# Llengua i cultura a l'Alguer durant el segle XVIII: Bartomeu Simon/Text 8

[Sense data. Quadern relligat de 4ff. Edició: MANUNTA 1988-1991, I, 159-177]
Per lu naximent del Se[nyor N]ostre, un pobra ciapadó a la sua pàtria quant deu alegrar-sa-na, en versus martel·lians
I Muda vistirs y déxia-te, déxia-te anar de plor. No és temps de fer més llàgrimas ni penas tindre al cor. 4
IIPassats se'n són los fúnebres, los dias oscurs y negres.
Ara convé entretendre-se en cosas més alegres. 8
IIIVingut ya és, te vull diure, pàtria estimada mia, lo temps que ab impaciència pregavas nit y dia.12
IVVingut és, si vols creure, lo temps del Naximent, en què lo çel y terra gosa·l magior content.16
V Déxia, puis, tot silenci y canta los barandons si vols ab bella música mengiar panza y torrons.20
VIQuè asperas, cara pàtria, que ascunsulada y trista am a suspirs y titius
fas la més negra vista? 24
VIIGià tu també cunexias que·l omma sol dasigiava ixir-na ara per sempra de la sclavitud que astava.28
VIII Y, pués, aquest és dia de totta felicitat; dia que al Cel ancara igual no n'an pruvat.32
IXMira com parex l'ària am a nova alegria, cumposta y ben riquíssima de bella tapisseria.36
X Mira-ta·l sol: qui rayus tan bells y tan brillants que parex vulgi diura que al Cel i a festegiants.40
XI La lluna també mira-ta am a qui gala y cuntent tan clara és que en nit mústia parex dia resplendent.44
XII Mira-ta las astrellas que, en viva cumpetència, parex que tottas dighin: "Yo tenc la preferència".48
XIIITots lus planetas mira-ta de aquella cort celestial, com per la Via Làttea dónan diví señal.52
XIV Mira am a qui bellas àncias
lus tres ancians del Orient aspéran partir en fúria en cerca del gran purtent.56
XVMira-lus que, abenquè magus, cunèxian éssar lus dias de la vanguda infalibla del verdader Messias.60
XVI Mira'ls pusats già en viàgia, aquellus tres reis potens: qui porta or y qui mirra y qui olorós ansens.64
XVIIMira-ta'ls, qui bé lus guia aquella strella invariabla que·ls porta senza pèrdar-sa en una pobra stabla.68
XVIII Mira-ta com en Belè ancara·ls irrassionals, atònits del gran prudigi, mòstran divins sañals.72
XIX Mira-ta en aquella càmera tots lus del Cel davallar per glòria esselza de un Déu que s'és vulgut umanar.76
XXMira-la que, a bé no i agi miralls ni tapissarias, és plena de lluminàrias. No i ya altru que molodias.80
XXI Mira-ta aquell pobra vell
-abenquè canu- gelós, com tot sa cuntempla atònit un cas tan prodigiós.84
XXIIMira-ta com de una vèrgia y al matex tens casada sa digna vanir al món la més gloriosa fada.88
XXIII Mira-ta com, senza mancha del original pecat, ve un Déu fet omma a nàxiar per l'umà comú rescat.92
XXIVMira-ta aquellas pallas ont tot aquell Déu raposa fent veura que en la pubresa és ont ell també sa posa. 96
XXV Mira-ta am a qui fastidi sa troba la santa mara, tanint esposta a inclemència la prenda que té més cara.100
XXVIMira-la am a qui passiència pragonta al sou car marit si s'ha de curgà'l miñó y ont és lu brassol o·l llit.104
XXVII Mira'ls com, già vayent-sa de faxas y burquins curts, s'angíñan per calantar-lu am a lu alè de dos bruts.108
XXVIIIMira-ta'l com sa tramola, nu, senza un tros de camisa,
senza llanzà una llàgrima. Tot és gioc y tot és risa.112
XXIXMira-ta'l bé y apenta-ta si has vist altru echissu igual, si i pot aver pintor cèlebre que fassi un retrattu tal.116
XXX Mira-ta, en fi, quant pots veura en lu diví Naximent. Tot és aspant y milacra que turba lu antaniment.120
XXXISapis que és tot misteri divinament revelat per benefissi del omma, que·l llibra del sou pecat.124
XXXII Diu-ma ara si tenc rahó, pàtria astimada mia, per dar-ta un felís anunzi de la més bella alegria.128
XXXIIIY, si no vulgessis creur-ma, mira lus quatra elements com tots uffanus s'aprècian dunar señals evidents.132
XXXIV Mira, pués, parlant de l'ària cumpresa al cel, que és primer, com té al present lus vulàtils, que sol veura'ls fan player.136
XXXVMira, dic, si vols dascreur-ta, com càntan lus solitaris,
com trínan las bellas mèrulas, com radóblan lus canaris.140
XXXVI Mira-ta las cardaneras, vardarols y passarels, lus pinzans y las calàndrias: qui acentus fórman tan bels.144
XXXVIIMira-ta las filumenas, patittas, sí, ma grassiosas. Benquè siguin de veu tènue, són suaves y més pressiosas.148
XXXVIIIMira-ta, benquè de invern, aquell pardal de veranu que, si bé lu tens sia rígid, té'l sou cantar soberanu.152
XXXIX Mira-ta lus russiñols: am a qui gala y primor sa pressían éssar lus únics que tenghin lu cant miglior.156
XLMira-ta las llugaretas qui amablas en lu sou cant, que fórman tanta armonia que no són sinó un aspant.160
XLI Mira-ta tots lus pardals en lu cantar celebrats y veuràs am a qui empeñu sa són de festa pusats.164
XLIIMira-ta també lus altrus privats de tal melodia,
com sa són tots trasformats
per demostrar l'alegria.168
XLIII Mira més de qualsasia
las currogas y asturnells
que, abudrunats per lus abras, crídan a daspit de aquells. 172
XLIVMira també lus barbíngiuls,
lus cap de morus y qüetas
que, per no poder fer música se càllan y són discretas.176
XLV Mira-ta lus bruscaïnus y lus que diun cunsallers, que ancara de cassar moscas
s'asténan com lus primers.180
XLVIMira-ta lus biqui-russus com sa són dumesticats que, passant-lis l'omma a prop,
dascúidan de assegurats.184
XLVII Mira-ta, si vols, las pigas, i·ls papagalls ancara
que, imitant la veu del omma,
del gustu la fan més clara. 188
XLVIIIMira las tristas túrturas, benquè parexin viudas, com già lu natural càmbian mostran-sa alegras y agudas.192
XLIXMira també las bicassas, las quallas y las pardius
com vòlan fora de si per lus camps y per lus rius. 196
L Mira-ta ancara·ls culons y lus pardals de San Pera, com en lus abras de uliva
són sempra de primavera.200
LI Mira-ta lu cucumiau
que, per no saber cantà, sa sta a la punta de un abra com si al sol vulghi adurà. 204
LII Mira-ta lu cucu: mira-ta am a qui gran veu sonora fa ratumbà tott lu litu
apenas que alza l'aurora. 208
LIIIMira-ta lu bell puput
com sa distinghi y sañala
en plomas y en la curona perchè superi en la gala. 212
LIV Mira tota sort de corbus, en lu cridar anfadosus, com fent lu sou cra-cra parèxian que sían grassiosus.216
LVMira lus lladras astors y lus puntúrgius també, que no sércan més murtòrgius ni fan dain com a primé.220
LVI Mira cada sort de crabus com, a la fúria del vent, abenquè visquin a l'aigua, vòlan sempra de cuntent.224
LVIIMira també las pulletas, las fóggias y cabussons, las ànadas imperials fent bellas demonstracions.228
LVIII Mira-ta, si vols, las gruas que vòlan en alt quant més, com sa'n davallan an terra sabent que la pau già i és.232
LIX Mira-ta, benquè de nit, la trista veu de la astria: abans un funest anunci, ara és sañal de alegria.236
LXMira-ta, si vols, la cionca, quasi tot lu aiñ durmida. Ara, benquè, de invern de dia és també advertida.240
LXI Mira-ta las urinellas lus ciarlots y las vargias, com van en cerca de plomas per fer lu llit al Messias.244
LXIIMira, per fi, lus vulàtils quants Déu al món n'a criat, com tots són pusats de festa parquè lu Gesús és nat.248
LXIII Ni són ellus solament que celebrin tanta glòria: y són també lus quadrúpedus, que vòlan tendra vitòria.252
LXIVMira, pués, de aquestus bruts la mula primerament, com s'antissipa pumposa en casa del Naximent.256
LXV Mira com la sigui·l bou; am a qui flema y passiència, immobla en aquella stabla, am a una gran reverència.260
LXVI[Mira]-ta també las vacas, las cabras y las uvellas, com lu pastor sa na sbula de antrada y de crias bellas.264
LXVII Mira·ls mulendus y aturdi-ta com ara dascànzan més per no tenir tant que moldra finz que venghi·l Barcarés.268
LXVIIIMira las ebbas pels padrus com ara àngian y angràxian y no quant són a la triula, que las consumin y asfàxian.272
LXIXMira murons i purcabrus, lus cérvuls y cabirols, com currin senza canssar-sa per éssar llibras de dols.276
LXX Mira lu assili y·l macioni com són també triunfadors, que ancara las suas pells són las de invern las millors.280
LXXIMira·ls cunills y las [...] com s'assuliègian de gus[tu] certs que no i a més pólvora ni plom per a dar-lis disgustu.284
LXXII Mira unit lu cuchu y·l porc, y mira també la gatta: sabent que en lu món i a pau, ha fet pau am a la ratta.288
LXXIIIMira-ta lus fierus lleons, llibras tots de calentura, com han daxiat d'éssar cruels am a cada criatura.292
LXXIV Mira·ls tigres y panteras i·ls orsus més arrabiosus, com per éssar tens de Pasqua ni fan dain ni són ferosus.396
LXXVMira-ta totas las bèstias de dos o de quatra peus: masedas o pur salvàgias, ara és quant ténan grangeus.300
LXXVI Mira-ta, en fi, lus reptils quants Déu an terra ha pusat, que ancara privats de peus són cuntents del sou estat.304