OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les deus unides/Possessió

Possessió
Dona un temps estimada i no assolida; dona de negres ulls fascinadors: junts aleshores no ens volgué la vida; camins diversos vam seguir tots dos.
On és anada ta beutat? ¿Quin sostre arrecera tos anys de plenitud? ¿Quines mudances han marcat ton rostre d'ençà dels dies de ta joventut?
¿Vius encara, tal volta, en l'esperança de l'amor somniat, que mai no ve, rosa trista d'octubre desfullant-se dins la calma oblidada d'un verger?
¿O ets, de novelles gràcies agençada, vora el marit sol·lícit i amorós, la clàssica mestressa aciençada amb tot de bells infants al teu redós?
Sia amable o adversa la fortuna, ¿record no serves d'aquell temps llunyà, quan, fetillat per ta bellesa bruna, inútilment et vàreig estimar?
¿Qui sap si al cor et fibla la recança i et planys avui del teu desdeny d'ahir? ¿O bé no tens, de tanta benaurança, ni un sol instant per fer record de mi?
Car jo mateix —del temps la correntia s'enduu el record que ens sembla més segur— t'he oblidat ja fa temps —tant que et volia!—; res no hi ha en mi que em tomi cap a tu.
Mes, tot allò que el fat desaparella, allò que és allunyat als ulls del món, en el regne dels somnis s'aparella per un art subtilíssim i pregon.
I, vet ací com, a desgrat dels dies i de tot el que ens pugui separar, en el meu somni anit apareixies, oh, pretèrita amor sense demà!
No t'ha calgut encendre un flam, com Hero, perquè el freu travessés en fosca nit: tu has vingut fins a mi sense saber-ho i un idèntic afany ens ha junyit.
L'amor que, adés, esquiva, em refusares ara me l'has ofert a plenes mans: he posseït tos ulls, oh, gemmes clares!, l'àvida boca, inaccessible abans.
I així, en un món de faula i d'encanteri, el goig inassolit m'era avinent... Tot restarà, però, dins el misteri: ni tu mateixa no n'hauràs esment.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Pór de pijor á mólts fá pendre mort

VI.
Pór de pijor á mólts fá pendre mort per esquivar mal esdevenidor si be la mort resembla cas pijor
cell qui la pren la te per bona sort.
E d' açó Cató mostra camí
é li mes nom us de la libertat car de tot als pot hom esser forçat sinó 'n morir que 's en nostre juhí.   Algú la pren é reb nom de mesquí
fugint perill qui l' es davant posat,
altre será de cor noble minat
que vol morir per la valor de si. Venint en mans de 'nemich seu potént sobrat lo cos guerreja ab lo voler de vencedor encara 's veu poder
vol perdre 'l cos per l' esperit vencént.
Jesús en créu fon pus fort é potent
que no aquells qui 'l feren mort passar
car son voler no 'l feren cambiar ne fon complit llur dampnat pensamént.
No roman fart lo forçador del cos
si voluntat per cas semblant no força
ans es vencént aquell qui tant s' esforça
qui de la mort no vol tembre son mos.
Del viure llonch ja sent lo gran repós,
que d' aquest curt lo viure avorreix,
é la dolor de la mort se parteix,
com lo qui mor compte de mort ha clós.
Lla donchs virtut la forca multiplica
del virtuós qui sa opinió ferma
en qualque part hon virtut la conferma
que sols á Dèu del esperit suplica.
Alguns passats que voluntat iniqua
los féu morir ó la opinió vana,
aquests no llóu, mes los de pensa sana
volents morir per fér llur arma rica.
Perdént un poch per l' infinit atendre,
guanyant lo goig que al fill de Dèu acosta
gran es lo be segons aquesta costa
que per la mort de tal hom s' hagués vendre.
Tornada.
Dolor é pór son bastants per ofendre
totes virtuts que 'l ánima embelleixen
los qui 'n son nets en gloria tant creixen
qu' en aquest món no poden mal atendre.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Que val delit puix no es conegut

IV.
Que val delit puix no es conegut
ans es fastig quant es mólt costumat
co perqué mort vos hauréu atractat
dins mólt breu temps volréu haver perdut.
E çó de que no imaginarém
que l' perdre 'us fós una poca dolor,
SI cas hi ve sentím tal amargor
que de bon grat vida abandonarém.
En aquest punt me trob jo tant estrem
çó que volguí ab mólt estrema ardor
torna en mi una lenta calor
é puix perdut dolor mortal me prem.
Tal mudamént en si hom no veurá
com en mi veig per nostre partimént
la mort ho fá qui 'm tol mon be presént
del venidor sab Dèu lo que será.
Mólts han perdut alló que ve y vá
fills é muller é part de llur argént
é réstals cor ab null esperdimént
é may virtut en llur cor habitá.
E jo tinch clos é sagellat procés
que per null temps delit jo sentiré
no planch lo dan per hon ma dolor ve
mes l' aspra mort d' hon son mal vengut es.
Un poch delit en ma dolor es prés
sentint plaher com mon cor mal sosté
pensant perquí ne d' hom ma dolor ve
á mi no plau de dolor ser defés.
O tu, qui es fora del presént mòn
é veus á mi per ta mort, mal passar,
acapta á Dèu que 'm pusques avisar
quins esperits á tu de prop te són.
La mort qui tol lo agradable don
que vida y sort als homens solen dar,
quant es de mi m' ha tolt sens mi matar
de mos tres temps me resta lo que fon.
D' aquest present á tot hom dó ma part
car no hi há res que 'm vinga en plaher,
del venidor no vull haver esper
puix la tristor es á mi dolç esguart.   No 'm dol res tant que 'n dolor sía fart
ans ma dolor jo prench per mon mester,
mon cor de carn es pus fort que 'l acer
puix ell es viu y entre nos es de part.
Quan l' esperit del cos li viu partir
é li doní lo darrer besar fret,
conech de mi que amor no 'n te son dret
que ab cor sancer ho pugi sostenir.
En mòlt brèu temps l' hom no 's pot dolorir
tant com despuix ab 'l entendre 's costret,
car per gran tort ell comptes no ha fet
dolor vol temps si l' hom tot l' ha sentir.
E majormènt com rahó ja pareix
car si no 'u fa tost si mescla conort,
massa es foll lo qui 's fa tant gran tort
si cascun jorn son dol foll no parteix.
No 'm jutje algú si primer no coneix
si tinch rahó per dólrem de esta mort;
en ella fon complit lo meu deport,
ella finint lo mòn per mi feneix.
¿Qui es tan cruel que no 's dolga de sí
é de aquell qui 'n part mes que á si vol?
Donchs si algú pogué fér honest dol
licenciat no 'l fon mes que á mí.
O mort, que fás l' hom venturós mezquí,
y 'l plé de goig tu mijançant se dol,
de tu há pòr tot quant es sus lo sol,
dolor sens tu no nauria camí.
Tu es d' amor son enemich mortal
fahént partir los coratjes units,
ab ton colp cert has mort los meus delits
gustar no 's pot ton cert y amargòs mal.
Tornada.
Tu, esperit, si mon bén fér te val
la sanch daré per los goigs infinits,
vine á mi de dia é de nits;
fesme saber si pregar per tu cal.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Qui 'm mostrará la fortuna lloar

XXIX.
Qui 'm mostrará la fortuna lloar
del sobiran dó per ella rebut?
é tinch per foll tot home decebut
que poch ne mòlt contenga ab mi depar.
Jo só mólt prop de viure ben content,
embarch no 'm fá mes d' una passió
que sembla á mi que ve menys de rahó
puix ha rahel en vostre falliment.
Ab mi no 's pot comparar hom vivent
puix la que am crehem que es la millor
ab mólt gran seny é honestat de cor
é jo l' am tant qu' ella m' es ben volent;
en lo començ fonch bona ma ventura
seguirlo déu la fí á mon començ,
é si no 'u fá mort qué tota res venç
donará á mi la terra en vestidura.
Mes Dèu no sab en lo món crehatura
sens defallir alguna part de bé
d' hon l' hom es foll qui ha llaugera fé
abandonant aquell ultra mesura.
Perqué jo 'm trob no fart de son voler
é no crech bé lo que m' es dit per ella,
é cuyt haver d' açó justa querella,
mes creure ferm no tinch en mon poder.
Terme en amor algú no pot saber
é cell qui 'u creu en amor no sab res;
qui en tal camí é passejar es mes
vá per lo mig, mes si no pot haver
dos tots units en una voluntat
déu fer amor, é lo qui se 'n parteix
en ell amor de continent pereix
per amador no déu ésser comptat.
Amor se te per pus injuriat
per home en qui troba lo séu cor fret
que per traidor hon fos tot malifet
puix lo forças d' ésser enamorat:
qui tebeu es, d' amor es enemich
é porte ab si contra amor lo fallir,
si no es cregut tolgues d' enfellonir
car de cor franch hom no creu l' hom inich.
Si lo méu ull no tinch per ver amich
é del que sé no vull ésser membrant,
no creuré vos ésser vers mi errant
é trobarme de peguesa mólt rich;
la mia amor á mi creix la sospita,
é lo que sé que de mi no 's pot tolre
é de mon mal no 'us voleu assats dolre
per poca amor que dintre vos habita.
Ma opinió es en mon cor escrita
que sinó vos als no la men pot raure
vos me podeu en tot error fer caure
puix que amor forçar mi se delíta,
tant jo desig que sia amat per vos
que m' es forçat dubtar de que axí sia,
amor me fá de veritat, falsia:
no baste 'n pus que 'n ésser sospitós.
Tornada.
O foll amor, en l' hom mòlt desitjós
cabre no pot en ell 'ssats coneixença
la passió li tol vera sentença
é majorment lo qui es amoros.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Quant mes amáu tant mes temor teniu

DEMANDA
feta per Mossen Fenollar á Mossen Ausias March
Per mitigar l' enuig gran del estiu
é per sentir lo fins ahuy dubtat
al meu quesit de vos ara consíu
me respondreu per mi tan suplicat;
enamorats conech dos en ciutat
que 's volen be sens tota fictió
é may estan sens contradictió
tostemps renyant axi com goz é gat.
Tornada.
Vos magnífich que sòu mòlt avisat
dir me héu si 'us plau que móu tal passió
perqué de vos haja solució
o dupte meu en cobla ó dictat.
RESPOSTA
de Mossen Ausias March.
Quant mes amáu tant mes temor teniu
vos é cascú de perdre lo guanyat
d' ací es segueix que tostemps presumiu
altre sens vos la vostra Amor combat,
é tal pensar ab lo recel mesclat
donant de vos semblant suspició
causa lo reny duptant mutació
per lo plaher de altra calitat.
Tractant d' Amor ab la qual tot hom viu
lo natural don promóu amistat
móu tal contrast que ab duy fan l' esquiu
temorejant cascú ser transformat.
En altr' amor moven tots jorns debat
car res aue am ab inclinació
celós vol fer si ha perfectió
é veu perqué renyant cascú es amat.
Tornada.
Tots los doctors que jo he cartejat
trob que 'n han dit fetne conclusió
l' esperimènt sens operació
dupten les mes ab gran necessitat.
Altra resposta. feta pera Rodrigo Die,
Si be jo crech la veritat sentí
mon bon amich del cas que demanáu
la mia má á la vostra rescriví
lo sentimènt que de ma pensa tráu.
Cascú dels dos amants vol ser amat
complidamènt del altre seu volgut
lo gran recel de serhi decebut
los fá causar lo desdenyós combat.
A vos confés é 'us dich lo que jo viu
no ha mòlt temps portant d' amor la jou
la passió que fa que l' hom no riu
no cal ser gran l' endici que la móu
é confiant del bon comport d' amor
sep le veig hom en altra part vexar
car un tal fet tantost fá declarar
quant de voler habita dins lo cor.
Dubtar no 'us cal si 'l Terenci llegiu
menys de glosar á la lletra veuréu
solucció al dupte que escriviu
si be notáu lo que d' ell compendréu.
Les ires, dix é axí 'u declará,
dels namorats es integració
del be d' amor é de la pefectió
la voluntat axí la senyalá.
Seguida endreça.
Vos mòlt discret é honest capellá
del que 'us he dit, segons ma entenció
sumar podeu esta conclusió,
que zel d' amor es qui la brega fá.
Fí de las obras d'amor.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Pujar no pot algú en mòlt valer

II.
Pujar no pot algú en mòlt valer sens haver bèns bondat, linatje gran, mes la d' enmig val mes que la restán é no val mòlt sens les altres haver. Per ella 's fan les dues mòlt prear car poder val tant com es ministrat linatje val aytant com es honrrat é valor d' hom ho fá tot graduar.
Mes no será l' hom sabènt de sonar si en algun temps no sona esturmèn, car per voler sonar lo nom nos pren mes l' instrument sonant be acordar. Tot en axí aquell que dins si val pobre de béns é de aviltat linatje no te 'ls arreus per mostrar son coratje en la virtut que 'l haver d' hom hi cal.
Sòn é serán mòlts d' un altre cabal havent mòlts béns é d' altra sanch valor, é valent poch han la part no millor car sens l' hom bó quant pot haver es mal. E moltes véus há la colpa natura car fora bó tal que valer no sab ningun saber no pot viure en llur cap sens colpa llur de valer han fretura.
Entre 'ls estrems é 'l mig virtut atura mólt gréu d' obrar y entre pochs conegut per ell saber consegueix hom virtut mes fets obrant forans dins tal mesura. Aytant es llarch hom menys de fer llarguesa com es escás si no fall en despendre vicis, virtuts per actes s' han apendre l' acte es primer apres potença 's presa.
No conquerrán virtuts per gran abtesa
ne les hauran poétes per llur art,
hanles aguells metént vicis á part,
obrant virtuts per amor de bonesa.
Mes no dubtant viciosa vergonya,
mes solamént amant virtuos préu,
é l' home pech, en aquest món no séu;
é qui es lluny, lo gran delit s' alonya.
Tornada.
Lir entre carts, tostemps faré ma ponya
que la dolor james de mi 's partesca,
en no penseu que mon cas enfresca,
car major dany mereix ma gran vergonya.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Quant plau á Dèu que la fusta peresca

V.
Quant plau á Dèu que la fusta peresca
en segur port pert áncoras y orneig,
é de poch mal á molt hom morir veig
null hom es cert d' algun fet com fenesca.
L' home sabènt no te pus avantatjge
sinó que 'l pech sab menys fets á venir
l' esperimènt y 'ls juhins veig fallir
fortuna y cas los trob en llur usatge.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Veles é vents han mon desig cumplir

XL.
Veles é vents han mon desig cumplir
fahent camins dubtosos per la mar,
mestre é Ponent contra d' ell veig armar
Xaloc, Llevant los déuhen subvenir
ab llurs amichs lo Grech é lo Mitjorn
fent humils prechs al vent Tremuntanal
qu' en son bufar los sia parcial
perqué tots cinch complesquen mon retorn.
Bullirá 'l mar com la caçola al forn
mudant color é lo estat natural
é mostrará voler tota res mal
que sobre si atur un punt al jorn,
grans é pochs peixs á recors correrán
é cercarán amagatalls secrets
fugint al mar hon son nodrits é fets
per gran remey en terra exirán.
Los pelegrins tots ensemps votarán
é prometerán molts dons de cera fets
la gran pahor traurá á llum los secrets
que al confés descuberts no serán,
en lo perill no 'm caureu del esment
ans votaré al Déu que 'ns ha ligats
de no minvar mes fermes voluntats
é que tots temps me sereu de present.   So tem la mort por no servos absent
perqué amor per mort es anullat,
mes jo no crech que mon voler sobrat,
puscha may ser per tal departiment,
jo só celos de vostre escas voler
que jo morint no metáu á mi noblit
sol est pensar me tol del món delit
car vos vivint no créu se puscha fér.
Apres ma mort d' amar perdrá poder
é sia tost en ira convertit
é jo forçat d' aquest món ser exir
tot lo méu mal será vos no veher.
O Dèu, perqué terme no hí ha en amor
car prop d' aquell jo 'm trobara tot sol
vostre voler saberá quant me vol
tement, fiant de tot l' avenidor
Jo som aquell pus estrem amador
apres de aquell á quí Dèu vida tol,
puix jo son viu mon cor no mostra dol
tant com la mort per sa estrema dolor;
á bé ó mal d' amor jo so dispost
mes per mon fat fortuna cas no'u porta
tot esvellat ab desbarrada porta
me trobará fahent humil respost.
Jo desig ço que 'm porá ser gran cost
y aquest esper de mòlts mals me conorta
á mi no 'm pláu ma vida ser estorta
d' un cas molt fér qual prech á Déu. sia tost;
lla donchs les gents no 'ls caldrá donar fé
al que amor fora mi obrará
lo séu poder en acte 's mostrará
é los méus dits ab los fets provaré.
Tornada.
Amor, de vos jo 'n sent mes que no sé de quala part pijor me 'n romandrá
é de vos sab cell qui sens vos está á joch de daus vos acompararé.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Vos qui sabéu de la Tortra costum

LVII.
Vos qui sabéu de la Tortra costum
é si no 'u féu placial vos oir,
quant mort li tol son par se vol jaquir
d' obres d' amor no béu aigua de flum,
ansen los clots ensutza primer l' aiga,
no 's posa may en vert arbre fullat,
mes contra aço es vostra qualitat
per gran desig no cast que en vos se arraiga.
E no cuydèu dona que bé us escaiga
que puis hagués tastá la carn gentil
al mercader lliurés vostre cos vil
é son dret nom en Joant me pens que caiga,
é si voleu que 'us ne don coneixença,
sa faç es gran ab la vista molt llosca,
sos fonaments son de llagosta é mosca,
cert no mereix drap vendre de florença.
Es coneixent la vostra gran fallença
volguès muntar en amar cavaller
é sabent ell tot vostre fet en ver
en vos amar se fará conciença
sabent mòlt clar la ensutzada vida
prevenint públich les pagues del pecat
vostre cos leig per drap es baratat,
vostre servir es bo sols pera dida.
E no cuydèu filla 'us hagués jaquida
vos alletant aquella en vostre llet,
car vostre cos es de verí replet
é mostrenho vostres pels fora mida,
car si 'us jaquíu vostra barba criada
é la 'us tolèu puis ab los pels dels braços,
poranse 'n fér avantajosos llaços
prenint perdiu ó tortra ó becada.
Quant oiréu alcavota provada
responéu tost que per vos ho dirán
é puis per nom propi vos cridarán
ja no 'us mostreu en l' oir empatxada,
enterrogant: — ¿Amichs é que volen?
¿En dret d' amor hay res que jo fér puscha?
Tracte semblant james me troba cusca
presta seré á quant demanareu.»
Tornada.
Tots los qui tost acunçament volréu
en fets d' amors amprau Na Monbohi
ella 'us fará tot lo que féu á mi
no 's pot saber l' endreç que hi trobareu.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Tant he amat que vinch en desamar

LIII.
Tant he amat que vinch en desamar,
si com aquell qui amichs ha tengut
per llur defalt haventlo decebut
á tot lo món se gira en ahirar,
car gran amor porta ab si carrech grant
viure no pot sens gran sosteniment
lo séu semblant voler l' es sostenent
y aquell no ferm amor vá tremolant.
Qui ama poch no déu ser desijant
que son amat li sia estrem volent,
car poch voler no es voler sintent
del gran voler que li porta l' amant;
sol per amor se desija altre amor,
per si mateix no porta altre delit
é dóna cels, dant congoxós despit.
é lo delit de ser amat no corr.
Ja en amor no seré durador
car son afany sobrepuja al delit
al temps antich jo degra ser exit
que ignocent era tot amador,
l' home vell solia ser fadrí,
y en temps present es vell qui barba met;
cascun amor vol temps sens calt ne fret,
jo crem d' iverns é d' estiu tremolí.
Lo méu voler en amor no faltí
de ser entés é mólt menys satisfet,
Dèu ni lo món á tot oblit tramet
es mólt escás lo grat que jo 'n sentí;
per aquell preu que amor déu ser venut
jo dant aquell no viu que 'l atengués,
aquell voler que sens dir es entés
per mal sentit no fonch ben conegut.
Ab gran voler de parlar jo fuy mut
per no trobar raho que 'm satisfès
á ma dolor que bastantment diguès
é per ço fuy hom sens amor tengut.
Mon cor sostrach la paraula de fé
ma boca tench aquella no passás
vergonya y pór guardaren aquest pas
é no fon vist com d' amor tal cas vé.
Menys mal d' aquest ¿qual fort cor lo sosté?
Qui es aquell que sobtós no esclatás,
que sa dolor á mostrar no bastás
é fós cregut hom sens amor é fé
é son voler vengués esser jutjat
per saber gros é voler deslleal
l' entendre séu vehent lo cominal
que fós ences d' entenimènt tapat.
Si ans de temps jo vist blanch é ruat
é lo méu cos mostra haver passat mal
será perçó com amor ja no val
aquell á qui natura ha enamorat,
perdent á mi jo solament no planch
mes á cascú qu' en tal cas se veurá
bé só jo cert qu' en tot no 'm semblará
car per honor jo 'm sech en pus alt banch
Tornada.   Amor, amor, vostre poder es manch,
ó de ingrat ésser podeu reptat,
qual d' aquets noms voleu en vos posat
de qualsevol costat jahéu en fanch.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Tot laurador es pagat del jornal

II.   Tot laurador es pagat del jornal,
lo advocat qui pert lo guanyat plet,
jo per servir amor romanch desfet
de tot quant hé que servir no m' en cal.
E fet, senyor del seny, á mon voler
vehent amor de mon seny mal servit,
raspaz l' he fet, fentne á Dèu despit,
é son setsanys que lo guardó espér.
Tornada.
Amor, amor, no 'us basta lo poder
un altre hom com jo fér tant amar
anáu, anáu vostres armes provar
en contra aquell qui vostre no vol ser.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Tant he amat que mon grosser enginy

XV.
Tant he amat que mon grosser enginy
per gran treball de pensá es subtil
eixant á part aquell sentiment vil
qu' en jorn present los enamorats tiny.
Sò tant sabent que se ben departir
amor d' aquell desig no virtuos
car tot desig retent nom congoxos
no es ver amor ne per tal se déu dir.
Així com Dèu si no 'l plach descobrir
estant enclos dins la verginial ventre,
é quant ixqué defora d' aquell centre
may lo Sathan lo poch ben discernir
ans quant en ell veya 'l cos de natura
creya de cert aquell no 'n esser Dèu
mes ja retut son esperit en creu
sabe 'l mester que paradis procura.
Per mals parlers he tret saber é cura
de retenir lo foch de amor sens fum
é per açó he cartejat volum
de aquell saber que sens amor no dura,
viscut he mòlt sens esser conegut
per mòlts senyals que fictes he mostrat
mes com seré per hom foll publicat
será ben cert lo tart apercebut.
Si ha en vos aytant de be caigut
obrant en vos arreglada mercé
que vehent á mi despullat de tot be
no 'm despreheu pèl dan á mi vengut,
é si per vos he nom de foll atés
é contra mi seré estat mal mirent
sia per vos cregut savi sabent
puix que per vos mon seny hauré despés.   Si per amar á vos havia atés
honor é bèns bellea y saviesa,
lo amor que 'us he, tendria per ofesa
si tal semblant en vos no paregués,
ma voluntat en si tal carrech porta
que no será sens la vostra contenta,
é fora vos, no 'm pens que may consenta
que null desig li sodegue la porta.
Tornada.   Plena de seny, natura no comporta
que tal dolor no descresca ma vida
si á Dèu pregas ma veu seria oida,
oíula vos pus veritat reporta.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Tot metje pren carrech de conciença

XIX.
Tot metje pren carrech de conciença
si lo perill al malalt té secret,
lo cos hi pert mes l' arma en bon lloch met
comptes mortals porten regoneixença;
vos qui sabeu clarament mon mereixer
féume ser cert del esdevenidor
jo vull saber que 'm té cubert amor,
mon mal ó bé de fet me féu coneixer.
Mon ignorar bé no 'm fará mereixer
é per null temps james bé aportará
ó tart ó breu mon mal la fi veurá
é de esperar mon mal poria créixer
si plan á vos que bé 'm degra venir
no 'm detardéu haverne sentiment
é per tardar aquest coneiximent
no 'm percebesch de mon voler cobrir.
Tardá de temps no 'm fà d' amor jaquir
los temps en mi venir ja no porán
tots los jorns meus moment me semblarán
corrent lo sol, no 's móu á mon albir;
Si pert amor per forçat desesper
vos no 's dolréu del no vist perdut temps
donch vos y amor acordáu vos ensemps
tot prestament que 'us plaurá de mi fèr.
Tornada.
Lir entre carts, qui bé ó mal vol fèr
no déu pensar algun dan si 'l segueix
car lo voler en dos parts se parteix
é compartit degun fet no requer.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Tots los desigs escampats en lo mòn

XVI.   Tots los desigs escampats en lo mòn
entre les gents segons sort de cascú
ab trencat peu á pres van detras hu
qui es lo meu é llonch temps ha que fon.
Si com los puigs poran fugir al vent
ma voluntad d' ell poria campar
en un lloch ferm li convè esperar
ne 'l pot minvar aquell mal pensament.
En remeyar no 'm conech sentiment
si be l' afaig he jo esperimentat
per mon esforç pográ ser deslliurat
de una gran part de la dolor que sent,
amor suplich que 'm leig donar á entendre
lo sobressalt que de vos, dona, 'm ve
entenent vos quin' obra fá dins me
é com sent mort jo no me 'n puch defendre.
Passar donchs puch sens honestat ofendre
mostrant virtut com res no cast no vull
si mon desig no casta pensa cull
no 'm troben punt que res pens de vos pendre
sos moviments ningú pot esquivar
servents no son de nostre franch juhí,
donchs com será que jo fuja de mi
culpa no 'us tinch si forçat sò d' amar
Aquest amor tant se pot esforçar
que 'l amador á amar fará venir,
com es l' hom fort potent á resistir
les passions que vol amor donar?
¿Donchs, perquè jo dona so discordant
mostrar á vos la voluntat que 'us port?
Ma llengua te ma vida é la mort
lo meu poder no 'm val, essent bastant.
Si com aquell qui está á Dèu pregant
que plogués fort sens lo temps nuvolós,
vull ser amat sens dar notasiós
é no 's pot feu lo méu voler celant.
L' enteniment é calitat s' acorden
amar vos en qui es llur semblança
é los volers han gran desacordança
contra rahó en tanta part discorden
Tornada.
Lir entre carts, los escurçons no morden
ab tant fort mos com es lo mos d' amors,
si be 'ls morduts no passen tals cuiçors
perden lo seny é les vistes exhorben.