OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La sirena

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
La sirena pot tenir els següents significats:

# Cançons

* La Sirena, part de Segona serie de cançons populars catalanes, Biblioteca popular de L'Avenç, Barcelona, 1909. Conté partitura. Comença així: "La Sirena de la mar, - ara que la gent reposen,...".

# Poemes

* La sirena, poema de Joan Maragall, part del poemari Seqüencies (1911). Comença així: "Comença al cel l'eterna provatura - de la llum renaixent...".
* La sirena, poema de Joan Alcover i Maspons, part del poemari Cap al tard (1909). Comença així: "Jo sé una cala profonda - on habita el vey-marí; - el rocam que la circonda - perfuma l'olor de pí...".

# Teatre

* La sirena, per Josep Pin i Soler (1892)
# La sireneta

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
La sireneta pot tenir els següents significats:
# Lo sompni

DEN
BERNAT METGE
Ab gran diligencia revist e ordenat.
AFEGIDA NOVAMENT LA HISTORIA
DE
VALTER E DE LA PACIENT GRISELDA
per lo mateix Bernat Metge arromançada.
BARCELONA ESTAMPA DE FRANCISCO ALTÉS M.DCCC.XCI
# Lo rondallayre - Los tres germans

Una vegada eran tres germans que tots tres s'eran enamorats de una cusina seva de llunyas terras; per lo qual lo pare de la noya vejent que tots la volian, no sabent quin escullirne, los va dir que pendria per gendre á aquell que li portés una cosa la mes bonica y profitosa. Los tres germans se separaren, cadescun tirá per lo seu cantó y á la bona ventura van anarsen, lo mes gran á una ciutat en la quina's posava á veu de pública crida un canó de llarga vista, d'un preu tan gros y crescut que ningú podia comprarlo, mes ell hi arriscá tota la seva fortuna y va emportarsel. Lo germá segon feu també sa via y arribá á una ciutat en lo punt y hora en que's feya un pregó encantantne una catifa de virtut tal que ab ella un era al instant al lloch ahont volia. Los compradors eran molts, mes lo germá també va endúrsela. Y 'l mes petit de tots, caminant, caminant, tambe arribá á una ciutat en la que venian al mes donant, una poma que olorantla tornava la salut á qui la hagués perduda. Podeu contar si n'hi havia de pujas, mes lo noy petit, coneixent lo gran valor d'ella, sobre tot per ell, á tota cota va comprarla. Cadescú ab la seva prenda esperá á que fos finit lo temps que s'havian donat pera juntarse y una volta plegats s'ensenyaren mutuament lo que portavan, y mirant ab lo canó, van veure que la noya á qui volian estava malalta, desseguida van pujar de peus á la catifa y 's van trobar á casa d'ella; li feren olorar la poma y 's posá enterament bona. Llavoras entraren las barallas. — Sino fos lo canó de llarga vista no l'hauriau vista. — Sino fos la catifa no foram aquí. — Sino fos la poma no hauria hagut cura. Tots tres la volian y 'l pare no sabia com ferho; per fi va dirne, si ab vostra riquesa cap de vosaltres ha pogut guanyar ma filla, que sigui de qui mostria enjiny millor, qui tiri la fletxa mes alta, aquell haurá la noya. Los germans aparellaren sas ballestas que dava goig de veure. Lo mes gran tira; la fletxa de tan alta ab prou feinas va ovirarse. Tira lo mitjá y travessa 'ls nuvols. Lo petit aparella l'arch, brunzeix la fletxa y la clava, ahont? al bell mitg del sol. De llavoras ne te tacas. Tot foren victors y aplausos, y lo pare li doná la noya de lo que ne rebé tothom alegría; sino eran los germans que 'ls hi recava una mica por lo molt que també la volian.
# Lo somni

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
Lo somni pot tenir els següents significats:
* METGE, Bernat, Lo sompni den Bernat Metge ab gran diligencia revelat e ordenat. Afegida novament la historia de Valter e de la pacient Griselda per lo mateix Bernat Metge arromançada, Estampa de Francesco Altés, Barcelona, 1891.
* MIQUEL Y PLANAS, Ramon, Lo somni: text català del XIVen segle novament publicat ab notes bibliogràfiques y crítiques per R. Miquel y Planas, Ed. dels vinticinch, Barcelona, 1907.
# Un vestit

    De la meva cançó en vaig fer
    un vestit amb tot de brodats
    --de velles mitologies trets--,
    de talons a coll.
    Els ximples, però, el van agafar,
    se’l van posar als ulls de tothom
    com si fos treballat seu.
    Cançó, deixa que el duguin,
    que més empresa hi ha
    a anar nu.
# Un tros de paper - Sobre gustos

Noyeta, la noya que viu en la vall; que quant lo sol s' alsa te 'n vas à fangar, las mans ab duricias, los peus altre tan, la cara morena, la boca de pam, las seyas escassas, los ulls negra-blaus, lo cos sensa forma, cabells esgarriats, las dents ennegridas, vestit estripat, no saps qué son pintas, mitxas ni raspall, sabatas ni vanos, no mòlt menos guants; aquells que ab flors jugan, que fan jochs florals, ¡te 'n diuhen de cosas! de elogis ¡te 'n fan! mes pera casarse no 't van a buscar Déu ser que no aspiran á premi tan alt. Tens sort de no enténdrels, tens sort que à la vall sos versos no 's sentan, y aixís tot fangant en ells no somias creyenthi casar, sino ¡ay! te quedabas ab un pam de nas. Jo al menys ab franquesa te dich que no 'm plaus, noyeta, la noya que vas à fangar.
# Un tros de paper - Tedèum

Bom! Bom! Nang! Nang! Pim! Pam! Vivaaaaa!... Pum! Pum! Viva la Salut! ¡Fora potingues! No més làudano! Mal viatge! ¡Al·leluia!... Nan! Nan! Nan! Bum! Bum! Booooom! Reteplem, plem, plem! Catatxim Catatxim! Alça, malalts, a vestir-se! Xivarri! Xefles! Tiberis! Al Teatre! ¡¡¡¡TROS DE PAPER!!!! A casar-se! Carrer de Fernando! Mongetes amb llomillo! Matar porc! _Comedere et bibere usque ad satietatem! Lasciate ogni paura o voi ch'intrate! Amicus Plato, sed magis amica sanitas! Honni soit_ qui no està alegre! _Hosanna!_ ¡Torrons de can Massana! _Eureka!_ A can Vilaseca! _Très bien! Fort bien!_ A can Justin! Més música: Retexin, Reteplèn! Més salves: Bum Buuum! _«Respirad, oh tebanos! Ya los dioses...!»_ Quina sort! Ja era hora! Obriu les portes! ¡El gall, el gall de la Passió! Juliiiiiii! L'anada del fum! ¡Arri a la Meca! A pendre cafè! Tercerilles! Visca l'avi! Volta'l! Broma _ca ta crió!_ Fugin, que porto oli! Passi-ho bé, senyor Marquillas! A la Catedral! Ja canten! Ja toquen! Ja tiren! Vivaaa!! ¡Qui la peta!
TOT BARCELONA
# Una dona llarga i prima

1. Una dona llarga i prima, ara va de bo; seca com un bacallà, ara va de bo; seca com un bacallà, ara va de bo, que de bo va.
2. Se passeja per la vila. Ara va de bo -Caragols, qui en vol comprar? Ara va de bo. -Caragols, qui en vol comprar? Ara va de bo, que de bo va.
3. –A quan els veneu, madona? ara va de bo, -A sis van a mesurar. Ara va de bo. -A sis van a mesurar. Ara va de bo, que de bo va.
4. –No me’ls a poreu dar a quatre? ara va de bo, -A quatre no els hi puc dar. Ara va de bo. -A quatre no els hi puc dar. Ara va de bo, que de bo va.
5. –Que mal vos caigués es covo, ara va de bo, no el poguéssiu aixecar! Ara va de bo; No el poguéssiu aixecar! Ara va de bo, que de bo va.
6. Quan va haver voltat cantó, ara va de bo, es covo li trabucà, ara va de bo: es covo li trabuca, ara va de bo, que de bo va.
7. Un veí geperut passava, ara va de bo, i l’hi va ajudar a aixecar ara va de bo; i l’hi va ajudar a aixecar ara va de bo, que de bo va.
8. –Què és això que duis darrera? Ara va de bo. -Això deixe-ho anar. Ara va de bo. -Això deixa-ho anar. Ara va de bo, que de bo va.
9. –Això n’és una vitola, ara va de bo, molt mala de fer esclatar, ara va de bo. molt mala de fer esclatar, ara va de bo, que de bo va.
# Pilar Prim

| | Pàgs. |
| Capítol I | 5 |
| Capítol II | 35 |
| Capítol III | 51 |
| Capítol IV | 75 |
| Capítol V | 93 |
| Capítol VI | 127 |
| Capítol VII | 147 |
| Capítol VIII | 179 |
| Capítol IX | 197 |
| Capítol X | 223 |
| Capítol XI | 243 |
| Capítol XII | 267 |
| Capítol XIII | 293 |
| Capítol XIV | 327 |
| Capítol XV | 351 |
| Capítol XVI | 369 |
# Cántichs

| | PÁGS. |
| A Betlhem | 5 |
| La Nadala | 7 |
| Lo Noy de la Mare | 9 |
| La cansó del rossinyol | 12 |
| Lo Sant Nom de Jesús | 14 |
| Recórdat que ets pols | 16 |
| Passió de Nostre Senyor Jesucrist | 18 |
| La Creu | 35 |
| ¿Qué t'he fet, oh poble meu? | 38 |
| Camarelles | 41 |
| María al cel guia | 44 |
| Veniu á María | 47 |
| ¡Oh María! | 50 |
| Jo só filla de María | 53 |
| La Verge á ses filles | 56 |
| La Divina Pastora | 59 |
| A la Verge del Mont | 62 |
| A la Verge de la Gleva | 64 |
| Cobles del Cor de Jesús | 66 |
| Alabanses al Santíssim | 70 |
| L'Assumpció de la Verge | 73 |
| Goigs de Sant Pere Claver | 75 |
| Himne á la Verge de la Mercé | 80 |
| Himne á Sant Miquel Arcángel | 82 |
| Lo Sant Rosari | 84 |
| Misteris de Goig | 88 |
| Misteris de Dolor | 91 |
| Misteris de Gloria | 94 |
| A la Immaculada | 96 |
| Jesús als noys | 101 |
| Al cel | 104 |
| Jesús als homens | 107 |
| Vanitat del mon | 110 |
| Lo pecat mortal | 113 |
| Les dues banderes | 117 |
| Salvació de l'ánima | 119 |
| Eternitat | 122 |
| La mort | 125 |
| La mort del just | 129 |
| Judici universal | 132 |
| Infern: Laments dels condemnats | 137 |
| La Gloria | 141 |
| Confessió | 146 |
| ¡Guerra á la blasfemia! | 148 |
| La puresa | 150 |
| Resignació | 153 |
| Amar ó morir | 157 |
| Himne á Lleó XIII | 160 |
dibus vestris Domino. Cantant y salmejant al Senyor en vostres cors.
| | PÁGS. |
| A Betlhem | 5 |
| La Nadala | 7 |
| Lo Noy de la Mare | 9 |
| La cansó del rossinyol | 12 |
| Lo Sant Nom de Jesús | 14 |
| Recórdat que ets pols | 16 |
| Passió de Nostre Senyor Jesucrist | 18 |
| La Creu | 35 |
| ¿Qué t'he fet, oh poble meu? | 38 |
| Camarelles | 41 |
| María al cel guia | 44 |
| Veniu á María | 47 |
| ¡Oh María! | 50 |
| Jo só filla de María | 53 |
| La Verge á ses filles | 56 |
| La Divina Pastora | 59 |
| A la Verge del Mont | 62 |
| A la Verge de la Gleva | 64 |
| Cobles del Cor de Jesús | 66 |
| Alabanses al Santíssim | 70 |
| L'Assumpció de la Verge | 73 |
| Goigs de Sant Pere Claver | 75 |
| Himne á la Verge de la Mercé | 80 |
| Himne á Sant Miquel Arcángel | 82 |
| Lo Sant Rosari | 84 |
| Misteris de Goig | 88 |
| Misteris de Dolor | 91 |
| Misteris de Gloria | 94 |
| A la Immaculada | 96 |
| Jesús als noys | 101 |
| Al cel | 104 |
| Jesús als homens | 107 |
| Vanitat del mon | 110 |
| Lo pecat mortal | 113 |
| Les dues banderes | 117 |
| Salvació de l'ánima | 119 |
| Eternitat | 122 |
| La mort | 125 |
| La mort del just | 129 |
| Judici universal | 132 |
| Infern: Laments dels condemnats | 137 |
| La Gloria | 141 |
| Confessió | 146 |
| ¡Guerra á la blasfemia! | 148 |
| La puresa | 150 |
| Resignació | 153 |
| Amar ó morir | 157 |
| Himne á Lleó XIII | 160 |
# Cántichs/A la Verge de la Gleva

Mare del bon Dèu, Verge de la Gleva; Mare del bon Dèu, siau Mare meva.
Ribera del Ter,
ribera ditxosa,
ditxós lo roser
que cria eixa Rosa.
Oh Rosa dels cors,
que us feu vigatana,
de vostres olors
umpliu eixa plana.
Baixàreu dels cels
del Ter à la vora,
per ser dels fidels
divina Pastora.
Guardau la ciutat,
lo poble y masía,
aqueix blanch ramat
de la pàtria mia.
Seguíula, pastors,
honràula, pagesos,
donáuli los cors
de amor ben encesos.
María es lo sol
de aqueixa encontrada;
als homens consol,
als camps dona anyada.
Oh terra felis la terra que tria
per son paradís la Verge Maria.
Vetllant Ella 'l pla,
lo pla y la montanya,
jamay hi entrará del mal la cisanya.
# Cántichs/Al cel

sI al cel volem anar
á coronans de roses,
damunt totes les coses
á Dèu hem d' estimar.
Al cel, al cel volem anar.
Si al cel volem anar,
no hi van los que no pregan,
no hi van los que renegan
de Dèu sens may parar.
Al cel, al cel volem anar.
Si al cel volem anar
santifiquem la festa;
lo temps, que Dèu nos presta,
per Dèu l' hem de emplear.
Al cel, al cel volem anar.
Si al cel volem anar
honrem á nostre pare,
y al ángel que, per mare,
lo cel nos va donar.
Al cel, al cel volem anar.
Si al cel volem anar
Jesús nos hi convida,
primer pérdrer la vida
que al próxim maltractar.
Al cel, al cel volem anar.
Si al cel volem anar
fugim de l' impuresa,
l' infern al mon l' ha encesa
per fernos condemnar.
Al cel, al cel volem anar.
Si al cel volem anar
no hi anirá qui roba;
es crim que Dèu reproba
res d' altre desitjar.
Al cel, al cel volem anar.
Si al cel volem anar
no fem fals testimoni;
son armes de dimoni
mal dir y calumniar.
Al cel, al cel volem anar.
Si al cel volem anar
guardem l' ànima pura,
guardem tanta hermosura
per qui la va criar.
Al cel, al cel volem anar.
Si al cel volem anar
amemnos uns als altres,
á tots com á nosaltres,
á Dèu, fins á espirar.
Al cel, al cel volem anar.
# Càntic a les criatures

Lloat siguis per tota criatura, Senyor, i en especial lloat pel germà Sol, que il·lumina, i obre el dia, i és bonic en la seva esplendor, i porta pel cel notícia del seu autor.
I per la germana Lluna, de blanca llum menor, i les estrelles clares, que el teu poder va crear, tan netes, tan boniques, tan vives com són, i brillen al cel: lloat, el Senyor!
I pel germà vent, i per l´aire i el núvol, i el serè i per tot temps, pels quals a les criatures dónes sosteniment: lloat, el Senyor!
I per la germana aigua, preciosa en el seu candor, que és útil, casta, humil: lloat, el Senyor!
Pel germà foc, que il·lumina en anar-se'n el Sol, i és fort, bonic, alegre: lloat el Senyor!
I per la germana terra, que és tota benedicció, la germana mare terra, que dóna en tota ocasió les herbes i els fruits i flors de color, i ens sustenta i regeix: lloat, el Senyor!
I pels que perdonen i aguanten pel teu amor els mals corporals i l'atribolament: feliços els qui pateixen en pau amb el dolor, perquè els arriba el temps de la consolació!
I per la germana mort: lloat, el Senyor! Cap vivent escapa de la seva persecució; ai si en pecat greu sorprèn al pecador! Benaurats els qui compleixen la voluntat de Déu!
No provaran la mort de la condemnació! Serviu-li amb tendresa i humil cor. Agraïu els seus dons, canteu la seva creació. Les criatures totes, lloeu el Senyor.
Amén.
# Cántichs/A Betlhem

Anem á Betlhem, á veure 'l Messías: anem á Betlhem, y l' adorarém.
Ses blanques manetes, petites com son,
sent tan petitetes
formaren lo mon.
Ses galtes hermoses
son blanchs gessamins,
plantats entre roses
per Angels divins.
Sos ulls que sonriuen
y ploran d' amor,
jo no sé qué diuen
que roban lo cor.
Per qui vol besarhi
son llavi es de mel:
per qui vol entrarhi
son cor es un cel.
# Cántichs/A la Immaculada

OH Verge immaculada, per vostra Concepció, d' Espanya Reyna amada, salvau vostra nació.
Concebuda sou, María, es lo cántich celestial que la terra al cel envia com un himne trionfal: Concebuda sou, María, sens pecat original.
Vos, María, sou l' estrella que guiá Espanya al Nou Mon, la de l' alba hermosa y bella de la gloria que se 'ns pon. Oh María, hermosa estrella, resplandiu d' Espanya al front.
Quan sa Reyna era María, nostre regne era 'l mes gran, sa bandera l' mon cobria desde América á Lepant. Si á regnar torna María, ses grandeses tornarán.
Vos d' Espanya sou la gloria, Vos lo Sol del Principat; nostra patria y nostra historia Vos, oh Verge, 'ns ho heu donat: tronos son de vostra gloria Covadonga y Montserrat.
Patrimoni ets de María, ¡oh d' Espanya, hermós país! mes avuy l' error hi nia que 't fará poble infelís. ¡Oh! xafáuli 'l cap, María, que es la serp del paradís.
# Cántichs/A la Verge del Mont

Á LA VERGE DEL MONT
DEL Mont Verge María, Reyna del Ampurdá, jo al cel pujar voldría; Verge María, daume la ma.
I.
Aném, ampurdanesos, d' amor de Dèu encesos, pujém á dalt del Mont, á veure aqueixa Estrella que riu hermosa y bella de nostre terra al front.
II.
Son trono es una serra, que en mitx de nostra terra s' aixeca fins als cels: te 'ls núbols per cortina, per blava mantellina la volta dels estels.
III.
Oh Reyna y sobirana, regnáu en eixa plana, regnáu en tots los cors. Que vostra ma 'ns ampare; salvaunos, dolsa Mare dels pobres pecadors.
IV.
Donáunos bona anyada, giráu la pedregada que ve del Canigó; trayeu d' aquesta terra les sectes que fan guerra á nostra Religió.
# Cántichs/Alabanses al Santíssim

NIT de Juny, ¿quántes estrelles veus sortir, com flors novelles, al jardí del firmament? Tantes vegades alabanses sian dades al Santíssim Sagrament.
¿Quántes son tes ones totes, mar; cada ona quántes gotes, que remous eternament? Tantes vegades alabanses sian dades al Santíssim Sagrament.
¿Quánts brins d' herba tè l' herbatje? ¿quántes fulles tè 'l boscatje? ¿quánts rumors escampa 'l vent? Tantes vegades alabanses sian dades al Santíssim Sagrament.
¿Quántes flors, com jardinera, tè l' hermosa primavera per mostrar al sol naixent? Tantes vegades alabanses sian dades al Santíssim Sagrament.
Univers, ¿quánts grans de terra tens del plá fins á la serra, de Llevant fins á Ponent? Tantes vegades alabanses sian dades al Santíssim Sagrament.
¿Quánts raigs tens, oh sol bellíssim, quant com l' Hostia del Altíssim vas alsante en Orient? Tantes vegades alabanses sian dades al Santíssim Sagrament.
# Darideta

Un dia passava per un riu avall, per un riu avall, darideta, per un riu avall.
Encontra una dama: rentava galan, darideta, rentava galan.
Ja li diu:—Vós, jove: on teniu l'aimant? —El tinc a la guerra, soldat de cavall. —No'i es, a la guerra, que'l teniu davant.— Ella ja se'l mira. —No'l conec per tal.— Ne plega la roba: se'n torna a l'ostal. Ne truca a la porta un jove galant. —Caritat, senyora, per un passatjant. —Vés a dalt, ma filla: baixa-li pa blanc. —No es això, senyora, lo que'us demanam: el camí de Lleida o'l de Portugal. —Vés, filla, acompanya'l, vés fins al portal.— Quan es fòra vila, ja puja a cavall. Mira l'atrevida s'ha passat avant. —Mira, l'atrevida! S'ha passat avant! —Adéu, pare i mare i tots mos germans! M'haguessiu casada al complir quinze anys, ara no'm veurieu amb un passatjant. —No só lo que'us sembla, que só general, general d'exèrcit, mariscal de camp.
# De crimine lesae Majestatis

Jacobus Rex I - Aquel fa crim de lesa Magestat, qui vol lliurar la ciutat als enemichs, ó qui aquella volrá cremar, ó qui aquella volrá de tot en tot destroir, ó qui sen pasará als enemichs, ó qui donará á aquells ajuda darmes, ó daver, ó de consell, ó qui sesforçará qui faça los castells, ó les viles que son sotsmeses al Princep rebelles, ó qui fabricará falsa moneda, ó aquella sen manament del Princep batrá, ó qui fortalees liurará als enemichs, ó letres, ó missatge, ó algun senyal á ells trametrá ols fará. En aquest fur enadeix, lo Senyor Rey, que nengú no pusqua pasar á sos enemichs pus la guerra será començada, ó fos publica fama que la guerra degués esser. E qui aço faça, ne fará aço que en los altres cases es contengut en aquest fur, jutgam que ha fet crim de lesa Magestat, é que perda lo cap é tots sos bens que haurá en nostra terra, levat lesposalici, el dret de la muller, els altres deutes. En aquests cases damunt dits tan solament dehim ques feyt crim de lesa Magestat, é no en altres cases.
# El ball de Sant Ferriol

Era un pastor que en tenia tres ovelles, era un pastor que tenia un penelló. Ara ve sant Ferriol, ballarem si Déu ho vol, el qui toca el tamborino ha perdut el flabiol.
Jo i el pastor, que vivíem d’amoretes; jo i el pastor, que vivíem de l’amor. Ara ve sant Ferriol, ballarem si Déu ho vol, el qui toca el tamborino ha perdut el flabiol.
Tots en tenim, de picor i de pessigolles; tots en tenim, si som vius i no ens morim. Ara ve sant Ferriol, ballarem si Déu ho vol, el qui toca el tamborino ha perdut el flabiol.
Bé pots ballar si no tens pa i botifarra, bé pots ballar si no tens per manducar. Ara ve sant Ferriol, ballarem si Déu ho vol, el qui toca el tamborino ha perdut el flabiol.
No en tastaràs, des del nas fins a la boca; no en tastaràs, de la boca fins al nas. Ara ve sant Ferriol, ballarem si Déu ho vol, el qui toca el tamborino ha perdut el flabiol.
Quantes n’hi ha, que a mi em donen desfici; quantes n’hi ha, que m’hi voldria casar. Ara ve sant Ferriol, ballarem si Déu ho vol, el qui toca el tamborino ha perdut el flabiol.
# El carbonerot

Tres nines se'n van al bosc La fosca 'ls pren Veuen venî un carbonerot que n'es d'Urgell
Anda lumbet lumbet sardana, anda lumbet lumbet lumbet.
—Carboner, treu-nos del bosc, que't pagarem: no't pagarem amb plata ni or, que no'n portem.
Sinó un bés de totes tres te'n donarem. —Més m'estimo un dinerot que'n fossin cent.
—Anda allà, carbonerot, que'n sou dolent. La llenya que tens al bosc mal llamp l'ençén.
La dòna que't casaras ja estés a prenys; la criatura que parirà ja tingués dents.
# El cant de la Senyera

EL CANT DE LA SENYERA
Al damunt dels nostres cants aixequem una Senyera que ls farà més triomfants.
Au, companys, enarborem-la en senyal de germandat! Au, germans, al vent desfem-la en senyal de llibertat! Que voleii! Contemplem-la en sa dolça majestat!   Oh bandera catalana!, nostre cor t'és ben fidel: volaras com au galana pel damunt del nostre anhel: per mirar-te sobirana alçarem els ulls al cel.
I et durem arreu enlaire, et durem, i tu 'ns duras: voleiant al grat de l'aire, el camí assenyalaras. Dóna veu al teu cantaire, llum als ulls i força al braç.
# El cant dels ocells

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
El cant dels ocells pot tenir els següents significats:
# El ball de la civada

1. El ball de la civada, jo us el cantaré; (bis) el pare, quan la fangava, feia així, feia així; se’n dava un truc al pit i se’n girava així. Treballem, treballem, que la civada, que la civada, treballem, treballem, que la civada guanyarem.
2. El ball de la civada, jo us el cantaré; (bis) el pare, quan la llaurava, feia així, feia així; se’n dava un truc al pit i se’n girava així. Treballem, treballem, que la civada, que la civada, treballem, treballem, que la civada guanyarem.
3. El ball de la civada, jo us el cantaré; (bis) el pare, quan la sembrava, feia així, feia així; se’n dava un truc al pit i se’n girava així. Treballem, treballem, que la civada, que la civada, treballem, treballem, que la civada guanyarem.
4. El ball de la civada, jo us el cantaré; (bis) el pare, quan la segava, feia així, feia així; se’n dava un truc al pit i se’n girava així. Treballem, treballem, que la civada, que la civada, treballem, treballem, que la civada guanyarem.
# El bou i la mula

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
El bou i la mula pot tenir els següents significats:
# El caçador

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
El caçador pot tenir els següents significats:

## Vegeu també

* El mal caçador.