# Escopeta

Una escopeta és una arma de foc llarga d'ànima llisa d'un on més canons.

## Dites populars

* A Sant Francesc, agarra l'escopeta i ves.
* Caçador d'escopeta, llebrer i sarró, no renyiran els fills per la partió.
          Sentencia que qui depén de la sort, sempre incerta, no pot esperar ser ric mai.
* El testament del caçador: per un fill l'escopeta i per l'altre el sarró.
          L'economia que depén de les circumstàncies no arriba a quallar mai.
* Llibres, canyes, escopetes i sacs, no en deixis, que no se'n torna cap.
* No es poden tirar trets a les serps, perquè es rebenten les escopetes.
* Parla del llop, amanix l'escopeta.
* Una escopeta buida fa por a dos.

## Frases fetes i locucions

* Aquí et vull veure, escopeta.
          S'indica quan una situació és difícil i és el moment de veure com es treuen les forces o recursos per a resoldre-la.
* Dur s'escopeta curta.(Mall.)
          Tenir pocs recursos.
* Escopeta de cul calent.(val.)
          Persona lleugera, mancada de serietat, poc raonadora.
* Ésser més caçador que s'escopeta.(Mall.)
          Tenir molta afició a la caça.
* Tenir algú a tret d'escopeta.
    (var.) Tenir alguna cosa a tret d'escopeta.
          Tenir-ho a punt, poder-ne disposar o poder-ho dominar fàcilment.

## Endevinalles

* La meva llengua és de foc, i no sóc l'Esperit Sant; crido per defensar l'amo, que no he conegut mai.
* Mala i traïdorenca. Si apunte bé, li pegues a la primera.
* No sóc creu, em duen a coll; no sóc dona i em fan carícies; la meva veu a tothom dóna espant i no sóc l'Esperit Sant.
* Quan me pos a cridar fort, ningú s'atreveix a riure; a qualcú li donc per viure i a molts he donat la mort.
* Un carrer estret, fosc i llarg que amb la mort està abraçat.
* Una cambra fosca, fosca, tota plena de pedaços, dintre d'ella hi viu la mort i l'home la du en sos braços.
* Una cosa llarga i llisa que de lluny avisa.
* Una vella en un racó tira pets a Castelló.
    (var.) Una vella en un racó tira pets a l'Aragó.
* Una vella tira un pet que et pot enviar al canyet.
* Sense ser nen vaig a braç, canto sols quan vull fer mal, la meva llengua és de foc, tinc escó però no tinc llar.

## Referències

* 1 2 3 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 24 setembre 2024].
* ↑ Sevilla Muñoz, J.; Zurdo Ruiz-Ayúcar, M.I.T. (dir.). «Refranero multilingüe». Madrid: Instituto Cervantes (Centro Virtual Cervantes), 2009. [Consulta: 24 setembre 2024].
* ↑ Parés i Puntas, 1999, p. 470-474.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «llop». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 5 6 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «escopeta». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «caçador». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 5 6 Amades, 1982.
* 1 2 3 Martí i Adell, 1991.
* ↑ Castellví, 1956.
* 1 2 Llibre Endevinalles, 1925.
* 1 2 Bassols, 1994.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
* Bassols, Maria Margarida. Endevinaller. València: Tres i Quatre, 1994 (L'Estel). ISBN 978-84-7502-376-2.
* Castellví, Joan. Cinc-centes endevinalles / recollides, traduïdes, originals i versificades per Joan Castellví Cerdà (en català). 3a edició. Barcelona: Eler, 1956.
* El Llibre de les endevinalles : col·lecció selecta de velles i noves endevinalles versificades : pròpies per a passar una bella estona (en català). Barcelona: Salvador Bonavía, 1925 (Biblioteca Bonavia ; 14, 19).
* Martí i Adell, Cristòfol. Les nostres endevinalles. València: Edicions del Bullent, 1991 (Esplai juvenil, 5). ISBN 84-86390-40-0.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.