OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Decret 10/1985, de 14 de febrer, del Consell de la Generalitat Valenciana, pel qual s'aprova la nova denominació del municipi de Castelló de Rugat

| 266 | DECRET 10/1985, de 14 de febrer, del Consell de la Generalitat Valenciana, pel qual s' aprova la nova denominació del municipi de Castelló de Rugat. |
L’Ajuntament de Castellón de Rugat (València), en sessió celebrada el dia 9 de setembre de 1983, acordá sol·licitar el canvi de l’actual nom del municipi pel de Castelló de Rugat. L’Institut de Filologia Valenciana de la Universitat de València i el Gabinet d’Ús i Ensenyament del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, consideren correcta en Valencià la grafia de Castelló de Rugat.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana. En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Castellón de Rugat, per a l’alteració del seu nom actual pel de Castelló de Rugat, i d’acord amb la proposta elevada per la Conselleria de Governació, en què s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Consell, en la reunió del dia 14 de febrer de 1985,
Decrete:
Article únic
L’actual municipi de Castellón de Rugat es denominarà Castelló de Rugat. Les referències que, al nom antic, realitzen els òrgans de l’Estat o altres organismes públiques, s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, 14 de febrer de 1985.
El Conseller de Governació, FELIP GUARDIOLA I SELLÉS

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Castelló de Rugat a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de Castelló de Rugat

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d'ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 104/1980 de 27 de juny que fa referència al canvi de nom del Municipi de Gerona per Girona

L'Ajuntament de Gerona ha estimat adient el canvi de nom del Municipi pel qual ara se'l coneix pel del seu origen català, que és el de Girona, i a tal efecte, d'acord amb les facultats que li atorguen els articles 22 de la Llei de Règim Local i 34 del Reglament de Població i Demarcació Territorial del 17 de maig de 1952, va tramitar l'oportú expedient per tal que se li concedís l'autorització que exigeixen els articles esmentats.
En el dit expedient s'han acomplert totes les formalitats que estatueixen els preceptes legals reglamentaris vigents i també n'han emès els respectius informes l'Excma. Diputació Provincial i l'Institut d'Estudis Catalans.
Atès que en realitat no es tracta d'un canvi de nom del Municipi, en el sentit de substituir-lo per un de nou o estrany, sinó de fixar el que correspon a una correcta grafia catalana;
Per tant, segons el que estableix l'article 1.$^r$ 2.3 del Reial Decret 2115/1978, de 26 de juliol, a proposta del Conseller de Governació i d'acord amb el Consell Executiu,
Decreto:
Article únic. — S'autoritza l'Ajuntament de Gerona a canviar el nom d'aquest Municipi pel del seu origen català, que és el de Girona, el qual correspon a la seva tradició històrica, cultural i literària.
Barcelona, 27 de juny de 1980.
| | Jordi Pujol President de la Generalitat de Catalunya | Jordi Pujol President de la Generalitat de Catalunya |
| Joan Vidal i Gayolà Conseller de Governació | Joan Vidal i Gayolà Conseller de Governació | |

## Enllaços externs

* Document en PDF
* Lloc web oficial de l'Ajuntament de Girona
# Decret 103/1980 de 23 de juny que fa referència al canvi de nom del Municipi de Lérida per Lleida

L'Ajuntament de Lérida ha estimat adient el canvi de nom del Municipi pel qual ara se'l coneix pel del seu origen català, que és el de Lleida, i a tal efecte, d'acord amb les facultats que li atorguen els articles 22 de la Llei de Règim Local i 34 del Reglament de Població i Demarcació Territorial del 17 de maig de 1952, va tramitar l'oportú expedient per tal que se li concedís l'autorització que exigeixen els articles esmentats.
En el dit expedient s'han acomplert totes les formalitats que estatueixen els preceptes legals reglamentaris vigents i també n'han emès els respectius informes l'Excma. Diputació Provincial i l'Institut d'Estudis Catalans.
Atès que en realitat no es tracta d'un canvi de nom del Municipi, en el sentit de substituir-lo per un de nou o estrany, sinó de fixar el que correspon a una correcta grafia catalana;
Per tant, segons el que estableix l'article 1.$^r$ 2.3 del Reial Decret 2115/1978, de 26 de juliol, a proposta del Conseller de Governació i d'acord amb el Consell Executiu,
Decreto:
Article únic. — S'autoritza l'Ajuntament de Lérida a canviar el nom d'aquest municipi pel del seu origen català, que és el de Lleida, el qual correspon a la seva tradició històrica, cultural i literària.
Barcelona, 27 de juny de 1980.
| | Jordi Pujol President de la Generalitat de Catalunya | Jordi Pujol President de la Generalitat de Catalunya |
| Joan Vidal i Gayolà Conseller de Governació | Joan Vidal i Gayolà Conseller de Governació | |

## Enllaços externs

* Document en PDF
# Lo viscahí Qui·s troba·n Alemanya

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
Lo viscahí Qui·s troba·n Alemanya pot tenir els següents significats:
* Lo viscahí que 's troba en Alemaya, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
* Lo uiscahj / ques troba en alemanya, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

## Altres versions

Lo viscahí qui·s troba·n Alemanya, paralitich, que no pot senyalar, si és malalt, remey no li pot dar metge del món, si donchs no és d'Espanya, qui del seu mal haurà més conexença y entendrà millor sa qualitat. Atal son yo en estrany loch posat, c·altre sens vós ja no·m pot dar valença.
Yo viu uns ulls haver tan gran potença de dar dolor e prometre plaher; yo, smaginant, viu sus mi tal poder qu·en mon castell era sclau de remença; yo viu un gest e sentí una veu d'un feble cos, e cuydara jurar qu·un hom armat yo·l fera congoxar: sens rompre·m pèl, yo·m só retut per seu.
Sí com l'infant que sab pel carrer seu prou bé anar, segons sa poca edat, si en esculls, per cas, se veu posat, està pahuruch -no sab hon se té·l peu- d'anar avant, perque no y veu petjada; no vol ne pot usar de camí pla, tornar no sab, perque altri·l portà, que ell per si no fera tal jornada.
Mos ulls d'açò han feta la bugada e tots mos senys s'i són volguts mesclar; yo pena·n pas, mas no y puch contrastar, perqu·algun tant ab delit és mesclada. Amor me vol e Fortuna·m desvia, a tals contrasts no basta mon poder; sens ell·al món remey no puch haver. Donchs dir-m'eu vós ja de mi qué us paria!
Dormint, vetlant, yo tinch la fantasia en contemplar qui am, qui és, qué val, e quant més trob, lavors me va pus mal, pel pensament, qui·m met en gran follia; hoc e·n tan gran, que yo am son desdeny, son poch parlar, son estat tal qual és, més qu·ésser rey del poble tot francés. E muyra prest, si mon parlar yo·m feny!
Vos no voler lo meu voler empeny, he vostres ulls han mon arnés romput; mon pensament, minvant, m'à ja vençut; só presoner, pahoruch, per vostre seny. Lo vostre gest tots mos actes afrena, he mon voler res no·l pot enfrenar; l'ivern cremant, l'estiu sens escalfar, aquests perills me daran mala strena.
Tornada
Bell·ab bon seny, tot és poca faena al meu affany veure vós luny estar, car prop de vós res no·m pot mal temps dar, e luny de vós no trob res bo sens pena.
Font: Blog personal DMRQ, sine data
# Los cantis de Vilafranca

* Los cantis de Vilafranca (1869)
* Els cantis de Vilafranca (2a edició, 1915)
# Lo temps és tal que tot animal brut

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
Lo temps és tal que tot animal brut pot tenir els següents significats:
* Lo temps es tal que tot animal brut, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
* Lo temps es tal / que tot animal brut, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

## Altres versions

| Versió 1 | Versió 2 (fragment) |
| Lo temps és tal que tot animal brut requer amor, cascú trobant son par; lo cervo brau sent en lo bosch bramar, e son fér bram per dolç cant és tengut; agrons e corps han melodia tanta que llur semblant, delitant, enamora; lo rossinyol de tal cas s'entrenyora, si lo seu cant s·anamorada spanta. E, donchs, si·m dolch, lo dolrre m'és degut com veig amats menys de poder amar, e lo grosser per apte veig passar: Amor lo fa ésser no conegut. E d'açò·m ve piadosa complanta com desamor exorba ma ssenyora, no conexent lo servent qui l'adora ne vol penssar qual és s·amor ne quanta. No com aquell qui son bé ha perdut, metent a risch, si poria guanyar, é, vós amant, que·m volguésseu amar delliberat: no ssó·n amor vengut. Tot nuu me trob, vestit de grossa manta; ma voluntat Amor la té·n penyora, e ço de que mon cor se adolora és com no veu ma fretura qu·és tanta. Tornada Lir entre carts, ab milans caç la ganta y ab lo branxet la lebre corredora: assats al món cascuna vividora, e mon pits flach lo passi de Rams canta. | Lo temps es tal que tot animal brut Requir amor cascu trobant son par. Lo cervo brau sent en lo bosch bramar, E son fer bram per dolç cant es tengut; Agrons et corbs han melodia tanta, Que llur parell de tal cant s'enamora. Lo rossinyol de tal cas s'entrenyora, Si lo seu cant sa'namorada spanta. E donchs sim dolch lo dolrem es degut, Com veig amants menys de poder amar, E lo grosser per apte veig passar; Amor lo fa no esser conegut. Et d'açom ve piadosa complanta, Com desamor exerba ma senyora, No coneixent al servent qui l'adora, Ne vol pensar quina s'amor ne quanta. ..... |

## Fonts

* ↑ Bloc personal DMRQ, sine data
* ↑ ESPAGNE ET PROVENCE d'Eugène Barte, París, 1857. p.167
# Ma voluntat, amant-vos, se contenta

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
Ma voluntat, amant-vos, se contenta pot tenir els següents significats:
* Ma voluntat amant vos se contenta, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
* Ma uoluntat / amant uos se contenta, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

## Altres versions

Tornada Ma voluntat, amant-vos, se contenta, havent desig de possehir la vostra; e só content de tal com se demostra. Lo freturós desig prech Déu no senta, si bé d'amor terme no pusch atényer en aquell loch on amadors conexen: lur gros desig complit, d'amor se lexen, e yo ladonchs me sent d'amor estrényer.
Amor no·l cal gemechs ne sospirs fényer, veent penjar son estat prim en l'ayre; cantar no deu ab alegre becayre, mas ab bemols alegria costrényer. Sols en nós dos Amor se manifesta, e nós vivents, no li fallirà casa; e si del món és nostra vida rasa, tolrrà favor a recort d'altra gesta.
Lo meu delit no cab en nulla testa, ne pot muntar ma glòria·n pus alt signe, pus no·m defall sinó que Déu consigne que fermetat me sia·n favor presta. E si és ver que déu sia Fortuna, suplich-lo molt repose son offici: l'alt derrocar me par terible vici, fahent morir dos cors en vida una.
Tot simplament e sens dolor alguna visch en delit ab ma voluntat solta, que lo cor fosch qui la tenia·nbolta, clar posseech, fent-me lum sol e luna; e no y veig àls que pur·amor entrega sí transportant en la persona·mada; res no·m defall a vida contentada, la mà de Déu a mi res no denega.
Volgra sser orb, faent Fortuna cega, perdent lo pas on tan alt m'à fet metre, e si del loch aquell me fa remetre, en aquest temps la mort me regonega. Ans que·ls costats senten la dura terra, en est espay ma vida pendrà terme; lo meu estat ab la mort conferme: perdent aquell, de la mort me plau guerra.
Lir entre carts, en l'espay de la terra no y ha delit que dure ne contente; sols és lo meu, que no vull que s'aumente; mas del durar, quant hy pens, dol m'aferra.
Font: Bloc personal DMRQ, sine data
# Macbeth - Acte Cinquè

| Pag. | Linia | Diu | Ha de dir |
| 50 | 28 | que | a qui |
| 61 | 19 | festa | fes-te |
| 61 | 29 | adhuc l | adhuc al |
| 79 | 14 | braus | braus homs |
# Macbeth - Acte Segon

Vaig, i està fet; la campana m'invita. No la sentis, Duncà, car es repic que t crida al cel o a l'infern.
| Macbeth  Lennox | $\left.{\begin{matrix}\ \ \end{matrix}}\right\$ | Què passa? |
# Macbeth - Acte Primer

Alarma a dins. Entren Duncá, Malcom, Donalbain, Lennox i seguici trobant un soldat sagnant.
Qui ve aquí?
# Madrigal M...eu

Oh vostès, qui amb amor no cremeu, Mireu-la, coneguin l'amor Oh vostès, aquells amb cors ja refredats, Mireu-la, enamoreu-se vostès de nou.
# Macbeth

Biblioteca Popular de «L'Avenç»
Les reduides dimensions d'aquests volums no han permès als editors de transcriure integrament el treball del traductor, que, com escau a l'importancia de l'assumpte, no s limita a la simple tradució del text, sinó que es completat amb una introducció i gran abundancia de notes explicatives i crítiques.
Aquí trobarà l lector la traducció integral del text autentic, sense acompanyament ni assaonament de cap mena. Pera detalls i explicacions de més d'un punt obscur, així com pera illustració general de l'obra i del treball del traductor, endrecem al llegidor a l'edició completa del mateix que estampa simultaniament la casa.
| Duncá, rei d'Escocia. |
| Malcolm,  Donalbain, | $\left.{\begin{matrix}\ \ \end{matrix}}\right\$ | fills seus. |
| Macbeth,  Banquo, | $\left.{\begin{matrix}\ \ \end{matrix}}\right\$ | generals de les armes reials. |
| Macduff, Lennox, Ross, Menteith, Angus, Caithness, | $\left.{\begin{matrix}\ \\\\\\\\\ \end{matrix}}\right\$ | nobles d'Escocia. |
Fleanci, fill de Banquo. Siward, comte de Northumberland, general de les armes ingleses. El jove Siward, fill seu. Seyton, oficial al servei de Macbeth. Un Noi, fill de Macduff. Un Metge inglès. Un Metge escocès. Un Soldat. Un Porter.
Un Jai.
Lady Macbeth. Lady Macduff. Una Dama Cambrera al servei de Lady Macbeth.
Hecate. Tres Bruixes. Aparicions.
Senyors, Cavallers, Oficials, Soldats, Assassins, Criats i Missatgers.
L'escena: Escocia i Inglaterra.
# Camins i paisatge/El grill

El grill
Si el meu pas ha sentit, sota l'herba escondit, les èlitres cloïa cautament i emmudia.
—Per què calles, oh, grill?— li dic, baix. —Cap perill el teu cau no amenaça.—
I deturo la passa; i respiro tot just.
—Vés cantant, si és ton gust; el meu pas no t'enugi: jo no sóc com l'infant que et percaça, afollant ton refugi.
—Com el teu, mon ofici és —oh, sacre desfici!— de cantar sense fi. Segueix, doncs, la tonada; res no temis de mi...—
I, amb quieta petjada, he reprès mon camí.
# Camins i paisatge/Els pardals

Els pardals
Dins la verdor d'un plàtan —eventual joquer— hi ha un estol de pardals profús i renouer. —Del vespre ja endevinen que s’aproxima l’hora—. Quan han sentit mos passos errívols a la vora, s’han aixecat en ràpida bandada, bruscament, com un gran vol de pàmpols arrabassats pel vent.
# Camins i paisatge/Ginesta a l'hivern

Ginesta a l'hivern
Oh, quina estranya meravella, aquesta! Heu vist? L'hivern se'n va. Ja la mimosa preludia el febrer. Les canyes seques —vora el torrent, per on decorre l'aigua— són retudes pel dall. La neu s'aprima allà en les altes serres... Tot alhora, copsen els ulls, arreu, signes diversos com d'una primavera anticipada. Heu vist, els blats novells, quin verd més tendre? Heu vist els ametllers? Tanta bonança els ha fet imprudents i a corre-cuita s'afanyen a florir. Sota l'escorça, els arbres senten la vital puixança dels brots novells, que a poc a poc apunten, com petits ulls esbalaïts de veure, per primer cop, el món que no sabien... Això és meravellós; mes no és aquesta la meravella que els meus versos dicta —-aquest instant previst, que la natura va recobrant-se com després d'un somni—, sinó la gran suavitat que impregna la pau d'aquest hivern, tan benastruga com si hagués travessat els nostres aires el gest manyac del Pobrissó d'Umbria... No recordeu el juny? És aleshores, quan el blat ja és madur, quan la natura amb orgull maternal mostra la falda curullada de fruits i les flors s'obren ignorant que l'autumne ha de marcir-les; és aleshores que floreix —com una múltiple flama d'or que va estenent-se, profusament, per valls i per collades— la ginesta gentil, la que perfuma la diada eucarística del Corpus... Doncs, heus ací la rara avinentesa que m'ha colpit d'inusitada joia: Avui encara jo he collit ginesta!
Avui encara, que els nous blats ja brullen i el romaní floreix, i apar més pàl·lid el groc de la mimosa... L'he collida, ran mateix de camí, en aquella hora intempestivament dolça i benigna que tornava, tot sol, de la cacera... Ara, en pomell damunt la meva taula, presideix la naixença dels meus versos com una bella, inesperada amiga, com un ardu trofeu, com una imatge de l’estrenuïtat, o com el símbol d’aquest diví miracle amb què l’Eterna Saviesa somreia a la natura, atemperant els hivernals oratges. Oh, quina estranya meravella, aquesta!
# Camins i paisatge/Els nius

Els nius
Pobres trofeus d'una esplendor passada, —quan creixien alhora ocells i fruits—, sols allà dalt de l'èrtica brancada, pengen els nius, abandonats i buits.
Sota la boira grisa de novembre, esborrifats de l'urpejar del vent, cada niu és un cor que, tristament, dels auris jorns el goig perdut remembra. Com els cors exhaurits d'il·lusions on els records són míseres despulles, en lloc d'ocells, els nius tenen, al fons, un arreplec d'esgrogueïdes fulles.
# Decrets de Nova Planta
## Índex

* Prefaci del traductor

### Decrets de Nova Planta per als regnes d'Aragó i València

* Decret de 5 de maig de 1707 per la qual es reformen les institucions del regne de València.
* Decret de 29 de juny de 1707 per la qual es deroguen els furs dels regnes de València i d'Aragó.
* Decret de 29 de juliol de 1707 per la qual es restauren privilegis als lleials i fidels.
* Decret de 7 de setembre de 1707 per la qual es conserven les jurisdiccions eclesiàstica i secular [...].
* Decret de 5 de novembre de 1708 per la qual es restauren les jurisdiccions alfonsines.

### Nova Planta de la Reial Audiència del Regne d'Aragó

* Decret de 8 de juny de 1707 per la qual es reformen les institucions del regne d'Aragó
* Decret de 3 d'abril de 1711 per la qual s'estableix una administració provisional al regne d'Aragó.
* Decret de 14 de setembre de 1711 per la qual s'equipara la Reial Audiència d'Aragó a la Reial Audiència de Sevilla.
* Decret de 15 de setembre de 1711 per la qual es resolen dubtes sobre l'aplicació de la Nova Planta.

### Nova Planta de la Reial Audiència de Mallorca

* Decret de 28 de novembre de 1715 per la qual s'estableix la Reial Audiència de Mallorca.
* Decret de 9 d'octubre de 1716 d'observança en l'Audiència de Mallorca del cerimonial de la d'Aragó als seients i despatxos.
* Resolució de 5 de novembre de 1717 sobre el coneixement del Superintendent de Mallorca amb inhibició de la Reial Audiència [...].
* Resolució d'11 de desembre de 1717 d'aclariments sobre l'establiment de la nova planta de la Reial Audiència de Mallorca.
* Decret de 20 de desembre de 1717
* Decret de 6 de setembre de 1718

### Nova Planta de la Reial Audiència del Principat de Catalunya

* Decret de 16 de gener de 1716 per la qual s'estableix Nova Planta al Principat de Catalunya.

### Nova Planta de la Reial Audiència del Regne de València

* Decret d'11 de juny de 1716 per la qual s'estableix Nova planta al regne de València.

### Nova Planta de la Reial Audiència del Regne de Cerdenya

* Decret de 5 de febrer de 1719
# Decrets de Nova Planta/Decret d'11 de juny de 1716

Pels motius i consideracions que el Consell m’ha presentat, he decidit que la Cancelleria de València es redueixi a Audiència de la mateixa manera que la d’Aragó; i així ho he ordenat a la Cambra. Ordeno que les causes i plets introduïts, i els que s’introdueixin a l’Audiència de València, es resolguin en ella, on també es podran seguir els judicis possessoris dels fideïcomisos i els de la successió en propietat d’aquests, deixant lliure el recurs extraordinari de la segona suplicació de mil cinc-cents.
# Jochs Florals de Barcelona en 1866/Á una flor

Número 12.
Segon accéssit al premi de la Viola de or y plata.
Á UNA FLOR.
Qui quasi flos egreditur et conteritur... Job, 14.   Bella flor que ahí plena de hermosura
Ta corola ab orgull al cel mostravas
Y l' ayre del entorn embalsamavas
Ab l' olor que estenias suau y pura,
La rosada 't donava sa frescura
Y en tas fullas com perlas la guardavas,
Del amorós zefir t' alimentavas
Y 't regalava 'l sol brillant pintura,
Avuy de ta bellesa transitoria
Tant nua te 'n presentas, tant marfida Que apenas se 'n conserva la memoria. Mes ¡ay! tal es lo curs de nostre vida, Naixem, creixem, brillem, alcansem gloria
Y desprès... vè la mort y se 'ns olvida. Joan Montserrat y Archs.