# Campana

La campana és un instrument musical de percussió fet de metall (sovint bronze) que té la forma d'un vas rodó, d'amplària creixent devers la boca i el qual va suspès boca avall. Es toquen mitjançant un batall o martell exterior. El so que produeix quan és colpida pel batall o un martell s'anomena campanada.

## Dites populars

* A campanes tapades
* A gent orada, campana de fust.
    (var.) Gent boja, campana de fusta.
* A Vallromanes, esquelles en lloc de campanes.
* Allà on hi ha campanes, hi ha batalls.
* Cada campana fa es seu so.
* Febre quartana no fa repicar campana.
* Festes manresanes, focs i campanes.
* La ceba ha de sentir les campanes.
* La campana no entra en missa, però a tots avisa.
* Les campanes del Dissabte de Glòria el peix se n'emporten.
* Mentres hi haurà campanes, hi haurà dones mundanes.
* Sant Antoni va pel mar amb una campaneta tots els peixos, en sentir-la, li salten dins la barqueta.
* Santa Caterina, quan va veure el foc, totes les campanes tocaven a morts.
* Segons la campana, el so.
    (var.) Així com és la campana, tal és la batallada.
* Tots duim una campana dalt es cap.

## Endevinalles

* Petit com una dent i fa córrer tota la gent.
    (var.) És petit com una dent i fa córrer tota la gent.
          batall de la campana
* A qui peguen més fort com més alegria es té?
* Altes són ribes, criden les brides, com més n'hi ha de mortes més criden fortes
* Dalt d'una riba canta una griva. Quan l'amo és mort canta més fort.
    (var.) Dalt d'una riba hi canten cabrides, quan l'home és mort canten més fort.
    (var.) Dalt d'una riba canten cardines; quan l'home és mort canten més fort.
    (var.) Dalt de les bigues canten cabrides Quan l'home es mort canten més fort.
    (var.) Dalt de les bigues hi canten formigues, quan l'avi és mort canten més fort.
    (var.) Dalt de les bigues, canten formigues. Quan l'avi és mort canten més fort.
    (var.) Dalt de les bigues, canten cabrides, quan l'home es mor canten més fort.
* Damunt un puig reunits belen cabres i cabrits, i en haver-hi a baix un mort llavors sí que belen fort.
* Entre quatre parets altes, hi ha un home en camisa, pegant voltes, pegant voltes, se li veu la llonganissa.
* És molt vella, però és forta. Quan parla tothom la sent. Ocupa un lloc enlairat i té una sola dent que belluga constantment.
* Estic a la finestra passo la vida molt distreta tenint al meu davant molts països i molts camps, i em passo la vida cantant i ballant.
* Estic fermada amb una corda, com si fermessin un gos, ballo quan els altres ploreu, de vegades ballo plorant i tot.
* Gall galleret, canta dalt d'una paret, mai es lleva i no té fred.
* Maria Antònia està al terrat amb el cul arremangat, tant si neva com si plou Maria Antònia mai es mou, tant si plou com si neva Maria Antònia mai es lleva.
* Posició molt alabada ocupa la gran senyora, però n'és tan rondinaire que a tothom fa anar a l'hora.
* Què és això? Una vella amb una dent que fa córrer tota la gent.
* Quin és l'instrument de corda més fàcil de tocar?
* S'estira amb un cabell i crida davant del rei.
* Si em fonc és senyal que neixo, tinc padrí i no tinc padrina, no vull anar mai a estudi i quan crida ningú crida.
* Sóc un instrument de corda que fa riure i fa plorar, com que en tinc una de sola la canalla em sap tocar.
* Té boca i no té dents, té llengua i no té gust, no té calor i la venten, mou foc i no fa fum.
* Una jaia veia veia que només té una dent, i amb una queixalidana en replega més de cent.
* Una senyora que té una dent i fa córrer tota la gent.

## Frases fetes i locucions

* Fer campana.
    (var.) Fer fugina.
    (var.) Fer fullets.
    (var.) Fer pilota d'estudi.
    (var.) Fer rodó.
    (var.) Fer una safranada.
    (var.) Pairar-se d'estudi.
          Faltar a l'escola.
* [Ser] Més enutjós que les campanes / per les batialles de Nadal.
          Que causa moltes molèsties.

## Vegeu també

* Campaner

## Referències

* ↑ Amades, 2006.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Campana». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* 1 2 Amades, 1982, vol. V.
* ↑ Amades, 1989, p. 821.
* ↑ Amades, 1982, p. 470.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 Amades, 1982.
* 1 2 3 4 5 Llibre Endevinalles, 1925.
* 1 2 3 4 5 Bassols, 1994.
* ↑ Serra i Boldú, 1922.
* 1 2 3 Martí i Adell, 1991.
* 1 2 3 Castellví, 1956.
* 1 2 3 Escoles Nacionals de Sant Josep, 1985.
* 1 2 3 Correig i Blanchar, 1986.
* ↑ Espinal, 2006.
* 1 2 3 4 5 6 Pàmies i Riudor, Víctor. «Campana» (en català). Paremiologia catalana comparada digital, 2020-.
* ↑ Amades, 1982, vol. I.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. I. Hivern. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. II. Les carnestoltes. La quaresma. Setmana Santa. El Cicle Pasqual. Barcelona: Salvat, 1989. ISBN 8434536730.
* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. V. Tardor. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Bassols, Maria Margarida. Endevinaller. València: Tres i Quatre, 1994 (L'Estel). ISBN 978-84-7502-376-2.
* Castellví, Joan. Cinc-centes endevinalles / recollides, traduïdes, originals i versificades per Joan Castellví Cerdà (en català). 3a edició. Barcelona: Eler, 1956.
* Correig i Blanchar, Montserrat; Cugat i Solà, Laura; Rius i Benito, Dolors. Una Capseta blanca que s'obre i no es tanca (en català). 2a edició. Barcelona: Ed. Graó, 1986. ISBN 9788485729111.
* Martí i Adell, Cristòfol. Les nostres endevinalles. València: Edicions del Bullent, 1991 (Esplai juvenil, 5). ISBN 84-86390-40-0.
* Escoles Nacionals de Sant Josep. Endevinetes (en català). 1a edició. Eivissa: IEE, 1985 (Col·lecció "Nit de Sant Joan").
* El Llibre de les endevinalles : col·lecció selecta de velles i noves endevinalles versificades : pròpies per a passar una bella estona (en català). Barcelona: Salvador Bonavía, 1925 (Biblioteca Bonavia ; 14, 19).
* Espinal, Maria Teresa. Diccionari de sinònims de frases fetes (en català). 2a ed. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona. Servei de Publicacions; Publicacions de la Universitat de València; Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006. ISBN 84-490-2441-2.
* Serra i Boldú, Valeri. Enigmística popular: endevinalles i altres jocs d'esperit. Barcelona: Políglota, 1922 (Minerva. Col·lecció popular dels coneixements indispensables; 36).