# Obres dramàtiques d'Ignasi Iglésias - Volum I/La resclosa

* La resclosa
* La mare eterna
* La reina del cor
* El cor del poble
IGNASI IGLESIAS
LA RESCLOSA
DRAMA EN TRES ACTES
BARCELONA
Tip. «L'AVENÇ»: RONDA DE L'UNIVERSITAT, 20
1900
Ningú podrà representar, traduir ni reimprimir aquesta obra sense permís de l'autor.
Està encarregat de cobrar els drets de representació don Joan Molas i Casas, director de la Galeria de Propietats Dramàtiques i Líriques, que té les oficines al carrer de l'Hospital, 12 i 14, 2n
Està fet el dipòsit que marca la llei. PERSONATGES
Nuria 20 anys
Quima 55 »
David 25 »
Adrià 28 >
Blai 60 »
Arcadi 2 »
Mingo 23 »
L'acció, a la montanya.
Època, actual.
Esquerra i drela, les de l'actor.
Aquesta obra va esser representada per primera vegada, a Barcelona, en el «Teatre Romea» (Català), la nit del 17 de Novembre de 1899, baix el següent repartiment: Núria, Da. Dolors Delhom; Quima, Da. Agna Monner; David, D. Enric Borràs; Adrià, D. Enric Guitart; Blai, D. Jaume Virgili; Arcadi, D. Ernest Fernandez; Mingo, D. Joan Domènech.
Director artistic: D. Enric Borràs.
Anteriorment, com a prova d'estudi, La Resclosa va representar-se a Sitjes, en el teatre del «Prado Suburense», la nit del 25 de Juliol
de 1899, amb el següent repartiment: Nuria, Da. Dolors Goula; Quima, Da. Antonia Mas; David, D. Joan Quintana; Adrià, D. Joaquim Vinyas; Blai, D. Miquel Sirvent; Arcadi, D. Josep Sulé; Mingo, D. Víctor Baldirà.
Director artístic: l'autor.
A Sitjes, abans de la representació del drama, va esser llegida una conferencia del jove escriptor D. Rafel Font sobre El teatre modern català. ACTE PRIMER
L'escena representa un base de roures i alzines, ombrívol i luxuriant. De part a part de la mateixa, dividint la gleva en parterres naturals i d'una manera laberíntica, s'encreuen diferents corriols. Al mig, no més fins a segon terme, no hi ha cap arbre, quedant un espai ombrejat pel fullatge dels arbres dels costats. Per entre l trepat del brancam del darrer terme, a travers d'un ambent molt net i desentelat, s'ovira la silueta d'unes montanyes pirenaiques de tons blaus-verdosos, reflexades pels resplendors del sol. A l'aixecar-se l teló, en David i l'Arcadi pinten, asseguts en cadires de campanya, l'un a primer terme i l'altre quasi al mig de l'escena. ESCENA I
En David i l'Arcadi
ARCADI
(S'aixeca, i desde certa distancia, lot calant foc a la pipa, contempla, a mitja vista, el quadro que està pintant.)
DAVID
Com te va, Arcadi?
ARCADI
De primera! Que consti! Vine!
DAVID
Eh! (Llençant el pinzell i la paleta.)
ARCADI
I ara!
DAVID
Vaia: no tinc ganes de pintar.
ARCADI (tot satisfet)
Jo sí.
DAVID
Millor per tu. (S'ageu a l'herba.) ARCADI
Vés què m'hi dius.
DAVID
Deixa-m estar, home, no m'amoïnis!
AKCADI
Dò-m una mirada a l'ultim terme.
DAVID
Ja va bé.
ARCADI
Aixeca-t, que ho veuràs.
DAVID
(S'aixeca amb indolència i mira l quadro de l'Arcadi.) Bé... bé...
ARCADI
Am sinceritat: què ten sembla?
DAVID
L'ultim terme no m'acaba de convèncer.
ARCADI
I això? Que no s'explica prou?
DAVID
Has d'apretar una mica ls tons calents. Tot plegat resulta fred, i en el natural... veus?... Després, te surt tot ximicat. Comprens?
ARCADI
Sí, home, sí. (Com tocat de l'amor propri.)
DAVID
Ho tens entès? (Se n'entorna a seure en el mateix lloc d'abans.)
ARCADI
Sí. (Posant-se a pintar.) Deixa-m el tubo de groc d'índia.
DAVID
No n gasto.
ARCA Dl
Vatua!... Un to tant calent!
(En David, no trobant-se bé assegut, torna a ageure-s a l'herba, boi fumant un cigarret.)
ARCADI
Quina mandra tens, David!
DAVID
No... no ho fa això.
ARCADI
I doncs? DAVID
Oh! Vés que t diré jo, ara...
ARCADI
Ah, ah! (Va pastant el color a la paleta.) Quin to més just! (Mirant al natural. }
DAVID
Ves relacionant el primer terme amb el segon, que t desentonen.
ARCADI
Ah, sí! (Pinta.) Malvinatge la paleta!
DAVID
Què tens?
ARCADI
Res.
DAVID
Doncs, pinta i calla.
ARCADI
Aviat que la faig a miques!
DAVID
Vés, pren la meva. ARCADI
No, no cal.
DAVID
Vaia, treballa, treballa. (Curt silenci. )
ARCADI
I, tu, què fas parat?
DAVID
Deixa-m estar, no m diguis res, home!
ARCADI
Que tens sòn ?
DAVID
No, tinc sòn. (Curt silenci.)
ARCADI (pintant)
Ara, ara va bé! Vine, David!
DAVID
Pinta, pinta.
ARCADI
Quin efectarro, noi! (Mirant-se l quadro molt content.)
DAVID
Però, calla, si vols! ARCADI
Aixeca-t, home, aixeca-t!
DAVID
No estic de vena!
ARCADI
No estàs de vena? (Deixa ls pinzells i la paleta i s'acosta an en David.) Com vols estar-hi? Sembla mentida que siguis tant criatura!
DAVID
Jo?
ARCADI
No, jo!
DAVID
Per què m'ho dius?
ARCADI (confidencialment)
Que no vas observar res ahir vespre?
DAVID
Què vols dir?
ARCADI
No vas fixar-te en l'Adrià? DAVID
Ah, ja!... I, bé, perquè és tant bestia!
ARCADI
Oh, noi! Posa-t tu en el seu lloc.
DAVID
Sí... I què?
ARCADI
Això de proposar a una xicota que està a punt de casar-se...
DAVID
Lo del retrato?
ARCADI
Sí, això mateix.
DAVID
Què té de particular?
ARCADI
Per mi, re; però per l'Adrià... No sé, figura-t!...
DAVID
Arcadi: tu no m comprens! No, no: tu no m comprens! ARCADI
Ja tornes am lo de sempre?
DAVID
Tu no ets prou artista. La vida no t diu res. Pintes, pintes de rutina, com podries fer qualsevol altra cosa... Què t diré jo?...
ARCADI
No, no ho diguis.
DAVID
Tens raó: val més que calli, perquè potser seria massa depressiu per tu lo que ara jo t diria.
ARCADI
Tens unes coses!... No puc contradir-te en res!... Romàntic, més que romàntic!
DAVID
Escèptic!
ARCADI
Sempre estàs fantasiant, idealisant-ho tot.
DAVID
Calla, calla, perquè encara m'enfadaria! Tu no ets prou artista, ja t'ho he dit. Et poses davant d'un panorama, i en ell no hi veus res: no hi veus un estat d'ànima. Et poses davant d'una figura humana, i en ella sols hi veus la línia, el color: quasi res. Per tu tot és en ella exterior, com si de dins fos buida, com si no sentís, com si no pensés... El pintor també ha d'esser psicolec, perquè, si no, no és artista.
ARCADI
Noi, quina reventada!
DAVID
Dies ha que m'avises, que m reconvens...
ARCADI
Ho faig pel teu bé.
DAVID
Ho fas perquè... No sé per què ho fas.
ARCADI
Si la simpatia que tu sents per la Núria no fos més que això...
DAVID
Què vols dir?
ARCADI
Senzillament que l'estimes. DAVID
Si, sí, que l'estimo.
ARCADI (am presumpció ridicola)
Ho veus com també sóc psicolec?
DAVID
Ah, Arcadi!
ARCADI
Tu recauras. Tornaras a estar malalt. Els aires del camp...
DAVID
Ells m'han salvat la vida.
ARCADI
Però procura no recaure.
DAVID (am to moll viu)
Per què m'ho dius això?
ARCADI
Per què t'ho dic? Ja veuràs: me vols creure a mi? Tornem cap a Barcelona... Ara quasi ja estas restablert i no hi ha perill de res.
DAVID
A Barcelona m'hi moriria. Necessito aire, sol... Aqui estic molt bé. Anar-men seria la meva perdició.
ARCADI
No sé per que.
DAVID
Aquí he trobat el complement de la meva ànima. Tot jo era una idealitat: me faltava estimar la vida, que, gràcies an aquesta Naturalesa, avui sento vessar del meu cor.
(Apareix l'Adrià pel segon terme de l'esquerra. Vesteix trajo de llana grisenca de bon escaient. Du barretina morada i corbata de dol, amb el nus a l'estil dels carreters. Porta una vareta de freixa.)
ESCENA II
Els mateixos i l'Adrià
ARCADI
Hola, hereu!
ADRIÀ
Què hi ha, senyorets?
ARCADI
Per ara, ja ho podeu veure.
ADRIÀ
Vostès cada dia lo mateix.
ARCADI (amb ironia)
I vós... cap a l'hostal.
ADRIÀ
No; no encara... Més tard... potser que m'hi arribi.
(En David segueix pintant.)
ARCADI
Bé, home, bé... I què tal: quan és el casori?
ADRIÀ (amb intenció)
Aviat.
ARCADI
Ah! Sí? Doncs, ja és cosa feta?
ADRIÀ
Sembla que sí.
ARCADI
Me n'alegro, Adrià.
ADRIÀ
Si no s'hi espatlla res. ARCADI
Oh! No ho crec pas.
ADRIÀ
No s pot dir blat que...
ARCADI
Com?
ADRIÀ
Oh! Re, re. Déu ajud d'aquí aquell dia!
ARCADI
No crideu el mal temps. Qui s pogués trobar en el vostre lloc!
ADRIÀ
Es que en aquest món hi ha gent que no sap estar-se de fer mal, i, de rebot, sen fan a sí mateixos.
ARCADI
No us ho prengueu així! No sé què us fa parlar d'aquesta manera!
ADRIÀ
Ja ho sabrà.
ARCADI
Francament, hereu...
ADRIÀ
Oh, ja, ja!
ARCADI
No serà tant.
ADRIÀ
Tant-de-bo! No és pas que jo ho disitgi... Però si massa a un hom l'empenyen... a l'ultim rodola, perd la paciència i fa un disbarat. I allavors reb qui reb.
ARCADI
Que aviat us apureu !
ADRIÀ
Jo? No, cah! No m'apuro mai. Però que no m busquin el còs... que no mel busquin, perquè, si no, em trobaran l'ànima.
ARCADI
No us hi encaparreu.
ADRIÀ
I què m tinc d'encaparrar!
ARCADI
No faltaria més!
ADRIÀ
També sé anar am peus de plom, quan convé; però com que 1 carro...
ARCADI
Home!...
ADRIÀ
Bé: que no s'hi cancin.
DAVID
Igualment, Adrià.
ARCADI
Ja us en aneu?
ADRIÀ
Sí, que tinc feina.
ARCADI
Vaia, doncs.
DAVID
Adéu-siau.
ARCADI
D'aquí després.
(L'Adrià sen va poc a paquet, mirant an en David am recel, pel primer terme de la dreta. L Arcadi s queda moll estranyat.)
ESCENA III
Els mateixos, menys l'Adrià
ARCADI
Tu! Tu!
DAVID
Què?
ARCADI
Que no l'has sentit?
DAVID
Eh?
ARCADI
Que no estaves atent?
DAVID
Què? Digues.
ARCADI
No has sentit l'Adrià? Quina manera tirar-te 1 guant!
DAVID
Ane mi?
ARCADI
Sí. Es veu que 1 xicot està cremat.
DAVID
Deixa-1 dir!
ARCADI
Es que té raó!
DAVID
Però, tu també ets així? Sembla mentida que un home que vol ser artista tingui prejudicis que li facin veure les coses com la gent vulgar!
ARCADI
Vaia: no m'hi vinguis am les teves teories. A mi ningú m desfà que tu vas a fer infeliços a dos cors que, am tot i d'una manera primitiva, poden viure ben satisfets. No sé pas què li trobes a la Núria. De maca ho és, no ho nego; però la seva hermosura és simple, no té matisos prou expressius.
DAVID
Tu no tens ulls pera apreciar la seva hermosura. Tu no més sents que l'art histeric. Tu no veus l'art de la vida, l'art verge que s manifesta lliurement, sense artificis; l'art etern que ofereix la Naturalesa. ARCADI
Quina obsessió hi tens, en mi!
DAVID
Perquè t'estimo. Jo t voldria veure un altre. Em fa pena que t'enorgulleixis del teu caràcter bohemi. L'artista no ha de descendir mai al nivell del clown.
ARCADI
Que per ventura sóc així?
DAVID
Sí, que ho ets, sí. Has pres el món per una immensa pista, i no més procures divertir als filisteus, que mai ens podran compendre; an aquests que s creuen superiors a nosaltres amb el seu ideal de col·leccionar diners.
(Curt silenci.)
ARCADI
Escolta, David, una cosa.
DAVID
Digues.
ARCADI
I tu creus que la Núria arribarà a compendre aixó que m dius a mi?
DAVID
Sí. És una ànima adormida; té la pugor de l'imbecilitat a sobre, però en el seu fons hi han recloses les energies d'una heroïna. És una xicota d'una intuició extraordinària i té un cor apassionadissim, fogós, com un petit sol emboirat. Que sen perden d'ànimes humils amb el llevat de l'heroe!
ARCADI
No sé què dir-te... Però...
DAVID
Què?
ARCADI
Deixem-ho córrer.
(Per la dreta ve la Núria, un xic melanconica. Porta mantellina blanca i du un devocionari i uns rosaris a la mà.)
ESCENA IV
Els mateixos i la Nuria
NURIA (am tristesa dolça)
Bon dia tinguin.
ARCADI
Oh, oh! Que vas maca!
NÚRIA
Ja hi som?
DAVID
Que venim d'oir missa, Núria?
NÚRIA
Sí, senyor.
ARCADI (an en David)
Que no ho coneixes?
DAVID
Calla... (Suplicat.)
ARCADI
Has dit gaires pare-nostres?
NURIA (somrient am tristor)
Oh! Molts!
ARCADI
I per nosaltres... ja n'has dit forces?
NURIA
Que està d'humor!
DAVID
An aquest sí que... no 1 preocupa res.
NÚRIA
Així ho veig.
ARCADI
I a tu?
NÚRIA
Jo rai!
ARCADI
Estàs molt trista!
NÚRIA
No estic trista!
ARCADI
Que no set coneix en la cara?
NÚRIA
Es que vostès s'ho pensen. Ves per què... Deuen voler que salti i balli com una beneitona.
ARCADI
Per tu faràs.
NÚRIA
Sí... jo rai! DAVID
No t'enfadis, per xò.
NÚRIA
Fugi!... I ara? Vès per què m tinc d'enfadar!
DAVID
Hi ha coses que molesten tant, que lo millor és callar-les.
NÚRIA
Ane mi tot m'és igual. Com que no tinc res que m privi 1 sòn...
DAVID
Estàs gaire animada?
NÚRIA (fingint estranyesa)
Animada?
DAVID (somrient i am molta intenció)
Ja s'acosta.
NÚRIA
Ah, ja! Ni tampoc hi pensava.
DAVID
No? Que és estrany!
NÚRIA
Vès ara am què surt vostè!
(L Arcadi contempla a la Súria am gran detenció.)
DAVID
Sí que t'interessa poc!
NÚRIA
No men parli, David. Faci-m aquest favor.
(Suplicat)
ARCADI (pera distreure la conversa)
Saps, Nuria, que estàs divinament?
NÚRIA (somrient.)
Ah! Sí?
ARCADI
Te cau molt bé la mantellina.
DAVID
Encara que ten burlis!
ARCADI
No men burlo. Quina delicadesa de línies!... Quina tonalitat més fina en tota la teva figura!
NÚRIA
Bah! Deixa-men anar cap a casa.
ARCADI
No ten vagis, encara.
NÚRIA
És que estona ha que m'esperen. M'he entretingut tant!
DAVID
Sí, ves, que aviat deurà venir aquell.
NÚRIA
Aquell?... Sempre diu lo mateix. Tot lo dia hi pensa, en ell.
DAVID
No li sóc tant ingrat com tu.
NÚRIA (amb estranyesa)
Ingrat?
DAVID
Pobre xicot! Tant que t'estima i tu tant indiferent que t mostres!
NÚRIA
Oh! Vostè ja ho diu.
ARCADI (a la Núria)
I que estàs bé! Quina cosa més hermosa!
NUR1A
Vol callar!
ARCADI
No ten vagis, que n faré un esboç.
NÚRIA
És tard, és tard.
DAVID
Sí, vés, vés, que si no t'hi trobava...
NÚRIA
Miri: s'hauria d'esperar.
DAVID
Oh! Potser et renyaria.
NÚRIA
A mi?
DAVID
Vés, vés, creu-me.
NÚRIA
No sigui així.
(Sen va poc a poquet per l'esquerra, primer terme.) ARCADI
Adéu.
DAVID
Adéu, Nuria.
NÚRIA
Passint-ho bé. (Desapareix.)
ESCENA V
Els mateixos, menys la Núria
DAVID
Pobra xicota!
ARCADI
Sí... ten compte!
DAVID
Tant simpàtica! Em fa una llàstima!
ARCADI
A mi gens! Ves per què t'ha de fer llàstima!
DAVID
Es malaguanyada pera aquell bretol. (Per l'esquerra, tercer terme, apareix en Mingo boi taral·lejant una cançó popular verament catalana i fumant una punta de cigarro. Va en manegues de camisa, barretina vermella, calces de vellut de color d'oli, faixa blava i espardenyes am betes negres, sense mitjons.)
ESCENA VI
Els mateixos i en Mingo
M1NGO
Hola, senyorets!
ARCADI
Hola, Mingo! Aon vas tant cremat?
MINGO
Fins a cal barber. (An en David). Ja l'espavilarà, ja, aquell!
DAVID
Qui?
MINGO
Aquell reganyós de l'Adrià.
ARCADI
De què se les heu? MINGO
De que vol que se les hegui? No sap que és tant gelós?
ARCADI
Sí que tindrà feina, si no s cura!
MINGO
És clar que n tindrà, amb una dóna tant vistosa! Fort, massa poc, per xò! Aixís no 1 deixessin estar mai am tranquil·litat, per lo orgullós que és! Ui! Què s pensa! Sembla que tingui un rei al còs! I... total perquè son pare 1 deixarà una mica arregladet.
ARCADI
Crec que serà ric.
MINGO
Jo encara no ls he vist comptar els seus pistrincs. Diu que de diners i de bondat, la meitat de la meitat, i am prou feines.
ARCADI
Bé: què té amb en David?
MINGO
Romansos: veli-aquí. Lo que és ahir vespre m pensava que ja hi erem. Jo ja havia dit un pare-nostre al casament. Tant-de-bo,
animetes santes, que la Nuria li hagués donat una carbassa més grossa que les de rabaquet!
ARCADI
No, pobre xicot!
MINGO
Pobre xicot? Ella sí que és de plànyer! Malaguanyada moça per ell. Quin poca solta! Ningú del poble 1 pot veure, per presumit i malcarat. No té cap amic, quasi. Ni les noies en fan cas. L'hereu! Feu-li pas! Li tinc una ràbia!
ARCADI
Perquè s casa am la Nuria?
MINGO
Sí, sí, per xò. Primer l'he estimada jo, que no pas ell. I més bé que ell!
ARCADI
Ah! Sí? Vatua en Mingo!
MINGO
Sí, senyor, sí! Però mai li he dit ni li diré que l'estimo, pobreta! Es mereix millor que jo i que aquell sorrut.
DAVID
Vet-aquí... ARCADI
Ja t passarà, ja.
MINGO
Algun dia...
ARCADI
Faràs una desgracia.
MINGO
Encara que sen burli. Aon va aquell brètol de ricot!
ARCADI
Tu ho fossis com ell.
MINGO
Bon profit... Ella no l'estima gens.
ARCADI
No?
MINGO
Cah, barret! Ni ls mils!
ARCADI
Que t'estima a tu, potser?
MINGO
No: a un altre. (Mirant an en David.)
ARCADI
A un altre?
MINGO
Sí.
ARCADI
I, doncs, per què s casa am l'Adrià ?
MINGO
Oh! Això va de banda.
DAVID
Què vols dir?
MINGO
Vui dir... vui dir... que una cosa és casar-se i una altra l'estimació. Vostè (an en David) s'hi declares...
DAVID
Jo?
MINGO
Sí. Ja veuria com ella no s casava am l'Adrià.
DAVID
Com ho saps?
MINGO
Deixi-ho córrer.
DAVID (fent-se l desentès)
Tu no saps re.
MINGO
Que no? Que n'hi podria dir de coses! Com la sacrifiquen, pobra xicota!
ARCADI
Que 1 planti, an aquell!
MINGO
Ella pogués. Sa mare la farà una desgraciada. Tot és el promès. Si fos pobre, ni tampoc se l'escoltaria. Aquest panís que n fa fer de coses! (Am rabieta de noi.)
ARCADI
És molt interessada la Quima.
MINGO
Més que una garsa.
DAVID
I ella, la Núria, que no va resistir abans de prometre-s am l'Adrià?
MINGO
No n'hi va costar poques, de llàgrimes! DAVID
Sí?
MINGO
Sempre li ha fet fàstic.
DAVID
Però, com pot ser...?
MINGO
Sa mare no li va callar mai que l volgués, perquè un partit tant bo no s troba per desig; i, ella, com si re; toçuda que no l volia; fins que la Quima, tant i tant la va pregar, li va fer tants sermons...
ARCADI
I bé, home, ja s'arreglaran, un cop casats!
MINGO
Vostè (an en David), per què no s'hi descara? Desfaci aquest casament! Treurà una ànima de pena.
DAVID
Quins embolics que faries!
MINGO
Jo fos de vostè! ARCADI
I si aquell?...
MINGO
Si és un bè!
ARCADI
Mira que un home gelós...
MINGO
Que s reventi!
ARCADI
Vaia un plan més original t'has tramat!
MINGO
No és cap bestiesa!
DAVID
Pobre Adrià!
MINGO
Com que an ell no l'estima i a vostè sí...
DAVID
No ho creguis.
MINGO
Que no? Ja veurà, fïxi-s'hi. Faci-la feliça, vostè que pot! Jo m'hi veiés am cor, no l pregaria tant, no! (Va per anar-sen.) ARCADI
Que ten vas?
MINGO
Sí, senyor. Passint-ho bé.
DAVID
Adéu, Mingo.
ARCADI
Vine, home!
MINGO
No vui dir-los res més!
(Sen va, tot emmurriat, pel primer terme de la dreta.)
ESCENA VII
Els mateixos menys en Mingo
ARCADI
Pobre xicot!
DAVID
Ja l'has sentit. (Se senten lladrucs de goços i crits de caçadors. Seguidament, un xic lluny, son un tret d'arma de foc.) Bo! Ja hi tornem a ser!
ARCADI
Són caçadors.
DAVID
Ja t dic jo que ns hem ben enredat!
ARCADI
Que no ns clavin una perdigonada.
DAVID
Que vols dir que hi ha perill?
ARCADI
Oh! Aquests caçadors devegades van tant cegos, que no veuen aont apunten. Que no ls servim de blanc!
DAVID
Vès, vigila, doncs. Fes-los un crit, si de cas.
ARCADI
Qui? Jo? Cah, barret! Que no m prenguessin per un cap de caça. (Mirant.) Ja volia dir jo! Tu: són el senyor Robert i el seu gendre.
DAVID
Ah! Sí?
ARCADI
Que anirà barato la caça! (Cridant.) Se nyor Robert, senyor Robert! Men vaig a saludar-los.
DAVID
Deixa-ls estar, que deuen voler fer cacera.
ARCADI
Ja vinc desseguida. Vaig a provar si tinc bona punteria.
DAVID
En Guillem Tell!
ARCADI
Me n'hi vaig.
DAVID
Pinta, home, pinta!
ARCADI
Aviat tornaré. (Cridant més fort que de primer.) Senyor Robert, senyor Robert, no tiri, que sóc jo!
DAVID
Beneit, més que beneit!
(Desapareix l'Arcadi per l'esquerra del fons. Se van sentint els crits dels caçadors i els lladrucs dels goços. En David va pintant. S'onen al lluny vuit hores. Llarg silenci. Així que ja no se senten els crits dels ca
çadors ni els lladrucs dels goços, compareix la Nuria, vestida am senzillesa escaient. Va amb un canti de terriça a la mà.)
ESCENA VIII
La Núria i en David
DAVID
Aon vas, Núria?
NÚRIA
A cercar aigua a la font pera uns senyors que s'esperen a casa.
DAVID
Que porten molta pressa aquests senyors?
NÚRIA (am candidesa)
No ho sé.
DAVID
Bé, bé... (Mirant-la de fit a fit, amb èxtasi.)
NÚRIA
Que ja han acabat de pintar?
DAVID
No encara. No s pot fer res. NÚRIA
Per què?
DAVID
Oh! Què sap un! Lo que és jo...
NÚRIA
Què té? Que no s troba bé?
DAVID
Sí.
NÚRIA
Què li passa, doncs?
DAVID
Res: estic un xic neguitós.
NÚRIA
Què pinta?
DAVID
Res. No val la pena.
NÚRIA
A veure. (Mira l quadro.)
DAVID
No s pot mirar de dolent.
NÚRIA
I el seu company? (Mira l quadro de Arcadi.)
DAVID
Què ten sembla?
NÚRIA (no gosant-ho a dir)
M'agrada mes el de vostè.
DAVID
Avui no estic per pintar.
NÚRIA
Que potser està malalt?
DAVID
No estic malalt! (La mira fixament. La Nuria abaixa l cap ruborisada. Curt silenci.) Nuria!
NÚRIA
Que mana?
DAVID
Per què t'has tret la mantellina? Tant bé que t'escau!
NÚRIA
Que és burleta! DAVID
Sí: t'escau divinament, i la seva blancor contrasta am la teva tristesa!
NÚRIA
Que m'hi vol retratar així?
DAVID
Sí. És de la manera que m'agrades més. Però, i si després et costa un disgust?
NÚRIA
Un disgust? No sé per què. (Am to natural.)
DAVID
De vegades...
NÚRIA
Què?
DAVID
La gelosia... Es una cosa tant terrible la gelosia!
NÚRIA
Ah! No temi.
DAVID
Es que ahir l'Adrià... Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/52 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/53 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/54 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/55 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/56 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/57 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/58 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/59 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/60 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/61 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/62 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/63 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/64 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/65 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/66 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/67 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/68 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/69 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/70 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/71 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/72 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/73 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/74 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/75 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/76 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/77 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/78 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/79 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/80 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/81 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/82 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/83 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/84 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/85 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/86 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/87 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/88 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/89 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/90 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/91 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/92 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/93 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/94 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/95 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/96 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/97 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/98 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/99 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/100 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/101 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/102 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/103 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/104 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/105 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/106 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/107 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/108 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/109 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/110 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/111 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/112 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/113 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/114 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/115 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/116 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/117 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/118 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/119 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/120 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/121 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/122 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/123 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/124 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/125 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/126 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/127 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/128 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/129 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/130 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/131 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/132 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/133 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/134 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/135 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/136 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/137 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/138 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/139 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/140 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/141 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/142 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/143 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/144 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/145 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/146 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/147 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/148 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/149 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/150 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/151 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/152 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/153 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/154 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/155 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/156 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/157 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/158 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/159 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/160 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/161 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/162 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/163 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/164 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/165 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/166 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/167 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/168 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/169 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/170 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/171 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/172 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/173 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/174 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/175 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/176 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/177 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/178 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/179 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/180 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/181 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/182 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/183 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/184 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/185 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/186 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/187 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/188 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/189 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/190 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/191 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/192 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/193 Pàgina:Obras dramàticas d'Ignasi Iglesias (1900-1909).djvu/194