# Defecació

* Aquesta pàgina mostra parèmies sobre l'acció d'eliminar la femta. Si cerqueu parèmies l'entrada sobre la matèria fecal, vegeu «excrement».
La defecació o egestió és el procés biològic d'eliminació de la femta.

## Citacions

* Sóc sagitari, meitat home, meitat cavall, amb una llicència per cagar al carrer.
    (en anglès) I'm Sagittarius, half-man, half-horse, with a license to shit in the street.
       — Keith Richards

## Dites populars

* A Bellpuig, caga i fuig.
* A Beniatjar trauen els gossos a cagar.
* A Gavà ja t'hi pots cagar, a Viladecans m'hi estic cagant, i al Prat ja m'hi he cagat.
    (var.) A Gavà, Sant Pere s'hi va cagar, i al Prat, ja s'hi ha cagat.
* A mal de cagar no hi valen serves.
    (var.) Mal de cagar no vol selves.
* ¿A on cagarem que no faça pudor?
* Allà on cagues, deixes la merda.
    (var.) Allà on cagues, deixes es cagalló.
* Cosa dolenta, fora del ventre.
* Darrere un bon casar, ve un bon cagar.
* El Delicat de Gandia, que cagant, cagant es descostellà.
* En Vilamalur, en el temps de la cirera, el cuquello caga dur.
* Home casat, home cagat.
* Ja has cagat, Toni; demà estaràs bo.(Manacor)
          Ho diuen a algú ha fet una cosa malament per ineptitud o per ignorància
* Les tres pors són: caure d'un banc, tenir cranc i cagar fang.
* Menja bé, caga fort i no temis a la mort.
* Menja, menja, gat, sardina, que ja cagaràs l'espina.
* Més caga un bou que cent oronelles.
* ¿Quan has cagat, plores?(Mall., Men.)
          Es diu de la persona que es queixa del mal resultat de les seves pròpies obres.
* Sa cabra més ronyosa caga dins sa ferrada
    (var.) Sa càgola més petita caga dins sa ferrada.
* Sa gallina, si no és de pagès, menja lluç i caga sardina.
* Tant ha fet, que hi ha cagat.
* Un mal de ventre, cagarnt se trempa.
* Et vull més que a un bon cagar.
          Aquesta dita valenciana figura, per exemple, com a nom d'una rondalla que apareix en el llibre "Rondalles de la Ribera", de Lleonard Torres junt amb Llorenç Giménez i amb il·lustracions de Joana Tamarit. En ella, un rei té tres filles i la tercera, molt senzilla i molt oberta, li diu "Et vull més que a un bon cagar".

## Endevinalles

* Don Galindoi al bosc se'n va a clavar-ne una estaqueta l'estaqueta, la va deixar, i el forat de l'estanqueta se'n va emportar.
* Ho fa el rei, ho fa el papa i de fer-ho ningú s'escapa.
          També seria vàlid qualsevol altra necessitat fisiològica (dormir, menjar, etc.).
* L'amo se'n va al prat; hi deixa el tap i se'n duu el forat.
* Un senyor passa per un prat, planta l'estaca i se'n duu el forat.

## Frases fetes i locucions

* Donar una gla per fer cagar un roure.
          Fer un obsequi o un sacrifici petit amb la intenció d'obtenir un benefici molt superior.
* Cagar-la.
          Popularment, cometre un error o fer un disbarat.
* Cagar-se a les calces.
          No fer una cosa per por.
* Cagar-se de por.
          Tenir molta por.
* Cagar-se en algú.
          Maleir algú.
* Fer caca.
          Cagar.
* Fer cagar l'alzina abans de donar l'aglà.
          Persona que, abans de donar diners o atorgar un favor a una altra, li encomana un seguit de tasques tan excessives que ultrapassen aquest favor.
* Me cago en l'ou.
    (var.) Me cago en l'olla.
          Exclamacions de contrarietat.
* Tenir caca.
          Tenir necessitat de cagar.

## Rondalles

* Tió, caga torró.
    (var.) Tió, caga torró, de vellana i de pinyó, que ja és nat Nostre Senyor.
    (var.) Tió, caga torró, pel naixement de Nostre Senyor; tió, caga torró; per la virtut que Déu t'ha dat, caga ben aviat.
    (var.) Caga tió, caga figues per a jo; caga torrons, que són ben bons; No cagues arengades, que són massa salades.

## Referències

* ↑ Nelson, Sara C. «Keith Richards The Children's Book Author? 11 Gloriously Inappropriate Quotes From The Rolling Stones Hellraiser». The Huffington Post UK, 12-03-2014. Arxivat de l'original el 1457187683. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «Paremiologia tòpica». L'autor, cop. 2010-. [Consulta: 1 octubre 2024].
* ↑ «Beniatjar». Mancomunitat de Municipis de la Vall d'Albaida. Arxivat de l'original el 7/11/2012. [Consulta: 3 gener 2017].
* ↑ Casas Romeo, Agustí; Puigmalet, Joan. «Aproximació al parlar tradicional del Prat de Llobregat». A: Patrimoni, història local i didàctica. Homenatge a Jaume Codina. Actes de les VI Jornades del Patrimoni del Baix Llobregat. Sant Feliu de Llobregat: Consell Comarcal del Baix Llobregat, Edicions del Llobregat, 2012, p. 372-286. ISBN 9788493880163 [Consulta: 1547492003].
* ↑ Pàmies, Victor (cur.). «Sants i festes diverses». Refranyer temàtic. L'autor, 2007. Arxivat de l'original el 1509242712. [Consulta: 22 febrer 2014].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Cagar». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Moll, Francesc de B. (director) «Bolletí del diccionari de la llengua catalana». Revista de lingüística, folklore i literatura, XVIII, 1, (1936), pàg. 97 [Consulta: 1498486040].
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Torres i Gil, Lleonard; Giménez, Llorenç. Rondalles de la Ribera. València: Els Llibres de Camacuc. ISBN 9788486970826.
* 1 2 3 4 Amades, 1982.
* ↑ «Gla». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 27 agost 2014].
* 1 2 3 4 «Cagar». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Barcelona : Institut d'Estudis Catalans.
* 1 2 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Caca». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Sugranyes, Josep M. Garbellada de refranys : aires de serè en la nostra parla. Valls: Cossetània, 1999. ISBN 8489890471.
* 1 2 «Cagar». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Tió». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.