OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lo nou testament de nostre senyor Jesu-Christ/Epístola del Apóstol Sant Pau a Philemon

Li demana ab la eloqüencia divina de la caritat ques reconcilihi ab Onésim, son esclau fugitiu ja cristiá y arrepentit.
PAU, presoner de Jesu-Christ, y Timotheu, germá nostre, á Philemon amat y coadjutor nostre, 2 Y á Appia, caríssima germana nostra, y á Archip, company nostre en los combats de Christo, y á l'Iglesia que está en ta casa: 3 Gracia á vosaltres, y pau de part de Deu nostre Pare y del Senyor Jesu-Christ. 4 Gracias dono á mon Deu fent sempre memoria de tu en mas oracions, 5 Ohint ta caritat, y la fe que tens en lo Senyor Jesús, y envers tots los sants; 6 Peraqué la comunicació de ta fe se tornia eficás per lo reconeixement de tota obra bona que hi ha en vosaltres per Jesu-Christ. 7 Puix havem tingut gran goitg y consol en ta caritat, per quant las entranyas dels sants han estat recreadas per tu, oh germá. 8 Per lo qual encaraqué jo tinga molta llibertat en Jesu-Christ pera manarte lo quet convé: 9 Emperó per caritat te suplico; mes essent tu ja com Pau, vell, y ara també presoner en Jesu-Christ: 10 Te suplico per mon fill Onésim, á qui jo he engendrat estant en cadenas; 11 Lo qui en temps passat te fou inútil, mes ara es útil á tu y á mi, 12 A qui he tornat á enviar, reblo com á mas entranyas propias. 13 Jol volia detenir ab mí, peraquém servís en lloch teu mentras estich en cadenas per' l'Evangeli; 14 Emperó sens ton consentiment no he volgut fer res, á fi de que ton benefici no fos com per necessitat, sinó voluntari: 15 Perqué ell tal vegada no s'apartá de tu per algun temps, sinó peraquél recobrásses pera sempre: 16 No ja com servo, sinó en lloch de servo per germá molt amat, especialment de mi; ¿puix quant mes de tu en la carn y en lo Senyor? 17 Per lo tant sim consideras per company, reblo com á mi mateix. 18 Y sit ha fet algun dany, ó te deu alguna cosa, pósau en mon compte. 19 Jo Pau ho he escrit de ma propia ma; jou pagaré, per no dirte que tu mateix tem deus á mí. 20 Sí germá. Déixam regositjar en tu per lo Senyor: recréa mas entranyas en lo Senyor. 21 Tenint jo confiansa en ta obediencia t'he enviat esta carta meva; sabent que farás encara mes de lo quet dich. 22 Y al mateix temps prepáram allotjament, perqué espero que per vostras oracions vos seré restituit. 23 Te saluda Epaphras, que está pres ab mi per Jesu-Christ, 24 March, Aristarch, Demas, y Lluch colaboradors meus. 25 La gracia de nostre Senyor Jesu-Christ sia ab vostre esperit. Amen.
# Lo rondallayre - La creació

Quan Deu ab sa voluntat omnipotenta va criarne cel y terra, eixa en senyal d'agrahiment li va alsar un crit de llohansas y de tot arreu mil veus li respongueren com que cada una de las cosas creadas cantá ab la seva la nova vida. Y un himne de gloria pujá cap amunt en mitj la celestial bellesa. Sols la abella al veures tan hermosa tingué orgull y va demanar á Deu que ab lo fibló pogués matar á cada picada á un home y que fos d'or la seva casa. Y lo Senyor en castich la va condemnar á morir á cada una de elias, á que sa casa fos de bruticia y á que tingués de treballar sempre pera ferli llum en alabansa sua y per aixó d'ella ne surt la cera que davant dels altars crema. Y á la vespa que essent tan semblanta se contentá, solament en picar y fugirne, li va concedir per sa modestia. La salamandra orgullosa vejentse ab tan poder, li demandá que ab sa sola mirada causés la mort al home, mes Deu en castich la condemná á esser cega tota la vida. Y aixi á totas las bestias doná lo que mereixian. Y un peix que desde bon principi may pará de preguntar lo que faria y quin nom li posarian, y tot ho deya, no reparant ahont era, ni ab la conversa ab que s' ficava, Deu li digué: — No has pogut callar tot aquest temps, mes callarás d'aqui endavant. Y va callar per un may roes, y per aixó se li dona nom de Bacallar. Y quan totas las cosas foren á lo seu punt posadas y tingué cadescuna lo seu mereixement ó paga, la terra's va oferir á Deu y li digué: — ¿Senyor, que es lo que 'us plau de mi ferne? Y Deu li va respondre: — Tú, mantindrás tot lo que 'n lo mon se cria. — ¿Y com tindré tanta forsa? — La tindrás perque tot t'ho menjarás. Y desde llavors tot torna á la terra y aqueixa tot s'ho menja, fins l'home, sino es la ánima que va allí ahont li pertoca.
# Lo rondallayre - La rateta

N'era una vegada una rateta molt bonica que se 'n estava en sa finestreta plena de floretas, mirant los qui passavan pe 'l carré, y per semblarne mes bonica s'havia lligat una cinteta blava á la seva qua. Y veus aquí que 'n passá un gall y la vejé tan bonica que s'enamorá d'ella y li digué: — Rateta, rateta, tu que n'ets tan boniqueta, ab un tan bonich llasset á la qüeta, te voldrias casá ab mí? Y diu la rateta. — Veyam com cantau? Y canta 'l gall y fa — Kikirikich, kikirikich. — Ay, anau, anau, que massa m'espantau. Y veus aquí que passa una gallina y la veu tan bonica y li diu: — Rateta, rateta, tu que n'ets tan boniqueta, te voldrias casá ab mí? — Veyam com cantau? Y la gallina canta — Catoch, catoch, catoscas. — Ay, anau, anau, que massa m'espantau. Y passa un gos y veyent una rata tan boniqueta, ell que se 'n enamora y li diu: — Rateta, rateta, tu que n'ets tan boniqueta, te voldrias casá ab mí? — Veyam com cantau? Y fa 'l gos — Bub, bub, bub. Y tota espantada la rateta li respon: — Ay, anau, anau, que massa m'espantau. Y passa despres un bou que li pregunta s'hi vol casarshi. Y la rateta que li diu: — Veyam com cantau?
Y 'l bou que fa — Muu... muu... — Ay, anau, anau, que massa m'espantau.
Y aixis anaren passant totas las bestias per davant de sa finestreta y enamoradas totas la demanaren per esposa, mes totas l'espantavan. Fins que ne passá un gatet molt butó y mono, que vejentla á la finestra, se 'n agradá d'ella y li digué: — Rateta, rateta, tu que n'ets tan boniqueta, ab un llasset tan bonich á la qüeta, te voldrias casá ab mí? — Veyam com cantau? — Miau, miau. — Ay, pujau, pujau, que molt me 'n agradau. Y pujá lo gatet y al véurela tan grasseta y bonica, ell que pensa, com t'agradaria; y de cop se la menja.
# Obres completes de Narcís Oller VI

OBRES COMPLETES DE NARCÍS OLLER
VI
LA BOGERIA
Novel·la de costums del nostre temps
La bufetada.—El transplantat.—Isabel
de Galceran.—La desconsolada
BARCELONA :
| GUSTAU GILI, Editor Enric Granados, 45 | LLIBRERIA CATALÒNIA Plaça de Catalunya, 17 |
| 1928 ||
Obres completes de Narcís Oller
VI
LA BOGERIA la bufetada. — el transplantat. — isabel de galceran. — la desconsolada
| La bogeria. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | I |
| La bufetada. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 121 |
| El transplantat. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 163 |
| Isabel de Galceran. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 195 |
| La desconsolada. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 227 |
# Obres completes de Joan Arús. Poesia. Volum 2/Nadala

Nadala
Jo seria un ocell adormit a la branca, sota el fred de la nit i l'estrella més alta. Dormiria quiet, amb les ales plegades, quan la nit és foscor i silenci i basarda. En ple somni, de cop, una estranya gatzara trencaria el meu son i la nit fóra clara, clara com un matí, amb el sol a les branques, fos el tou de la neu i florides les plantes; i pertot cants d’ocell i un estol d’ales blanques i renou de cançons, de ferrets i de flautes. I jo, pobre de mi, no sabent el que passa, cantaria ben fort i estendria les ales. Si jo fos un ocell en la Nit del Miracle.
| Nous goigs a llaor del Sant Crist d'Igualada. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 317 |
| A Elvira. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 321 |
| Nadala. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 324 |
| Invocació. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 325 |
| El poeta i la musa. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 326 |
# Obres completes de Emili Vilanova. Volum XI

TEATRE
lo pati d'en llimona
les bodes d'en ciril·lo
¿qui... compra maduxes?
los moros contrapuntats
______
BARCELONA ILUSTRACIÓ CATALANA 1906
* pàg.
| Lo pati d'en Llimona. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 5 |
| Les bodes d'en Ciril·lo. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 57 |
| ¿Quí... compra maduxes?. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 127 |
| Los moros contrapuntats. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 215 |
# Obres completes de Emili Vilanova. Volum XII/Nota

* pàg.
| L'ase del Hortolà. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 5 |
| A casa l'Arcalde. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 71 |
| La viuda. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 149 |
| Nota. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . | 235 |
# Amor se dol com breument yo no muyr

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
Amor se dol com breument yo no muyr pot tenir els següents significats:
* Amor se dol com breument jo no muyr, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
* Amor se dol/ com breument yo no muyr, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

## Altres versions

Amor se dol com breument jo no muyr, pus no li fall, per ésser de mi fart; car sos mals ginys m'an portat en tal part que mon delit és quant de plor abuyr; e de mon dan yo no só malmirent, car só forçat d'entrar dins tal presó, que·l seny tinch pres, l'arbitre y la rahó; Amor ho té per seu forçadament.
Yo faç tot quant me diu lo pensament, e si hagués tant seny com Salomó, ffóra tot poch no dar occasió que no temés a son gran manament. Cell qui no sent qué pot fer molt amar, yo li perdó si de mi·s va trufan; Píramus volch morir passat d'un bran, e per semblant mort Tisbe volch passar.
Si no és pech, ¿qui·s deu maravellar d'algun cas fort qu·esdevenga·n l'aman? L'om fora seny no pot ser ben usan. Tal me confés; donchs no·m vullau reptar. Amor ha pres lo carch, si·n res fallesch, car só abstret de seny e de saber e res no faç en contra son voler; desitjant bé, la dolor li graesch.
Stant a part e sol, yo m'enpeguesch, ymaginant ço que deuria fer; d'executar no dech haver esper, puys lo primer assaig no enseguesch; l'imaginar Amor me vol reprendre, tan larguament ab vergonya·m refrena! ¿Com se farà que ab cara serena haja poder de ma rahó estendre?
Los fets d'Amor yo no pusch ben entendre; de grans contrasts m·opinió és plena; hor·à·n lo jorn que no sent ulla pena, pensant en ço que vinch a l'arma rendre. Si altra veu l'imaginar m'i porta, per dar senyal que yo sia cregut, suplich la mort que·n tal cas me ajut; e si no·m val, ma veritat jau morta.
Tornada
Lir entre carts, fins a veure la porta de mos delits sobirans son vengut; no y he toquat, ans me'n torn com a mut, e per tornar ja trob la via torta.
Font: Bloc personal DMRQ, sine data
# Amparito
### Fonts

* ↑ desconegut (Viquipèdia)
* ↑ http://www.gav-valencianistes.com/cas/canciones.htm
* ↑ desconegut (Viquipèdia)
# Annex II de l'Avantprojecte de Llengües d'Aragó
### Text original en castellà

Lista de municipios que pueden ser declarados zonas de utilización predominante de su respectiva lengua o modalidad lingüística propia o zonas de utilización predominante del catalán normalizado.
Provincia de Huesca: Albelda, Alcampell, Altorricón, Arén, Azanuy-Alins, Baells, Baldellou, Benabarre, Bonansa, Camporrells, Castigaleu, Castillonroy, Estopián del Castillo, Fraga, Isábena, Lascuarre, Laspaúles, Monesma y Cajigar, Montanuy, Peralta de Calasanz, Puente de Montañana, San Esteban de Litera, Sopeira, Tamarite de Litera, Tolva, Torre la Ribera, Torrente de Cinca, Velilla de Cinca, Vencillón, Veracruz, Viacamp y Litera, y Zaidín.
Provincia de Teruel: Aguaviva de Bergantes, Arens de Lledó, Beceite, Belmonte de San José, Calaceite, La Cañada de Verich, Cerollera, La Codoñera, Cretas, Fórnoles, La Fresneda, Fuentespalda, La Ginebrosa, Lledó, Mazaleón, Monroyo, Peñarroya de Tastavins, La Portellada, Ráfales, Torres de Arcas, Torre del Compte, Torrevelilla, Valderrobres, Valdetormo, y Valjunquera.
Provincia de Zaragoza: Fabara, Fayón, Maella, Mequinenza, y Nonaspe.

### Nom dels pobles en català

Província d'Osca: Albelda, Areny de Noguera, Baells, Benavarri, Beranui, Bonansa, el Campell, Camporrells, Castellonroi, Castigaleu, Estopanyà, Fraga, Lasquarri, Monesma i Queixigar, Montanui, les Paüls, Peralta i Calassanç, la Pobla de Roda, el Pont de Montanyana, Saidí, Sant Esteve de Llitera, Sanui i Alins, Sopeira, Tamarit de Llitera, Tolba, Tor-la-ribera, Torrent de Cinca, el Torricó, Valldellou, Vensilló, Viacamp i Lliterà, i Vilella de Cinca.
Província de Terol: Aiguaviva de Bergantes, Arenys de Lledó, Bellmunt de Mesquí, Beseit, Calaceit, la Canyada de Beric, la Codonyera, Queretes, Fondespatla, Fórnols de Matarranya, la Freixneda, la Ginebrosa, Lledó d'Algars, Massalió, Mont-roig de Tastavins, Pena-roja, la Portellada, Ràfels, la Sorollera, Torredarques, la Torre del Comte, la Torre de Vilella, la Vall del Tormo, Vall-de-roures, i Valljunquera.
Província de Saragossa: Faió, Favara de Matarranya, Maella, Mequinensa, i Nonasp.
# Amor

    L'Amor em va acollir; la meva ànima, però, reculà,
          culpable de pols i de pecat.
    Però l'Amor clarivident, veient que no parava de dubtar
          des que havia entrat,
    se m'acostà, i dolçament em demanà
          si havia de menester res.
    --Un convidat --vaig respondre --digne de ser aquí.
          L'Amor digué: --Seràs tu, aquest.
    --¿Jo, dolent com sóc, i tan ingrat? Ah, estimat,
          si no et puc ni mirar.
    L'Amor m'agafà la mà i somrient respongué:
          --¿Qui els ha fets, aquests ulls, sinó jo?
    --És cert, Senyor, però els he embrutats; que la meva vergonya
          vagi on es mereix.
    --¿Que no saps --digué l'Amor --qui és que se n'emporta el reny?
          --Estimat, serviré.
    --Cal que seguis --digué l'Amor --i tastis els meus plats.
          Així, vaig seure i vaig menjar.
# And did those feet in ancient time

En els temps antics varen aquells peus, per ventura, ...caminar sobre el verd de les muntanyes angleses? I, per ventura, hom va veure el sagrat anyell de Déu ...a les plaents pastures d'Anglaterra?
I el rostre diví, per ventura, ...va brillar damunt dels nostres turons neulosos? I Jerusalem, per ventura, va ser bastida ací ...dins d'eixos molins tenebrosos i diabòlics?
Porteu-me el meu arc d'or ardent ...porteu-me les meves fletxes de desig Porteu-me la meva llança; O núvols esquiceu-vos! ...porteu-me el meu carro de combat flamejant!
No defalliré en la meva lluita mental ...ni trobarà repòs la meva espasa a les meves mans Fins que haguem bastit Jerusalem ...a la terra verda i plaent d'Anglaterra
# Amor de patria

AMOR DE PATRIA
Quant les volgudes montanyes Dexava'l pobre catiu,
Plorant cullí d'una penya
Un brotet de romaní.
Passá terres y fortunes,
Però, resant cada nit,
Besava'l pobre, besava
Un brotet de romaní.
Un dia d'ivern, les ones
Tregueren un mort ¡ay trist!
Estret en la ma tenia
Un brotet de romaní.
1873.
# Amor meva

Amor meva ————
Tendra y gentil poncella,la vida es un romiatge:
per qui té companyíalleuger es lo camí;
quasi retut me trobode fer sol mon viatge.
Amor de la meva ànima,¿lo voldràs fer ab mí?
No sé si ets pobra ò rica,só vist de part de fòra
ta casa, y niu me sembla,d'amor y santa pau:
rès sé de ta hermosuray açò que't veig tot'hora;
mes, sens donarmen compte,de tu me trobo esclau.   Per més que'm veges pobre,jo só mòlt rich, donzella, tresors per a tu guardodel ànima en lo fons; al sol de l'amor mevaòbret, gentil poncella:
mon cor es una brescad'amor y de cançons.
De nostres esposallesque sia aviat la festa.
¡Ditxós de mí! De vespresafadigat vindré,
m'adormiré en tos braços,sobre ton pit ma testa,
respiraré l'aromade ta flayrosa alé.
¡Ay, flor de l'amor meva!si daves fruyts un dia, en ells nostres imatgesveyent com en espills, tot tremolós los braçosal coll te posaría,
dihent: «Beneyta síes,oh mare de mos fills!»
Y quan nostres fruyts dolçosassahonats serien,
finant tots dos alhora,¿què'ns fòra lo morir?
Mentres los nostres còssosen igual lloca jaurien, l'amor de nostres ànimesveuría'l Cel florir.   Tendra y gentil poncella,la vida es un romiatge: per qui té companyialleuger es lo camí;
quasi retut me trobode fer sol mon viatge.
Amor de la meva ànima,¿lo voldràs fer ab mi?
# Amor ocult

Amor ocult
Ma vida té un misteri, mon ànima un secret: un eternal amor en un moment nascut. El mal no té esperança —jo mai no l'he retret— i aquella que n'és causa ni un mot mai n'ha sabut.
Hauré passat prop d'ella sense ésser percebut, al seu costat tothora, mes sempre sol, retret: i quan de ma existència tot el camí hauré fet res no li hauré implorat, ni res n'hauré obtingut.
Puix ella, encar que Déu tan dolça l'hagi feta, no sabent-se estimada, farà el seu curs, distreta, sorda al fervent murmuri d'amor que es fa entorn seu.
Al deure auster fidel, seguint la seva estrella, un jorn dirà, llegint aquests versos plens d'ella: —Qui és, doncs, aquesta dona? —I no ho sabrà, Déu meu!