OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Decret 70/1992 sobre la denominació oficial del municipi de Quatretondeta

L’Ajuntament de Cuatretondeta, en sessió plenària del dia 29 de juny de 1991, acordà de sol·licitar el canvi del nom actual del municipi per la forma tradicional en valencià de Quatretondeta.
La Direcció General de Política Lingüística de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència considera correcta en valencià la grafia de Quatretondeta.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Govern Valencià determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
Per tant, vist l’expedient instruït per l’ajuntament de Cuatretondeta per a l’alteració de la denominació actual del municipi per la forma tradicional en valencià de Quatretondeta, en el qual s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, a proposta del Conseller d’Administració Pública i després de la deliberació del Govern Valencià, en la reunió de 28 d’abril de 1992,
Decrete
Article únic
L’actual municipi de Cuatretondeta, de la província d’Alacant, adoptarà la forma tradicional en valencià de Quatretondeta. Les referències que a l’antic nom hagen realitzat els òrgans de l’Estat i altres organismes públics s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, 28 d’abril de 1992.
El President de la Generalitat Valenciana,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
EMÈRIT BONO I MARTÍNEZ

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Quatretondeta a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de Quatretondeta

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d'ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 70/1984 sobre la denominació oficial del municipi de Betxí

L’Ajuntament de Bechí (Castelló), en sessió celebrada el dia 10 de novembre de 1983, acordà sol·licitar el canvi del nom actual del municipi pel de Betxí.
L’Institut de Filologia Valenciana de la Universitat de València, el Gabinet d’Ús i Ensenyament del Valencià de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, i l’Excma. Diputació Provincial de Castelló consideren correcta en llengua valenciana la grafia de Betxí.
La Llei de les Corts Valencianes 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià disposa, en l’article 15.1, que correspon al Consell de la Generalitat Valenciana determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
En atenció d’aquests motius, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Bechí (Castelló), per a l’alteració de la denominació actual per la de Betxí, i d’acord amb la proposta elevada per la Conselleria de Governació, en què s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, amb la deliberació prèvia del Consell en la reunió del dia 16 de juliol de 1984,
Decrete:
Article únic
L’actual municipi de Bechí es denominarà Betxí. Les referències que al nom antic s’haguessen realitzat pels òrgans de l’Estat o d’altres organismes públics s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, 16 de juliol de 1984.
El President de la Generalitat,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller de Governació,
FELIP GUARDIOLA I SELLÉS

## Decrets que regulen l'alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Betxí a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de Betxí

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d’ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 71/1992 sobre la denominació oficial del municipi de Vilafamés

L’Ajuntament de Villafamés, en la sessió del dia 29 de juliol de 1991, va sol·licitar el canvi del nom actual del municipi per la forma tradicional en valencià de Vilafamés.
La Direcció General de Política Lingüística de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència considera correcta en valencià la grafia de Vilafamés.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Govern Valencià determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
Per tant, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Villafamés per a l’alteració de la denominació actual del municipi per la forma tradicional en valencià de Vilafamés, en el qual s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, a proposta del Conseller d’Administració Pública i amb la deliberació prèvia del Govern Valencià en la reunió del dia 28 d’abril de 1992,
Decrete
Article únic
L’actual municipi de Villafamés, de la província de Castelló, adoptarà la forma tradicional en valencià de Vilafamés. Les referències que a l’antic nom hagen realitzat els òrgans de l’Estat i altres organismes públics s’entendran fetes, d’ara endavant, a la nova denominació.
València, 28 d’abril de 1992.
El President de la Generalitat Valenciana,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
EMÈRIT BONO I MARTÍNEZ

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Vilafamés a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de Vilafamés

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d'ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Decret 72/1992 sobre la denominació oficial del municipi de Fontanars dels Alforins

L’Ajuntament de Fontanares, en reunió del dia 16 de maig de 1986, va sol·licitar el canvi del nom actual del municipi per la forma tradicional valenciana de Fontanars dels Alforins.
La Direcció General de Política Lingüística, de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, considera que és correcta en valencià la grafia de Fontanars dels Alforins i que s’adapta a la seua tradició històrica.
La Llei de la Generalitat Valenciana 4/1983, de 23 de novembre, d’Ús i Ensenyament del Valencià, disposa en l’article 15.1 que correspon al Govern Valencià determinar els noms oficials dels municipis de la Comunitat Valenciana.
Per tant, vist l’expedient instruït per l’Ajuntament de Fontanares per a l’alteració de la denominació actual del municipi per la forma tradicional en valencià de Fontanars dels Alforins, en el qual s’acredita el compliment de les prescripcions exigides en la legislació vigent, a proposta del Conseller d’Administració Pública i amb la deliberació prèvia del Govern Valencià, en la reunió del dia 28 d’abril de 1992,
Decrete
Article únic
L’actual municipi de Fontanares, de la província de València, adoptarà la forma tradicional en valencià de Fontanars dels Alforins. Les referències que a l’antic nom hagen fet els òrgans de l’Estat i altres organismes públics s’entendran fetes, a partir d’ara, a la nova denominació.
València, 28 d’abril de 1992.
El President de la Generalitat Valenciana,
JOAN LERMA I BLASCO
El Conseller d’Administració Pública,
EMÈRIT BONO I MARTÍNEZ

## Decrets que regulen l’alteració dels topònims valencians

* Decret 74/1984, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians
* Decret 58/1992, de regulació de l'alteració del nom dels municipis valencians

## Enllaços relacionats amb el decret i el municipi

* La publicació del decret al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
* El municipi de Fontanars dels Alforins a la Viquipèdia
* La pàgina web de l’Ajuntament de Fontanars dels Alforins

## Enllaços diversos

* Llista dels municipis del País Valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que han adaptat el topònim en valencià
* Llista dels municipis del País Valencià que tenen el topònim oficial diferent de la forma tradicional en valencià
* Llista dels decrets que oficialitzen els topònims en valencià
* Llista de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua dels municipis valencians
* Pàgina Eines de Llengua de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià sobre els canvis de denominació dels municipis del País Valencià
* Llei d'ús i ensenyament del valencià
* Pàgina web del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, DOCV, que quan es va publicar aquest decret era el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, DOGV
# Cançó (Formit de Perpinyà)

| I Un dolz deszirs amoros s'es e mon fin cor assis, dompna, qe·m ven devers vos, a cui sui del tot aclis, q'en pensan vei noich e dia lo vostre cors car e gen e·l bel dolz esgard plazen e vostr'avinen coindia. II Anc pos vi vostra faissos non aic poder qe partis mon cor ni mos pens de vos per engun'autr q'eu vis. Doncs, dompna, per merce us sia qe·us plassa, qar mon enten hai en vos tan fermamen qe partir no m'en poria. III Anz vos voil mais en perdos amar q'autra dos jauzis, pos Amors me diz qe vos conqerra, pos m'a conquis, e·m diz qez ha seignoria qe m'en pot dar jauzimen, pero cella e suffren vos amarai tota via. IV E si eu·s ausav'a rescos dir com vos sui del tot fis, assatz auria de vos, dompna; mas aisso m'es vis, qe s'ieu ren vos en disia qe·l vostre cors car e gen m'en fos loignatz, per q'aten qe merces tot vos lo dia. | I Un dolç desig amorós ha pres possessió de mon cor lleial, senyora, que em ve de vós, a qui estic del tot obligat, que en pensament veig nit i dia el vostre cos estimat i gentl i el bell dolç esguard plaent i vostra amable condició. II D'ençà que vaig veure les vostres faccions no vaig tenir poder que allunyés mon cor i mos pensaments de vós per cap altra que jo vegés. Així, senyora, feu la mercè que us plagui, perquè el meu enteniment tinc amb vós tan firmament que allunyar-me'n no podria. III Ans us vull sense compensació estimar que a una altra de la qual gaudís, perquè Amor em diu que us conquerirà, ja que m'ha conquerit, i em diu que te el domini que em pot donar goig, però callant i sofrint us estimaré tota la vida. IV I si jo gosés d'amagat dir com us sóc del tot fidel, prou obtindria de vós, senyora; però em sembla que si jo alguna cosa us digués el vostre cos estimat i gentil se m'allunyaria, pel que espero que la pietat tot us ho digui. |

## Font

* http://www.xtec.es/%7Emalons22/trobadors/textostrobadors.htm
# Cançó (Berenguer de Palou)
## Referències

* ↑ http://www.xtec.es/%7Emalons22/trobadors/textostrobadors.htm
* ↑ Pierre René Auguis: Les poètes françois, depuis le XIIe siècle jusqu'à Malherbe, Tome premier, Paris, 1824, pp. 120-121
* ↑ http://www.xtec.es/%7Emalons22/trobadors/textostrobadors.htm
# Un sirventes vuoill nou far en rim'estaign

| I Un sirventes vuoill nou far en rim'estaign d'un fals coronat d'Urgel, cui Dieus contraigna, que porta major matrel d'un mul d'Espaigna; tant l'a gran que sol comtar m'es affan, que femna a qui·l coman non sera sana d'un an. II C'a mi·n venc a Berguedan un'a la porta a cui a·l bisbatz mezels la filla morta, c'anc no·il det ab son bausan mas una tora com a tor, si que la tela del cor li rompet dinz e defor; c'a mi s'en clamet sa sor. III E n'Arnaut n'auzi clamar, cel de Nahuga, q'era si espes e gros que tot l'enbuga, sia dreitz o sia tortz, desus li puga sobre·l dos, si q'eras l'a preing e gros; qe'N Raimons de Boixados m'o ditz e·N Arnautz d'Alos. IV D'aest bisbe non es jocs, c'omes enpreigna, mas c'om lo meta en foc e l'arda ab leigna; ai Dieus, si ja veirai....................... Aicel jorn que l'empeisses dinz un forn e qe·il trasses tot entorn sagetaqs ab arc d'alborn! V l'arcivesque pregarai de Terragona e no.l tenrai per leial s'aisso no.m dona: q'el lo toilla del porpal e que.l depona, .l mescrezen, qe.z homes fot en dormen, q'ieu o sai ben veramen, q'enpreinatz n'a mais de cen. | I Vull fer un nou sirventès en rima estranya d'un fals coronat d'Urgell, que Deu esgarri, que porta major martell que un mul d'Espanya; tant el té gran que només contar-ho em costa, perquè la dona a qui l'encomani no serà sana en un any. II Perquè a mi em vingué un a la porta de Berguedà al qual el bisbe mesell ha mort la filla, encara que no li donà amb el seu bausà mes que una escomesa com un toro, de manera que la tela del cor li rompé per dins i per fora; de la qual cosa se'm queixà a mi la seva germana. III I a n'Arnau,el de Naüja, vaig sentir queixar-se'n, que era tan gruixut i gros que tot l'empastifà, sigui dret o sigui tort, a sobre li pujà sobre el dors, així que ara el té prenyat i gros; que en Raimon de Boixadors m'ho ha dit i n'arnau d'Alòs. IV Amb aquest bisbe no s'hi valen jocs, perquè emprenya homes, sinó que cal que hom el llenci al foc i el cremi amb llenya; ai Déu, si veuré................................ El dia que l'empenyi dins un forn i que li dispari a tot l'entorn sagetes amb arc d'alborn! V Pregaré l'arquebisbe de Tarragona i no el tindré per lleial si això no em dóna: que li llevi la porpra i que el deposi, el malcreient, que els homes fot mentre dormen, que jo ho sé ben certaqment perquè n'ha emprenyat més de cent. |
# Un tros de paper (Carles Riba)
## Volum primer

* Un tros de paper - Pròleg explicatiu, de Conrad Roure.
* Un tros de paper - Les quatre Rambles, de Robert Robert.
* Un tros de paper - El passeig de Gràcia, de Robert Robert.
* Un tros de paper - El teatre principal.
* Un tros de paper - Barcelona avui en dia, de Robert Robert.
* Un tros de paper - La Campana, de Jaume Giralt.
* Un tros de paper - Balls, de Pere Pau Pi.
* Un tros de paper - Converses, de Josep Serra.
* Un tros de paper - Menudències, de Robert Robert.
* Un tros de paper - D'alló mateix, de Robert Robert.
* Un tros de paper - L'any vinent, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Correspondència del temps, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Si que estem frescos, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Misèria humana, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Tedèum.
* Un tros de paper - Val més un punt que mil lliures, de S.P.
* Un tros de paper - Un que neda bé, de Robert Robert.
* Un tros de paper - L'honor nacional.
* Un tros de paper - L'home del barri, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Els viudos, de Robert Robert.
* Un tros de paper - La terraire, de Blay Màrfegues.
* Un tros de paper - L'amo de casa, de C.M.
* Un tros de paper - L'americano, de Sistachs.
* Un tros de paper - Els forasters, de Sistachs.
* Un tros de paper - Un home de sa casa, de Josep Serra.
* Un tros de paper - L'hereu, de Sistachs.
* Un tros de paper - Modes, de l'"Orfaneta de Menargues".
* Un tros de paper - El diumenge... a fora!, de Robert Robert.

## Volum segon

* Un tros de paper - Comprar un meló!, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Una mort!, de Blai Màrfegues.
* Un tros de paper - El gall, de Pau Bunyegues.
* Un tros de paper - Pessebre, de Blay Màrfegues.
* Un tros de paper - Hi ha un malalt, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Hi ha un mort, de Robert Sanall.
* Un tros de paper - Hi ha un enterro, de l'"Orfaneta de Menargues"
* Un tros de paper - Dos enamorats, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Hi ha un prometatge, d'Anton Rabassa.
* Un tros de paper - La vetlla del sant, de Josep Serra.
* Un tros de paper - A Sarau, de Robert Robert.
* Un tros de paper - La rebotiga, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Al mig del carrer, de Robert Robert.
* Un tros de paper - De balcó a balcó, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Ai, que han mort un noi!, de Robert Robert.
* Un tros de paper - En un celobert, de Robert Sanall.
* Un tros de paper - Dues criades, de Robert Sanall.
* Un tros de paper - Uns hómens de bé, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Pobre llàtzer, de Robert Robert.
* Un tros de paper - El ball d'en Serrallonga, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Els manaments de la llei del poble són deu.
* Un tros de paper - Fórmules per a treure a ballar les noies en els envelats.
* Un tros de paper - Coses que es diuen sempre.
* Un tros de paper - El nas, de Robert Robert.
* Un tros de paper - De matinet, de Robert Robert.
* Un tros de paper - De la tristesa, de Robert Robert.
* Un tros de paper - L'any nou, de Robert Robert.
* Un tros de paper - Sant Jordi, Roses, de l'"Orfaneta de Menargues".
* Un tros de paper - Records de Corpus.
# Un temps ne fou de tendras alegrías

Un temps ne fou de tendras alegrías en que gosava dolsament lo cor, com papallò que 's bressa entre las auras del encantat jardí de la il-lusiò; Mes ara ¡ay lás! cobert per la tristesa sempre n' está lo pobre pensament... somnis daurats de amor y de ventura, ¿per qué de mí fugireu ¡ay! tant prest?... ____ Marí en lo mar ayrat de la desgracia, desitja 'l cor glatint ab ver dalé, que aprés la fera tempestat que 'l mata, brille á la fi lo bonansible estél: ¡Féu, oh Senyor, que d' enujars' cansada, la mar inmensa aplaque sos furors; feu que 'l nauixer tant combatut, arribe felís un jorn á conseguirne 'l port!...
Abril 1868.Enrich Claudi Girbal.
# Ja de amor tèbeu jamés no sia!

| Imatge de desambiguació | Aquesta és una pàgina de desambiguació. És a dir, una pàgina que us porta cap a d'altres amb el mateix nom. Si un enllaç us ha portat fins ací podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient. |
Ja de amor tèbeu jamés no sia! pot tenir els següents significats:
* Ja de amor tebeu james jo sia, a Obras del poeta valenciá Ausias March publicadas tenint al devant las edicions de 1539, 1545, 1555 y 1560 per Francesch Fayos y Antony, sócio corresponsal de Lo Rat-Penat, Societat d'amadors de les glories de Valencia y son antich realme, acompanyadas d'un prólech. Joan Roca y Bros, Barcelona, 1884.
* Ia de amor / tebeu iames yo sia, a Les obres del valeros y extrenu caualler uigil y elegantissim poeta Ausiàs March. Manuscrit de la Real Biblioteca El Escorial, Sig. L.III.26. 1546-1547.

## Altres versions

Ja de amor tèbeu jamés no sia! Fret o tan calt, cremat tot fins en cendra, al qui Amor los seus estrems engendra, no sent dolor ne viu en malaltia. Qui ama poch, amor poqua·l contenta, no és gelós, compleix lo que desija a bastament, fins en tant que·s fastija; toquar-se pot ço d'on ell se contenta.
L'alt amador dolor punt no·l turmenta, car la major, de mort, no l·és estrema; tan ardentment lo foch d'amor lo crema, que tot l·és fret quant pot toquar ne senta; hix fora ssi, res de si no·l delita, si donchs delit en l'altre no li porta; sa voluntat envers si està morta, en la gran cort fa la vida ermita.
Lo penssament dels amadors cogita, sí que un cors fa dels dos qui molt s'amen; los spirits dins en aquells se clamen com u·n lo cors de l'altre no habita. Tota res va en lo loch on cobeja, fugint mals trists, volent béns on reposa; m·arma qui és en mi pus noble cosa, lo vostre cors qui és son centre·nveja
Tal grau d'amor, qui no·l sent, no·l cobeja, e per alguns se sab mils que no senten, car per lo menys saben lo molt e tenten, puys different l'espècia no·s veja. No·s pot saber ab tantes circunstances com lo sabent per dues conexences: per passions e per veres sentences. Lo no espert jutja ple d'ignorances.
Pedra de toch tinch, e d'amor balances, per saber ell quant és e sa natura, mas vostr·amor és a mi cosa scura; mon cor ubert vos està per ses lances qui·m vol fer dir: "Lo vostre cors turmente; lexe lo meu, car l'espirit no l'ama." La mia carn, cremant-sse per gran flama, yo sentré·l mal de vostr·ull qu·ell·aumente.
No·m repta·lgú si·l tèbeu no esmente; sa voluntat no·s pot dir que bé ame, n·és veritat que del tot ell desame; no li escau que riga ne guaymente. De filats vist, no cregau que nuu vaja; creu ser vestit, no cerqua pus que vista, e lo tot nuu vol drap de bona lista, e son poder tot quant fer assaja.
Tornada
Amor, Amor, no pensseu que yo vaga, buydes les mans, per mercé de vós pendre; tot quant pusch dar, amplament vos vull rendre: sembla'm gran dret que la que am yo haja.
Font: Bloc personal DMRQ, sine data
# Ja no esper que sia·mat

Ja no esper que sia·mat, car mon voler no us veu report per mon esforç, qui no·s tan fort que dir que us am haja gosat. Per vós me só mes en amar, e mon hull no·m vol descobrir; molt menys ma lengua volrrà dir ço que·l gest no guosa mostrar.
Volgr·aver l'ull tan esforçat ab que us mostràs lo que dins port, e que us fes venir en acort qué diu l'esguart enamorat. De mon cor no puch compte far, ne de ma lengua per lo dir; dien que·s deu l'ull atrevir, car mills se'n pot atràs tornar.
Sobre vós és tot bé cargat, mas feu semblant no voler port de la mercé qui·l càrrech tort ab son bell giny ha redreçat. ¿Qui pot ne deu tal feix portar, volent tal pena soferir? E la mercé no y vol suplir per lo gran càrrech parençar.
¿Qui és aquell tan malfadat que sens esper li fall conort, e no s'esforç contra·l cas fort, puys en aquell és desperat? E yo no·m puch aconortar, ans prench tot giny per no sentir los grans afanys qui·m sent venir en part venguts per no gosar.
No puch rechollir lo desgrat que·m ve de mi, sens fer-me tort; ffaent menys mal, vey passar mort a molt mesquí desventurat; car no·m só mes en assajar d'ésser lo mils nat en ahuyr, per no poder mi enardir en passions d'amor mostrar.
Tornada
Les dones prech vullen pensar cascun·ab quin esguart la mir; en lo gest me vull enardir puys que Amor m'à tolt parlar.