# Gloria d'Amor (Heaton, 1916)

Cançoner de obres enamoradesFol.1., e segueix se primer la gloria d'amor de Fra Rocaberti.
Cant de la primera comedia de la gloria d'amor, en la qual l'actor descriu lo temps e l'ora, e les dolors e final recomendacio a Apollo e Mercuri, per virtut dels quals entra en delliberat pençament.
De tot delit privat e de 'lagria,Fol.3.  Ple de tristor, enuig e pençament,  Ab dolor gran, me retrobi un dia Dins una vall d'arbres, tan dolorosa  — Esmaginant la dolor que sentia —5  La pensa trob, e la mort desigosa. Trist, no sce dir l'antrar de ma ventura,  Tant era ple de tristor mon entendre;  Lo dret rapos negua ser ma factura. Era'n lo temps quant potestat divina10  Crea·ls delits que demostra natura,  E an amar Cupido mes s'enclina. Flames d'amor Citarea lançava D'un estrany foch qui dins amor se creha,  Cremant tan fort que remey no trovaba.15 Pirrus, Nero e los altres cruels,  Vent mon turment, dolor gran los venia;  De pietat se obrien los cels. Esparança, qui neix de cos' incerta,  Veriejant, en l'espirit no troba,20  Fugint de mi, sa natural offerta. L'enteniment qui tal dolor sentia,  Novell desig lo prengue d'altra forma,  Pusque raho, fugint d'ell, se partia. Despartant me, Febo se declinava;25  Decahiment son moviment prenia,  E l'espirit fosca nit reduptava. Volti los hulls al cel com oratori,  Dient als deus, Apollo e Mercuri:  "Vullau en mi operar ajutori.30 De dolors tres jo pas aspre turment:  Gran desfavor e poch voler d'aymia,  Pahis estrany dins agra pensament." Totes ensemps eran per turmentar  Sens pietat, pero vench a la fi35  La desfavor qui volch totes sobrar, Fent me comptar a cascu qui no sent  Alguna part de mes folles amors,  Per lo cami de mon trist pensament. Si com l'agro, sentint mal temps venir,Fol.3v. 40  Fugint se met als arbres per rapos,  Naffrat d'amor, jo trist comanse dir Dins lo cansat pensament doloros:
Cant de la segona comedia de la gloria d'amor, en que l'actor demostra les dolors de son pençament, e fent similitud de moltes altres, la sua esser major troba, per que clarament Venere dellibera sercar son fill Cupido.
"Amor qui ve d'un natural suspir  — Del lach del cor perteix son nodriment —45  Mort m'a sens mort, e morint puch guarir. De nov' amor nova dolor sentia;  D'estrany turment remey [e]strany sercava;  Vers ne dictat d'amor fer no podia. La voluntat aquesta dolor mena.50  Gran es lo dan quant lo remey no troba.  Res no·m es cert sino de major pena. Semblant dolor me fa viure'n turment;  De sos affanys, enuigs e pensaments  Pusch jo parlar entre la demes gent.55 Dolen s'alguns de dolor que no senten,  Altres, sentint l'esser, dolre no·s poden;  Molts son qui tot ho senten e no menten. L'anima sent dins lo cors es perduda,  Cridant la mort ab veu tan dolorosa,60  Com fa la mar per dos vents combatuda. Trist, [e]sparant lo be que desig veura,  Lo foch m'encen ab grans flames la pença.  Qui tal no sent ma dolor no pot creura. Si com lo temps, qui ve ab tal fortunaFol. 4. 65  Que dels arbres les fulles se·n aporta,  No tot justat, mes una apres una; Ne pren a mi per sentir major pena:  D'un petit dan crexent, en pus alt munta;  Una dolor un' altra pus fort mena.70 Perço puch dir que sent pus fort tristura  Que Piramus, quant Tisbe no trobave  Pres de la font, de Nino sepultura. E de mon dan amor no·s vol complanyer,  E mort no creu son poder sia pena.75  Ingrat voler me fa d'amor molt planyer. Dolor fon gran del troya Rey Priam,  E gran dolor quant senti Rey Artus;  D'una jo call qui vench al par' Adam. Tant com es pus la dolor mes divina,80  Es lo turment a la carn pus [e]stable  E per semblant major dolor inclina. Tot lo turment en la fortuna 'stava,  E sols la carn semblant dolor sentia.  Fortunal be dins fortuna s'encava.85 Mes l'espirit, qui sent dolor sens terme  Per foch d'amor qui en les venas crema,  Volent guarir, la mort fallint referma. Quant me record de la trista Diana,  E Dido veig ab dolor tan astranya,90  Perdre jo tem la gloria mundana; Mes cogitant lur amor, sent bonança.  E per un vent amor les relexave,  Perdent ne so que l'acte desavança! Lurs sechs desigs, primer de tal partida,95  Amor e grat en un bell temps sentiren;  Ab tal amor fon lur vida finida. Donchs, Venere, hon es la tua menta  De pietat? Hon son les tues flames  Del cubert foch qui los amants turmenta?100 Hon son los dons e delits que affermes,Fol. 4v.  Secrets d'amor als amants qui·t servexen?  Dones turments e de tristor enfermes. Quanta dolor! quanta sentia pena!  Quanta tristor jo sent en mon trist viure!105  Vulles, Amor, als meus dans fer esmena, E per ramey de ma trista complanta  Ab dolç suspir sercare lo teu regne.  Ver es en part que'l perill m·en espanta, Mes lo desig de jo Cupido veure110  Tot altre dan me gir' en alagria,  Sol que d'amor Venus me volgues creure. E demostrant part del mal que jo sent,  Suplicar l'e inclin lo seu entendre  En lo desig del amat pensament.115 Car sens ama[r] tot mon treball es pena,  E vivintmuyr, e mort dara 'mor terme,  Com per la jorn la nit pert la serena. E pus leyalmon dan pore mostrar,  Forçadament ella sera forçada120  Venir o dar, e mon mal remeyar. Car segons trob e·l bon Senec' ha dit,  Amor d'amor s'apagua'b son semblant,  E al amant qui'ura leyal servit."
Delliberat lo dessus dit, Del jorn passat fon miga nit, E, donat fi al pensament, Desig m'a pres de 'lleujament. Anant arribi doloros130 Pres d'un castell fort delitos, Que sol d'aquell en lo mirar Me parech bell e singular. La porta'b rexas per lo visFol. 5. Mostra tenir pont levadis,135 Per que mirant me conduhi Prop del castell com mes pogui. En un moment jo senti flors D'amors en diverses odors, De tant delit en lo sentir140 Que fuy entorn de esmortir. Tots los delits m'aparegueren Del mon [tots] junts, tant plasents eren. Novell desig sobra tant mi Que, acostat a 'quell, toqui145 Al portal tant [qu' a mi] paria Que algu ser no·y devia. Pero vehent en mi sobrar Penas d'amor, torni tochar, Pensant algun dintre hagues150 Qui de mon dan guarir sabes; E pus no era venturos Fos algun tant porfidios, Per tal que del mal que senti Delitable ve(r)s jo la fi.155
No passa temps, estant axi Viu respondre veu femeni, Que a mon grat e bell parer James trobi tant gran plaher, En veu dient fort dolçament:160 "Qui tocha'b tal atraviment En la força e gran poder D'Amor, pus no·y es son voler? Lo pensament qui es sens mi, Amor james no·l reculli."165 Torbat jo trist del que hoy,Fol. 5v. Resposta tornar no pogui; Ans resti quasi molt torbat, No menys d'ome qu'es arrepat, Pero qui·s veu hon vist no s'es170 Al principi esta repres. Ab tant cridi, lo seny cansat Per lo turment: "De pietat!"
Axi estant meravellat, Essent me jo quasi tornat,175 Lo portal viu voltant ubert, D'on salti prest d'aquell desert, Alegre tot de mon pensar, Cuydant me dins pogues intrar; Mes fom deffes, a maravella,180 Per la part de una donzella Qui en la porta fon saltada, Deffanent [ne] a mi l'entrada, Vestida d[e] un negre drap, Los cabells longs, sens res al cap;185 Ab deu entorxes be cremants De sa color portants infants, [E] mils cantant, a mon avis, Que [no] angels de Paradis Una canço de dol e plors190 Qui·m parague del "angoxos." Apres alçar decontinent Viu jo lo pont, qui fon d'argent, Per lo qual s'i ha d[e] intrar, Ne ja passar ne retornar.195 De que jo, vist l'aculliment Qual ella·m feu decontinent, Lexe finar "cuer doloros," Qui es la fi del "angoxos," E acabat ells de cantar,Fol. 6. 200 Jo comensi trist de parlar, Luny de delit e de conort, Com lo qui veu son mal a tort.
 Parle l'ector a la donzella. Donzell', al trist qui per amor es mort Dolor es gran; voler lo pus matar205 Feu de vos ley? Quin seria·l deport? Vostra dolor qui·us volia doblar? Tant es lo dan que sent per crueltat Que ja del tot publich ma gran follia. Com sou gentil, usau de cortesia,210 Pus contra vos no pens haver errat, Tant mon desig es passar, si pogues, Sino que trob per vos cami deffes.
 Respon la donzella al actor. Si res he fet que jo fer no degues, A vos no ve semblant falta conexer.215 Jo contradich qui d'amor se vol pexer Indignament, e no per just proces. Eleu lo pas per hon passen a 'Mor; Fas ho per cells qui toquen a la porta, Puys retornan ab la voluntat torta,220 Dient pigor del que diu gran traydor. Perque tornau ab los millors apendre, Amor no·s deu de pensament offendre. Replica l'actor a la donzella.Fol. 6v. Donzella, jo no vinch trist per rependre Lo fet per vos, com nobla cosa sia;225 Ans mon voler aquell be es deffendre Per on lur mal culpable no seria. Ver es que jo toqui d'alt en la porta, E me·n torni, no pas per ell maldir, Mas per mirar e suaument sentir230 Ja si algu a mi fera resposta. Amor es grat nudrit de fantesia; Mor per desdeny de bruta companyia.
Respon la donzella al actor. Cell es abte qui·s pren la cortesia En aquell punt qu'amor deffallir pot,235 Raho prenent seny natural per guia, No relaxant l'anar per nagun vot. Si dan algu, amich, costá vos era, Seria·m greu; pero no·y puch als fer, Pus tots usau de un barat saber,240 Que no sabeu qu'es amor vertadera. Si tant gentil fosseu con Absalon, Es de mester virtuts d'Agamenon.
Replica l'actor a la donzella. En punt me veig d'aquell noble Jeson Qui'n la plaja de Frigia 'riba,245 Per cas estrany no pensant Laumendon Enuig prengues, qui rey era troyha. A donzella! si ma fort desventura Aporta mi en estranya partida, Causa del mal es pena qu'he sentida250 D'aquell amor qui tocha sens mesura. Si amor es al amador ingrat, Pochs adorar iran sa dehitat. Respon la donzella al actor.Fol. 7. Tal vol parlar d'amor sa potestat Que per james hague sa conaxença;255 E perço, quant en lur mal no dispença, Van se clamant de sa gran crueltat. Amor es tal que james no consent Fallir qui vol en el leyalment viure; De gran turment al bon amant desliure,260 Vengut lo temps d'amoros compliment. Qui ans del temps d'amor desiga pau, Li·n pren com cell qui per alt muntar cau.
Replica l'actor a la donzella. Dama gentil, qui·s vulla vos siau, Lo vostre gest de gran maner' apar;265 Perço en mi sent un maravellar Si com la nit, quant per la lum decau. Que·us ha mogut fer me tant trista festa? Car yo mort so, si amor me denegua; Mon [e]spirit en mig de la mar negua.270 Als ben volents ne farau apres festa. Si ya per vos remey no puch sentir, Donchs vostre nom, si·us plau, me vullau dir.
Respon la donzella al actor notifficant li son nom. Vostre 'spirit de piedo(r)s suspir En res de mi maravella no senta.275 Venus, sabent la causa qui·us turmenta, Mana que jo a vos degues exir, Fent vos d'amor una semblant valença, Demostrant vos la sua dreta via, Dant vos primer no del tot alagria.280 Lo meu nom es dels amants Conaxença. Perque veniu a mi, mostrar vos he
No·m fuy girat que jo sentiFol. 7v. Alegres cants, d'on jo resti285  Maravellat, E reguardant viu ser tornat Lo pont en son primer estat  Quant vist l'avia. E ab novella alagria290 Lo cant fina sa melodia,  E prestament Pertiren tost visiblament Com uns auçells ab un gran vent.  No pot durar295 Lur vista ne ells remirar · · · · · · · · · · · · · · · · · ·  Que lo voler Me rellava part del saber, Com dos desigs en un poder300  Son differents: Tots acorren als pensaments E may senten alleujaments  En la lur via. E furtant temps per alagria,305 Dins lo castell me mes la guia,  E sens anar Dins no gran temps me feu mostrar Un palau bell, molt singular  E ben obrat.310 Ell tot desi era cayrat, E d'istories grans pintat,  Fetes de 'tzur, E d'or massis e d'argent pur Era lo d'alt fins baix al mur315  Del solament. Per que passam decontinent En un altre que·l pensament  Te per senyor E lo secret que per amor320 Ve a sentir bon amador.  Foren tanchats. É los meus desigs despertats D'uns semblants dans desconortats.  Volent passar,Fol. 8. 325 L'imatge lo feu returar De la virtut qui·l dan doblar  Fa 'l amador. Conaxensa ab gran ardor Dix: "Volta vers hon es amor330  Segurament." E girat, fom decontinent Pres d'un jardi bell e luent  E clarajant, Devant lo qual jo viu plorant335 Moltes dones, qui suspirant  Lensaven crits De dol tant fort que·ls espirits Jo presumi que depertits  Fossen per mort,340 Maldient la lur cruel sort E fortuna qui'n tal acort  Los feu pensar. Jo v(eh)ent los axi congoxar, Molt prop vingui trist d'espantar345  De lur turment, E la causa del accident Plague fort a mon pensament  Que jo sabes. Conaxensa, sens dir li[s] res,350 Vent qu'estave jo tot repres,  Dix sens cridar: "Citarea los fa passar Aquest turment perque'n amar
 Foren cruels.355 Car la ley vol que'b l[o]s infels
Servada sia com als fels
 Lur egualtat.
A Deu desplau la crueltat
Mes que no tot altre peccat360  Que[·s] pugue fer.
Los que tu veus, tot lur voler
Es estat no de satisfer
 Lurs amadors;
Ans (s)en paga de lurs amorsFol. 8v. 365 Lis donaran cruels dolors
 Sens pietat,
E los serveys han oblidat
Que lurs amants han praticat
 Per lur amor.370 Perço ara lo deu d'amor
Los fa penar ab gran dolor
 E passio,
Perque senten punicio
De lur mala intencio375  En qu'han viscut."
Jo respongui: "Si Deus m'ajut,
Lur dol m'a tant fort combatut
 L'enteniment,
Que(s) pas dolor de lur jovent380 Que perderen tant follament
 Sens ver delit,
E sobre·l dan lur espirit
Penar axi lo jorn e nit
 Me par molt fort."385 Estant axi senti conort
Qu'i(l) fon vengut, e ab acort  Viu les callar. E jo comensi·m d'acostar,
E viu una d'elles [parlar], 390  Dient axi,
E fonch la Dama San[s] Marci,
Ab veu e gest de gran musarda:
"Si moy [ou] autre vos reguarde,
Les ulls son fayts por reguarder.395 Ge n'i pris poynt c'autre m'en guarde;
Qui sen[t]e mal s'en deyt guarder."
Acabat [ja] son bell parler,Fol. 9. Paulina dressa son voler
E per cantar avant passa,400 Mes Emilia lo·y veda.
Vist lur debat, entram callant
En lo jardi ab bell semblant
 E discret seny.
Si com la mar, quant te un leny405 E per vent fortunal l'estreny,
 Tants son los crits
Que no senten les mans e dits:
Axi me·n pren que·ls [e]spirits
 Tengui tapats,410 Dels sons e cants enfalagats.
Mes quant ells foren retornats
 En lur esser,
Jo contempli ab gran plaher
En coses tals que mon saber415  No bast' en dir.
Si com Sant Pau qui no poch dir
Los grans secrets, no poch sentir,
 Sent arrapat:
Axi me·n pres que fuy torbat420 D'amor, perdent la libertat
 E [tot] l'entendre, Que be no pogui [jo] compendre;
Mas del que jo pogui retendre,
 Ho descriure 425 Per altr' estil com mils sabre.
          V
Quant jo fuy dins en lo jardi, mire Fol. 9v.  E dins aquell viu coses ten insignes
 Que per ser tals algunes callare.
Com l'espirit, quant d'aquest mon perteix 430  E·s troba d'alt en gloria divina,
 Tots los delits d'aquest mon avorreix;
Na pres a mi, qui desige no viure
 Sol que restar en lo jardi pogues.
 Molts grans sacrets trist jo no bast escriure.435 Ell era gran e lo temps qui·l augmenta.
 E los meus prechs acceptats d'una part
 Per hon amor los amadors contenta.
De tota part era molt singular;
 Al entorn d'ell eran grans gessemins 440  Entrellessats de un novell ligar.
Tant com ne viu la claror me·n segava,
 L' altre cubert, perque 'si res ne parle.
 Per sobres be ma pensa veriava:
Los miradors eran nov' alagria; 445  Los pensaments plassa gran demostraven.
 Lo fruyt e·l gust gran delit acrexia.
Les rames jo que viu eren nuoses,
 Verdes, que·l foch ab gran trigua cremave,
 Altres de sech cramant molt doloroses. 450 E si per temps alagria portaven,
 Aquest delit no conegut d'on era,
 Los apetits l'enteniment segaven.
Havien fruyt, d'un esguard qui·n prenia
 Era d'affanys, enuyts e pensaments 455  Ple a la fi d'un' aspre malaltia. Sico·l malalt les coses avorreix
 Qui dant salut, ell ama les nocives;
 Amoros cor sol apetit regeix.
D'aquell primer al segon atorgar 460  Vench nostre dir, e per lo terç entrant
 Molt clarament jo pogui reguardar
Un ceptre gran de foch molt triumphal, Fol. 10.  Mig lo jardi, d'una vera semblança.
 No prou segur per l'acte natural, 465 De sobre fi de voluntats, paria
 Jo veur' amor e Cupido ab l'arch,
 De Venus nuu als brasso(r)s que dormia
D'un gran repos; jo viu son neximent,
 Vengut de grat, nudrit, fantesiant, 470  Senyor fent se de molta folla gent.
Tot entorn d'ell eren fulles e flors
 Qui de Venus lur neximent prenien,
 Totes ensemps e diverses colors.
Unes eren Pietat sens mesura, 475  Altres Deport de 'legre pensament,
 Altres Esguard d'amorosa figura,
Altres Suspirs, Gracia e Bellesa.
 Unes eren Rialles desdenyoses,
 Altres Volers prenent d'amor abtesa. 480 Altres ne viu, per desig inclinades,
 Dissimulant moviments de amor,
 Ab form' e gest no d'amar apartades.
Las mirant viu, prop sa reyal cadira,
 Per ord' estar tres dones molt insignes, 485  Totes volent ço que d'amor no·s mira.
Eren nuhes, del mon foragitades,
 Que si mes temps hi returassen viure,
 De final mort no foren [e]scapades.
Lur naximent fon ans que la de Sem. 490  E cantaven ab veu melodiosa:
 'Dona nobis semper, Amor, pacem.' Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/80 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/81 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/82 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/83 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/84 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/85 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/86 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/87 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/88 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/89 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/90 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/91 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/92 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/93 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/94 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/95 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/96 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/97 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/98 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/99 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/100 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/101 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/102 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/103 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/104 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/105 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/106 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/107 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/108 Pàgina:The gloria d'amor of Fra Rocabertí (1916).djvu/109