# Obres completes d'en Joan Maragall - Poesies II/Fragments autògrafs

NOTA: Ens ha semblat avinent, al tocar a son terme la nostra tasca de col·leccionadors de les obres de l’estimat poeta, donar en forma d’autògrafs quatre planes on ell estojava les diverses notes o idees que anava prenent i que, després de granades en son esperit, florien en poesies. Moltes d’aquestes notes aconseguiren ja llur perfet acabament, com és fàcil comprovar llegint els nostres dos toms de Poesies; altres no tingueren semblant sort. Però, així i tot, ens hem dit que fóra plaent a molts veure les menes de llavors que aquest refinadissím poeta sembrava i que li donaven una tal collita de flors.
La boyra fumejant per les muntanyes.
Vida immortal en les rosades bromes del sol ponent damunt de les muntanyes
La nit de Pasqua florida És una nit de cantera
Al matí
Al peu de la porta he vist un fil d'or - Alegría de Pasqua - m'ha dit el cor
Devia sè una filla de la costa Perquè tenia els ulls molt blaus
Avuy lo mes hermós es el mar blau.
Deu del Mar; grans mercès de la jornada
Al mar tot el commou, tot el renova L'assombra un núvol, un raig de sol l'alegra, Per un no res que prop ò lluny se'l mira Muda el color com verge vergonyosa
Oh! vall xica de Caldetas Tant plena de rossinyols!
De les serres sobiranes M'ha corprès altre cop la majestat La estensa inmovilitat Dels grans plans que hi hà dalt de les muntanyes
Alègrat, oh ciutat Qu'avuy á tú hà vingut Una nova joventut
El Pirineu s'acosta Onejant encrespat cap á la plana
Aquella resplendor de cap al tart
Aquells En els plans verts a dalt de les muntanyes Entre la boyra... el blanc ramat pastura Y á baix la gent
Mirant enlayre encantats
L'adeu pàlit del sol à la carena...
El seu rostre de verge muntanyana Té quelcom de l'isart, pero ab amor
Com a dins de la font la blava ondina Al bell fons dels seus ulls dormia un àngel Mes ella no ho sabia.....
Oh! quina matinada, ¡encisadora!
[Se] veya desde'l bell balcó de Pau
El Pirineu tot blau
[En?] la sina inflamada de l'aurora
[Tot?] ho torno a trobar: una per una les barques en son lloch, y els pescadors; La platja al vespre igual plena d'olors, i la mar rebolcantse al clar de lluna.
La casa es blanca, molt blanca, y hi tinch la dona y els fills
Volavam sobre'ls ferros de la febrosa via Ardent igual qu'en héroe el jorn d'estiu moria Entre'l fullatje inmovil que'l sol ponent daurava El dolç país de França sortia y l'amagava
Cercant disperses per tants rostres d'altres Aquelles gracies qu'en el seu son juntes
Bell al matí es el so de tes campanes
Bell à posta de sol ab melangia L'alt camí ombrós qu'enronda tes muralles
A mitj dia que'l sol brilla Tot alè s'en puja al cel
Jo no sé lo que teniu Que us estimi tant, muntanyes.
El seu cor amable y franch
Ay! caminet, caminet Ay! caminet de montanya tot carregat de sentors, Dret per la costa volava No tens mes ombres que'ls pins Ni mes flor que l'argelaga
Els ametllers del jardí ja s'han posat la corona açó es que veuen venir el bon temps…
Les muntanyes (á olot) Molts cops me us en veniu cap a demunt que sembleu una mar esvalotada
A la llum del sol de Deu brillaven al lluny formoses unes muntanyes blavoses totes clapades de neu
Un dia de bon sol es cosa bona Veure al vol del esguart perla encantada De desde el dalt del mur mes alt de Barcelona La plana del Vallès tota torrada.
Arbres al abril N'he vist uns tots de renglera Que fullavan encantats
La mar es una flor molt olorosa