OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ordenacions fetes per lo molt alt senyor en Pere terç Rey Darago sobra lo regiment de tots los officials de la sua cort/Dels Sobrecochs

A la honor nostra esguardar creem quels sobrecochs a servey de nostra persona diputats mayorment aquells qui a nos viandes ministraran sien abtes e avists e esperts e sien en ministrar aquelles discrets que defalliment alcu digne de reprensio noy puga esser atrobat: entre los quals aquells en especial aytals esser volem qui a la escudella o escudelles a nos en la taula portadores seran destinats: e axi ordonam e establim que dos escuders de linatge de cavallers qui sobrecochs sien appellats per la dita nostra escudella o escudelles portadores sien en nostra cort deputats los quals totes les viandes que a escudella o escudelles pertanyen a nos portar sien tenguts e aquelles liurar al maestre del hostal o majordom per posar en la taula: e con los menjars davant nos seran posats los dits sobrecochs sien curoses diligents e ateses que per lo majordom qui les haura posades assi faça donar a tastar per tal que per aço nos en ells freturem de suspita. Axi mateix de les dites viandes fer tast lo majordom sia estret quant aquelles seran posades davant nos: e en apres per tal que los majors davant sien als menors segons que orde de dret o requer volem quels dits sobrecochs davant en son offici a cascun de la cuyna mayors sien e aquells manar pusquen aquelles coses que hauran vist espedients. E gardense quel trencament de les carns o en altre manera frau cometre nos pusca en qualque manera e que totes coses e sengles axi cos pertany a real cort be e degudament sien appareylades:encara que dels dits dos sobrecochs aquel qui es primer en loffici tota hora que sera present loffici aquell degudament fer pora. Declaram encara e volem que si amdos los sobrecochs diverses escudelles porten a nos aquelles axi mateix liurar degen al majordom e ell reebent lescudella primerament del primer reebut en loffici e aquella posada devant nos reeba laltre del altre. Ordenam encara que aquell qui primer sera reebut en loffici tovalloles belles e netes en apparell haja e aquelles en lo seu coll pos e ab aquelles lescudella cobra e axi coberta port davant nos: si empero en alcun cas sesdevenia que nengun dels sobrecochs nostres present no fos un dels officials dobles derrer reebut si en la nostra cort present sera o en absencia daquell un o dos dels escuders de la cambra lescudella o escudelles nostres aportar degen e ministrar les coses tocants loffici: volents encara ells axi con los altres nostres familiars als majordomens esser sotsmeses per rahon de lurs officis e a ells obeyr sien estrets. Los damunt dits empero sobrecochs ans que lur offici exercescan sagrament e homenatge a nos facen segons la forma espressada en lo sagrament lo qual a nos fan lo beure a nos aministrants.
# El mal ric

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
El mal ric pot tenir els següents significats:
# El maridet

1. Amb una cua de cirera jo n’hi he fet biga serrera; me n’ha sobrat un bocinet, jo n’hi he fet un bastonet. Tan petitet maridet m’heu dat que la geladeta se me’l menja; tan petitet maridet m’heu dat que la geladeta se me l’ha menjat.
2. Amb una closca d’avellana jo n’hi he fet casa i cabana; me n’ha sobrat un bocinet, jo n’hi he fet un corralet. Tan petitet...
3. Amb una closca de pinyó jo n’hi he fet un gran sarró, me n’ha sobrat un bocinet, jo n’hi he fet un sarronet. Tan petitet...
4. I amb un pam i mig de drap jo l’he vestit de cap a cap; me n’ha sobrat un bocinet, jo n’hi he fet uns mitjonets. Tan petitet...
# El mariner

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
El mariner pot tenir els següents significats:

### Vegeu també

* Lo rescat, part de Cansons de la terra. Cants populars catalans. Col·lecció premiada en la exposició de Viena de 1873 y publicada per Francesch Pelay Briz. Volum Quart. D'Alvar Verdaguer, Estampa de El Porvenir, Barcelona - Maisonneuve, Paris; 1874. Conté altres versions d'El mariner.

### Altres versions

* ↑ Recueil de chants popularires catalans de Manuel Milà i Fontanals, segons ESPAGNE ET PROVENCE d'Eugène Barte, París, 1857, pp. 122-124.
* ↑ Cançons populars i tradicionals a l'escola; Generalitat de Catalunya
# Lo càrcer d'amor - Capítol IX

viure per lo que comporte, y tostemps restaras condemnada. Si volras ferme algún be, nou tardes, sino pora ser que tingues temps pera penedir te, y no loch de remeyar me.
# L'irradiador del Port i les gavines/Canto la lluita

Cavaller d'un corcer qual crinera és de flames
só jo l'incendiari de mots d'adolescent
Blasmo els déus a ple vol:
l'arraulit bestiari tem el fuet del meu cant! I he maridat la lluna... (Però no dormo amb Ella si el filisteu governa els meus domenys)
# L'irradiador del Port i les gavines/Damunt mon vaixell

Damunt mon vaixell
l'arc de Sant Martí com un gran cinyell.
Totes les sirenes
engrontxant-se en ell.
# L'irradiador del Port i les gavines/De dalt de tot del cel

a l'Adolf Fargnoli
De dalt de tot del cel els poblets en la nit semblen brasers encesos
I perquè entra la vetlla brillen més els estels
s'acosten a la terra i s'escalfen les mans
i el cos i els peus I li ofrenen la Osa com un panell de flors:
Entremig la rosada els dematins les cullen els pastors
# L'ingeniós hidalgo Don Quixot de La Mancha - Primera part/Dedicatoria al Duch de Bejar

Al duch de Béjar, Marqués de Gibraleon, comte de Benalcazar y Bañares, vescomte de la pobla d' Alcocer, Senyor de las vilas de Capilla, Curiel y Burguillos.
   Com á testimoni del bon acolliment y honra que rendeix Vostra Excelencia á tota mena de llibres fent obras de Princep tan inclinat á favorir las bonas arts, y majorment á las que par sa noblesa no 's rebaixen als serveis y grangerias de la plebe; he determinat donar á llum l' ingeniós hidalgo Don Quixot de la Mancha sots la protecció del clarissim nom de Vostra Excelencia, á qui, ab l' acatament que dech á tanta grandesa, li prech rebia agradablement en sa protecció, pera que á sa sombra, encara que nú d'aquell preciós ornament d'elegancia y erudició de que acostuman anar vestidas las obras que s'elaboran en las casas dels savis, s' atrevesca á compareixer sens temor en lo judici d' alguns, quo no contenitse en los llindars de sa ignorancia, acostuman á condemnar ab mes rigor y menos justicia las obras dels altres: puix posant los ulls la prudencia de V. E. en mon bon desitg, espero que no desdenyará la cortedat de tan humil servey.
# L'irradiador del Port i les gavines

* L'IRRADIADOR |
* Del PORT
* I LES
* GAVINES
* POEMES D'AVANTGUARDA |
J. SALVAT-PAPASSEIT
L'IRRADIADOR
DEL PORT,
I LES
GAVINES
A JOAQUIM SUNYER
S'estimen a les roques els irradiadors amb les gavines boges.
| | Pàgs. |
| Canto la lluita | 13 |
| Els tres reis de l'Orient | 17 |
| L'absurd | 21 |
| Passional al Metró | 25 |
| La femme aux oranges | 29 |
| Encara el tram | 33 |
| Encara el Port | 37 |
| Esgarip | 41 |
| Vibracions | 45 |
| Marxa nupcial | 61 |
| Posta | 67 |
| Epigrama | 71 |
| Nadal | 75 |
| Diumenge | 79 |
| Inici epitalàmic, film | 83 |
| Vespreja i neva | 87 |
| Pantalons llargs | 91 |
| Tot l'enyor de demà | 95 |
| De dalt de tot del cel | 101 |
| Res no és mesqui | 105 |
| Les formigues | 109 |
| Aquell vell mariner | 113 |
| Dónem la mà | 117 |
| Poema sense acabar | 121 |
| Damunt mon vaixell | 125 |
aquest llibre, segon de poemes de l'autor, ha estat impres als tallers «atenes a. g.», a barcelona, i acabat el dia xxv d'abril de mcmxxi.
* Aquesta obra es troba en el domini públic en aquells països en els quals els drets de copyright són vigents fins 80 anys després de la defunció de l'autor. (Més informació...)
* Les traduccions d'aquest tipus d'obres poden no estar en el domini públic.
# L'irradiador del Port i les gavines/Aquell vell mariner

Aquell vell mariner ell que sí que se'n feu quan era jove i d'un vaixell que anava a cassera d'estels
Quan li diuen encara—car no és mort
quants estels ha copsat
ell que sí que respon: —No us ne diria un mot
Pero us senyala enlaire
i us diu que un dels estels és el seu propi cor
que tots el tripulants i cassadors d'estels
tenen la fi mateixa: I ell en dir-vos això
enllumena son rostre de claror
i veieu els estels dansar a la seva vora
# La bufetada

* La bofetada, part de De tots colors (1888)
* La bufetada, per Narcís Oller i Moragas, part de Obres completes de Narcís Oller VI (1928)
# La brenada

LA BRENADA.
Las dónas d' aquest carrer—(jo no parlo pera totas) son amigas del rector,—del recto' y la majordona. Embotonáu los botons de la camisola ab un repunt del mig á la vora, embotonáu.  Son amigas del rector,—del recto' y la majordona. Volen ferne un barenar—quan no hi sian los seus homes. Embotonáu etc.  La Teresa paga 'ls ous,—Maria paga las cocas. La una no te vestit—pera anarne de senyora, l' altra no te xinel-las—pera ballar la xacona. Lo senyo' rector ja ho sent,—se fica la ma á la bossa. —Veusen-aqui aquests diners,—que n' hi haja pera totas.— Mentre estavan barenant,—ja n' arriban los seus homes. —¿Qué hi fa aquí, senyor rector?—que hi fa aqui en aquestas horas? —Vinch d' aqui mes amuntet—de confessar una dona que, si no li ve 'l remey,—no tè vida per' un' hora. —Si ti hi torno á ensopegar—correrás com una bola, y á vosté senyo' rector,—li llevaré la corona.— Lo senyo' rector ja ho sent,—de la finestra 'n fa porta; ab las calsas á la ma—corria com mil dimonis. Embotonáu los botons de la camisola ab un repunt del mig á la vora, embotonáu.
—Ja ho podéu veure, Joan, confesso á la vostra dona, si no li 'n feu un remey dintre un hora será morta. Lo remey que li 'n faré será d' un cop de pistola, y á vosté senyor rector li 'n tornaré á fer corona. Ab un bon cop de destral perque 'n siga mes rodona; lo rector que sent aixó de la finestra 'n fa porta. Ab lo mantéu á la ma corria com un dimoni.
Un dia anantmen' á casa,—un diumenge al matí, trobo la porta ajustada—y la balda vaig obrir.
—Mentres pujo per la escala—un frare sento tossir. ¿Qué feu aqui lo bon frare?—¿qué feu aqui 'l caputxí?
—Aqui confesso una noya—que se acaba de morir.»
Jo duya un bastó de roure—y ell lo portava de pi, jo me pensava trucá' 'l frare—y ell me va trucar á mi.
—Cosa fàti, fraticin? —Cunfess ra tua mujèe.
—Cunfesara pira ben che ti darò ra paga.— L' ha dà man a ra staga di'ss u j na dà ina bolta an sra testa. Fratucin u va ar convent, ra testa sangunanda. —Cosa hàti fratucin? Ti sangun-nha ra testa. —Sunanda ra campan-nha ir bataj u m' ha dà an sra testa. (Ferraro-Canti monferrini).
# La bona Mare de Déu

— Aon aneu, Mare de Déu?,
aon aneu, tan apressada?
— Aquí baix, a un poblató,
que una dòna me hi demana.
Ai, que més ai!
Ditxosa la nit de Nadal!
— No hi aneu, Mare de Déu,
que és una dòna molt rara.
— Amb ella vui anar jo;
tot lo món la desimpara. —
Quan ella ha arribat alli,
l'ha trobat desinfantada;
n'ha tingut un infantó
que en pareix l'estel de l'alba.
L'han portat a batejar
a les fonts de Santa Clara,
Sant Josep n'és lo padrí,
la padrina Santa Clara.
Quan han arribat allí
han trobat taula parada
del bon pa i del bon vi,
de regalos no n'hi falten.
Per allí passa un pastoret
que al coll porta la samarra.
— Pastor, lo bon pastoret,
voleu tocâ una sardana?
— No pot ser, Mare de Déu,
que en tinc sola la ramada.
— No la'n teniu sola, no,
prou la teniu ben guardada;
trenta tres àngels n'hi ha
que li donen la girada;
si d'aqueixos no n'hi ha prou,
també l'àngel de la guarda,
i també Sant Armingol
que n'era cap de ramada —
A dotze hores de la nit
lo pastoret ja finava,
los àngels li giren llum,
la Verge l'amortallava
Se le'n pugen dret al cel
amb gran canturia dels àngels
# La bugada

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
La bugada pot tenir els següents significats:
# La campana

Ja la campana sona, lo canó ja retrona… ¡Anem, anem republicans, anem! ¡A la victòria anem!
Ja es arribat lo dia Que l'poble tant volia: Fugiu, tirans, lo poble vol ser rey… Ja la campana…
La bandera adorada Que jau allí empolvada, Correm, germans, a l'aire enarbolem! Ja la campana…
Mireula que és galana l'ensenya ciutadana, Que llibertat nos promet, si la alsem. Ja la campana…
Lo garrot, la escopeta, La fals y la forqueta, ¡Oh catalans! ¡ab valor empuyen! Ja la campana…
La cort i la noblesa, L'orgull de la riquesa Caigan de un cop fins al nostre nivell. Ja la campana…
La milicia i lo clero No tingan més que un fuero: Lo poble sols de un y altre es lo rey. Ja la campana…
Los públichs funcionaris No tingan amos varis: Depengan tots del popular Congrés Ja la campana…
Los ganduls que s'mantenen Del poble, y luego s'venen, Morin cremats, sino pau no tindrem. Ja la campana…
Y los que tras ells vingan, Bo será que entès tingan Que són criats, no senyors de la grey. Ja la campana…
Un sol pago directe, Y un sol ram que l'colecte: Tothom de allí será pagat com deu. Ja la campana…
Que pagui qui té renda, O bé alguna prebenda; Lo qui no té, tampoch deu pagar res. Ja la campana…
Lo delme, la gabella, Lo dret de la portella, No, jornalers, may més no pagarem. Ja la campana…
* Aquesta obra es troba en el domini públic en aquells països en els quals els drets de copyright són vigents fins 70 anys després de la defunció de l'autor.
* Les traduccions d'aquest tipus d'obres poden no estar en el domini públic. (Més informació...)
# La calma de la mar

1. Quan jo tenia pocs anys el pare em duia a la barca i em deia: –Quan siguis gran no et fiïs mai de la calma. Bufa, ventet de garbí, vent en popa i mar bonança! Anirem cap a llevant fins a la ratlla de França. Ai de l’amor!
2. –Ai, fill meu, quan siguis gran no et fiïs mai de la calma, que després ve un temporal a l’hora més impensada. Bufa, ventet de garbí...
3. La mar semblava un mirall; la lluna plata semblava: –Això serà el temporal d’una nineta encantada. Bufa, ventet de garbí...
4. L’arbre n’és un tros de pi, la barca una post corcada; els rems en són afegits, que d’un pam no fan a l’aigua. Bufa, ventet de garbí...
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Dedicatòria

A LO RAT-PENAT Societat d' amadors de les glories de Valencia y son antich realme. ___________
La organisació de la societat Lo Rat-Penat, la restauració dels Jochs Florals y la justa y noble afició despertada entre mos compatricis los distingits poetas valencians moderns, à trobar en nostra llengua patria, n' es lo que m' han mogut á donar publicitat á las obras de nostre compatrici lo famós y elegantíssim poeta Mossen Ausias March. Estas obras cada vegada que han sigut impresas ho han estat baix la protecció de personas distingidas. Avuy al reimprimirlas, desitjo posarlas al amparo de la societat que V. E. tan dignament presideix, si es que la societat Lo Rat-Penat se digna honrar al mestre de nostres poetas Ausias March y á mí, admetent la dedicatoria de las citadas obras. Ningú mellor que la societat, que es lo fidel guardia de las glorias valencianas, pot apreciar en son just valor la intenció que 'm guía al portar á terme la publicacio d' eixas obras. Mon anhel no es altre que lo de donar mes gloria al pais ahont vaig neixer y que, sens deixar de ser espanyol, no s' avergonyeix de esser valenciá.
Excm. Senyor. De V. E. S. H. y R. S. Francesch Fayos Antony.
Barcelona 18 Novembre de 1883.
Excm. Senyor President de la Societat valenciana «Lo Rat-Penat». En vista de la nostra dedicatoria, la Societat valenciana Lo Rat-Penat va dignarse contestar lo següent:
Honorable Senyor:
Lo Rat-Penat societat d' amadors de les glories valencianes, com sempre que d' enaltir á sos ilustres fills se tracta, ha rebut ab molt plaher vostra comunicació, en la qual habeu demostrat lo carinyo que verament sentiu per nostra renaixensa, honrantla ab la dedicatoria de la nova edició que de les «Obres del insigne poeta Mossen Ausias March», acabeu de dur á efecte. Al realiçarla atesa vostra competencia y moltísima afició que sentiu per les coses d' esta terra, ahon vereu la primera llum del dia, no ductém haureu tingut presents les mes acertades y aplaudides reproduccions de les célebres obres de nostre gran poeta especialment en la reimpresió d' elles feta en eixa ciutat de Barcelona l' any 1560 per Claudi Bornat qu' es, segons opina l' eminent historiador de la literatura espanyola M. G. Tielenor, la mes completa y acás també la mes correcta de quantes en distintes ocasions, han segut estampades. Baix tal supost, segurament habeu prestat un senyalat servici á la nostra literatura y aquesta Societat que inmereixcudament represente y que tant per son esplendor s' interesa, no pot menys de felicitarvos y donarvos les gracies per vostre bon recort y estimable fineça, al dedicarli la edició qu' habeu fet del llibre de nostre inmortal poeta. Lo qual se vos comunica pera vostra satisfacció y consiguients efectes. Deu vos guart molts anys. Valencia 10 de Desembre de 1883.
Lo President,Lo Secretari general, Ferran Reig y García.Esteve Angresola.
Sr. En Francesch Fayos Antony.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Cervo ferit no desija la font

XXII.
Cervo ferit no desija la font
aytant com jo ésser á vos present
al gran repos de mon contentament
pasar no puch sinó per aquest pont,
mòlt me vé tart lo jorn tan desijat
comprat mòlt car per dolorós sospir
é tart ó breu sò cert que déu venir
si per la mort camí no 'm es tancat.
Ésser no puch d' esperança llançat
car jo 'us desig segons mon major bé
á vos deman contra mi res no 'usté
mentre 'l voler vostre 'm sia donat;
si 'l pensament llunyava sols un punt
de imaginar haver vostre voler
sens aquell tot delit no puch haver,
sinó es tot sá tost porá ser defunt.
Devant me veig de grans dolors un munt
puix ops he tant pera mon contentar
é mon voler porá mòlt menyscabar
si 'l vostre 's móu é no mostra qu' es munt
é devallant devallará lo meu
é d' alt cahent no darà poch quebrant
car tot estrem al altre estrem donant
al poch estat no par lo sensal grèu
Mil veus lo jorn es per mi pregat Deu
de ço qu' en vos está la major part
que en mon voler hajéu lo vostre esguart
é prech amor vos lanç tot poder séu
é sí 'u compleix lla donchs prendré estrem
si troba lloch hon se prenga en vos
ab lloch dispost sa passió es en nos
é lo contrast tenim é no volém.
Noves de vos saber mortalment tem
dubtantme fort que no hi mostreu amor
per no saber visch en altra dolor
no sé de qual costat guart que no 'm crem
no es en vos complit lo méu delit
per bé que vos vulláu complir aquell
d' amor haveu haver forçat consell
en vos y en ell recau mon bé complit.
Res no temáu ne prengáu en despit
mos pensaments ab tal varietat
car en servey seran de fermetat
de tals servents vol ser amor servit,
si gens d' enuig d' est practicar sentiu
sens amor sóu ó no sabeu que vol
ferm lloch no 'l té qui d' aquest mal se dol
lo moviment per segur'tat teniu.
Si tant de vos com valéu no confiu
mon gran voler me porta en aquest zel
de vostre cos no tem lo pus prim pel
que contra mi res fes que fòs altiu,
la voluntat vull que pas tocant mi
jo 'n só celós si mòlt amáu à Dèu
dantvos delit sens mi lo mal creix méu
quant vos dolgues del mal vostre 'm dolguí.
Tornada.
Mon darrer bé, de vos jo guart la fi
quant del present me trob esser content
é si 'm veig trist per algun cas present
res venidor trobar no 's pot en mi.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Colgen les gents ab alegria é festes

XXIII.
Colgen les gents ab alegria é festes,
lloant á Dèu, entremesclant deports,
places, carrérs é delitables horts
sien cercats ab recont de grans gestes,
é vaje jo les sepulcres cercant interrogant animes infernades é respondran, car no son companyades d' altre que mi, en son continu plant.
Cascú requer é vol á son semblant
perçó no 'm plau la práctica dels vius
d' imaginar mon estat son esquius
si com d' hom mort de mi prenen espant, lo Rey Chipra presoner d' un heretje
en mon esguart no es mal ahuirat
car çó que vull no será may finat
de mon desig no 'm porá guarir metje.
Cell Tixion qui 'l buitre 'l menjá 'l fetge
apres tostemps brota la carn de nóu
é son menjar aquell ocell may clóu
pus fort dolor d' aquesta 'm te lo setge,
car es un verm qui romp la mia pensa
altre lo cor que may cessen de rompre
é llur treball no 's porá enterrompre
sinó ab çó que d' haver se defensa.
E si la mort no 'm dugues tal ofensa
fermi absent d' una tan plasent vista
no li graesch que de terra no vista
lo méu cos nu qui de pahor no pensa
de perdre pus qui lo imaginar los meus desigs no poderse complir
é si 'm convé mon darrer jorn finir
seran donats termens á ben amar.
E si en lo cel Dèu me vol allojar
Per veura ell per complir mon delit
será menester que 'm sia delay dit
que d' esta mort vos ha plagut plorar
penedint vos com per poca mercé
mor l' ignocent é per amarvos Martre
cell qui lo cos de l' arma vol departre
si ferm cregués que 'us dolrieu de se.
Tornada.
Lir entre carts, vos sabéu y jo se
qu' es pot bé fer hom morir per amor
creure de mi que só en tal dolor
no farèu mòlt en darhi plena fé.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Coratje méu á pendre esforç mòlt tart

LXV.
Coratje méu á pendre esforç mòlt tart
no piadós de tots los qui 't sostenen
l' arma y lo cos ha departir se venen
per tu ser flach los cos de viure es fart,
mos ulls no son liberts á son ofici,
mon pas es tolt, ma llengua no 'm profita,
é de açó la vergonya 's delita
com so plagat de tant vergonyós vici.
Pahor me sent, gran suor me comença,
surtint mon cor los pits me cuida rompre
no 'm trob' esforç per vergonya corrompre
ésser no pot esperança pór vença;
no puch mostrar lo secret de ma pensa,
é vanament he pór de la resposta,
lo méu duptar major dupte m' acosta,
feminil gest ardiment me defensa.
Alguns han dit que vergonya no 's troba,
mes jo puch fér d' aquella testimoni
de vista no semblant es al dimoni
part de mos senys é parlar mé derroba,
dóna ha sentir cle si alguns forts actes
segons de mòlts havem oides gestes
crehentlos tals qui descolen les festes,
senyor es méu, amor ferma 'ls contractes.
E si 'l posqués la obediença tolre
que per son colp la mia amor jáu morta
car no parent l' es altr' amor estorta
no se quin Dèu dampnat sanct me fa colre;
jo hagra esforç de metre tost en obra
lo que no gos mostrar una parença
ab gran esforç vergonya 'm fá temença
si qu' ardiment un puch en mi no sobra.
En tots aquells hon gran amor no penja
son giny no pot de vergonya ne força
á mi é pochs á son voler nos força
lo méu voler los meus enemichs venja,
aquest voler desig y amor sostenen
causa d' aquests sóu vos á qui se 's guarden
creure no puch vostres sentiments tarden
en descobrir los mals que per vos venen.
Tornada.
O foll amor, aquells dolors sostenen
qui cerquen fi hon la fi no pot ésser,
de llur treball no 's mostra res en ésser
é son aquests los qui de vos s' encenen.