OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Compendi de la historia dels set sabis de Roma en appariats

Senyors, si entender volets Molts bons exemplis auzirets E tals que'eus poran profitar Si be los volets scoltar. Car los VII savis qu'els dixeren, E dels juy de mort moriren, Els tots VII e lur Senyor Lo fill del emperador. De Roma fo l'emperador E ach muller de gran valor. D'essa muller ach un fiyll Que apres sofri gran perill. Mori la mare del infant E l'emperador dix ab aytant A VII savis qu'en faria, E son fill qual li nodriria? E Benalts respos tot primer, Que era hom de gran afer: Senyor, lonth temps vos hé amat E molt bon consell vos hé dat; Prech vos qué m'o guazardonets, Car vey qu'olvidat o havets. Si vostre fill me comanats Tot m'o aurets gazardonats, E io promet vos per ma fe Que li mostrare axi be, Que dintre tro a VII ayans Ell sabra aytals VII tans Que io ne savi qui sia assi. E prech vos que conesca ab mi. E Enalts hom de gran poder Dix: Senyor, io que vull parlar, Si a vos plau lo scoltar. Comenats me aquest infant; E io promet vos be aytant Que ans VI ayans passats Io li auré mostrat assats Que ell sabra pus que mi, Ne algun que sia assi. E Bentuls apres respos E dix: fets me tantes honors Que io nodrisca mon Senyor: E io promet vos per deu, E per los sans que son al cel, Que li mostrare mos scrits; Que d'assi a V ayans complits L'infant aura apres assats Mes que savi que vos ajats. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .

### Fonts

* Essai sur l'histoire de la littérature catalane, augmentée de la Comedia de la gloria d'amor, de Fra Rocaberti - Poème inédit tiré des Manuscrits de la Bibliothèque impériale, et d'un noveau fragment de la traduction catalane de Dante., par F.-R. Cambouliu. Deuxième Édition. Paris, Durand, Libraire, Rue des Grès, 7. 1858. Pàg. 43-44. (que alhora prové del "manuscrit de Carpentràs").
# Dècimes de Jaume Gassull

Puix sabeu quant es cosa certa elles ab elles, y mes si son totes femelles, tantost y son volent parlar de tot lo mon; en tot se meten; y si callau, vos acometen per traure noves, y tos temps fan contres y proves sobre tot hom. ¿Y vos qué feu? y laltre com se troba huy? y dir los mals de son vehí, de sa vehina. Y ara parlant de medicina donen remeys, y alegant los furs y lleys, en tot se posen, y en tota res diuen y glosen lo parer seu. Parlar del cel les ohireu, y de la terra. Ara de pau, adés de guerra, y del infern, y del estiu y del ivern, y sens affany vos contarán tot quant en lany han comenzat, texit, ordit y acabat; tot fil per randa vos ho dirán, sens donar tanda pera respondre. Y baix parlant sentí compondre tantes cosetes, que par que sien horenetes dins en lo niu, que sils sou prop sols lo chiu, chiu, bast' axordarvos: y si voleu aparellarvos ab ploma y tinta, veureu entrelles com si pinta, y com si juga, d' un joch ques diu a la fexuga, y com repiquen, y unes ab altres com se piquen del joch baxet, parlant cubert y molt secret elles ab elles.
Yo ayguaytan y ohint los vols d' aquelles, tan gran plaer prenia de mirarles, que desigí, quels meus cabells y celles fossen tornats en aquell punt orelles, perque pogués mes atent escoltarles. Y estant axi, vent quel joch s' escalfava, creure podeu qu' en tal cas no dormia, ans fon descans, que molt me descansava, puix tant com mes la bregas remesclava, tant yo millor majors pedres collia.
Senyores mies, trobaréu, segons me par, alguns de solen ajustar en certa casa d' un home de corona rasa eclesiastich, molt gracios y molt fantastich y molt sabut, y entre la gent molt conegut per excellent, de molt gentil enteniment y singular, Mossen Bernat de Fenollar, ¿bel conexeu? Senyora sí, nous estronqueu, passau avant Han altercat sobre los jovens hi los vells, qual de amor deu esser merexedor y mes amat, ni sin deu ser lo vell privat, o més en conte. Digaunos donch, senyora mia, ¿hi qui son ells? Digau, ¿sabeu quáls son aquells que favorexen la part dels vells, y desconexen la juventut? Digau, si Deu vos do salut, de cadascu, los noms d' aquells de hu en hu: vejam qui son, que desque crech lo mon es mon, may ohí tal, ni questió tan desigual viu disputar. Senyora l'u es Fenollar, lo doctor vell, Joan Moreno y Portell, y un Gazull, lo Viscahí que te l'un ull desconcertat: yl queus he dit es lo jurat Mossen Vinyoles. Caxa nan fet de castanyoles ells de nosaltres Y los que ténen ab los vells es lo jurat, y lo Moreno, ques estat lo principal. Lo Fenollar ha fet egual lo joch a tots, &c.
# Edicte de Tessalònica

"Edicte dels emperadors Gracià, Valentinià II i Teodosi August, al poble de la ciutat de Constantinoble. Volem que tots els pobles que són governats per l'administració de la nostra clemència professin la religió que el diví apòstol Pere va donar als romans, que fins a avui s'ha predicat com la va predicar ell mateix, i que és evident que professen el pontífex Damas I i el bisbe d'Alexandria, Pere, home de santedat apostòlica. Això és, segons la doctrina apostòlica i la doctrina evangèlica creiem en la divinitat única del Pare, del Fill i de l'Esperit Sant sota el concepte d'igual majestat i de la piadosa Trinitat. Ordenem que tinguin el nom de cristians catòlics qui segueixin aquesta norma, mentre que els altres els jutgem dements i bojos sobre els quals pesarà la infàmia de la heretgia. Els seus llocs de reunió no rebran el nom d'esglésies i seran objecte, primer de la venjança divina, i després seran castigats per la nostra pròpia iniciativa que adoptarem seguint la voluntat celestial. Donat el tercer dia de les calendes de març a Tessalònica, en el cinquè consolat de Gracià August i primer de Teodosi August."
# El Camp de Tarragona

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
El Camp de Tarragona pot tenir els següents significats:

## Vegeu també

* La mateixa cançó es troba amb el títol Lo frare y la pastora, a Cansons de la terra. Cants populars catalans. Col·lecció premiada en la exposició de Viena de 1873 y publicada per Francesch Pelay Briz. Volum Quart. D'Alvar Verdaguer, Estampa de El Porvenir, Barcelona - Maisonneuve, Paris; 1874. Comença així: "Alli en lo camp—de Tarragona—si n' hi ha un arbre—que 'n brotona....".
# El somni

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
El somni pot tenir els següents significats:
* Lo somni, de Bernat Metge.
* El somni, de Joan Salvat-Papasseit.
* El somni d'una nit d'estiu, de William Shakespeare.
* El somni del pavelló vermell, atribuïda a Cao Xueqin.
* El somni de Polifil, de Francesco Colonna.
# El testament d'Amèlia

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
El testament d'Amèlia pot tenir els següents significats:
# El sermó de Muntaner

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
El sermó de Muntaner pot tenir els següents significats:
* Lo sermó d'en Muntaner, estudi de Manuel Milà i Fontanals, part de les Obras completas del doctor D. Manuel Milá y Fontanals catedrático que fué de literatura en la Universidad de Barcelona. Coleccionadas por el Dr. D. Marcelino Menendez y Pelayo de la Real Academia Española. Tomo tercero. Estudios sobre historia, lengua y literatura de Cataluña (ed. 1890).
* El capítol 272 de la Crònica de Ramon Muntaner (ed. 1844).
* Fragment a Lo llibre dels poetas, cansoner de obras rimadas dels segles XII, XIII, XIV, XV, XVI, XVII y XVIII, acompanyat de notas y de un prólech per Francesc Pelay Briz (ed. 1868)
# El soldadet de plom

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
El soldadet de plom pot tenir els següents significats:
* ANDERSEN, Hans Christian: La dòna d'aigua i altres contalles - L'intrepid soldat de plom. La dòna d'aigua i altres contalles. Traducció de Josep Massó. Barcelona: Biblioteca Popular de «L'Avenç», 1911.
* FRANCE Anatole: El soldadet de plom. Contes y Narracions. Traducció de Manuel Milà i Fontanals. Barcelona, 1907.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Ja de amor tebeu james jo sia

VIII.
Ja de amor tebeu james jo sia
fret ó tan calt cremat tot fins encendra.
Al qui amor los sèus estrems engendra
no sent dolor ne viu en malaltia;
qui ama poch amor poch lo contenta
no es celós, compleix lo que desija
ha bastantment fins á tan que 's fastija,
tocar se pot ço d' hon éll se contenta.   Fin amador dolor punt no 'l turmenta
car la mayor de mort no li es estrema
tant ardentment lo foch de amor lo crema
que tot l' es fret quant pot tocar ne senta;
Ix fora si res de si no 'l delita
si donchs delit en altre no li porta
sa voluntat envers si está morta
en la gran cort ne fá la vida hermita.
Lo pensament dels amadors cogita
si que un cos fá dels dos que mòlt se amen
los esperits dins en aquells se clamen
com l' u lo cos del altre no habita.
Tota res vá en lo lloch hon cobeja
Fugint mals trits volent bens hon reposa
m' arma que es en mi pus noble cosa
lo vostre cos qui es son centre enveja.
Tal grau d' amor qui no 'l sent no 'l cobeja é per alguns se sab mils que no senten
car penys saben lo mòlt é tenten puix diferent la especie nos veja. No 's pot saber ab tantas circunstancies com lo sabent per dues conoxençes per passions é per veres sentençes lo no espert jutje es plé d' ignorancies.   Pedra de toch tinch é d' amor balances per saber ell quant es é sa natura mes vostre amor ne tinch per cosa escura mon cor ubert vos está per ses llances. Qui 'm vol fer dir lo vostre cos turmente lexe lo meu car l' esperit no 'l ama la mia carn cremantse per gran flama jo sentre 'l mal de vostr' ull que 's lamente.   No 'm repte algú si 'l tebeu no esment sa voluntat no 's pot dir que be ame,
no es veritat que del tot ell desame
no li escau be que riga ne guay mente:
De filats vist no cregáu que nú vaja creu ser vestit no cerca pus que vista é lo tot nú vol drap de bona lista é son poder tot quant pot fer assaja.
Tornada.
Amor, amor, no pensáu que jo vaja
buydes las mans per mercé de vos pendre
tot qnant puch dar amplament vos vull rendre
semblam' gran dret que la que jo ame l' haja.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/La gran dolor que llengua no pot dir

VI.
La gran dolor que llengua no pot dir
dels qui s' veu mort é no sab hon irá
no sab son Déu si pera sí l' volrá
ó si 'n infern lo volrá fér bollir.
Semblant dolor lo meu esperit sént
no sabént que de vos Déu ha ordenat
car vostre mal ó be á mi es dat
del que hauréu jo 'n seré sofirént.   Tu, esperit, qui has fet partimént
ab aquell cos qual he jo tant amat,
vingués á mi qui só passionat
duptant estich ferte rahonamént.
Lo lloch hon es me fará cambiar
d' entenimént de có que 't volré dir
goig ó trist per tu he jo complir
en tu está quant Déu me volrá dar.
Pregant á Déu les mans no 'm cal plegar
car fet es tot cuant li pot avenir,
si es al cel no 's pot lo be 'sprimir
si en infern envá n' es mon pregar.
Si es axí anúllam l' esperit
sia tornat mon esser á no-res
é majorment 's en lloch tal per mi es
no sia jo de tant adolorit.
No sé que dir que 'm fartás d' haver dit
si crit ó call no trob que 'm satisfés
si vaig ó pens he temps envá despés
de tot cuant faç ans de fer me 'n penit.
No planch lo dan de mon delit perdut
tant es la por que 'm ve de son gran mal
tot mal es poch sinó es perpetual
é tem aquest no 'l haja merescut.   Lo dan mortal es mólt mes que temut
é tolne part esser á tots egual,
ó, tu, dolor sies me cominal,
en contrá oblit vulles me fer escut.
Fir me lo cor é tots los senys me pren
fartat en mi car no 'm deféns de tu
donam tant mal que me 'n planga cascú
tant com tu pots lo teu poder estén.
Tornada.
Tu, esperit, si res no ten defén
romp lo costum que dels morts es comú,
torn' en lo món é móstram qu' es de tu
lo teu esguart no 'm donará espavén.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/La mia pòr de alguna causa móu

XII.
La mia pòr de alguna causa móu
per be que l' juhí se meta en bon esser
mon sentiment profeta verdader
de bon pensar mon pensament remóu.
¿Que 's aço donchs que 'm leva mon repós
é lo dormir la congoixa lom tol
é ma rahó cuyda morir per dol
com en remey donar james ha clos?
Dolor me puny que 'm dòna al cor gran mos
ne causa veig del avenidor dan
mon esperit es mal pronostican
generalment qu' especial no 'l pos.
Quant me despert me sembla que 'm desperta
una dolor ab agut punyiment
familiar he tant est pensament
que 'l dan vinent ja tinch per cosa certa.
Jo son ben cert que vos no sòu ben certa
de mon voler del qual me sò callat
ma culpa es com no 'm so clar mostrat
tal amor no mereix esser cuberta.
Ja sò pus lluny de mon voler mostrar
á poch á poch mon esforç sent' decreixer,
lo que de mi sabeu no pot mereixer
qu' en mi pensáu amar ne desamar.
Sobres amor de vos m' ha fet llunyar
é dintre si vol esser departit
per mòlt amar mon voler no he dit
é sentiment d' ell á vos no vull dar.
Vos no sabeu lo meu voler secret,
vos no 'l sentíu jo sobres dolor sent
amor ho fá sens us d' enteniment
fartant á vos, dant á mi fam é set.
Los mals tan grans que 'l amor me promet
esforç no sent qui 'ls gosas á emparar
jo am lo dan vengut per vos amar
pensar debéu quant m' es lo benífet,
á vos ador sino me 'n repreneu
deixáu á mi carrech de conciença
en tant estrem es ma gran benvolença
que vos confes per un terrenal Dèu.
No diré jà que siàu lo mal méu
car tot lo mal jo l' tinch en mòlt gran bé
si mon amich del méu mal semblant té
jo per son bé volgra n' ans ser en creu.
Amor me fà lo cárrech sostenir
jo 'l malehesch si per null temps me fall
é si mon cos de sa virtut defall
no li don mort per non mal no finir.
Tornada.
Lir entre carts, tot quant de vos jo mir
é quant me pens me fá créixer d' amor
delit me sent ales veus sens dolor
é puix me dol tant com pusch soferir.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Ja tots mos cants me pláu metre en oblit

LVIII.
Ja tots mos cants me pláu metre en oblit
fora gitant mon gentil pensament
é fins amor de mi 's parta breument
si com fals dihent jo cercaré delit,
axis conquer en aquest temps aymia
cobles é lays, dances é bon saber
lo dret d' amor no poden conquerer
passa lo temps que 'l bò favor na via.
Seguiré 'l temps ab afanyós despit
si col dançant segueix al esturment
é mostra bé haver poch sentiment
si per un temps dança rostit bollit,
en temps passat mudança no sentia
d' açó 'm reprench é 'm tinch per mòlt grosser
cuytant saber tot quan era mester
foll es perfet qui 's véu menys de follía.
Si com l' infant qui tem mal esperít
com li defall companyía de gent,
prenía á mi qui dubtava 'l turment
que 'm dava amor acostantse la nit,
é desije çó que fér no poria
car fermetat en ell no pot haver
puix no es pus que destrempat voler
é dura tant com la passió le guia.
Si com aquell qui está al bosch escondit
robant les gens, matant lo defenent,
é cuyda ser á Dèu humil servent
fahent retret del temps que 'l ha servit,
n' ha pres á mi que á vos amor servia
passant afany, esperant lo plaher,
amant mòlt ferm ab un escur esper,
puix he pecat jo meresch punit sia.
Mòlt me reprench com d' amor he maldit
ne diré mal de dona al mòn vivent
é si lo sol es calt naturalment
sinó es fret no déu ser correjit,
perqué de amor jo mal ja no diria
que en ell no es de ben fér lo poder
car fermetat de dona hi es mester
si la vehés, per Dèu, la adoraria.
Tornada.
Per sa bondat, prech la Verge Maria
que en son servey cambie mon voler
mostrantme clar com han perdut carrer
los qui en amor de les dones han via.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Fantasiant amor á mi descobre

ESTRAMPS.
I.
Fantasiant amor á mi descobre
los grans secrets que als pus subtils amaga
é mon jorn clar als homens es nit fosca
é visch d' açó que persones no tasten.
Tant en amor l' esperit meu contempla
que par del tot fora del cos se aparte
car mos desigs no son trobats en home
sinó en tal que la carn punt no l' torbe.
Ma carn no sent aquell desig sensible,
é l' esperit obres d' amor cobeja,
d' aquell grèu foch que 'ls amadors s' escalfen
pahor no 'm trob que me 'n poguès may ardre.
Un altre esguart lo meu voler practica
quant amar vos, dona, se contenta
que no han cells qui amadors se mostren
passionats é contr' amor no dignes.
Si fòs amor sustancia rahonable
é que 's trobás de senyoria ceptre
bens guardonant é punint los demerits
entre 'ls millors sol me trobara Fenix,
car jo tot sol desempare la mescla
dels leigs desigs qui ab los béns s' embolcan
cástich no 'm cal puix que de assaigs no 'n tempten
la causa llur en mi es feta nulla.
Si com los sancts sentints la llum divina
la llum del mòn conegueren per ficta
é menyspreants la gloria mundana
puix major part de gloria sentien,
tot en així tinch en menyspreu é fastig
aquells desigs que complits amor minva
prenent aquells qui del esperit mouhen
que no 's lassat ans tot jorn multiplica.
Si com Sanct Pau Dèu li sostragué l' arma
del cos perqué ves divinals misteris,
car es lo cos del esperit lo cárcer
é tant com viu ab ell es en tenebra,
axí amor l' esperit meu arrapa
é no hi acull gens maculada pensa
eperçó sent lo delit qui no 's cansa
si que ma carn la ver' amor no 'm torba.
Prenme 'n axí com aquell Philosof
qui per muntar al be que no 's pot perdre
los perdedors llançá en mar profunda
crehent aquells l' enteniment torbassen;
jo per muntar al delit perdurable
tant quant al mòn gros plaher de mi llançe
crehent de cert que 'l gran delit me torba
aquell plaher qu' en fastig volant passa.
Als naturals no perquè ferse pusquen
mòlts dels secrets que la Dèitat se estoja
que revelats son estats á mòlts Martres
no tant subtil com los ignorants y aptes
axís primors amor á mi revela
tals que 'ls sabènts no basten á compendre
é quant ho dich de mos dits me desmenten
dant aparer que folles coses parle.
Tornada.
Lir entre carts, lo meu voler se tempra
en çó que null amador sab lo tempre,
amor ho fá aqui plau que jo 'u senta
los grans tresors á mí sols manifesta.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Jo 'm recort bé del temps tan delitós

LXI.
Jo 'm recort bé del temps tan delitós
qu' es ja passat, ignor si tal venrá,
si 'l conseguesch mercè no 'm fallirá
car pietat fet haurá pau ab vos.
prearéu mi qu' en temps antich preareu
é confessant que 'us dolíeu de mi
ara que 'us am pus que james amí
tornauvos lla hon de primer estaveu.
Pus que d' abans me trobe desijós
é lo desig james en mi morrá
car per sa part mon cos lo sostendrá
l' enteniment no será despitós,
vos desijáu á mi que desijáveu
per tal voler de que jo 'm contentí,
ara que 'us am pus que james amí
tornauvos lla hon de primer estaveu.
E si rahó fon que ben volgut fós
mills ho meresch mon ull no 'm desmentrá
car per gran dol móltas veus ne plorá
é no plorant mostravam dolorós,
vos de gran goig lo Te-Deum cantaveu,
lagrimejant malediccions cantí
ara que 'us am pus que james ami
tornauvos lla hon de primer estaveu.
Contar no dech les passades dolós
car poca fé per vos tost hi será
qui es menys d' amor altre amor no sentrá
car no 'n esguart l' hom rient al plorós.
Si bén amant lo terç d' un jorn passaven
hauríeu grat del que per vos passí,
ara que 'us am pus que james ami
tornauvos lla hon de primer estaveu.
Reclam á tots los meus predecessors,
cells qui amor llur cor enamorá,
é los presents é lo que naxerá
que per mos dits entengueu mes clamors,
é si en vos coneixença ajustaveu
mal grat haureu del que fés un matí,
ara que 'us am pus que james ami
tornauvos lla hon de primer estaveu.
Tornada.
Plena de seny, si 'l cor me cartejaveu
trobaréu clar que us' amaré sens fi,
ara que 'us am pus que james amí
tornauvos lla hon de primer estaveu.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Jo crit lo be si en algun lloch lo sé

IV.
Jo crit lo be si en algun lloch lo sé
callant lo mal sens passarne despit,
car en mal dir mon cor no pren delit
ne 'm cal cridar puix no veig lo perqué.
No per aytant que jo molt béns no sénta
mes poch val crit entre lo fort y 'l mut
perquè 'l bon hom per tal no es sabut
é sa valor en lo món no l' auménta.
Menys que la lley cristiana 's presénta
als africans ne la volen oir,
veig la virtut en null esmént venir
l' hom viciós y 'l pech l' han dat empenta.
Salomó diu, que en pochs es saviesa,
los enemichs son mólts de la virtut,
diént que, sou home foll conegut,
si del costum se llunya vostra abtesa.
Lo vici es tant que virtuts ha empesa
é lo profit honor há tret de 'l món
en molts pochs es é poch á poch se fón
no hi ha calor contra l' fret de peresa.
Lo nombre estant de aquells que la deshombren
que ja no hi val empara de algú,
é si voléu que'us diga 'l crit comú
peresquen cells qui d' honor no s' asombren.
Als homens morts d' actes bons no deshombren,
car péls absents no ls' cal haver enveja,
pahir no 's pot aquesta cosa leja
dins los ventrells que d' enveja s' escombren.
No dant lahor al viu qui les percaça
ans fan rahon com la hi porán sostraure,
é si 'l bén fet del món no poden raure
diuhenne mal tant que lo be desfraça.
Bondat, virtut han perduda sa raça,
cossos humans han mólt disminuit,
Dèu es per nos mal honrrat é servit
é ja la mort pus estret nos abraça.
Tot quant per Déu es sus lo cel creat
há molt perdut de son propi cabdal;
saber se pert, esperimént no val,
lo viure 's curt y l' mig es tot passat.
¿Hon es l' enginy d' Aristotil trobat
d' Origines, Seneca y Plató?
¿Qui mostrarém semblant al fort Sansó?
¿Hon es tan bell com Absalon trobat?
Linceus fon qui res no 'l escapava
que no fòs vist per sa vista gentil
dins en la mar via de millas mil,
lo veure llur mes que 'l presént durava.   Foll es aquell qui no imaginava
que fallirem puix fall çó perqué som,
si com decau la rama é lo pom
si la rahel del arbre hom tallava.
Fallirém nos puix lo que 'ns sosté fall,
béns nostra Déu lo mon que vol finir
puix lo que 'ns te vol que vinga á perir
son poch á poch natura nos defall.
Tornada.
Lir entre carts, no 'm abast l' escandall
per trobar fóns en la vostra estima
puix quant vos llóu no trob rahó ni rima
de que 'm content é perçó jo me 'n call.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Jo só aquest é puch me dir mezqui

VI.
Jo só aquest é puch me dir mezqui,
d' oy é d' amor me trob apasionat
tan egualment é fort qu' estich torbat
qual d' aquests dos ha major part en mi,
dantme assalt qualsevol passió
ab tal dolor que 'n estich alterat
é puix me trob d' aquella reposat
venint á pres de l' altra llur sahó.
fi dels cants d'amor.
# Ab ton plant m' ánima amplenas

Ab ton plant m' ánima amplenas Filleta, que en lo bres ploras sens conhort, ¡qu' aviat ploras la vida, vida meva del meu cor! Ay amor!
Nasqueres y, al punt de veure la claror; ja n' ofegavas los xiscles de ta mareta ab greu plor. Ay amor!
No llensis tantas de llágrimas de dolor. Si tant petiteta ploras; se t' assecará lo cor. Ay amor!
Si los ángels se te 'n duyan, iquina sort! avans que d' aquesta vida vegis la trista maror! Ay amor!
Ab ton plant m' ánima amplenas de fredor. ¡Qui poguès aconhortarte, filla meva del meu cor! Ay amor!
Manel Martí y Hortal.