OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Decret 153/1986 sobre la denominació oficial del municipi d'Albalat dels Tarongers

L’Ajuntament d’Albalat de Taronchers (València), en sessió celebrada el dia 12 de maig de 1986, acordà sol·licitar el canvi del nom actual del Municipi pel d’Albalat dels Tarongers.
El Gabinet d’Ús i Ensenyament del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, considera correcta en valencià la grafia d’Albalat dels Tarongers.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels Municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament d’Albalat de Taronchers (València) per a l’alteració de la denominació actual per la d’Albalat dels Tarongers, i d’acord amb la proposta elevada per la Conselleria d’Administració Pública, en què s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Consell en la reunió del dia 9 de desembre de 1986,
Decrete:
Article únic
L’actual Municipi d’Albalat de Taronchers de la Província de València, es denominarà Albalat dels Tarongers. Les referències que al nom antic hagen efectuat els òrgans de l’Estat o d’altres organismes públics es consideraran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, 9 de desembre de 1986.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
VICENT SOLER I MARCO

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi d’Albalat dels Tarongers a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament d’Albalat dels Tarongers

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Carta del Parlament de Catalunya a l'infant Ferran per evitar l'entrada de les tropes en Aragó (18-06-1411)

Al molt alt e molt magniffich senyor linfant don Ferrando de Castella. - Molt alt e magniffich senyor: nosaltres scrivim al molt alt e molt excellent senyor lo rey de Castella e a la molt excellent senyora la reyna sa mare responentlos a sengles letres quens han trameses en la manera e forma contenguda en la cedula dins la present inclosa. E segons vostra magnifficencia pora veure en la conclusio de la dita letra en aquestes parts ha mencio que daqueix regne de Castella sots certes occassions o colos deuen entrar gent darmes en lo regne Darago per correr en aquell: la qual cosa nosaltres no crehem ni donam fe a aquella havent sguart o consideracio a la gran amistat e fraternitat que es stada entre los vostres e nostres reys e regnes. Pero en cas que per alguns fos axi attemptat ni assajat pregam e supplicam a vostra magniffica senyoria que ho vulla empatjar e vedar de guisa que turbacio a nosaltres qui entenem continument en los affers de la successio daquests regnes e terres per la dita raho seguir nos puscha; e par a nosaltres que a vos molt inclit senyor entremetres de aquestes coses sia pus propri que algu daltre daquex regne. Placiaus senyor hi vullats provehir en la manera que de gran e magniffich senyor tal com vos sots se pertany. E sia lo sant Sperit guarda e proteccio de vostra magniffica senyoria la qual man a nosaltres tot ço que plasent li sia. Scripta en Barchinona e sagellada ab lo sagell del molt reverend archabisbe de Tarragona a XVIII dies de juny del any MCCCC onze. - Apparellats a tota honor e servey de vostre magnifficencia lo parlament general del principat de Cathalunya.
# Carta dels Jurats de Girona per informar als Consellers de Barcelona sobre els danys d'un terratrèmol a la vila d'Amer (08-04-1427)

Molt honorables e savis senyors. A vostra gran saviesa veiem es manifesta la destruccio qui per aquests terratremols se es seguida a la vila e pobla de Amer e al monastyr e esgleyes de aquella en gran desolacio dels habitants en la dita pobla qui no solament son privats de llurs cases e habitacions ans han perdut los viures e quax tots los bens mobles segons de aquestes coses e de (80v.º) altres de gran admiracio que en diversos llochs de aquest bisbat se son seguits feran relacio a vostra gran saviesa en Salvador Olivera e en Pere Conques de la dita vila portadors de la present qui van aqui per obtenir de Deu e de vosaltres algun socors; perque molt honorables e savis señors vers obra axi piadosa e charitativa vos pregam ab affeccio vullats atendrer e haverlos per racomenats car per semblant nosaltres e tots de les parroquies e llochs de aquesta vegaria los havem socorreguts e farem continuament que en pus doloros cas son posats qui jamessia estat vist en aquestas parts. E si algunas cosas molt honorables e savis señors podem fer per vosaltres fiablement nos escriurets. E sia lo Esperit St en continua proteccio vostra e nostra. quens vulla preservar de aquests a¿?i espaventables señals. Scrita en Gerona a VIII de Abril del any 1427. - Als molts honorables e de gran saviesa señors los concellers de Barcelona. - Los jurats de la ciutat de Gerona aparellats a vostra honor.

### Vegeu també

* Carta dels Jurats de Girona per demanar auxili a l'oligarquia pels danys d'un terratrèmol a la vila d'Amer (10-04-1427).
# Carta del Rei Pere el Cerimoniós a Pere de Xèrica (12-07-1344)

Et habens plenum posse ad agendum infrascripta, ut in dicta littera continetur, voce et nomine dicti domini Regis Aragonum et pro eo concessit dicto inclito domino Jacobo de Majoricis, quod ipso eunte coram dicto Domino Rege et ponente se solutè in posse suo et faciente liberare dicto Domino Regi potenter omnia loca et terras Comitatum Rossilionis et Ceritaniæ, et quælibet alia adjacentia illis Comitatibus intra Cataloniam vigore exsecutionis per dictum dominum Regem inceptæ, securavit dictum inclitum dominum Jacobum de Majoricis à morte et lesione membrorum et ab omni captione. Et hoc juravit super Dei quatuor Evangelia et nichilominus fecit homagium dicto inclito Domino Jacobo de Majoricis manibus et ore.
Et dictus inclitus dominus Jacobus de Majoricis juravit super Dei quatuor Evangelia, et fecit homagium ore, et manibus dicto nobili Petro, quod, sequenti die Jovis iret personaliter ad dictum Dominum Regem et poneret se solute in posse dicti Domini Regis Aragonum. Et post faceret liberare eidem Domino Regi omnia loca et terras Rossilionis et Ceritaniæ et quælibet alia adjacentia illis comitatibus intra Cataloniam vigore dictæ executionis. Et utreque partes requisierunt Perpinianum Imberti notarium et scriptorem dicti incliti domini Jacobi de Majoricis et Jacobum de Exemini de Ramo notarium, et scriptionem dicti nobilis Petri domini de Xerica quod de hoc facerent concorditer ambo de consilio juris peritorum quoddam publicum instrumentum ad habendum memoriam in futurum. Quod est actum extra castum et villam Perpiniani in quadam vinea, prope viam publicam per qua itur ad civitatem Elnæ. Sig+num incliti domini Jacobi de Majoricis. Sig+num nobilis Petri domini de Xerica prædictorum qui hæc concedimus, laudamus, firmamus ac etiam juramus. Testes hujus rei sunt nobilis Artaldus de Pallars, Berengarius de Villario acuto et venerabilis Petrus Raymundi de Rodoleto de domo dicti incliti, et Egidius Roderici de Lihori et Gondis Salbus Roderici de Lihori milites vasalli dicti nobilis.
Sig+num Jacobi Exemini de Ramo auctoritate Regia notarii publici per totam terram et dominationem illustrissimi domini Regis qui præsentibus interfuit. Et requisivit Perpinianum Imberti notarium supradictum in loco Sancti Vicencij coram inclito domino Jacobo de Majoricis quod presens instrumentum ipse et dictus Jacobus in publicam formam reducerent juxta facti veritatem. Et cum dictus Perpinians hoc facere se excusavit ut constat per publicum supra dictam requisitionem et responsionem confectum per Anthonium Castelli auctoritate Regia notarium vicinum civitatis Valenciæ, et lanquam requisitus per dictum nobilem Petrum de Xerica ut præsens instrumentum in publicam formam reduceret. Et cum ipse non posset suo officio desistere, habito prius et cum diligencia consilio aliquorum Doctorum in legibus et aliorum jurisperitorum et notariorum civitatis Barchinone et aliorumdem, hoc scribi fecit et clausit.

### Fonts

* Memorial histórico español: colección de documentos, opúsculos y antigüedades que publica la Real Academia de la Historia, Tomo III. Imprenta de la Real Academia de la Historia, 1852, pàgs.302-304
# Decret 21/1987 sobre la denominació oficial del municipi d'Aín

L’Ajuntament d’Ahín (Castelló), en sessió celebrada el dia 28 de novembre de 1986, acordà de sol·licitar el canvi del nom actual del Municipi pel d’Aín.
El Gabinet d’Ús i Ensenyament del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència considera correcta en valencià la grafia d’Aín.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels Municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament d’Ahín per a l’alteració de la denominació actual per la d’Aín, i d’acord amb la proposta elevada pel Conseller d’Administració Pública en què s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Consell,
Decrete:
Article únic
L’actual Municipi d’Ahín, de la Província de Castelló, es denominarà Aín. Les referències que al nom antic s’haguessen realitzat pels òrgans de l’Estat o d’altres Organismes públics s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, 2 de març de 1987.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
VICENT SOLER I MARCO

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi d’Aín a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament d’Aín

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 213/1992 sobre la denominació oficial del municipi d'Alberic

L’Ajuntament d’Alberique, en sessió del dia 7 de maig de 1992, va sol·licitar el canvi del nom actual del municipi per la forma tradicional valenciana d’Alberic.
La Direcció General de Política Lingüística, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, considera correcta en valencià la grafia Alberic.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Us [Ús] i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Govern Valencià determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
Per tant, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament d’Alberique per a l’alteració de la denominació actual del municipi per la forma tradicional en valencià d’Alberic, on s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, a proposta del Conseller d’Administració Pública, la deliberació prèvia del Govern Valencià en la reunió del dia 8 de juny de 1992,
Decrete
Article únic
L’actual municipi d’Alberique, de la província de València, adoptarà la forma tradicional en valencià d’Alberic. Les referències que a l’antic nom hagen fet els òrgans de l’Estat i altres organismes públics s’entendran fetes, a partir d’ara, a la nova denominació.
València, 7 de desembre de 1992.
El President de la Generalitat Valenciana,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
EMÈRIT BONO I MARTÍNEZ

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi d’Alberic a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament d’Alberic

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d'ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 216/1991 sobre la denominació oficial del municipi dels Poblets

L’Ajuntament de Setla-Mirarrosa y Miraflor, en sessió plenària de 27 de juliol de 1986, acordà sol·licitar el canvi del nom actual del municipi per la forma en valencià: els Poblets.
El Gabinet d’Us del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència considera correcta des del punt de vista de la normativa lingüística la grafia en valencià: els Poblets.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/83, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Govern Valencià determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
Per tant, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Setla-Mirarrosa y Miraflor per a l’alteració de la denominació actual per la forma tradicional en valencià: els Poblets, i d’acord amb la proposta feta pel Conseller d’Administració Pública, en la qual acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Govern Valencià en la reunió del dia 25 de novembre de 1991,
Decrete:
Article únic
L’actual municipi de Setla-Mirarrosa y Miraflor de la província d’Alacant, adoptarà la forma en valencià: els Poblets. Les referències que els òrgans de l’estat i altres organismes públics hagen realitzat a l’antic nom s’entendran fetes, a partir d’ara, a la nova denominació.
València, 25 de novembre de 1991.
El President de la Generalitat Valenciana,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
EMÈRIT BONO I MARTÍNEZ

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi dels Poblets a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament dels Poblets

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d'ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 21/1993 sobre la denominació oficial del municipi de Xodos

L’Ajuntament de Chodos (Castelló), en sessió plenària celebrada el dia 14 de març de 1992, va sol.licitar el canvi del nom actual del municipi per la forma bilingüe de Xodos en valencià i Chodos en castellà.
La Direcció General de Política Lingüística de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, considera que és correcta en valencià la grafia de Xodos, i no és procedent cap informe per la forma en castellà, Chodos, que és la denominació actual.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Us [Ús] i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Govern Valencià determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
Per tant vist l’expedient tramitat per l’Ajuntament de Xodos per a l’alteració de la denominació actual per la forma bilingüe, Xodos en valencià i Chodos en castellà, on s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, a proposta del Conseller d’Administració Pública i amb la deliberació prèvia del Govern Valencià en la reunió del dia 8 de febrer de 1993,
Decrete
Article únic
L’actual municipi de Chodos de la província de Castelló adoptarà la forma bilingüe per a la seua denominació: Xodos en valencià i Chodos en castellà. Les referències que a l’antic nom hagen fet els òrgans de l’estat i els altres organismes públics s’entendran fetes, a partir d’ara, a la nova denominació.
València, 8 de febrer de 1993.
El President de la Generalitat Valenciana,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
EMÈRIT BONO I MARTÍNEZ

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Xodos a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de Xodos

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d'ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# La sabateta al balcó

* La sabateta al balcó (1868)
* La sabateta al balcó (1910) (2a edició)
# La seva lloança

    De tots, és ella qui més voldria sentir lloar.
    Prou he fet volts a la casa, anant amunt i avall,
    així com l’home que acaba de publicar un nou llibre
    o com la noia que surt estrenant un vestit nou,
    i, tot i que he girada la conversa a tort i a dret
    per fer arribar que el seu elogi hi fos predominant,
    una dona m’ha parlat d’un nou conte que ha llegit,
    i un home s’ha confós, mig somniant,
    com si un altre nom li estigués ballant pel cap.
    De tots, és ella qui més voldria sentir lloar.
    No parlaré més de llibres ni de la llarga guerra,
    ans aniré pels àrids espinars, fins a trobar-hi
    algun captaire arrecerat del vent, i allà, aleshores,
    menaré la conversa fins que el nom d’ella acudeixi;
    si hi ha prou parracs, allà, prou coneixerà el seu nom,
    prou li agradarà de recordar-lo, que en els vells temps,
    tot i que lloada dels joves i malvista dels vells,
    entre els pobres, tots, vells i joves, la lloaven.
# La tornada del Pelegrí

S'estava linda senyora sota l'ombreta d'un pi. Les ombretes eren altes, que'l sol li tocava al pit. Sota l'ombreta dormia dormia a tot bell dormir. Ja'n passava un cavaller: no la 'n gosa despertí. Li tira un pom de violes: al pit les hi va tirí. Les violes eren fresques: la senyora 's despertí. —Qui es aquest cavaller que m'ha quitat el dormir? —No só un cavaller, senyora, que só un pobre pelegrí que vinc de terres de França, i encara de més enllí. —¿No'm diria 'l cavaller les noves que'i ha per 'llí? —Les noves que'us duc, senyora, se n'es mort un pelegrí. —No'm diria 'l cavaller de quin color va vestit? —Porta la capa d'orlanda i la valona d'or fi, i en el cap de la valona n'hi penja doble satí. —Ai, trista de mi més trista, que serà lo meu marit! ¿No'm diria 'l cavaller quan hi ha d'aquí an allí? —Cent llegües n'hi ha, senyora; i, aqueixes, de mal camí. —Jo'l ne tinc d'anar a veure més que'n sapiga morir. —No'i vagi, linda senyora, que'l seu marit es aquí.
# La samaritana

LA SAMARITANA.
Que ditxosa fou—la Samaritana que anant á la font—á Jesus trobava ¡Esposa del cel volguda y aymada!
Jesus li diguè:—«Si 'm vols donar aiga. —No per cert senyor—que 'm costa de traure. —Be me 'n donarias—si t' endevinava. —Si me 'n endivináu,—jo us darè de l' aiga. —Ne tens tres galants—tots sentats á taula, lo un se 'n diu Pere,—l' altre se 'n diu Jaume, l' altre Salvador—que tot lo mon salva. —Bevéune Senyor—bevéune de l' aiga. —No vull aiga no—que vull la teva ánima.» Ella agafa 'ls cantis—y á casa tornava. Troba 'ls tres galants—á dins de sa casa lo un ne fa foch,—l' altre n' escombrava, l' altre es pèl camí—que me la esperava. —Li diu lo mes xich—«Dona qu' ets tardada? —Martxéune galants—martxéune de casa, un jove he trobat—que m' ha il-luminada. —No sia 'l dimoni—que t' haja tentada. —No era 'l dimoni—que un ángel semblava.» Ella pren los cantis—y á la font tornava. Al ser á la font—á ningú hi trobava. Ella pren los cantis—y se 'n torna á casa al se' á mig camí—una creu trobava. Ne cáu de genolls—ab las mans plegadas y ab aquella creu—de tot cor s' hi abrassa: ab una pedreta—los pits se trucava. Li crida una veu:—«Ja estás perdonada.»
En altras versions hi ha aquest dos versos mes al acabament.
Ja sent una veu—que del cel davalla. —Confessa y combrega—serás perdonada y si hi tomas mes—serás condempnada.
# La sardana de l'avellana

La sardana de l’avellana pica de peus i balla de gana. La sardana de Ripoll mata la puça i deixa el poll.