# Lo rescat

LO RESCAT.
Volta barqueta, voltarás ma, veurás la platja que llunyantse va. —¿Me durás en terra hont lo meu pare está? Mon pare, lo meu pare moros me venen, sò per vendre encara, ¿com no 'm quitáu? —¿Ma filla, per quant anau? —Per cent escuts vostra seria. —Ma filla, per cent menuts no 'us quitaria.
Volta barqueta voltarás má veurás la platja que llunyantse va. —¿Me durás en terra hont la mia está? Mare, la mia mare moros me venen, sò per vendre encara, ¿com no 'm quitáu? —Ma filla, per quant anau? —Per cent escuts vostra seria. —Ma filla, per cent menuts no 'us quitaria.
Volta barqueta
voltarás ma veurás la platja que llunyantse va. —¿Me durás en terra hont mon germá está? Germá, per pare y mare, moros me venen, sò per vendre encara ¿com no 'm quitáu? —Germana ¿per quant anau? —Per cent escuts vostra seria. Germana, per cent menuts no 'us quitaria.
Volta barqueta voltarás ma veurás la platja que llunyantse va. —¿Me durás en terra hont lo meu bé hi está? Estimat, may tant com ara, moros me venen, sò per vendre encara, com no 'm quitau? —Lo meu bé ¿per quant anau? —Per cent escuts vostra seria. —Tots cent escuts jo 'ls daré perque sigas lliure, aymia, que de vida y de diné sense tú jo que 'n faria?
A la vorera del mar una donzella hi brodava un mocador bo per la reyna. Com va esser á mig brodar li mancá seda. —Mariner, bon mariner ¿que portáu seda? —Quina seda voléu vos, blanca ó vermella? —Vermelleta la vull jo, qu' es la mes bella. —Entráu, entráu dins la nau triaréu d' ella.— Com va esser á dins la nau s' adormí ella, y dormint molt descansada la nau fa vela; y ab lo cant del mariner despérta 's ella. —Mariner, bon mariner portáume en terra, que las onas de la mar me donan pena. Voltáu la nau que plorant va; duísla á ne 'l port hont pare esta. —¿Mon pare, 'm voléu quitar?
Moros me venen. —Ma filla digáu, digáu per quant vos venen. —Mon pare, per cent escuts vostra seria. —Ma filla, per un menut nous' quitaria. Voltáu la nau etc.
—Ma mare ¿'m vol quitar? Moros me venen. —Ma filla, digáu, digáu ¿per quant vos venen? —Ma mare, per cent escuts vostra seria. —Ma filla, per un menut no 'us quitaria. Voltáu la nau, etc. —Mon germá, ¿'m voleu quitar? Moros me venen. —Germana, digau, digau ¿per quant vós venen? —Mon germá, per cent escuts vostra seria. —Germana, per un menut no 'us quitaria. Voltáu la nau, etc. —Lo meu be, ¿'m voleu quitar? moros me venen. —Mon amor, digáu, digáu ¿per quant vos venen? —Mon amor, per cent escuts vostra seria. —Lo meu be, per tot lo mon no 'us deixaria. Voltáu la nau, etc.
—Oh barquer! mon gentil barquer, ¿no podrias anar cap aquella platxa d' allá baix? Allí hi tinch lo meu pare que m' estima y 'm traurá d' aqueix negre y malehit vaixell.
Lo pare vinguè poch á poquet. La seva filla li parla dolsament y tot plorant.
—Oh pare! Per deslliurarme dona ton barret rodò; no mes ab ton barret me traurias d' hont sò.
—Jo no puch donarte 'l meu barret; ves, vésten tú y ton vaixell.—
«Que 'l vaixell giri y regiri; qu' Adela al fons del mar s' ofegui.»
—Oh barquer! mon gentil barquer, ¿no podrias anar cap aquella platxa d'allá baix? Allí hi tinch lo meu germá que m' estima y 'm traurá d' aquest negre y malehit vaixell.
Lo germá vinguè poch á poquet.
La seva germana li parla dolsament y tot plorant.
Oh germá! Per deslliurarme dòna ton negre mantell; no mes ab ton negre mantell me traurias d' hont sò.
—Jo no puch donarte 'l meu negre mantell; ves, vésten tú y ton vaixell.—
«Que 'l vaixell giri y regiri; qu' Adela al fons del mar s' ofegui.»
—Oh barquer! mon gentil barquer, ¿no podrias anar cap aquella platja d' allá baix? Allí hi tinch lo meu bé que 'm traurá d' aquest negre y malehit vaixell.
Lo seu be, va vindre corrent.
La donzella li parla dolsament y tot plorant.
—Oh mon be, llógat per remador; deslliuram d' aquest vaixell negre y malehit.
—Si, jo 't deslliuraré: jo per tú 'm llogaré per remador. Vina, vina, corra y estigas alegre, que d' ara en avant, Adelaida, sempre será felis.
          (Histoire du lied—E. Schurè.)
¿Qué 's sent per aquest cantò?
¿Son las campanas que sonan ó 'ls galls que cantan?
Ni las campanas sonan , ni 'ls galls cantan , es una germana que demana una cosa al seu germá.
—Germá meu , jo sò esclava dels Turchs; desllíuram de son jou, germá meu. Per deixarme anar no demanan gayre, tres mostras d' or y dos de perlas.
Y 'l germá respon á sa germana:
—Necessito l' or per las bridas de mon cavall, perque fassa goig quan lo colqui: necessito las perlas pel collar de ma bella, perque quan l'abrassi m' encise.
Llavors sa germana li va dir:
—Germá meu, jo no sò esclava dels Turchs; germá meu, jo sò la tzarina dels Turchs.