OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llaç

Un llaç és una banda fina de material flexible, típicament roba però també plàstic, usat sobretot per agafar i subjectar.

## Citacions

* Trobo la dona més amarga que la mort. El seu cor és un parany i un filat, i les seves mans són llaços.
       Eclesiàstes. 7,26.
* L'ambició trenca els llaços de sang i s'oblida de les obligacions de gratitud.
    (en anglès) Ambition breaks the ties of blood, and forgets the obligations of gratitude.
       Tales of a Grandfather, 1830. Chap. XXXII. — Walter Scott

## Dites populars

* Amb el llaç que als altres han parat, molts s’han agarrat.
          En referència a la ingenuïtat de la gent envers la publicitat o la política.
* El llaurador que para llaços no camina per bons passos.
    (var.) El pagès que para llaços, no camina per bons passos.
    (var.) Lo Pagès que pára llaços, no camina per bons passos.
* Els llaços d'amistats, mal romputs ni deslligats.
* Ocell de pas, posa-li el llaç.
* Per Sant Sever, para el llaç pel gat mesquer; per Santa Caterina, per la feixina; per Sant Andreu, per la guineu; i per la Concepció pel teixó.
    (var.) Per Sant Andreu, para el llaç per la guineu, i per la Concepció, pel teixó.

## Frases fetes i locucions

* Armar llaços.
          Preparar un complot o una burla amb algun material; maquinar quelcom.
* Caure en el llaç.
    (var.) Caure al llaç.
    (var.) Parar llaços.
    (var.) Caure a la llacera.
          Parany; enginy per a agafar, enganyar, fer caure a algú.
* Llaços de sang.
          Vincle molt proper.

## Referències

* ↑ Eclesiàstes, 2006.
* ↑ Southgate, Henry (comp.). Many thoughts of many minds. 3a ed. London: C. Griffin, 1862.
* 1 2 3 4 5 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 13 setembre 2024].
* ↑ Carles i Amat, 1718, p. 31.
* 1 2 Pàmies, Víctor. «Refranyer temàtic» (en català). L'autor. [Consulta: 13 setembre 2024].
* ↑ Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Espinal, 2006, p. 928.
* 1 2 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «llaç». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Espinal, 2006, p. 572.
* ↑ «llaç». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 9 desembre 2017]

## Bibliografia

* Carlos i Amat, Joan. Quatre cents aforismes cathalans. Barcelona: Estampa de Ioan Pau, y Ioan Marti Llibraters, 1718.
* «Eclesiastès». A: La Bíblia. Alacant: Biblioteca Virtual Joan Lluís Vives, 2006 [Consulta: 25 gener 2015].
* Espinal, Maria Teresa. Diccionari de sinònims de frases fetes (en català). 2a ed. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona. Servei de Publicacions; Publicacions de la Universitat de València; Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006. ISBN 84-490-2441-2.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Llebeig

El llebeig, també anomenat garbí, és el vent que ve del sud-oest, originat pel gir de la marinada a la tarda en alguns sectors de la costa catalana.

## Dites populars

* A fort garbí, estigue't aquí.
* De llebeig, aigua no en veig.
* Garbí, l'aigua és ací.
* Garbinada d'hivern, dia d'infern.
* El llebeig és l'alcavot de la tramuntana.
* El llebeig les mou i el llevant les plou.
* El llebeig no falla mai.
* El llebeig porta la gerra al cul.
* Es llebeig és home d'es capvespre.
* Es llebeig és sa clau d'es temps.
* Llebeig per esmorzar, aigua per sopar.
* Quan bufa el llebeig, neu darrere veig.
* Tramontanella mòrta, llebeig a la porta.
* Tronada al matí, la tarda garbí.
    (var.) Tronada al matí, vesprada, garbí.

### Diccionari català-valencià-balear (1926-1962)

Recull de dites populars del Diccionari català-valencià-balear d'Antoni M. Alcover i Francesc de B. Moll:
* Bufa el garbí, l'aigua és aquí.
* Garbí a l'hivern, boca d'infern.
* El garbí, a les set se'n va a dormir.
* El garbí les mou i el llevant les plou.
    (var.) El llebeig la mou, i el llevant la plou.
* Llebeig, aigua veig.
    (var.) Llebeig, aigua veig, aigua no veig.
* Llebeig? Mariner, perdut et veig.
* Llebeig per a sopar, aigua per a esmorzar.
* Pluja de garbí, para-li el bací.
* Vent de garbí, bufa allà i pega ací.
* Vent de garbí, marits aquí; vent de llevant, marits se'n van.
* Vent de garbí, ni al vespre ni al matí.
* Vent de garbí, no te n'adones i ja és ací.
* Vent de llebeig, molta mar i peix fresc.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ L'arbre refranyer: el llibre dels refranys i les dites populars. Grata Lectura, 2017, p. 154. ISBN 978-84-936083-9-2.
* ↑ Martínez i Martínez, Francesc. Folklore Valencià. Còses de la meua tèrra.. València: Imprenta Diana, 1947, p. 196.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Llebeig». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
# Lledó d'Empordà

* Aquesta pàgina conté fragments escrits en català genuí, anteriors a la normativa de Pompeu Fabra. Es reprodueix la font original per preservar-ne el significat íntegre i no desvirtuar-la. Podria semblar que hi ha errors ortogràfics que en realitat no ho són.
Lledó d'Empordà, també conegut com Lladó, és un municipi de la comarca de l'Alt Empordà.

## Dites populars

* A Figueres tots són lladres; a Llers fins el pagès; a Terrades de vegades; Sant Llorenç, els carrers plens, i a Lladó fins el rector.
* A Terrades tots són lladres, i a Lledó fins el rector.
    (var.) A Terrades tots són lladres; a Cistella, de vegades; a Lladó, fins el rector.
* Borrassà és bo si no fos lo prior de Lladó; prò, ab això y això Borrassà és bo.
* Les ninetes de Lladó van vestides de guret; per llarch que sia el cordó, sempre'ls ne sobra un ullet.
* Lledó és el poble vila, Navata la vila poble.
* Lledó és una albarda al revés.
* Lledó i Serinyà, terra de burros.

## Referències

* 1 2 3 4 Vila i Medinyà, Pep «Un recull de modismes empordanesos recollits pel folklorista reusenc Cels Gomis Mestres (Figueres, 1883)» (PDF). Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, Vol. 41, (2010), pàg. 481-496. DOI: 10.2436/20.8010.01.46 [Consulta: 27 gener 2017].
* ↑ Amades, Joan «Refranys geogràfica». Butlletí del Centre Excursionista de Catalunya, Vol. 47, núm. 511, (desembre 1937), pàg. 289-297 [Consulta: 8 març 2014].$^{[Enllaçnoactiu]}$
* 1 2 3 Parés i Puntas, 1999, p. 475-524.

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.

## Enllaços externs

* l'Ajuntament de Lledó d'Empordà - Lloc web oficial
# Llegany

* Aquesta pàgina mostra parèmies sobre la capa fina de núvols. Si cerqueu parèmies la secreció sòlida que es forma al contorn dels ulls, vegeu «lleganya».
El llegany és un tel de núvol prim que deixa passar parcialment els raigs del sol i que sovint és indicador de pluja.

## Dites populars

* Llegany, pluja abans d'un any.
* Per migjorn hi ha llegany.
* Primer d'any llegany, mal any.
    (var.) Primer d'any lleganyós, mal any.
    (var.) Primer d'any lleganyós, poc venturós.
    (var.) Cap d'any i llegany, mal any.
* Quan a Montserrat hi ha llegany, pluja segura abans d'un any.
* Quan hi ha llegany, plou abans de l'any.
* Sol lleganyós, pluja a l'engròs.

## Referències

* 1 2 «Llegany». ParemioRom : Paremiologia romànica: refranys meteorològics i territori. Barcelona: Departament de Filologia Romànica, Universitat de Barcelona, 2011. Arxivat de l'original el 1604185914. [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ Arimany, 1976, p. 74.
* ↑ Amades, 1931, p. 28-30.
* 1 2 3 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Llegany». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Pàmies, Víctor. «Refranyer temàtic» (en català). L'autor. [Consulta: 12 setembre 2024].

## Bibliografia

* Arimany, Miquel. Quaderns de lectures catalanes (en català). Vol. 2. Barcelona: Ed. Miquel Arimany, 1976. ISBN 9788472111158.
* Amades, Joan. Costums populars de Barcelona (en català). Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1931.
# Llebre

La llebre (Lepus) és un gènere de mamífers rosegadors de l'ordre dels lagomorfs i de la família dels lepòrids. Té les orelles llargues i amb la punta negra, les potes posteriors llargues, adaptades al salt i a la cursa i el pèl curt i dens, de color terrós grisenc mesclat amb negre.

## Dites populars

* A la llarga, el gos la llebre agarra.
* A so de tabals no s'agafen llebres.
* Carros de rei, llebres agafen.
* D'on menys se pensa, salta la llebre.
* Gos que alça moltes llebres, poques en mata.
* La llebre és de qui l'alça, i el conill, de qui l'alcança.
* Llebre correguda i dona seguida, conquista segura.
* Llebre per molts gossos empaitada, aviat caçada.
* Mentres el ca pixa, la llebre fuig.
* Moltes llebres jeuen en el jaç per falta de caçadors.
* Per la Candelera, pas de llebre.
* Per Sant Esteve, un pas de llebre.
    (var.) Per Sant Esteve, creix el dia un pas de llebre.
* Qui dues llebres persegueix, no n'hau cap.
* Tant grata la llebre, que mal jeu.
* Uns mouen la llebre i altres la maten.

## Frases fetes i locucions

* Aixecar (o moure) la llebre.
          Promoure una qüestió.
* Dir més mentides que una llebre no fa salts.
          Ésser molt mentider.
* Donar (o vendre) gat per llebre.
          Donar o prendre una cosa per una altra.

## Referències

* 1 2 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Llebre». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 5 «Refranero Multilingüe». Centro Virtual Cervantes. Madrid: Instituto Cervantes, cop. 1997-. [Consulta: 12 abril 2014].
* ↑ «Llebre». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 12 abril 2014].
# Lleganya

* Aquesta pàgina mostra parèmies sobre la secreció sòlida que es forma al contorn dels ulls. Si cerqueu parèmies la capa fina de núvols, vegeu «llegany».
La lleganya és una secreció solidificada de moc, llàgrimes, cèl·lules i pols produïda per les glàndules sebàcies de la parpella.

## Dites populars

* A Càlig són lleganyosos, i a Cervera són garruts, a Benicarló, rabiosos, i a Salzadella, llanuts.
* D'Albatera, lleganyosos.
* D'Asp i lleganyosos.
* El dormir massa cria lleganyes.
* En Carlet són lleganyosos, en Algemesí, topus, en Benifaió, vellosos, i en Almussafes, traputs.
* Hi ha ulls que s'enamoren de lleganyes.
          Qui podent escollir quelcom bo o bonic, prefereix allò lleig i dolent.
* L'ensiam fa lleganyes.
* L’ull s’enamora de les lleganyes.
          A còpia de conviure conjuntament sorgeix l'amor.
* Mostra lleganyosa, fornada dubtosa.
          Quan el blat apareix de manera primerenca el mes de febrer és d'esperar una bona collita, mentre que com més tard apareix la collita és menor. També dit pels ollers quan treuen una greixonera (olla de terrissa) com a mostra per avaluar la qualitat de la fornada de terrissa.
* Quatretonda la redona i Benigànim el pollós, en Albaida tot és morca i Agullent, el lleganyós.
* Sant Antoni es va enamorar d’un porc i els ulls s’enamoren de lleganyes.
* Ulls lleganyosos, ulls verinosos.

## Frases fetes i locucions

* Llevar-se les lleganyes.
          Mirar o considerar quelcom adequadament.
* Tindre una lleganya en l'ull.
          No adonar-se de les coses en un assumpte determinat.

## Referències

* ↑ Parés i Puntas, 1999, p. 477-524.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 19 setembre 2024].
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 97, Vol. 5. Sector central interior.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* 1 2 3 4 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Lleganya». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 181, Vol. 5. Sector central interior.

## Bibliografia

* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Aurora

L'aurora és la claror rogenca que precedeix la sortida del sol, a l'alba.

## Dites populars

* A Tivissa canten missa, a Móra canten l'aurora i a la vileta dels Masos hi tinc la festejadora.
* Aurora o sol rogenc, pluja o vent.

## Frases fetes

* A l'aurora.
          Al vore's la primera claror del dia.
* Acabar com el rosari de l'aurora.
          Acabar malament, amb baralles, amb ruïnes, amb fracàs, etc.
* Despuntar l'aurora.
          Començar a donar claror el sol.

## Referències

* ↑ Cid i Català, Josep «Corrandes de l'Ebre (3)». Miscel·lània del Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre, Núm. 7, (1989), pàg. 59–68. ISSN: 2385-4308.
* 1 2 3 4 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 25 setembre 2024].
# Autodeterminació

El dret a l'Autodeterminació és un principi fonamental dels drets humans, dins un marc territorial, de decidir lliurement el seu destí polític, especialment de constituir-se en entitat estatal autònoma o independent.

## Citacions

* L'autodeterminació de les nacions implica la separació política d'aquestes nacions d'òrgans nacionals aliens, i la formació d'un estat nacional independent.
       El dret d'autodeterminació de les nacions, 1914. — Lenin
* L'autodeterminació no és una expressió qualsevol. És un principi imperatiu de l'acció política que, a partir d'ara, cap estadista pot arriscar-se a ignorar.
    (en anglès) "Self-determination" is not a mere phrase. It is an imperative principle of action, which statesmen will henceforth ignore at their peril.
       Congrés dels Estats Units (Washington, DC), desembre 1918. — Woodrow Wilson
          Discurs de Woodrow Wilson adreçat al Congrés dels Estats Units, anomenat The Four Principles of Peace
* L'autodeterminació només és un eslògan si el futur no porta cap esperança.
    (en anglès) Self-determination is but a slogan if the future holds no hope.
       Discurs a la seu de Nacions Unides (1961), 25 de setembre de 1961. — John F. Kennedy
* Tots els pobles tenen dret a l'autodeterminació.
    (en anglès) All peoples have the right of self-determination.
       Nova York, 16 de desembre de 1966. — Nacions Unides
          Article 1r del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics
* Els Estats que formen part d'aquest Pacte promouran l'exercici del dret d'autodeterminació.
    (en anglès) The States Parties to the present Covenant shall promote the realization of the right of self-determination.
       Nova York, 16 de desembre de 1966. — Nacions Unides
          Article 1r del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics
* La llibertat quan s'ha obtingut per l'autodeterminació del poble, amb pacte i condicions, no es pot treure per ningú.
       Fossar de les Moreres, 11 de setembre de 2005. — Francesc Ferrer i Gironès

## Referències

* ↑ Lenin. «El dret d'autodeterminació de les nacions». Arxivat de l'original el 1398401686. [Consulta: 15 juliol 2013].
* ↑ Wilson, Woodrow. «The Four Principles of Peace». A: War adresses of Woodrow Wilson. Boston, etc.: Ginn and Company, 1918, p. 102-111.
* ↑ Kennedy, John F. «Address by President John F. Kennedy to the UN General Assembly», 25-09-1961. Arxivat de l'original el 1525450954. [Consulta: 1 agost 2015].
* 1 2 «International Covenant on Civil and Political Rights» (en anglès). Nova York: Nacions Unides, 16-12-1966. [Consulta: 31 març 2012].
* 1 2 «Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics». Nova York: Nacions Unides, 16-12-1966. Arxivat de l'original el 1316993343. [Consulta: 31 març 2012].
* ↑ Ferrer i Gironès, Francesc. «Crida escrita expressament en motiu de l'onze de setembre, per mobilitzar a tots els catalans», 11-09-2005. Arxivat de l'original el 1315986589. [Consulta: 31 març 2012].
# Auguste Comte

Auguste Comte (francès: Isidore Marie Auguste François Xavier Comte) (Montpeller, 19 de gener de 1798 - París, 5 de setembre de 1857) fou un filòsof occità, considerat el fundador del positivisme, encunyador de l'altruisme, i un dels iniciadors de la Sociologia.

## Citacions

* Només hi ha una màxima absoluta: no hi ha res absolut.
    (en francès) Il n'y a qu'une maxime absolue, c'est qu'il n'y a rien d'absolu.
       Cours de philosophie positive.

## Referències

* ↑ Arróniz Hidalgo, 1997.

## Bibliografia

* Arróniz Hidalgo, José-Guillermo. Diccionari de citacions i frases de renom. Barcelona: Claret, 1997. ISBN 8482971379.
# Aule Corneli Cels

Aule Corneli Cels [Aulus Cornelius Celsus] (?, segle I) fou un escriptor i metge romà.

## Citacions
### De medicina

* L'ociositat esmussa el cos; el treball l'envigoreix.
    (en llatí) Ignavia corpus hebetat, labor firmat.
       De Medicina. Llibre I, § 1.
* El fred és l'enemic del vell i del prim.
    (en llatí) Frigus inimicum est senit et tenui.
       De Medicina. Llibre I, § 9.
* No a tots els malalts els convenen els mateixos remeis.
    (en llatí) Non omnibus aegris eadem auxilia conveniunt.
       De Medicina. Llibre III, § 1.
* Si s'ha de beure, que sigui aigua.
    (en llatí) Si quid bibendum est, aqua.
       De Medicina. Llibre III, § 2.

## Referències

* 1 2 3 4 Peris i Juan, 2001.

## Bibliografia

* Peris i Juan, Antoni. Diccionari de locucions i frases llatines. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2001. ISBN 8441208786.
# Automòbil

Un automòbil (també se'n pot dir auto, cotxe o votura a la Catalunya Nord) és usualment un vehicle de quatre rodes amb motor destinat al transport de persones, amb capacitat entre dos i 7 seients.

## Endevinalles

* El Progrés em fa de pare i contra l'home em sublevo; em disparo i no duc armes, i tinc força i no l'ensenyo.
* Tinc cavalls però no se'm veuen, corro molt i corro poc, però si no em donen beguda, no arribo pas enlloc.

## Referències

* ↑ Llibre Endevinalles, 1925.
* ↑ Castellví, 1956.
* ↑ Salvà, 1983.

## Bibliografia

* Castellví, Joan. Cinc-centes endevinalles / recollides, traduïdes, originals i versificades per Joan Castellví Cerdà (en català). 3a edició. Barcelona: Eler, 1956.
* El Llibre de les endevinalles : col·lecció selecta de velles i noves endevinalles versificades : pròpies per a passar una bella estona (en català). Barcelona: Salvador Bonavía, 1925 (Biblioteca Bonavia ; 14, 19).
* Salvà, Francesc. Recull d'endevinalles. Barcelona: Salvatella, 1983 (Una mica de tot).
# Avellana

L'avellana és el fruit comestible de l'avellaner (Corylus avellana). Té forma esferoïdal, amb un diàmetre aproximat de 10 a 15 mm. Està formada per una closca fibrosa externa que envolta una coberta llisa en la que s'allotja la llavor. La closca fibrosa s'asseca durant la maduració.

## Dites populars

* Any d'avellanes, any de casaments.
* Aquesta setmana, cull l'avellana.(Tar.)
* Avellanes, ametlles i figues són bones amigues.
* Per Sant Bartomeu, cull l'avellana de tot arreu.
* Per Sant Feliu, l'avellana cau del niu.
* Per Sant Jaume, l'avellana a taula.(Manresa)
* Per Sant Llorenç, l'avellana es menja sense dents.
* Per Sant Magí, l'avellana has de collir.
* Per Sant Mateu, avellanes arreu.
* Per Sant Pere i Sant Feliu, l'avellana surt del niu.(Olot, Manresa, Sabadell)
* Per Santa Magdalena, l'avellana plena.(Ross., Vic, Pla de Bages, Bar., Vendrell, Maestrat)
    (var.) Per Santa Magdalena, la nou i l'avellana plena.(Urgell)
    (var.) Per Santa Margarida, la vellana és mija; per Santa Magdalena, la vellana és plena.
* Per Santa Magdalena l'avellana és plena, i per Sant Llorenç ja no n'hi ha gens.
* Per Santa Marta, la millor avellana.
* Santa Magdalena l'avellana plena; plena o no plena, santa Magdalena.(Bar.)
    (var.) Santa Magdalena l'avellana plena; plena o no plena, cull l'avellana per santa Magdalena.(Camp de Tarragona)
* Si vols fer un bon regal i gastar poc, dóna avellanes amb floc.

## Corrades

* Si a la Selva vols venir, / Maria, a aplegar avellanes / cantarem una cançó / dels fadrins de Riudecanyes.(La Selva del Camp)
* Aquí a dalt de la muntanya, / mare, deixeu-m'hi anar, no pas per collir avellanes, sinó per saltar i ballar(Ross.)

## Endevinalles

* En què s'assembla, Joan, el teu cap a una avellana?
          En tenir la testa vana.
* Sóc petita i rodoneta. Ave em diuen de nom i Llana és el meu cognom.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 4 5 6 7 Alcover; Moll, 2002.
* 1 2 Pàmies i Riudor, Victor (cur.). «Sants i festes diverses». Refranyer temàtic. l'autor, 25-11-2007. [Consulta: 15 setembre 2013].
* 1 2 3 4 5 6 7 Gomis i Mestre, 2015, p. 78-80.
* ↑ Amades, 1982, p. 766-776.
* ↑ Bassols, 1994.

## Bibliografia

* Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «avellana». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. IV. Estiu. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 9788434536739.
* Bassols, Maria Margarida. Endevinaller. València: Tres i Quatre, 1994 (L'Estel). ISBN 978-84-7502-376-2.
* Gomis i Mestre, Cels. Botànica popular catalana : dites i tradicions populars referents a les plantes (en català). La Bisbal d'Empordà: Sidillà, 2015 (Talaia clàssics, núm. 2). ISBN 9788494256462.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Avarícia

L'avarícia (del llatí avaritia) és l'ànsia de posseir més del que es té, especialment en tot allò relacionat amb els diners o les coses materials. Està catalogada com un pecat per la majoria de les religions i el terme té sempre connotacions negatives.

## Citacions

* L'avarícia consisteix en l'afany de diners, que cap home assenyat no ha desitjat mai; com si estigués plena de malignes metzines, debilita el cos i l'esperit viril; no té mai un limit, és insaciable i no minva ni amb l'abundor ni amb l'escassetat.
    (en llatí) Auaritia pecuniae studium habet, quam nemo sapiens concupivit: ea quasi uenenis malis inbusta corpus animumque uirilem effeminat, semper infinita, insatiabilis est, neque copia neque inopia minuitur.
       La conjuració de Catilina. § 11. — Gai Sal·lusti Crisp
* L'avarícia és la mare de tots els crims.
    (en llatí) Avaritia prima scelerum mater.
       De Consulatu Stilichonis. Liber II. — Claudi Claudià
* A la pobresa li manquen moltes coses; a l'avarícia, totes.
    (en llatí) Inopiae desunt multa, avaritiae omnia.
       — Publili Siri
* La bèstia més orgullosa i aquella on hi ha més avarícia que en cap altra és l'home.
       De com Na Renard fou porter del rei». Llibre de les bèsties. — Ramon Llull

## Dites populars

* L'avar, a on té el tresor, té el cor.(Cat.)
* L'avar és com el porc: no aprofita sinó mort.(Cat.)
* L'avar no té cor ni ventre.(Cat.)
* L'avar ric, no té parent ni amic.

## Referències

* ↑ Sal·lusti Crisp, 1965.
* 1 2 Peris i Juan, 2001.
* ↑ Llull, 1999.
* 1 2 3 4 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «avar». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.

## Bibliografia

* Llull, Ramon. Llibre de les bèsties. Barcelona: Hermes, 1999 (Biblioteca Hermes. Clàssics catalans ; 1. Narrativa). ISBN 84-8287-400-4.
* Peris i Juan, Antoni. Diccionari de locucions i frases llatines. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2001. ISBN 8441208786.
* Sal·lusti Crisp, Gai. La conjuració de Catilina. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1963 (Fundació Bernat Metge; 147) [Consulta: 1544492003].