# Barca

Una barca és una embarcació menor, normalment de fusta, moguda per mitjà de veles, de rems o de motor, emprada especialment per a pescar, i també per a navegar a distàncies curtes.

## Dites populars

* A barca trencada la vela li sobra.
* A barca vella tothom hi fa estella.
* Amb bon vent i barca nova es va lluny.
    (var.) Bon vent i barca nova.
* Arc de Sant Martí a ponent, amarra la barca i vine-te'n.
* Barca, ase o carro, la càrrega al darrera.
* Barca aturada no guanya nolis.
    (var.) Barca aturada no guanya oli.
    (var.) Barca parada no guanya nada.
    (var.) Barca parada no mou guerra.
* Barca buida o barca plena, per al pescador sempre mullena.
* Barca en terra mai s'escapa.
* Barca nova, peix al cove.
* Barca, per qui la cualca.
* Barca perduda, patró ric.
* Barca que té bon vent, prest arribar a port.
* Barca sense timó, va a la perdició.
* Barca varada no fa jornada.
* Barca vella, bony o forat.
* Barca vella no aguanta vela nova.
* Barques velles sempre fan aigua.
* Déu et faci ençà i enllà, com la barca del mal temps.
* Dones, ases i cordes d'espart, barrabís barrabàs, i res de bo no en faràs.
* Donzella un poquet belera i barca molt falaguera, volen dur qualcú darrera.
* El marit, barca; la muller, arca.
* En vent llarg tira la barca a terra i després diu que s'erra.
* La barca pel barquer, i la terra pel masover.
* La roda de Santa Caterina, de les barques fa xixina.
* La ventura de la barca: quan és jove, a treballar, i quan és vella, a cremar.
    (var.) La ventura de la barca: en sent jove, treballar; i a la vellesa, cremar.
* No us fieu de barques de canya.
* Per manejar una barca com Déu mana, no basta esser nat a sa Drassana.
* Per Sant Simó i Sant Judes, barques ajagudes.
* Per un punt es perd una mitja, per un nus una barca i per una paraula un home.
* Quan el mestral bufa fred, vara la barca i el barquet.
* Quan una barca va fina, un atxem la despentina.
* Qui barca maneja o dona passeja, ha de voler saber de quin peu coixeja.
* Qui dones, barques i ases mena, tot l'any va amb pena.
* Qui ha de passar barca, no compti jornada.
* Qui té barques a la mar, es gall el sol despertar.
* Sant Antoni va pel mar amb una campaneta tots els peixos, en sentir-la, li salten dins la barqueta.
* Un poc cada u, la barca va.

## Frases fetes i locucions

* Anar barca davant nau.
          Gastar la soldada abans de cobrar-la.
* Bon vent i barca nova!
          Expressió per demostrar la satisfacció quan un se'n va.
* Embarcar-se en barca de canya.
          Emprendre una aventura amb poques possibilitats d'èxit.
* Fer sa barca (un ocell).
          Estar en l'aire aturar, sense moviment.
* Fer surar sa barca.
          Fer subsistir una cosa que estava en gran perill.
* Perdre carregament i barca (o perdre barca i bolitx).
          Perdre-ho tot (Mall.)
* Tirar la barca a l'aigua.
          Prendre un decissió, deixant de banda els dubtes.
* Treure la barca a terra.
          Obtenir bons resultats d'una empresa difícil.

## Endevinalles

* He nascut al bosc; m'han fet a ciutat; he viscut a l'aigua i no sé nedar.
* Naix a la muntanya, es cria a la ciutat, sempre viu a l'aigua i no sap nadar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Pujol i Vila, 2002.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Pàmies; Palou; 2012, pp216.
* ↑ «Barca». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 25 desembre 2013].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Barca». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 Amades, 1954.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Amades, 1982, p. 470.
* ↑ Llibre Endevinalles, 1925.
* ↑ Martí i Adell, 1991.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. I. Hivern. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Leyendas y tradiciones marineras. Barcelona: Diputación Provincial, 1954 [Consulta: 1544402007].
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* El Llibre de les endevinalles : col·lecció selecta de velles i noves endevinalles versificades : pròpies per a passar una bella estona (en català). Barcelona: Salvador Bonavía, 1925 (Biblioteca Bonavia ; 14, 19).
* Martí i Adell, Cristòfol. Les nostres endevinalles. València: Edicions del Bullent, 1991 (Esplai juvenil, 5). ISBN 84-86390-40-0.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Pujol i Vila, Josep (comp.). 10.000 refranys catalans, 370 frases fetes (en català). Tarragona: Arola, 2012. ISBN 9788415248651.
* Pàmies, Victor; Palou, Jordi. Els 100 refranys més populars (en català). Valls: Cossetània, 2012 (Col·lecció de cent en cent, núm. 16). ISBN 9788490340325.