OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Botifarra

La botifarra és un embotit fet amb budell gros de porc farcit de carn picada i adobada del mateix animal.

## Dites populars

* A can Gil mengen botifarra sense fil.
* A la Pobla botifarres i tacons al Bellestar; per a vore xiques guapes, a Fredes i a Coratxà.
* A Sant Gervasi de Cassoles, botifarres abans d'hora.
* Al compare, botifarra; al padrí, un porró de vi.
* Botifarra, cansalada i ous fregits fa perdre la vista als marits.
* Botifarra, tanca-la amb barra, i el botifarró, tanca'l amb barró.
* Botifarra de març, xai d'abril i carbó de maig.
* Botifarres amb mongetes, amb llardons han d'ésser fetes.
* El fil fa la botifarra.
* En ser negre, botifarra.
* Fum d'altar, botifarres a l'olla.
* Hi ha més dies que llonganisses i més setmanes que botifarres.
    (var.) Hi ha més dies que llonganisses i més setmanes que botifarres i més anys que capellans.
* L'oli de gener, i les botifarres de febrer.
* La bona botifarra a mig març (o pel març) vol ésser (o ha d'ésser) encetada.
* La botifarra més bona, encetada per Santa Madrona.
* Més val botifarró ple que botifarra buida.
* On no hi ha sang, no s'hi fan botifarres.
* Per Santa Madrona la botifarra i la llonganissa comença a ésser bona.
* Un parenostre per a Santa Marta, perquè la botifarra surti farta.
* Val més botifarró ple que botifarra buida.

## Frases fetes

* Esclatar la botifarra.
* Estar ple com una botifarra.
* Fer botifarra (a algú).
* Fer botifarres de la sang d'algú.
* Fer de botifarra.
* Parèixer una botifarra mal nugada.
* Vindre (a algú) la botifarra a la boca.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Botifarra». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any. Vol. IV. Estiu. Barcelona: Salvat, 1950, p. 766-776. $^{[Enllaçnoactiu]}$
* ↑ «Botifarra». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 19 octubre 2013].
# Brasa

Brasa és un tros de llenya o carbó que crema sense fer flama.

## Citacions

* Així com l'encens aviva la brasa, la oració aviva la esperança en el cor.
       Pensaments den Goethe, 1910. — Johann Wolfgang von Goethe
* L'amor, de primer, és com una flama, després com una brasa i finalment, si és sincer, queda un caliu que es revifa a rauxes.
       De teves a meves, 1984. — Pere Calders

## Dites populars

* A Palafrugell, peix fregit, i jurioles a la brasa.
* Amb una petita brasa, se crema una casa; i amb una espurna de foc, se pot abrasar un lloc.
* Arròs i bugada, foc de brasa.(Val.)
* Per la Candelera tira la brasa a l'aiguera.
* Petita brasa, crema una casa.

## Endevinalles

* Què és el que pesa més del món i que ningú pot aguantar amb la mà per petit que sigui?

## Frases fetes i locucions

* Fer com la sardina de Blanes, que surt de la paella i cau a les brases.
          Escapar d'un perill i caure en un altre de pitjor.

## Referències

* ↑ Goethe; Maragall, 1910.
* ↑ Calders; 2007, 80.
* ↑ Rocas; Angelats; Vila, 2004, p. 63-64.
* ↑ Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 24 setembre 2024].
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «arrós». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Amades, 1982, p. 665-701.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Amades, 1982.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «sardina». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. I. Hivern. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
* Calders, Pere. De teves a meves. 3a. ed. Barcelona: Barcanova, 2007. ISBN 9788448921095.
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Goethe, Johann Wolfgang von; Maragall, Joan (trad.). Pensaments den Goethe. Barcelona: Biblioteca Popular de L'Avenç, 1910.
* Rocas, Irene; Angelats, Rosa (ed.); Vila, Pep (ed.). Refranys i dites populars de Llofriu, recollides per Irene Rocas. [Palafrugell]: Arxiu Municipal de Palafrugell, 2004. ISBN 8492343249.
# Braser

Un braser és un recipient de metall en el qual s'hi fa foc o s'hi posen brases per a escalfar a l'interior dels habitatges. També es diu braser a qualsevol lloc on hi hagi brases que cremen.

## Dites populars

* Al gener, tanca la porta i encén el braser.
* Braser que no dóna calor, per a què el vull jo?
* Ens escalfem tots o fotem puntada al braser.
* Llenya d'avellaner no fa foc ni fa braser.
* Pel gener de dia al sol i de vespre al braser.
* Pel mes de febrer, una estona al sol i una estona al braser.
    (var.) Pel febrer, un dia al sol i l'altre al braser.
* Sant Blai serè, busca llenya i fes braser.

## Referències

* 1 2 3 4 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 24 setembre 2024].
* ↑ Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 Pujol i Vila, 1999.
* ↑ Amades, 1931, p. 52-56.
* ↑ Amades, 1982, p. 665-721.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. V. Tardor. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Costums populars de Barcelona (en català). Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1931.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Pujol i Vila, Josep (comp.). 5000 refranys de nostra terra (en català). Tarragona: Arola, 1999. ISBN 8495134292.
# Brasil

El Brasil, oficialment República Federal del Brasil (en portuguès República Federativa do Brasil), és una federació d'estats de l'Amèrica del Sud, de la qual és el país més gran. Té una extensió de 8 milions i mig de quilòmetres quadrats amb una població de més de 200 milions d'habitants, segons dades estimades (2013). Té fronteres amb la Guaiana Francesa, Surinam, la Guyana i Veneçuela al nord; amb Colòmbia, el Perú i Bolívia a l'oest; i amb el Paraguai, l'Argentina i l'Uruguai al sud, i limita a l'est amb l'oceà Atlàntic.

## Citacions

* Visca la independència, la llibertat i la separació del Brasil. Per la meva sang, el meu honor, pel meu Déu, juro donar la llibertat al Brasil. Independència o mort.
    (en portuguès) Viva a independência, a liberdade e a separação do Brasil. Para o meu sangue, pela minha honra, pelo meu Deus, eo juro dar a Brasil a liberdade. Independência ou morte.
       7 de setembre de 1822. — Pere I del Brasil
* Brasil, un somni intens, un raig viu d'amor i esperança descendeix sobre la terra.
    (en portuguès) Brasil, um sonho intenso, um raio vívido, de amor e de esperança à terra desce.
       Himne Nacional del Brasil, 1909. — Joaquim Osório Duque-Estrada
* Brasil / El meu Brasil brasiler [...] Brasil del meu amor / terra del Nostre Senyor / Brasil! Brasil! / Per mi... per mi...
    (en portuguès) Brasil / Meu Brasil brasileiro [...] Ô Brasil do meu amor / Terra de Nosso Senhor / Brasil! Brasil! / Prá mim... prá mim...
       Cançó "Aquarela do Brasil", 1939. — Ary Barroso
* Pau-brasil Canafístula-amarela Canela-batata...
       «Jardí Exòtic», dins Passat festes, octubre de 1993. — Joan Brossa

## Referències

* ↑ Silva, 2018.
* ↑ «Você entende o Hino Nacional Brasileiro?». Só Português. Virtuous. [Consulta: 6 febrer 2019].
* ↑ «Aquarela do Brasil». [Consulta: 6 febrer 2019].
* ↑ «Joan Brossa». ZUNÁI - Revista de poesia & debates. Zunái. [Consulta: 7 febrer 2019].

## Bibliografia

* Silva, Marcio José. Bizarrices no Brasil I: A Política. Curitiva: Appris Editora e Livraria Eireli, 2018. ISBN 9788547313463.

## Enllaços externs

* Brasil - Lloc web oficial
# Botifarró

El botifarró és un embotit elaborat farcint un budell prim o curt amb carn magra i sang de porc, amanides amb sal, pebre i espècies; a vegades hom hi posa ceba i arròs.

## Dites populars

* Allà on no hi ha sang, no fan botifarrons.
* Botifarra, tanca-la amb barra, i el botifarró, tanca'l amb barró.
* Llonganissa ves a missa, botifarró ves al sermó.
* Val més botifarró ple que botifarra buida.

## Frases fetes i locucions

* Ésser com qui fer botifarrons.(Mall.)
          Ésser molt fàcil de fer.

## Referències

* 1 2 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «botifarró». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 9 octubre 2024].

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Botó

El botó és un disc, generalment pla, cosit a una peça de roba i que serveix per a tancar-la tot passant-lo per un trau o per una baga. També pot anar recobert de tela. A més de la funció pràctica serveix sovint com a ornament de la roba.

## Dites populars

* A Maó, mostren sa panxa per un botó.
    (var.) A Alaior, mostren sa panxa per un botó.
* El sastre més honrat, d'uns calçons se'n queda l'olla, els camals, les butxaques i els botons.
* Fins l'Ascensió, no et descordes ni un botó.

## Frases fetes i locucions

* Botons d'or i traus d'estopa.(Manacor)
          Conjunt mal avingut d'una cosa.
* De vint-i-un botó.
          Estar mudat, molt ben vestit.
* Les presses del Corpus: tres cosint un botó, i el mestre enfilant agulles en un racó.
          En referència a la gent poc previsora, que sempre ho fa tot a darrera hora.
* No valer un botó.
    (var.) No prear un botó.
    (var.) Valent un botó.
          No tenir cap valor o cosa de mínim valor.

## Referències

* 1 2 Parés i Puntas, 1999, p. 477-524.
* ↑ Parés i Puntas, 1999.
* ↑ «Oratge, elements, astres, temps cronològic i collites» (PDF). Ajuntament de Godella. [Consulta: 30 gener 2019].
* 1 2 3 4 5 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «botó». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 13 setembre 2024].

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Bou Assegut

Bou Assegut (nom en sioux: Tatanka Iyotake, nom en anglès: Sitting Bull; Grand River, Dakota del Sud, c. 1831 - Standing Rock, Dakota del Sud, 15 de desembre de 1890) fou cap de la tribu dels sioux hunkappa i també xaman.

## Citacions

* Sabeu qui sóc?
    (en anglès) Do you know who I am?
       Pregunta dirigida a la delegació de senadors dels Estats Units (reserva sioux Standing Rock), 1993.
* La vida de l'home blanc és esclavitud. Són presos a les ciutats o a les granges.
    (en anglès) The life of white men is slavery. They are prisoners in towns or farms.
       Citat per Robert M. Utely. The Lance and the Shield: The Life and Times of Sitting Bull, 1993.

## Referències

* 1 2 Rawson; Miner, 2006.

## Bibliografia

* Rawson, Hugh; Miner, Margaret (eds.). The Oxford dictionary of American quotations. Oxford ; New York: Oxford University Press, 2006. ISBN 9780195168235.
# Brave (Indomable)

Brave (Indomable) és una pel·lícula estatunidenca d'animació en 3D generada per ordinador de 2012, produïda per Pixar Animation Studios i distribuïda per Walt Disney Pictures.

## Citacions

* El nostre destí és dins nostre. Només has de ser prou valent com per veure-ho.
    (en anglès) Our fate lies within us. You only have to be brave enough to see it.
       — Merida

## Referències

* ↑ Vitto, Laura. «9 Profound Quotes From Your Favorite Pixar Movies» (en anglès). Mashable, 27-10-2013.
# Botxí

Un botxí és una personaencarregada d'executar les penes de morts i altres penes corporals.

## Dites populars

* Amb diners fins al botxí fia.
* Amistat ressuscitada, botxí mort.
* Assots de pare honre, assots de botxí afronten.
* Cada u del seu ofici, com el botxí de penjar gent.
* El botxí, quan és jove a cavall i, quan és vell, a l'hospital.
* El penitent no diu res i el botxí s'escanya.
* El diumenge, dia de botxí, perquè no penja.
* Filla de botxí i hostaler, vés amb compte que no et sigui res.
* L'ofici del botxí: qui mata, ha de morir.
* Mai cap sastre no ha mort a la forca, perquè ni el botxí no els vol.
* Pagant, al botxí fan roba.
* Qui a un metge està entregat tracta un botxí ben pagat.
* Qui amb metges és donat paga un botxí ben pagat.
* Si el pare és botxí, el fill que sigui estiracordetes.

## Endevinalles

* En què s'assembla el rei al botxí?
          en que es poden casar amb parents i no necessiten dispensa

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 4 5 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «botxí». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Parés i Puntas, 1999, p. 386.
* ↑ Amades, 1982.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Gertrude Stein

Gertrude Stein (Allegenhy, Pennsilvània, 3 de febrer de 1874 — París, 27 de juliol de 1946) fou una novel·lista i poetessa estatunidenca.

## Citacions

* Rosa és una rosa és una rosa és una rosa.
    (en anglès) Rose is a rose is a rose is a rose, is a rose.
       'Sacred Emily'. Geography and Plays, 1913.
* Les observacions no són literatura.
    (en anglès) Remarks are not literature.
       Autobiography of Alice B. Toklas, 1933.
* Els diners sempre existeixen només canvien les butxaques.
    (en anglès) Money is always there but the pockets change.
       Wars I Have Seen, 1945.
* Tothom té tanta informació durant tot el dia que arriben a perdre el seu sentit comú.
    (en anglès) Everybody gets so much information all day long that they lose their common sense.
       Reflection on the Atomic Bomb, 1946.

## Referències

* 1 2 3 4 Ratcliffe, 2015.

## Bibliografia

* Ratcliffe, Susan (ed.). Oxford Essential Quotations (en anglès). Oxford University Press, 2015 [Consulta: 2 octubre 2024].
# Gertrudis Gómez de Avellaneda

Gertrudis Gómez de Avellaneda (23 de març de 1814, Camagüey, Cuba – 1 de febrer de 1873, Madrid), és una escriptora del Romanticisme espanyol. Començà a publicar l'any 1839 amb el pseudònim La Pelegrina en un diari de Cadis anomenat La Aureola.

## Citacions de l’autora

* «Viuda, poeta, independent per caràcter, sense necessitar de ningú, ni ningú de mi ... i amb edat bastant perquè no pugui pensar el món que em fan falta tutors, és evident que estic en la posició més pròpia per fer el que em doni la gana, sense més responsabilitat que la de donar compte a Déu ia la meva consciència: però malgrat tot passa que no hi ha a la terra persona que es trobi més comprimida que jo, i en un cercle més estret. »
    (en castellà) «Viuda, poeta, independiente por carácter, sin necesitar de nadie, ni nadie de mí...y con edad bastante para que no pueda pensar el mundo que me hacen falta tutores, es evidente que estoy en la posición más propia para hacer cuanto me dé la gana, sin más responsabilidad que la de dar cuenta a Dios y a mi conciencia: pero a pesar de todo sucede que no hay en la tierra persona que se encuentre más comprimida que yo, y en un círculo más estrecho.»
       Fragmento de la carta 10..
          Estudios sobre Gertrudis Gómez de Avellaneda: la reina mora del Camagüey, por Rosario Rexach.
* «Des de molt nena feia versos, i encara novel·les, que tenen per protagonistes gegants i vampirs, però la meva passió era el teatre. En va la meva mare feia servir fins el rigor per fer-me aprendre el dibuix i la música a què era ella molt aficionada. »
    (en castellà) «Desde muy niña hacía versos, y aún novelas, que tenían por protagonistas gigantes y vampiros, pero mi pasión era el teatro. En vano mi madre empleaba hasta el rigor para hacerme aprender el dibujo y la música a que era ella muy aficionada.»
       Fragmento de Autobiografía y cartas, 1914.
          Historias del bello sexo: la introducción del romanticismo en México, por Montserrat Galí i Boadella.
* «Des de llavors el meu amor al teatre es va fer una passió absoluta [...] No tenint tragèdies que llegir, jo vaig començar a crear-les. Improvisava amb les meves amigues tremendes escenes de passió, de mort, i més d'una vegada, em possessionava de tal manera, que després d'un d'aquells ecsabruptos poètics queia en un llit amb febre. »
    (en castellà) «Desde entonces mi amor al teatro se hizo una pasión absoluta[...] No teniendo tragedias que leer, yo comencé a crearlas. Improvisaba con mis amigas tremendas escenas de pasión, de muerte, y más de una vez, me posesionaba de tal modo, que después de uno de aquellos ecsabruptos poéticos caía en cama con calentura.»
       Fragmento de Autobiografía y cartas, 1914.
          Historias del bello sexo: la introducción del romanticismo en México, por Montserrat Galí i Boadella.

## Referències

* ↑ Estudios sobre Gertrudis Gómez de Avellaneda: la reina mora del Camagüey
* 1 2 Historias del bello sexo: la introducción del romanticismo en México
# Gessamí

El gessamí, gesmiler o llessamí (Jasminum) és un gènere d'arbust de la família Oleaceae, amb flors blanques i oloroses, i fruit en baies rodones.

## Citacions

* A l'ombra d'un gessamí mirava un matí l'estel de l'albada; cada flor era un estel, i el verd cobrecel era una estrellada.
       «Gessamí», a Brins d’Espígol, 20 de juliol de 1891. — Jacint Verdaguer
* Colliu la rosa de dia i de nit el gessamí; el gessamí en una tanca la rosa al mig del jardí.
       «El gessamí i la rosa», a L'Oreig entre les canyes, 1920. — Josep Carner

## Dites populars

* El Delicà de Gandia, que amb una flor de llessamí li trencaren el cap.
* Lo llessamí, al qui no té amor n'hi fa venir, i al qui en té, l'hi fa reverdir.(Men.)

## Cançons populars

* Si sabia la diada, / Joan, quan has de venir, / t'enramaria es camí / de brotets de gessamí / i de murta capolada.(Mall.)

## Referències

* ↑ Verdaguer, 2006, p. 1089.
* ↑ Carner, 1992, p. 528.
* ↑ Parés i Puntas, 1999, p. 475-524.
* 1 2 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Gessamí». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.

## Bibliografia

* Carner, Josep. Poesia. Barcelona: Quaderns Crema, 1992.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Verdaguer, Jacint. «Gessamí». A: Brins d'Espígol. Barcelona: Proa, 2006.
# Germans, gairebé bessons

Germans, gairebé bessons és una novel·la de l'escriptora barcelonina Maria Mercè Cuartiella, guardonada amb el Premi Mercè Rodoreda de contes i narracions de 2014. Narra la complexa relació entre els germans Ester i Joan i la Raquel, esposa d'en Joan. Està estructurada en sis capítols, que marquen una mena de compte enrere i detallen els esforços, sobretot de les dues dones, per solucionar el deute de joc que ha contret el protagonista masculí. L'obra fa un magnífic retrat d'uns personatges complicats, individualistes i obsessius, amb un estil narratiu que barreja monòlegs, diàlegs i reflexions.

## Citacions

* Aquells dos germans semblava que vivien per a això, per barallar-se, per ferir-se entre ells i, unint forces, per ferir els altres; eren una gent estranya.
* De vegades cal embrutar-se les mans per aconseguir alguna cosa.
* De vegades, només de vegades, quan estava massa cansada i trista, es preguntava si en Joan es va casar amb ella simplement perquè no podia fer-ho amb la seva germana.
* Ells el món sencer, la unitat i la dualitat al mateix temps, dos i un, un i dos sense ningú pel mig, quan semblava que res podria separar-los, abans de la Raquel i en Hans, en una altra vida.
* Estava fart que tothom se li arrapés i el llastés d'aquella manera. Estava fart de tot.
* L'Ester es va imaginar cavant fosses amb les seves pròpies mans, a pic i pala, vestida de fosc com li semblava que havien d'anar els enterramorts. Però ja no s'excavaven tombes avui en dia, no en aquest país com a mínim; la gent s'arxivava en prestatges quan es moria i s'oblidava com documents vells, material caducat.
* La història d'una dona, que estimava un marit que no li feia cas, una situació repetida fins a la sacietat en qualsevol temps i en qualsevol lloc, la d'una desgraciada enamorada de l'home equivocat.
* La podridura que et tocava a la vida te l'havies d'empassar sense ajuda.
* Llàstima que els detalls de la vida en comú es revelessin teixits de mesquinesa i de renúncies, que la catifa màgica que havia de dur-la ben lluny estigués feta finalment amb fils plens de defectes, amb material de segona.
* No importava què es diguessin o com es tractessin, tant era; res semblava poder separar-los.
* Quan entrava a casa, el soroll de les claus va semblar que conjurava el del telèfon, com si hagués estat esperant a sentir-lo per posar-se a sonar i crear una desagradable sensació d'urgència...
* Qui sap si en Samuel tampoc recordaria d'adult aquests anys dolços de la seva vida, potser només podria guardar dins el cap els de la lluita i la desesperació, potser viuria envoltat del mal com tots vivíem, intentant no ser danyat, protegint-se; quantes energies malgastades en això, o ben empleades. Tal vegada en això consistia la vida, a intentar, desesperadament i infructuosament, evitar que ens fessin mal.

## Bibliografia

* Cuartiella, M. Mercè. Germans, gairebé bessons (en català). Figueres: Brau, 2012. ISBN 9788496905788.
# Germà

Un germà o germana és una persona que respecte a una altra té els mateixos pares o solament el pare o la mare. Germans és el nom genèric que es dona a dos o més germans, siguin homes o dones.

## Endevinalles

    Pàgina principal: Parentiu
* Si tinc el que Déu no té, a veure si saps el que és?
* Tinc el que no té Déu i veig el que Déu no pot veure.
* Jo tinc el que Déu no té. A veure si saps el que és?
    (var.) Jo tinc el que Déu no té. ¿A vore si saps què?
    (var.) Jo tinc el que Deu no té. A veure si saps el què?

## Referències

* 1 2 Amades, 1982.
* ↑ Bassols, 1994.
* ↑ Martí i Adell, 1991.
* ↑ Castellví, 1956.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
* Bassols, Maria Margarida. Endevinaller. València: Tres i Quatre, 1994 (L'Estel). ISBN 978-84-7502-376-2.
* Castellví, Joan. Cinc-centes endevinalles / recollides, traduïdes, originals i versificades per Joan Castellví Cerdà (en català). 3a edició. Barcelona: Eler, 1956.
* Martí i Adell, Cristòfol. Les nostres endevinalles. València: Edicions del Bullent, 1991 (Esplai juvenil, 5). ISBN 84-86390-40-0.
# Geòrgiques

Geòrgiques (en llatí: Georgicae) és un poema escrit per l'autor romà Virgili el 37 aC. L'obra consta de 2500 versos escrits en hexàmetres i un estil arcaic, dividida en quatre llibres.

## Citacions

* No pas tots els terrenys produeixen de tot.
    (en llatí) Non omnis ferit omnia tellus.
       Geòrgiques § 2,109.
* Feliç aquell qui ha pogut esbrinar les causes de les coses.
    (en llatí) Felix qui potuit rerum cognoscere causas.
       Geòrgiques. Llibre II, § 490.
* El temps s'escapa.
    (en llatí) Sed fugit interea, fugit inreparabile tempus.
       Geòrgiques. Llibre III, § 284.
          Coneguda popularment com «Tempus fugit» en la seva versió original.

## Referències

* ↑ Erasme de Rotterdam, 2018.
* 1 2 Escolà Tuset, 1997, p. 77-129.

## Bibliografia

* Erasme de Rotterdam. No puc no parlar. Girona: Edicions de la ela geminada, 2018. ISBN 9788494856129.
* Escolà Tuset, Josep M. Diccionari de llatinismes i expressions clàssiques. Barcelona: Edicions 62, 1997 (El Cangur ; 235). ISBN 8429742786.
* Peris i Juan, Antoni. Diccionari de locucions i frases llatines. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2001. ISBN 8441208786.