OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Dona si 'us am' no 'm graixcau amor

XIII.
Dona si 'us am' no 'm graixcau amor
aquella part de que jo so forçat
graihu à Dèu qui 'us ha tal cos format
que un altre cos no basta á sa valor,
bell, ab gran gest, portant un esperit
tan amplament que no 'l te presoner,
mes com senyor usant de son poder
tenint estret plasentment l' apetit.
E si treball per tostemps jorn é nit
é fas quant puch perque 'm vulláu amar
no mereixen tant car no 's pot bé comprar
la vostr' amor, que 'l préu es infinit,
així es causat lo meu mereximent
com si per vos prench la mort á mi pláu
mes no meresch ser amar si 'us despláu
ne baste 'n pus que 'n un convidament.
Hajaume grat com lo méu pensament,
qu' era apartat d' amor de tot en tot
e ja d' amor jo no escrivia mot
ans del passat era ver penident,
ara per vos y en vos tot lo despench
menys de pensar que me 'n remuneréu
si amor fá que perço mi améu
fará 'l que sole mal que 'l costum trench.
Puix amor vol qu' en amor tant m' estench
per mòlta part de vos que trob en mi
tanta é tal qu' en altra no trobí
é de amor aquella ell estrench,
rahó será no llunyarme de vos
puix que per vos Amor en mi he més
per lo semblant valer de qui sò près
maleixch amor no fènt amar als dos.
Llonch temps es ja que per fugir dolors
fugí amor en tant com en mi fon
mes vehent vos recorts en mi no son
dels mals passats ans me paren dolçórs,
jo li perdon los mals que son passats
é tots aquells dispots pera venir
acordat so per vos tan soferir
puix que aquells sapia que sentats.
Tornada.
Mon derrer be, ja eren castigats
los meus volers per james dona amar
jo 'ls he volgut per vos licenciar
si grat no 'm han hajaulos per ingrats.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Clamar no déu qui mal cerca si l' troba

LXXIV.
  Clamar no déu qui mal cerca si l' troba;
donchs vos mon cor no 'us senta pus clamar
vostres gemechs no 's poden comportar
é vostres colps se mostren sus ma roba;
hajáu esforç car lo pijor es mort:
puix á Dèu pláu, prenéuhi paciencia:
ell es aquell qui fa de vos sentencia,
creure devéu que no 'us fá nengun tort.
Ans que lo mòn fora vostra mala sort
puis fon en Dèu lo vostre cas present
é lo saber de aquell no consent
que sia menys vostre cas ne pus fort,
sinó aytal com per ell es sabut;
la tarda es la vostra enemiga,
la que amáu vejáu si us es amiga;
llança li veig portar é no escut.
En aquell jorn seré en pijor caigut
car jo morint tot mon delit morrá
algun plaher lluny no m' aportará
que de aquest mòltes veus me 'n ajut.
¿Com se fará qu' en un tan gran risch meta
tot lo méu bé ab tal dubte de perdre
lo méu esforç cascun jorn sent esperdre?
Null pensament no veig que bé 'm prometa.
Quant me ferí amor ab sa satjeta
no viu lo llanç ans de sentir dolor,
untada fon de una gran dolçor
material dolç portava en la treta.
No 'm conselléu si no 'm conselláu viure
saber no 'm plau lo jorn de m' aspra fi,
aquella que veurá tal cas en mi
se que lo plor haurá pus prop que 'l riure.
En un mal lloch amich no 'us veig siure
si que tot hom vos ne té per grosser
com vos crehéu que 'us dará mal saber
quant de la mort no 'us veurá bé deslliure.
En ella está la vostra mort é vida
sapiáu sols si 'us vol haver mercé,
no 'us consell pus sinó saber lo bé
que 'us vol la que vos tant haveu servida.
Si bé del tot porá ésser perida
per mon saber la vida y ma esperança
é veig la mort ab la vida en balança,
don lo consell car es bó en partida.
Ningú no 's déu llunyar de sa natura
al hom es dat per son dret natural
desijar bé volent saber lo mal
d' aquest saber vull donchs haver gran cura.
Tornada.
Als amadors amor los asegura
que no haurán en ell seguretat,
en llurs volers no cabrá fermetat.
¿Donchs com será entr' ells cosa segura?
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Clar es é mòlt á tot los amadors

VII.
Clar es é mòlt á tot los amadors
y á tots aquells que de mí han sabut
que mon semblant no n' es huy conegut
de haber sentit amor y ses dolors.
No m' fá mester testimonis haver
ne blan parlar ab persuassions,
ne falagar orellas ab rahons,
favor há gran paraula disent ver.
Perqué 'ls estrems ha cercat mon voler
en aquest mòn no ha trobat semblant,
los que 'ls migs llochs de amor van cercant
no 'ls defallí trobar tot llur mester.
Amor en mi tant há lloch convinent
que 'n altra part se véu ésser estrany
son llauger pés ja don' al mon afany
als muscles méus es carrech mólt plasent.
No fará mòlt lo qui será crehent
vehent de amor en mi lo sèu procés
la grossa part d' amor en mi gran es
del altre 'm call que 's fort dar entenent.
Los actes grans d' aquest amor mostrats
jutjaulos tots los qui mes n' entenéu,
los no tocants perdon si 'm reprenéu
car segur sò dels ben enamorats.   Mes sentiments son aixis alterats
quant la que am' mon ull pot divisar
que no 'm acort si só en terra ó en mar
é 'ls membres lluy del cor tinch refredats.
Si 'm trob en part hon li puscha res dir
jo crido algú perqué ab ell m' escus
aquesta es pòr per' qu' ella no 'm refus
crehent mon mal de mala part venir.
Tal pena donchs qui la pot sostenir
com jo vehent que 'm degra ser grahit
per mòlt amor d' ardiment ser fallit
é mon voler estrem veig desgrahir.
Ans sò jutjat hom pech é sens amor,
ó sens calor alguna natural,
ó, si no 'm fos la fama cominal
ja fora mort per sobres gran dolor.
No trob' en mi poder dir ma tristor
é de açò ne surt un gran debat
lo mèu cor diu; que no es enculpat
car del parlar la llengua es senyor.
La llengua diu: qu' ella mòlt bè ho dirá
mes que la pòr del cor forsa li tol,
que, sens profit, esta com parla vol
é que si ho fá que balbucitará.
Per esta pòr vana la pensa está
sens dar consell per execusió
no es senyor en tal cas la rahó,
l' orgue del cos desbaratat está,
la má no pot suplir en lo sèu cas,
móuse lo peu no sabent lo perqué,
tremolament per tots los membres ve
perqué la sanch fà corre al pus llas.
O, tu, amor qui ab ulls cluchs estás
quant vols partir tos amargosos dons
no compensant los mérits é rahons
ta voluntat regeix fortunat cas:
Vulles pensar l' incomportable dan
que lo mòn reb de tos fets desiguals
qui pren de tu delits degrá haver mals
é plors aquell qui degra anar trufan.
Tornada.
Lir entre carts, les coses periran
que dintre si estan en desacort:
¿Si amor à si no guarda de fer tort
com guardará lo qui 'l serveix de dan?
# Obras del poeta valenciá Ausias March/En aquell temps sentí d' amor delit

XLVIII.
En aquell temps sentí d' amor delit
quant mon pensar mira lo temps present
l' advenidor no 'm porte en esment
que lo passat fonch llançat en oblit,
ja no 'm farà mon sentiment dormir
qu' en lo començ ignor sa mala fi
tals fats amor sol aportar ab si
que tots sos bens en dol han convertit.
Lo bè d' amor clar mostra ab lo delit
al amador lo mal qui l' es vinent
es senyal que no pot esser mintent
donchs en lo goig se troba entristit,
qui es content es mòlt prop d' avorrir
en pus breu temps que de vespre à matí
grat sobre grat en cambis favorí
errant es dret no 'l plau debats finir.
Lo desijat pler se volta en despit
no te lloch ferm d' amor lo sentiment
sos torns he vist assats complidament
é veig aquell de mills colors vestit,
detras ell và continu penedir
tal seguidor no 'l viu mentre 'l seguí
ab los ulls cluchs detras sos péus aní
guiantme en part hon tart poguí eixir.
Si com lo jorn vá primer que la nit
é d' ella es un cert demostrament,
vá lo delit d' amor primerament
dolor apres no vol haver jaquit.
Havent poder de tota res delit
que ab sa llet dolça delit nodrí
tot ço que naix delit ho consentí
é corromp sí per extrem dolorit.
Dels mals d' amor que trobadors han dit
no se pus fort que son gran mudamènt
lo ferm estat no dura longamènt
seguint aquell un novell apetit,
fanent jaquir ço que vol hom seguir
mon apetit vol ço que no volguí
volent amar llo donchs jo avorrí
é no volent amí sens consentir.
Certs mals d' amor per sa culpa he dit
altres ne son fortuna mal mirent
casos portant d' hon vé departiment
donant enyor y entre alguns met oblit,
á mort breument amor porta á morir
jaquint dolor aquell que no morí
é lo qui mor no tem final juhí
per gran dolor forçat d' amor partir.
Los fets d' amor no puch metre en oblit
ab qui 'ls haguí ne 'l lloch no 'm cáu d' esment,
no puch sentir com los era sintent
bon seny no teny no es per seny sentit,
lo méu recort á mi no pot suplir
dar lo delit que per amor sentí
perdent lo tast que per amor tastí
á poch instant lo delit viu fugir,
Ab la rahó algú no ha sentit
lo mal d' amor é lo delit que 'n sent
en altre lloch ha son setíament
y es ja dins mi alterat y marsit,
quant altres béns de mi jo veig fugir
enyor aquell que temps fon que 'm fugí
puix que lo lloch d' amor en mí fallí
amor en mi no 's troba hon tenir.
Tot mudament es veramènt fallit
é d' amor es lo séu sostenimènt
car de res l' hom pot esser may contènt
si en un estat amor la té establit.
Si fermetat amor fa defallir
¿com portará res ferm amor en si?
Donchs si amor en fermetat fallí,
rahó es gran puix no ferm la tenir.
Tornada.
Amor, amor, temps es de penedir
si que vehent no 's gire mon camí
lo vostre bé fastig porta prop sí
ó tal dolor que sab prou qui 'u sab dir.
# Obras del poeta valenciá Ausias March/Entre 'ls ulls é les orelles

DEMANDA
feta per Mossen Ausias March á la senyora Na Tecla de Borja, neboda del Pare sant.
Entre 'ls ulls é les orelles
jo 'm trob un contrast mòlt gran
e de aquell jutjesa 'us fan
parlant de vos maravelles.
Dien los ulls que val mes
de vos lo veure que 'l oir
ells no volen consentir
dient que lo contrari és.
Vos quí de tots valèu mes
axí de fora com dins
d' aquests dos miráu les fins
no 'l esguart qui propi 'ls es.
RESPOSTA
de la dita dama
Oides vostres rahons belles
bon Mossen March á qui 'm coman
responch vos breu al que dit han
segons juhí que fás d' aquelles.
Mòlt poch estim lo que en mí es
mes puix forçat es lo meu dir
al qui dirá mes val que 'm mir
jo li comdampne lo proces,
Pero si parle lo revés
de veritat mudant camins,
á vos remet los meus juhins
que sou de tots lo mes entés.
# Acte de concòrdia del Parlament de Barcelona (29-10-1410)

Lo parlament del principat de Cathalunya per gracia de nostre Senyor Deu açi congregat ab bona unitat é concordia per acte de parlament valedor é de ací avant servador fa statueix é ordona les coses seguents. - Primerament que lo parlament ha elegides é elegeix XII persones, ço es IIII de cascuna condicio les quals hajen ansia é carrech de encerquar, veure, saber é promoure quines é quals coses han mester los missatgers qui deuen esser tramesos en los regnes de Arago é de Valencia per part del principat de Cathalunya ne quins memorials ó instruccions los deven esser fets é totes altres coses que sien opportunes ó necessaries per expedicio dels presents negocis les quals XII persones son les seguents: - Primerament, per la condicio de la Sgleya larquebisbe de Tarragona, mossen de Vich, misser Johan Siurana, prior de Tortosa, mossen Bernat de Sanctamans. Per la condicio militar lo comte de Cardona, mossen Pere de Cervelló, mossen Dalmau Sacirera, mossen Berenguer Dolms. Per la condicio real en Guillem Oliver, de Barchinona, en Bernat Olzinelles, de Leyda, en Jacme Granell, de Tortosa, en Pere Garat, de Perpenya, sindichs. - Encara mes lo dit principat per semblant acte mateix de parlament inviolablement servador é tenidor fa, statueix é ordona treua general é voluntaria entre les persones qui huy entrevenen en lo dit parlament é de aci avant hi entrevendran ad invicem apres que en aquella fermat hauran duradora, tenidora é observadora tant com lo present parlament durará é trigará, é un mes apres dins la present ciutat de Barchinona é dues legues fora aquella á cascuna part: la qual treua sie dictada é ordenada largament per les XII persones dessus prop nomenades, é que sie fermada divendres primer vinent ab sagrament per les persones ecclesiastiques, é ab sagrament é homenatge per les altres.
# Adeu á Montserrat

ADEU Á MONTSERRAT.
Rient vaig arribarhi, plorant deixo l' altar; ¿podré, Verge, tornarhi ja que m' en tinch d' anar? Aquí la nit es dia, lo cel aquí es mes blau: Adeusiau, María; María, adeusiau.
Oh Verge, per medalla donaume vostre cor, preneu en presentalla lo meu de pecador, y á mi, Mareta mia, preneume per esclau: Adeusiau, María; María, adeusiau.
Vostra maneta hermosa deixáumela besar, y á Cristo que hi reposa deixáume 'l adorar. ¡Oh dolsa companyía, oh, sempre hermós palau! Adeusiau, María; María, adeusiau.
Sortint de vostra ermita, un dó 'us demanaré, tornaume la visita l' instant que 'm moriré. Estrella que al cel guia guiáumhi Vos, si 'us plau: Adeusiau, María; María, adeusiau.
Ditxosas orenetas que li cantau amors, ditxosas violetas que li robau olors. La flor que ab Vos se cria te vostre olor suau: Adeusiau, María; María, adeusiau.
Passant per eixos pobles diré que vinch del cel, y 'ls cantaré unas coblas mes dolsas que la mel. May mes m' en aniria; peró si á Vos 'us plau: Adeusiau, María; María, adeusiau.
Baixant encara 'm giro per veure aqueix sant lloch; ja l' blanch colom no oviro, ja l' colomar tampoch: capella hont Ella nia, penyals que la abrigau: Adeusiau, María; María, adeusiau.
# Al carrer més alt

Al carrer més alt, hi ha una finestreta; passa un senyoret, hi tira una pedreta; torna a passar, la hi torna a tirar. Passa un cavall blanc tot ple de corones, trenca confits i a mi no me’n dóna.
# Al cim

Al cim
He coronat, per fi, la muntanya feresta. No hi ha, però, més lluny, un horitzó més bell? Molt més enlaire vola l'ocell damunt ma testa! I encara jo voldria sobrepassar l'ocell.
Per més amunt que es perdi l'ocell, que el blau conquesta, mai per 'xò no s'oblida de l'arbre on té el niu ell. I com més petja l'home la terra que detesta més els seus ulls s'aixequen vers un atzur novell.
¿Quant d'infinit em resta encara descobrir per abastar l'objecte que em tempta i fuig de mi? —Poeta, com l'ocell acala ton esguard!
Ço que tu cerques lluny és en el bri més lleu: car —imant que rebutja i atrau alhora— Déu si fos sols allà dalt no seria en cap part.
# Aires de muntanya

Aires de muntanya
Ja som al cim de la muntanya
i el sol tot just s'ha desvetllat.
Reposa un xic, dolça companya,
que costa amunt t'hauràs cançat.
Reposa, amor, al tou de l'herba,
que és el coixí per tu millor,
i vés mirant com ens observa
la lluna en mig de la blavor.
Guaita, allà al fons, tota nevada,
i fent contrast amb el cel blau,
com resplendeix la serralada
amb la claror del sol que hi cau.
Jo, mentrestant, vull contemplar-te
de fit a fit, al teu costat... Ja l'aire pur vé a acaronar-te,
descapdellant ton pentinat.
Així estàs bé: d'amor rendida
tot sospirant de cara al cel,
i tot fruïnt la nova vida
que enrobusteix ton cor fidel.
Després, a baix la fresca ubaga,
respirem l'olor dels pins
i el dolç perfum, que t'ubrïaga,
dels vïolers i els romanins.
Allà a ciutat ningú t'espera;
mes quan tornem al nostre lloc,
ja no't diràn la passionera,
ja no't diràn el lliri groc.
Ningú veurà aquella malalta,
quan notaràn el teu delit,
i la rojor de cada galta, com si'l teu cor hagués florit.
Te trobaràn emmorenida
per aquest sol esberladô,
però duràs esclats de vida
tot alletant un infantó.
Un infantó que s'aponcella
tan sà i robust que, allà a ciutat,
destacarà com la rosella
quan resplandeix en mig del blat.
# Ai mare aneu a missa

"Ai mare aneu a missa,
tut-turé-turí-turà, ai mare aneu a missa,
que jo faré el dinar."
La mare bona dona,
tut-turé-turí-turà, la mare bona dona,
a missa se´n va anar.
Quan va sortir de missa,
tut-turé-turí-turà, quan va sortir de missa,
ja no la va trobar.
Pregunta a les veïnes, tut-turé-turí-turà, pregunta a les veïnes, si l´han vista passar.
"N´hem vista passar una, tut-turé-turí-turà, n´hem vista passar una, del braç del capità."
El pare agafa el burro, tut-turé-turí-turà, el pare agafa el burro, i a Lleida se´n va anar.
Quan va ser al mig de Lleida, tut-turé-turí-turà, quan va ser al mig de Lleida, va veure al capità.
"Capità, si sou bon home, tut-turé-turí-turà, capità, si sou bon home, la filla m´heu de dar."
"Caterina, caterineta, tut-turé-turí-turà, Caterina, caterineta, el teu pare et ve a buscar."
"Digueu-li al meu pare, tut-turé-turí-turà, digueu-li al meu pare, que jo no hi vull anar".
"Que vull anar a la guerra, tut-turé-turí-turà, que vull anar a la guerra, al costat del capità."
# Jochs Florals de Barcelona en 1860/Ánima consolada

NUMERO I0.
ÁNIMA CONSOLADA.
Ja no 'm dol, Mare, 'l morirme No'm causa dol. N' es ma sort y n' estich prompta, Pus n' es ma sort. Jó en aquest jorn sò ditxosa: Vé en aquest jorn, Com bon Espós á buscarme Lo etern Espós.
M' umple de goig sa vinguda M' umple de goig; Postrer consol de las ánimas N' es gran consol, Jó 'l só de una veu que ho deya Jó 'n sentí 'l só: Desde llavors rés no temo, Desde llavors. Sols un favor vos demano; Sols un favor. Mare, no plorau si os deixo, No plorau, no. Abans que tot som cristianas, Y abans que tot Al que Dèu vol resignemnos; Pus Dèu ho vol. Pensau que no mor un ánima Si en gracia mor, Que á Dèu sòn vol la trasporta Cuant alsa 'l vol. Pensau qu' essent flors de un dia Passam com flors, Mes si l' olor al cel puja No 's pert l' olor. Allí estaré jo esperantvos Hi estaré jó: Ja hi vindreu vos algun dia
Ja hi vindreu vos. Propet del lloch que jo tinga Tindreu un lloch; Juntetas las dos per sempre Viurém las dos. Secau lo plor, Mare meva, Secau lo plor; Mes que de mort es de festa Lo jorn de mort. Ben haja 'l toch que 'l senyala, Ben haja 'l toch. Ben haja 'l consol que 'ns dona Lo últim consol. De D. Lluís Roca y Florejachs.
# Jochs Florals de Barcelona en 1861

| ← Jochs Florals de Barcelona en 1860 ← Indice | Jochs Florals de Barcelona en 1861 Jochs Florals de Barcelona en 1861 Pòrtic | Jochs Florals de Barcelona en 1862 → Llista dels senyors mantenedors y adjunts del any 1861 → |
JOCHS FLORALS DE BARCELONA
EN 1861.
JOCHS FLORALS
de
BARCELONA
EN 1861.
BARCELONA: LLIBRERIA DE SALVADOR MANERO, Rambla de Sta. Mónica, n. 2, devant de la casa de Correus. 1861.
_________________ aquesta edició es propietat de d. salvador manero. _________________
________________________________________________________ Barcelona: Imp. de El Porvenir, de Bonaventura Bassas, Tallers, n. 51 y 53. - 1861.
# Jochs Florals de Barcelona en 1861/Acort del Consistori

Per acort del Consistori de 20 de juny del present any, y en virtut de lo previngut en lo reglament, se ha conferit á D. Víctor Balaguer lo títol de Mestre en Jochs Florals.
Barcelona 1 de agost de l861.
Lo secretari, Manuel Lasarte.
# Jochs Florals de Barcelona en 1861/Discurs del M. I. señor Corregidor

NUMERO I,
DISCURSO
DEL M. I. SEÑOR CORREGIDOR.
DISCURSO
DEL M. I. Sr. corregidor.
_______
Con la agradable impresion qoe en la memoria de todos dejaron las anteriores fiestas, viene este Ayuntamiento á presidir la que hoy se celebra. Bien mil veces por los que concurren á estas justas literarias, con el noble fin de conservar el nombre catalan digno del de sus ilustres antepasados. Es preclara su historia y fecunda en útil enseñanza. Cual nunca debemos rendirla homenage , pues plugo tambien á nuestra excelsa Soberana enaltecerla en los dias de su régia visita á esta ciudad. Isabel II no desdeñó ceñir á sus Reales sienes la Corona Condal.
Recordémoslo, señores, con el mismo entusiasmo que esperimentamos al presenciarlo: recordémoslo siempre con reverente gratitud á tan Augusta Señora. Presintió sin duda el generoso corazon de S. M., ávido siempre de gloria para la Nacion Española , que los timbres de grandeza y de heroismo que ostentan las diversas provincias de la Monarquía, pueden tambien contribuir con una noble y provechosa emulacion al esplendor de la misma y á que se cumplan sus altos destinos. Correspondamos , señores , a la envidiable honra dispensada por nuestra Reina á Calaluña y á Barcelona. Sea aquella un nuevo incentivo para conservar con creciente interés el brillo é importancia de nuestros Juegos Florales.
# Jochs Florals de Barcelona en 1860/Llista dels senyors mantenedors y adjunts del any 1860

LLISTA
DELS SENYORS MANTENEDORS Y ADJUNTS
DEL ANY 1860.
MANTENEDORS. _____________
* D. Francisco Permanyer, president.
* D. Joaquim Roca y Cornet.
* D. Joseph Antoni Llobet y Vall-llosera.
* D. Vicens Joaquim Bastús.
* D. Mariano Flotats.
* D. Joan Mañé y Flaquer.
* D. Adolfo Blanch, secretari.
| Agell. | D. Joan |
| Alós. | D. Lluis Fernando |
| Altadill. | D. Antoni |
| Alomar. | D. Evaristo |
| Amer. | D. Miquel Victoriá |
| Angelon. | D. Manuel |
| Anglasell. | D. Ramon |
| Anglasell. | D. Manuel |
| Arimon. | D. Joaquim |
| Artal. | D. Teodoro |
| Bach. | D. Tomas Lluis. |
| Bahí. | D. Joseph |
| Bahí y de Ribot. | D. Joseph de |
| Balaguer. | D. Víctor |
| Bastús. | D. V. Joaquim |
| Blanch. | D. Adolfo |
| Bofarull. | D. Antoni de |
| Bris. | D. Francisco Pelayo |
| Cadafalch. | D. Joaquim |
| Calafell. | D. Jaume Manuel |
| Camps. | D. Antoni |
| Cortada. | D. Joan |
| Cutchet. | D. Lluis |
| Damians. | D. Federico |
| Duran y Bas. | D. Manuel |
| Elías Marchal. | D. Miquel de |
| Estorch y Siqués. | D. Pau |
| Estrada. | D. Salvador |
| Fasant. | D. Francisco |
| Fargas. | D. Antoni |
| Ferrant. | D. Ignasi M.ª de |
| Ferrer. | D. Joan Baptista |
| Ferrer. | D. Agustí |
| Ferrer. | D. Antoni |
| Feu. | D. Joseph Leopoldo |
| Flaquer. | D. Joseph |
| Flotats. | D. Mariano |
| Fochs y Odena. | D. Emilio |
| Forns. | D. Francisco de P. |
| Font y Guitart. | D. Joan |
| Font. | D. Ramon |
| Fontrodona. | D. Ignasi |
| Foxá. | D. Enrich de |
| Gibert. | D. Eduardo |
| Gonzalez. | D. Fernando |
| Granot. | D. Roman |
| Heril. | D. Joseph de |
| Jaumar. | D. Joseph Antoni |
| Jordá. | D. Federico |
| Lasarte. | D. Manuel de |
| Letamendi. | D. Joseph de |
| Lorenzale. | D. Claudio |
| Llach. | D. Joan |
| Llausás. | D. Joseph |
| Llivi. | D. Francisco de P. |
| Llobet. | D. Joseph Antoni |
| Llorens. | D. Francisco Xavier |
| Llorens. | D. Modest |
| Manero. | D. Salvador |
| Mañé. | D. Joan |
| Matas. | D. Teodoro |
| Milá. | D. Manuel |
| Milá. | D. Pau |
| Mirabent. | D. Joseph |
| Miró. | D. Ignasi Ramon |
| Muns. | D. Francisco |
| Muns. | D. Ramon |
| Pascual. | D. Eussebi |
| Patxot. | D. Manuel |
| Perelló. | D. Ricart |
| Paez Jaramillo. | D. Ignasi |
| Permanyer. | D. Francisco |
| Permanyer. | D. Felip |
| Petit. | D. Ignasi |
| Pons. | D. Joseph Lluis |
| Portabella. | D. Pere |
| Puiggarí. | D. German |
| Quintana. | D. Albert de |
| Reynals. | D. Estanislau |
| Riba. | D. Francisco de |
| Ribas. | D. Francisco de P. |
| Ribó. | D. Joseph Joaquim |
| Roca y Cornet. | D. Joaquim |
| Roig y Rey. | D. Ramon |
| Rosés. | D. Miquel |
| Rovira. | D. Joan |
| Rubió y Ors. | D. Joaquim |
| Rufasta. | D. Rossendo |
| Sala. | D. Felip Jacinto |
| Sala y Roig. | D. Joan |
| Sirvent. | D. Joseph María |
| Subirana. | D. Joseph |
| Torrabadella | D. Geroni |
| Tos. | D. Jaume |
| Tresserras. | D. Ceferino |
| Valls. | D. Pau |
| Vidal. | D. Cayetano |
| Vidal y Valenciano. | D. Eduardo |
| Vilaseca. | D. Isidro |
| Vilaseca. | D. Joseph |
| Vives. | D. Pere Nolasco |
# Los col·loquis de la insigne ciutat de Tortosa/Compendi

Los Col-loquis de la Insigne Ciutad de Tortosa fets per M$^n$ Cristófol Despuig Cavaller en los quals se tracta del asento, de la antiquitat, del nom, de la conquista, de la llibertad y privilegis que la dita Ciutat te, de les excelencies y coses estrañes y maravelloses que dins los termens de aquella se troben, y de la varietat de fruits que si cullen: Dónense avisos y consells saludables pera al bon estament y reigiment de la Ciutat, casos particulars. Tóquense també varies Histories y moltes de elles en llaor de la corona de Aragó y singularment de la nació Cathalana dignes de memoria y agradables de ohir: Son derigides al Exm. Sr. D. Fransesch de Moncada Compte de Aytona any 1557.—
# Los catalans en Àfrica

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
Los catalans en Àfrica pot tenir els següents significats:
* Los catalans en Africa, poema de Joaquim Rubió i Ors (Jochs Florals de Barcelona en 1860).
* Los catalans en Africa, obres de teatre de Josep Antoni Ferrer i Fernández (1859-1860).
# Los col·loquis de la insigne ciutat de Tortosa

LOS COL-LOQUIS
DE LA
INSIGNE CIUTAT DE TORTOSA
fets per
MOSSEN CRISTÓFOL DESPUIG
CAVALLER
FINS ARA INÉDITS
BARCELONA
Imprenta de LA RENAIXENSA, Porta-ferrisa, 18