botas del amo
* y habent acabat, m'escamo
* á veure un xich á la Rosa.
* Es una bona xaripa
* podé está aquí d'assistent;
* mentres 's mata la gent
* un 's passeja y s' atipa.
* Com que yo no so d' aquells,
* que creuen que es necessari
* per ser feliz, que un diari
* digui alguna cosa d' ells.
* 'S matan com animals
* perque 'ls prenguin per valents,
* y per lo dir de las gents
* tot ho fan 'ls generals.
* Ningú pensa ab lo pabana
* que hi pert un bras ó una cama
* y mentres uns cobran fama
* 'ls altres cardan la llana.
* ¡Yo 't foll! cuand penso que yo
* ya fora á sopá ab San Pera
* si no fos per la manera
* de tramarme tot alló.
* Cuand hi penso m'esgarrifo...
* Valgam las mebas patotas;
* mes m' estimo limpiar botas
* encara que m' enpastifo.
* Primé era sorja, per senyas
* que una bala de canò
* se men vá andú del sarrò
* 'l bòt y las espardenyas.
* Veyent yo que 'm borejaban,
* á ranxero 'm vaix posar
* y hasta alli 'm varen pescar.
* ¡Es que es molt lo quem buscaban!
* Per asistent vaix llogarme
* per serne mes lluny encara
* y aqui 'm tenen, veyam si ara
* vindrán encara á buscarme.
ESCENA II.
Ambrós, Muley, Abengot y moros.
(Muley entra sota un paraiguas gròs, detrás d'ell segueix un moro que durá un mocador d'alt d'una canya y detrás los moros que portan los regalos que se indicarán en lo diálogo.)
| Mu. | Salut y benediccions de part de lo gran Profeta. |
| Am. | ¡No 'm deixan ni una hora quieta! (Ab impaciencia y no sabent qui son per estar de esquena á n'ells.) |
| Mu. | Y 'ls teus amos? Están bons? |
| Am. | Vatualistu, si son moros! (Dant un salt al repararho.) Qui hos ha dat entrada franca? |
| Mu. | No veus la bandera blanca? (Senyalantli.) |
| Am. | (Ap.) Aquet deu esse 'l Rey d'oros. ('S queda un rato observantlos fixament com si sospetxés.) |
| Aben. | (Ap. á Muley) Eixa cara no me es nova. |
| Mu. | (Ap. á Aben.) A mi tampoch no m'ho es massa, pero aqui no som á casa, no busquis ronya á n'al cova. |
| Am. | (Ap.) Com si á mi 'm ballés pel cap que ya 'ls he vist altres voltas! (Queda pensatiu.) |
| Mu. | Noy no siguis carnestoltas, ahont e 'l general? Se sap? |
| Am. | Ah! Al últim hi he caigut! (Fent com qui atina en una cosa y no fent cas de lo que li ha dit Muley.) Si no 'n conexia d'altres; (Rient.) no es vritat que sou vosaltres? |
| Mu. | ¡Valgam Alá que ets tussút! |
| Am. | Que no 'm conexeu company? |
| Mu. | ¡Massa per ma mala estrella! |
| Am. | Quina broma vá se aquella per fervos caura al parany!... Y be y donchs la butifarra? |
| Mu. | No ho recordis que m' encona! |
| Am. | L'habiau de trobar bona perque era de can Sagarra... Vaya vaya... Be y que tal? Ya esteu cansats de la guerra? Que 's diu per aquella terra? |
| Mu. | ¡Ah si 't tingués alli dalt! (Rabia.) |
| Am. | De primé 'm ferexi un llamp. Yo 't foll! Potsé 'm rustirias y despues te 'm menjarias ab cuatre fullas d' ensiam. Prou que men recordo be; si 't creuen á tu aquell dia l' asa 'm flich si yo podia may mes ensumar rapè. (Fent l' acció de tallá 'l nas.) Quina alegria tindrian 'ls altres dos si 't vegessin! Pobre de tú que vinguessin! que potsé 's recordarian dels teux fetxes de rajadas, y si acas no 'ls detinguessin, fora molt facil que 't fessin |
* un bon fart de clatalladas.
| Mu. | No 'm vinguis ab mes bronquinas perque 't pot sortir molt mal. Ahont es lo teu general? |
| Am. | Es á esmorsá á las cantinas de la bora del castell. |
| Mu. | 'Ls darás aquet billet. (Li dona, l' Ambrós l'agafa, 'l mira y despres 'l deixa á terra.) |
| Am. | T'haurás d'esperá un xiquet que hagi limpiat lo parell. |
| Mu. | Veyas al moment de fé lo que 't mano bona pessa. |
| Am. | Aixó es, serviulo depressa, com que 'm van servir tan bé. |
| Mu. | (Ap. ab rab) ¡Oh! si 'l meu pare tregués 'l cap y vejés aixó |
* forsa es que eixa humillació
* hasta á matarlo tornés!
* (Alt.) Recordat que so 'l germá
* del Sultan, estrafalari,
* enviat plenipotenciari
* que vinch las paus á firmá.
* Respecta á qui 'l cetro tè
* y obeeixme, poch caletro.
| Am. | Tant me fá que tinga un cetro com una má de mortè. A mi l' amo 'm vá maná que limpiés abuy que es festa, y fins que la feina es llesta yo no la deixo de má. |
| Mu. | Doncas com ho arreglarem? á mi mon germá m' espera. |
| Am. | Molt sensill, d' una manera. |
| Mu. | A veurer si'ns entendrem. |
| Am. | Mira, fes limpiá la bota per un dels que van ab tu y vaix á durla. |
| Mu. | Ningú hi hauria al mòn prou marmota per pensar tal disbarat. |
| Am. | Tu mateix, si no hi convens seyeu, no feu cumpliments y espereu que hagi acabat. (Abengot que feya un moment que guaytaba pel fondo diu.) |
| Aben. | Gran senyor, 'l sol ya surt pel turó del mirinyac. |
| Mu. | Y hem de torná á se al Fondach á las sinch y 'l dia es curt. (Ab rabia.) (Cridant.) Bah per última vegada, vols avisá al general? |
| Am. | Per lo que falta no cal, ya 'n tinch una de fregada, si l'altre voleu fregar vaix á durli de seguida. |
| Mu. | ¡Siga ta rassa malehida! fora aixó may acabar. (A Abengot.) Limpieuli, mes t' aseguro (A l' Ambròs) que 't recordarás de mi. (Ambròs s' alssa, deixant á terra la bota que fregaba y 'l raspall. Abengot s' asenta al mateix puesto y 's posa á limpiarlas.) |
| Am. | ¡Gracias á Deu home, axí surtim d'un cop del apuro. (Cull la carta que habia quedat á terra y diu rient apart.) Sols ho hi fet per poder di que hi vist un moro limpiá. (Mirantsel rient.) Vaya una fila que fa! |
| Mu. | Vesten y cuita á vení. |
| Am. | ¡Que lleitx es, sembla un mussol! (Anantsen y rient.) Deu meu y quinas ganyotas! yo no 'm puch aguantar pas. (Sen vá, posantse las mans al ventre de tant riurer, pel foro.) |
| Mu. | ¡Yo 't dich que 't recordarás de esta fregada de botas! |
ESCENA III.
Muley, Abengot limpiant y 'ls demes moros al mateix puesto.
| Mu. | ¡Que cosa es está humillat! sembla que sigui una broma. ¡Yo! Un princep! per un homa com aquet ser insultat. Y un home que du espardenya, un cualsevol, un perdut. ¡Ay! cuand un abre ha caigut cuasi tothom 'n fa llenya. Pot ser mes trist lo destino de nostra fiera fortuna que ha batut la mitxa lluna per gent que menjan tocino. |
| Mu. | S' esgarrá ab tácticas vèllas la defensa de la serra y á detrás d' aquesta guerra hi perdriam las orellas. Ya han derrotat los beduins que eran lo terror d' Europa y tenim á l' altre tropa sempre ab ous ó colomins. A l' un li falta lo cap, á l' altre 'l nas ó la ma y á molts 'ls deuen faltá certas cosas que un no sap. ¡Tot vensut y tot destruit per un poble fort y brau! axís es que si fem la pau vindrá com l' anell al dit. Mes després de tan guanyar qui posa á son orgull tassa? no hia prou cuartos á casa |
* per podels acontentar!
* Axís es que es cosa feta;
* s' ha de acabá aquesta broma.
* ¡Apiadat pues oh gran Mahoma!
* ya que ets de Alá lo profeta.
* Mostra un recurs que esta febra
* d' ambició d' un cop 'ls lligui
* é iluminans, mes que sigui
* ab un grasol de passebra!
* (Abengot acaba de limpiá las botas, s'alssa y diu respectuosament.)
| Aben. | Gran senyor. |
| Mu. | Qué? |
| Aben. | Ya están llestas. |
| Mu. | Ara que pobre seré podrás guanyá algun cale limpiant 'ls dias de festas. (Se sent un redoble de timbal. Abengot va á mirar lo que es.) |
| Aben. | Ya ve. |
| Mu. | Veyam si n' exim. |
| Aben. | Fácil es que 's persuadeixi. |
| Mu. | O sino Alá 'ns asisteixi. (En aqueix moment apareix Rafel y anunsia treyentse la gorra.) |
| Ra. | El conde de Preus. |
| Mu. | En Quim! (Tots 'ls moros se inclinan.) |
ESCENA IV.
Dits, en Quim y Rafel que 's queda al fondo.
| Quim | Deu vos do bon dia y bonhora. |
| Mu. | Ell que dona ditxas novas salut vos aboqui á covas. |
| Quim | Rafel, esperat á fora. (Rafel surt.) |
| Mu. | Lo Emperador y Sultan despres de molt saludarvos pe'ls que teniu al devant... |
| Quim | Antes ya sabia yo que es molt fi y molt petimetre. |
| Mu. | Diu que vos digneu admetre de dátils aquest cajó. (Ensenyantlo.) |
| Quim | Contestareu que 'l vaix rebre ab un gust que no 's pot di. |
| Mu. | Uns mitxons y aquet vassi de porcellana de Seevres. |
| Quim | Digueuli que axis 's mata del mes enemich la sanya y que ho rebo en nom d' Espanya, que may ha sigut ingrata y pago sos recorts fins ab memoria molt sensilla. Deuli aquesta cagetilla. (Li dona, Muley la pren inclinantse y despres en Quim 's gira y crida:) Rafel, fes ficá aixó á dins. (Rafel indica á los moros lo puesto ahont deuen ficar los regalos y desapareix ab ells.) |
ESCENA V.
Quim y Muley
(Quim dona una cadira á Muley y 'ls dos s' asentan.)
| Mu. | Lo primer que hos haix de di, es, que un dels vostres criats sens mirarshi m' ha insultat com un lladre de camí. |
| Quim | (Ap.) Aquell dimoni d' Ambròs ya han deu haber fet alguna! |
| Mu. | Sense respecte á ma cuna y á n' al meu empleo grós, hasta de tú me ha tractat com si anys ha que 'ns coneguessim, ó com si algun cop haguessim menjat tots dos en un plat. Despres tenia unas botas, segons ha dit per limpiarvos, y no ha volgut avisarvos hasta haberlas fregat totas, y tenint yo el temps molt breu perque os vingues avisar, hi tingut que fer limpiar las botas, per un criat meu. Representant yo lo Imperi ell al Imperi ha humillat. |
| Quim | Yo 'l deixaré castigat es un cap sense senderi. (Cridant.) Rafel. (Surt Rafel.) Fes entrar l' Ambròs. (Rafel saluda y sen vá.) |
ESCENA VI.
Quim, Muley, Ambròs.
| Am. | Que 'm demanaba D. Juan? |
| Quim | Vina fins aqui truan; ab aquesta ya van dos. Donchs es á dir que de tú may n' haix de poder surti! Perque has insultat axí? |
| Am. | Si no he insultat ningú! |
| Mu. | Encara ho desmentirás? Tens la cara molt gruixuda! |
| Am. | No senyor. |
| Quim | La llengua muda cuand yo parlo gandulás! Sense tò l' has insultat y'ls has fet limpiá la bota. |
| Am. | (Ap.) Mira 'l panxa de granota es dir que tot li ha contat. |
| Quim | No saps que si guerra fem Tota ve de semblants faltas? T'haix d'inflá tres dits las galtas! ya 't dich yo que 'n surtirem. (Moment de pausa durant lo cual Muley mira triunfant, Ambròs queda avergonyit y Quim mirantlo fixo y ab aire amenassador hasta que cambiant de tó y actitut diu:) Fes 'l café y 'l durás que 'l pendrem ans d'aná á missa. |
| Am. | 'M faras dá una pallissa pero te'n recordarás. (Aquets dos versos los diu apart anansen y amenassant á Muley.) |
ESCENA VII.
Quim y Muley.
| Quim | Yo lo cástich necessari li daré y cregueu que ho sento. Pot tornar á pendre asiento senyor parlamentari. |
| Mu. | Eixa posició es molt falsa; (Parlant per lo seurer ab cadira.) molt milló á terra s'está. |
| Quim | Pero teniu d'espatllá, fentho axís, molts culs de calsas. |
| Mu. | Com que las portem molt amplas no 'ns tiban de la reguera. Pero mon germá m' espera y á n'al temps no hi tinch axamplas. Heu llegit aquella carta que hos ha entregat l'asistent? |
| Quim | Allí he vist que vostra gent de la guerra ya está farta. |
| Mu. | Morts, ferits y plents de blaus ni un de sensé en quedaria y axis, mon germá m' envia perque concertem las paus. |
| Quim | Potsé ara anirá ab mes tino á insultarnos sense solta. ¿Com no pensá que altre volta vensut 'l deixá 'l destino? ¿Nostras antiguas venjansas no recorda de la historia? |
| Mu. | Es que es molt flach de memoria. |
| Quim | Que mengi cuas de pansas. |
| Mu. | D' aixó que s' arregli ell, yo sols vuy parlar de pau y avisar podeu si hos plau al general Olsinell. |
| Quim | Com que no 's troba molt bó s' hagut de ficar al llit, mes lo que haix de dir m' ha dit y 'l mateix es ell que yo. Confia en mi com es just y cuand ell malalt está yo puch maná y remaná á la mida del meu gust. Axís es que dir podeu quinas son las condicions. |
| Mu. | Vos heu guanyat las accions y qui te l'asa fa 'l preu. (Los dos s' acostan mes á la taula obran 'ls mapas y segueix.) |
| Quim | Nosaltres volem terreno frente 'ls punts que Espanya té; un cónsul á Fez. |
| Mu. | Molt bé. |
| Quim | Y lo comers libre. |
| Mu. | Bueno. |
| Quim | Despres volem ben cabals per los gastos que la guerra 'ns costa en aquesta terra, cuatre cent milions de rals; y per no romprens la closca en pensar cuand pagarán, conservarèm á Tetuan fins quens afluixeu la mosca. Escrit está, si convé no heu de fe mes que firmar. (Desenrotlla un paper y li indica la ploma y lo tinter.) |
| Mu. | ¡Vosaltres debeu pensar que mon germá es en Xifré! Convinch ab lo de Tetuan y lo del cónsul á Fez, perque veix que molt just es, pero cuartos no n' hi há tants. Posemho á doscents milions y de que está llest m' alabo. |
| Quim | No vos 'n treuré ni un xavo, ya sabeu las condicions. |
| Mu. | Mireu que vindrá lo istiu y lo valor vos enganya, perque no es lo istiu d' Espanya ahont tota cuca hi viu; Viure aquí es un patí etern. |
| Quim | Avisos que no son nous. |
| Mu. | S' hi podrian covar ous... y ¿qué 'n direm de l' hivern? hi fa uns frets tant horrorosos que agafaréu un cadarn. |
| Quim | 'L que rosega la carn, fill meu, que rosegui 'ls ossos. Molt be som bons per anar per Madrit lluint l' uniforme: cuand hi há guerra es molt conforme que 'ns vinguém á molestar. |
| Mu. | Recordeuvos dels soldats que cuand s'embarcan fan l' ánech. |
| Quim | Yo tinch la paella pel manech, no afluijo per cap costat: ó be 'ls cuatre cents ó ré. |
| Mu. | Baxeu alguna coseta, yo, pujo d' una pesseta... |
ESCENA VIII.
Quim, Muley y Ambrós que entra ab la safata dels cafés, copas etc.
| Am. | D. Juan. |
| Quim | ¿Que vols? |
| Am. | (Deixantho sobre la taula.) 'L café. (Aparta los papers, coloca las tassas al puesto corresponent, y cuand veu que Quim y Muley están distrets 's treu una paperina y tira uns polvos á la tassa de Muley.) |
| Quim | M' acompanyareu á pendrel. |
| Mu. | Ab molt gust. (Prenent café.) Per lo demés un incendi la guerra es y habem de deixar d' encendrel. |
| Quim | Lo que es yo no puch baixar ni un ral de lo que hos hi dit. |
| Mu. | Vos 'n podeu torná al llit, que aquet preu no pot anar. Mes ¿sabeu que te sustancia aquest café y bon olfato? |
| Am. | (Ap.) Si, ya veurás d' aquí un rato, no t' arrendo la ganancia. (Sen va rien. Entretant Quim 's treu 'l rellotge, y al veurer que es molt tart diu sorprés.) |
| Quim | ¡Fumlo! |
| Mu. | ¿Sabeu quina hora es? |
| Quim | Las dotse. |
| Mu. | Com passa 'l temps! (Alsantse.) Vamos donchs, digueu que fem yo no 'm puch esperar mes. |
| Quim | Ya hos hu he dit, 'ls cuatre cents y queda 'l tracte cabal. |
| Mu. | ¿Fem res afaginthi un ral columnari? |
| Mu. | ¡Cá! fa vent. Vos hi dit l' últim y á fé que no 'n treuré res, Muley. |
| Mu. | ¡Teniu paraula de Rey! mireu Quim, penseusi bé. Hi rebut tropas molt tendras que no han estat foguejadas. |
| Quim | Cuand las fillas son casadas sempre solen surtí 'ls gendras. ¿Qué 'n fareu d' aquesta tropa |
* si no hiá forsa moral?
| Mu. | ¿Fem res? (Impacient.) |
| Quim | No baixo ni un ral. |
| Mu. | Doncas bebemi un copa. (Beuen tots dos.) Y pues que guerra voleu, torni á comensar la guerra. Men torno ab los de ma terra. |
| Quim | 'M quedo á n'al puesto meu. |
| Mu. | Y Alá que es Deu protegegi Qui ab mes justicia batalli! |
| Quim | La llengua en la boca calli y la espasa s' esgrimeixi! Vencem ab gloria ó morim, que nostre sanch no es avara! |
| Mu. | Aluego 'ns veurem la cara! |
| Quim | Adios, Muley! (Apretantse la má.) |
| Mu. | Adeu, Quim. (Sen va.) |
ESCENA IX.
Quim.
* Una taca vau posar
* á la bandera d' Espanya,
* y hem vingut ab nostra manya
* aquesta taca á rentar.
* Ab una pau no m' enganxas
* que ab nostre honor be no topa,
* pues no vuy que diga Europa
* que no som bons quita manchas.
ESCENA X.
Quim y Ambrós que entra trist.
| Am. | D. Juan. |
| Quim | ¿Que se t' ofereix? |
| Am. | A veurer si sa exelencia 'm vol dar un xich de audiencia. |
| Quim | ¿No te la prens tú mateix? Acabem, digas que vols. |
| Am. | Alló que hi fet á n' al moro... |
| Quim | Falta ha sigut de decoro. |
| Am. | Ya ho sé, pero ha sigut sols una broma, no pensaba que yo pogues fer tan mal. |
| Quim | Sempre haurás de sé animal! Y ara 'l teu cap que buscaba? |
| Am. | Ya s' ho pot pensar lo que es; vinch á demaná 'l perdó, que yo seré bon minyò y no hi tornaré may mes. |
| Quim | Promets que farás bondat? |
| Am. | Si senyor yo li asseguro. |
| Quim | Es que si hi tornas 't juro que te haix de deixar baldat. Vamos, vesten, y cuidado. (Ambrós sen vá y despues de haber dat dos passos Quim anyadeix:) ¡Ah! arreglam 'l caball que ya tornem á se al ball y cuyta, si no m' enfado. (Ambrós saluda y torna á anarsen pero antes de arribar á la porta del fondo li cau un paper de la butxaca Quim ho repara y diu:) Ambrós, mira t' ha caigut un paper de la butxaca. |
| Am. | ¡Ay, deu ser de la petaca! (Cullintlo.) (Ap.) Com redimoni ha sigut! |
| Quim | Vina aqui, vuy veure que es. (Ap.) Sembla que s' ha tornat roig! no 'n surtirem d' aquet boig. |
| Am. | Ca, no senyor, si no es res; (Espantat) un plech que no hi penso may que 'l duya á n'an Baldomero. (Entrega lo paper, Quim 'l desembolica s' estranya de lo que conté l' olora y diu:) |
| Quim | Ah grandissim embustero, son píndulas d'Holloway. (Tot de repente li acut una idea y va á mirar la tassa en que había pres café Muley, despues dona un salt admirat y queda movent lo cap.) |
| Am. | (Ap.) ¡Ay, ay, ay, pobre de mi, sembla que las sanchs sem gelin! |
| Quim | Si no m' ho he pensat que 'm pelin! aixó no parará aqui; qué dirán aquesta gent si sens descubreix la manya? que en Quim general d' Espanya, 'ls tracta molt malament y tindrán molta de rahó, que es tenir molt poca fatxa |
* tractá axis á un personatxa
* germá del Emperadó,
* de sas tropas general
* y gran princep de la garba.
| Am. | (Ap.) Yo estich fret com pedra marba: Ambrós aixó va molt mal! |
| Quim | No 'ns compromets poch ni gaire ¡estrofa, ximple, traydó! |
| Am. | D. Juan? que ho sabia yo si era princep ó escombriaire? Cuand me van portá alli dalt veya que l' altre 'l manaba y ell l' obeia y callaba com un matxo á n' al sagal. Y com que están faltats d'aiguas aqui ab paraiguas venia, yo 'm vaix pensá que seria un moro adoba paraiguas. |
| Quim | Ya 't sacare yo 'l sarvell perque no hi tornis may mes. |
| Am. | Perdó D. Juan! |
| Quim | ¿Per despres tornarho á fer? so gat vell y á mi ya no 'm farás veurer may mes garsa per perdiu. Lo que 's ara no 'n surts viu. |
| Am. | Seré bon minyó, ho pot creurer. |
| Quim | Tant vá lo canti á la font que s' esquerda si no 's trenca. |
| Am. | (Ap.) Valia mes perdrer la penca (Indicant lo nas.) que treurem axis del mon. (Alt plorant.) ¡Li dich que no 'n faré d' altres! |
| Quim | La primera 'l rey perdona la segona cachamona, axis s' ha de fe ab vosaltres. Avuy serás fusellat ya que 'ls cops 'l cul no 't mancan. (Se sent un redoble de timbal al mateix temps que entra Rafel y tot acalorat diu:) |
| Ra. | D. Juan 'ls moros atacan. |
| Quim | Dexam l' Ambrós arrestat. (Se posa 'l quempis y dos revolvers y sen va correns; durant un instant se sent per fora gran moviment y 'ls tiros dels moros á certa distancia.) |
ESCENA XI.
Ambrós y Rafel
(Lo primer queda plorant y l' altre contemplantlo.)
| Ra. | Y donchs Ambrós que es aixó, ya n' has fet una de nova? |
| Am. | N' hi fet una com un cova hasta m' ho coneixo yo. |
| Ra. | Vagia digas que ha sigut? (Reparantho.) ¡Mara de Deu que estás groch! O yo me enganyo molt poch ó 'l cap á pólvora 't put. |
| Am. | Ara ho has endevinat. |
| Ra. | Que dius home! |
| Am. | Noy no falla: en tornant de la batalla l' Ambròs será fusellat. |
| Ra. | Ya 'm posas de mal humor, perque... vamos t' apreciaba. |
| Am. | Que hi farás! Ara pensaba si 'm volguessis fe un favor? |
| Ra. | Home si, digas que vols. |
| Am. | Que ho vagis á di á la Rosa y en mitx de pena tan grossa tindré al menos sos consols. |
| Ra. | Mira yo no t' puch fé perque luego 'm cridarán per aná al foch y D. Juan no hi deu haber pensat be cuand m' ha dit que t' arrestés; pero 's fa tot cuant se vol y ho faré fer. |
| Am. | Quin consol si al menos ella vingues! Sé que 't dech favors á mils y fora 'l mes gros á fé. |
| Ra. | Ara ho encarregaré á n' al cabo de cibils que es 'l que te l' arrest teu y encara que refunfunya... (Veu dintre.) Voluntarios de Cataluña formen filas. |
| Ra. | Noy, adeu. (Sen va correns.) |
ESCENA XII.
Ambrós.
* Ara si que l' hem fregida...
* com Adam per una poma,
* per haber fet una broma
* tinch yo de perdrer la vida;
* ya no podré anar may mes
* á la taberna del Tano!
* Tan guapo tan campechano
* morir! Y al ultim per res.
* ¡Ay! cuand yo penso ab la Rosa
* que era la meva delicia!
* cuant sabrá aquesta noticia
* me 'n temo alguna de grossa.
* Ella que m' estima tant
* que per venirme al radera
* hasta s' ha fet cantinera
* deixant de vendre al encant!
* ¡Y la mare! Pobre dona!
* cuant sabrá que no respiro
* ya 'm sembla que me la miro
* plorant ab la tia Pona.
* Si ara ya diu que m' anyora
* perque ab mi las cols no cull,
* de plorar tindrá cada ull
* com un broch de regadora.
* Perque menos 's trastorni
* li escriuré ma trista sort (S' asenta y escriu lo que 's dicta.) «Mare; sabreu que so mort y no estranyeu que no torni.»
* (En aqueix moment entra Rosa y Ambrós deixa la carta per abrassarla.)
ESCENA XIII.
Ambrós y Rosa.
| Ros. | Bon dia, Ambrós. |
| Am. | Ola Rosa! |
| Ros. | No m' has enviat á buscar? |
| Am. | (Ap.) ¡Ay haberla de deixar tant aixerida y xamosa! |
| Ros. | Que volias? |
| Am. | Poch pensabas lo que haix de dirte. |
| Ros. | No noy, pero ara 'l cabo Tedoy m' ha dit que tú 'm demanabas. |
| Am. | Aixó es donchs lo que haix de dir, yo t' hi enviat á buscar pero no es per festejar, es per podens despedir. |
| Ros. | Despedirnos y perque? |
| Am. | Deu meu y quinas trifulgas! |
| Ros. | Ya pots anar allá ahont vulgas que yo sempre 't seguiré. |
| Am. | Lo que es aquesta es tan grossa que 't quedarás sense Ambrós. |
| Ros. | Hont va l' ánima va 'l cos, yo sempre seré la Rosa. |
| Am. | (Ap.) Pobre noya! |
| Ros. | Sabs Ambrós que yo t' estimo ab desfici y si tú has d' aná 'l hospici també hi anirem tots dos. |
| Am. | No cal pas que ningú 'm diga |
* que tu 'm portas tant amor,
* per aixó 'm tremola 'l cor (Mitx plorós.)
* y las camas 'm fan figa.
| Ros. | Que dimontri t' ha passat que veix que tant t' acalora? |
| Am. | Roseta! (Plorant.) |
| Ros. | ¡Ambrós! |
| Am. | D' aquí una hora ya deuré ser fusellat! |
| Ros. | Jesus, Maria y Joseph! (Sorpresa gran.) |
| Am. | No hiá mes. |
| Ros. | ¿Pero y aixó? |
| Am. | Per insubordinació. |
| Ros. | ¡Deu meu y quin cop mes sech! |
| Am. | Deu ho vol axis com es, pobre Rosa, no t' espantis! |
| Ros. | Y 'ls molls y 'l banch de cantis (plorant.) que si ho vench no 'n treuré res. Si yo ho hagues sapigut poch 'm gastaba re ab tu. |
| Am. | No pot preveurer ningú lo que del cel ha vingut. |
| Ros. | Pero no, yo 't salvaré, (De repent, brio.) yo 'm tiraré als peus d' en Quim..... |
| Am. | No crech que per xo n' exim. |
| Ros. | La roba li dexaré ab las llágrimas mullada y 'l seu cor d' una vegada d' aquest modo ablandiré. Será tant lo meu plorá que semblará que plobisqui! |
| Am. | Tant que 's rasqui com que 's risqui cuand ell ho ha dit ho fará. Coneixent lo genit seu ya sab tothom en Espanya que cuand ell fica la banya al furat, ningú l' han treu. |
| Ros. | Doncas qué tinch de pensar si t' estimo si 't veix mort? |
| Am. | Aconsolarme ab la sort, plorarme, patí y callar. |
(Un moment de pausa durant lo cual Rosa plora amargament, despres Ambrós l' agafa per la ma y li diu trist.)
| Am. | Tot de seguida que 't diguin que yo hi aclucat 'ls ulls, t'en vas á casa y reculls tots 'ls trastos com estiguin. Hiá alguna que altre heyna, uns cuadros, un armariot; ho agafas y t'ho vens tot fora 'l cuadro de la Reyna. Encara que ho venguis mal 'n treurás cuatre ó cinch durus, ab aixó surt tu d'apurus y fesme fé 'l funeral. |
| Ros. | ¡Mare de Deu del doló! |
| Am. | Si ploras no ho podré di!... cuand m' enterrin á n'aquí fesme fé un enterro bó. Fesme fé un sot per en Pera que ben fondo y ample sigui y á sobre d'allá hont yo estigui plantai una tomaquera. Acompanyada per ell si pots y 't trobas ben bona, com qui 'm porta una corona veniuhi á menjá un turtell. Aquestas las cosas son que antes de morí 't demano, mentres que yo xano xano me n' aniré a l' altre mon. |
| Ros. | Al menos m' alegraré. (Plorant.) |
| Am. | ¡Gracias Rosa! Res m'empatxa, sino 'l que mes no 't veuré. (S' abrassan plorant y Rosa s' en vá.) |
ESCENA XIV.
Ambrós y Quim.
(Ambrós queda pensatiu. Quim entra cansat y molt polsós. Ambrós agafa un plumero y l' espolsa un rato.)
| Quim | Estich que no puch dir faba! pero al ultim l' hem guanyada. |
| Am. | De dabó un altre vegada! |
| Quim | Y á fe que no mu pensaba perque 'ns anat de ben poch. |
| Am. | Dem las gracias al Etern. |
| Quim | Pero alló era un infern de crits, y balas y foch. Mes ya 'l Sol de la victoria il·luminá la campanya |
* y aquest dia per Espanya
* ha de ser un jorn de gloria.
| Am. | Y abuy que tothom content estará de tanta sort voldreu que veyent un mort s' hagi d' entristir la gent? Per celebrar la victoria hem podeu salvar la vida. |
| Quim. | Aixó si que de seguida fora entelar tanta gloria. L' home que tú has insultat es un enemich vensut y sempre gran ha sigut se noble ab qui es humillat. Si fos ell que hagués guanyat facil fora que 't salves, pero ara sent al reves yo l' haix de dexar venjat. 'L riure y 'l bromejar del mòn las portas 't tanca. |
| Rafel. | (Que surt pel fondo.) Moros ab bandera blanca. |
| Quim. | Digas que 'ls deixin passar. (Rafel sen vá.) (Ap.) Lo princep que deu tornar á fer la pau; m' ho pensaba. |
| Am. | Y 'l perdó que demanaba D. Juan 'l puch esperar? (Trist.) |
| Quim. | No hia perdó ya t' ho dich y ves dins que 'm sabria mal que 't veyés. |
(Ambrós sen va plorant per una porta del costat mentres pel fondo surt Rafel y anuncia.)
* 'L General
* del exercit enemich. (Sen vá.)
ESCENA XV.
Quim y Muley.
* (Que entra tot ple de pols y molt abatut.)
| Mu. | Altre volta la fortuna hi volgut probá en la guerra, y altre cop la mitxa lluna vensuda ha quedat per terra. |
| Quim. | Y voldreu duptar encara de nostre valor probat. |
| Mu. | ¡Ay ningú surt ensenyat de la panxa de sa mara, que no es ara lo valor per qui humillat 'm veix yo, vostra civilisació es tant sols lo vencedor. Heu entelat nostre brillo depressa, anant per la posta... ('S treu un plech de paper del Sultan y li dona.) Un full de paper que 'm costa tres cuartos 'l cuadernillo. Aquí está firmat en blanch, que escrigui las condicions, totas aceptadas son, no vuy veurer ya mes sanch. |
| Quim | La conducta generosa del princep yo li diré y la pau li faré fé que os siga menos costosa. |
| Mu. | Potsé esta guerra malehida 'm surti un xich mes barato. |
| Quim | Espereuvos aquí un rato que ya surtu de seguida. (Entra per la porta del costat.) |
ESCENA XVI.
Muley.
* ¡Apurar Alá pretench
* com es que 'm tracteu axí!
* que hi fet yo pobra de mi
* per ferme axó? no ho entench.
* En vritat que no comprench
* com d'eix modo 'ns atropellas
* puig emprenent causas bellas
* com creyem be que es la vostra,
* dexeu que la nació nostra
* quedi sense bous ni esquellas.
* Tant sols voldria trobar
* encar que hagués d'aná á Roma
* «deixant apart oh gran Mahoma
* la delicia del guanyar.»
* Com es que no 'm puch venjar.
* Si los altres sers que hian
* cuand de algú agraviats están
* 's venjan á son voler...
* perque no tinch de poder
* fer yo lo que 'ls altres fan?
* Naix lo burro y cuand las moscas
* li van á picá 'l trasero
* á cops de cua ab salero
* 'ls xafa á totas las closcas:
* per mes que sigui á las foscas
* las mata y queda venjat
* deixant d'eix modo probat
* que la picó no li agrada
* y yo ab causa mes sagrada
* m' haix de quedar humillat.
* Naix l'aucell, obra l' aleta
* y al volar, lo cassador
* hi va, li apunta en lo cor
* y fa figa la escopeta;
* pert del susto una plumeta
* pero un cop ya s' escapat
* del cassador encantat
* 's burla ab cansons que canta
* y á mi ab causa molt mes santa
* tots 'ls moros m' han xarpat.
* Naix lo rap que s' asegura
* que es peix de fatxa tan ruina
* que 'l xanguet y la sardina
* 's burlan de sa figura,
* mes lo pescador s' apura
* y cuand tots ya s' han pescat
* lo rap va á cal hisendat
* y 'l xanguet á cal manobra
* y á mí que hermosura 'm sobra
* m' han de dexar humillat.
* Al pensar en tot aixó
* lo pit 'm bull, s' acalora
* y un fogó de planxadora
* sembla que mi sento yo.
* Quina lley, quina rahó
* dintre de lo just se sap
* per no donarme á mi cap
* d'eixas venjansas legals
* que Alá dona als animals,
* al burro, al aucell, al rap.
ESCENA XVII.
Muley y Quim.
| Quim | Aqui vos porto firmada la nota ab las condicions, vos rebaxan cinch milions y la guerra está acabada. (Li dona 'l paper.) Que hos digues m' ha encarregat lo general Olsinell que si sols anés per ell res vos hauria costat. Mes de tota aquesta feyna que ab bon éxit ha portat n'ha de dar conta al estat, n'ha de dar conta á la Reyna. |
| Mu. | De lo seu cor d'espanyol menos per cert no esperaba mes ay que no 'm recordaba que ya 's fica al llit 'l sol. Si voleu res per lli dalt me 'n hi vaix. |
| Quim | Gracias, Muley. Espressions á vostre Rey. |
| Mu. | Sereu servit general. |
| Quim | Que encara que la fortuna 'ns hagi fet vencedors, ya no guarda 'l lleó rencors á la vostra mitxa lluna. Vostre valor hi admirat y vos dich sens cap embut que si no haguesiu perdut tal volta hauriau guanyat. |
| Mu. | Yo també hi quedat sorpres de la vostre infantería y de vostre artillería encara si cap molt mes. M' han semblat cosa divina, per lo braus, 'ls cossos dits y sobre tot 'ls malehits aquells de la barretina; 'ns han mort mes moros ells que 'l desert te grans de sorras; á sota d' aquellas gorras de dimonis hiá servells. |
| Quim. | Sempre es cosa que disgusta, pero preneuho ab pasiencia. |
| Mu. | Yo per mi tinch la conciencia de que vostra causa es justa, puig per d' eix modo guanyá sens perdre may ni un combat, habeu d' estar en vritat protegits tots per Alá y aqueix cop ab rabia cruel m' hi convensut mes que 'ls altres, de que van contra nosaltres totas las iras del cel. |
| Quim. | Y en que Muley vos fundeu que lo cel vos contrariaba? |
| Mu. | Encara que me n' anaba ho vaix á dir, escolteu; Axís que hi surtit d' aqui sens habernos avingut al Fondak hi corregut, y la tropa hi fet reuní. Cuand 'ls hi hagut juntat, per mes que aixó hos semblin bromas, eran vint y cinch mil homas, al frente d'ells m' hi posat, hi avansat contra vosaltres sens donarme cap treball hasta que á tret de gargall estabam 'ls uns dels altres. Allavors hi comensat á estendre en tota la ralla 'l foch y ya la batalla comensaba á fer fredat. Vos que hi erau no ignoreu lo furor ab que avansabam; y allavors n'altres guanyabam general, no ho negareu. Y en lo moment dessisiu m' ha vingut un mal está, d'aquets que haureu tingut ya que no 's sossega ni 's viu. Ab un dolor y un treball ab un neguit y unas ansias que fins en tals circunstancias m' han fet baxar de caball. Per si son bonas ó falsas axís que á terra hi estat m' hi vist per forsa obligat |
* á descordarme las calsas.
* M' esgarrifo sols pensanti!
* ajupit en un recó,
* alli men anaba yo
* com si fos pel broch del canti.
* No se la frase simbólica
* que pel desahogarse molt
* adopteu en espanyol
* en árabe se 'n diu cólica;
* Per eixa plaga malehida
* ajupit en lo recó,
* han pensat 'ls meus que yo
* tenia alguna ferida,
* y com la forsa moral
* es lo tot del musulman,
* s' han desalentat pensant
* que alló meu era mortal.
* Ningú 'ls ha tingut á ralla,
* s' han posat á recular,
* á fugir, á tremolar
* y s' ha perdut la batalla.
* Hos ho hi contat perque vos
* sapigueu com m' heu vatut.
| Quim | Aixó deu habé sigut las píndulas de l' Ambrós. |
| Mu. | Y no es ben trist que per ella hagi tingut de perdre yo una acció? hiá mes mala estrella per tenir en lo mon general? No. |
| Quim | Donchs que hi fareu Muley preneu paciencia á voltas despues de tempestats 'l sol pur brilla, y eixas son moltas. |
| Mu. | Ya m' hi resigno Quim pero es conciencia que Alá no 'm fassi may cap fransesilla cuand vaix veure un principi tant dulent ya ho hauria enviat yo tot á dida. Adeu siau Quim que lo deber 'm crida. |
| Quim | Mon afecte al Sultan. (Dantse las mans.) |
| Mu. | Ho tinch present, y cuand tinga menos feyna y 'm trobi mes axerit un dia aniré á Madrit á veurer la vostra reyna. |
| Quim | Vostre conducta galana Muley present li faré. |
| Mu. | Aixó vos ho pagaré á un tant cada semana. (Indicant 'l paper.) |
| Quim. | Vos mateix, arregleuho com volgueu que entre homes de be tot se concilia y pagueumo del modo que pogueu. |
| Mu. | Adios general Quim. |
| Quim. | Muley adeu, y tantas espressions á la familia. |
ESCENA ULTIMA.
Quim, Ambrós y després Rosa.
(Quim ha acompanyat á Muley fins á la porta ahont s' han tornat á dar la má y al baixar al proceni 's troba ab Ambrós que ha surtit de dintre y espera rient.)
| Quim | Vina aquí y donam 'ls brassos! |
| Am. | ¡Aquí van y viva Espanya! (S' abrassan.) |
| Quim | Tú si que ab la teba manya 'ns has tret de bons embrassos. Poch pots pensar los grans fins que las píndulas han dat. |
| Am. | Tot ho se vos hi escoltat amagat desde allí dins. |
| Am. | (A Rosa.) Ya pots entrar. (A Quim.) Es la Rosa que venia pel perdó. (A Rosa.) Ya no 'm fusellan. (Ab alegría.) |
| Rosa. | No? (Ab alegría inmensa tirantse á sos brassos.) |
| Quim. | No. |
| Rosa. | Quina alegría mes grossa. Pero com? Qui t' ha salvat? |
| Am. | Ya t' ho esplicaré després. |
| Quim. | Ara ya no veureu mes tots dos que felicitat. Si vos voleu casá aquí yo so padrí de la boda,(A Rosa.) y un vestit tot á la moda 't regalo de satí. |
| Am. | Roseta vina als meus brassos. (S' abrassan.) |
| Rosa. | ¡Deu meu quinas alegrías! |
| Am. | Ay á mi no 'm taparias 'l cul ab deu matalassos. |
| Quim. | Ya no serás mes soldat ni sentirás veu de mando y la creu de San Fernando 't dono en nom del estat. |
| Rosa. | No diuen que es la primera? Pensionada y molt hermosa? |
| Am. | Yo ho crech dona si es tan grossa com un tap de cafetera. |
| Quim. | Ya está acabada la guerra y la pura y gran corona que porta Isabel segona s' ha venjat en esta terra. Que mentres puga sa lley maná Espanya y sas Antillas, respectarán sas fandillas desde 'l sabater al Rey. |
Barcelona—Imprenta de EL PORVENIR, de Bonaventura Bassas, carré de Tallers, n. 51.—1864
* ↑ Lo autor sap que fora mes propi un jeneral castellá.
* ↑ Metro arabe, tret d' una capsa de mistos dels que's venen á Fez.