OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amanida

L'amanida o ensalada és principalment un plat fred amb ingredients generalment crus, predominant les hortalisses barrejades, tallades en trossos i habitualment condimentades, fonamentalment amb sal, oli d'oliva i vinagre, que pot prendre's com plat únic, abans o després del plat principal i fins i tot com a complement

## Dites populars

* Ensalada bullida, allarga la vida.
* Després de l'amanit, bon trago de vi.
* La casa ben complida, la migdia menja l'olla i al vespre amanida.
* La casa ben regida, la migdia escudella i al vespre amanida.
* Ni escudella sense tall, ni amanida sense ceba, ni salsa sense all.
* Pa d'ahir, vi d'un any i carn ben amanida fan bona vida.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 5 Parés i Puntas, 1999.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans. Barcelona: Edicions 62, 1999, p. 307-333. ISBN 842974519X. $^{[Enllaçnoactiu]}$
# Montornès del Vallès

Montornès del Vallès és un municipi de la comarca del Vallès Oriental.

## Dites populars

* A més a més, no hi ha terra com Granollers, i per millor, la de Mataró, i per no haver de fer res, la de Montornès.
* A Montornès, manlleven coses i no tornen res.
* Com el graller de Montornès, que li donaven un sou perquè toqués i cent perquè callés.
* El poble de Montornès, molts l'anomenen i no saben on és.
* Per a no haver de fer res, Montornès.

## Auques

* L'hostaler de Montornès, encara que no tingués un pa a la post, ni vianda, ni amaniment al rebost, no deia mai a ningú que s'entornés.

## Referències

* 1 2 3 4 Pàmies i Riudor, Víctor. «Montornès del Vallès». Paremiologia tòpica. l'autor, cop. 2010. [Consulta: 26 setembre 2013].
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Sindreu Arbós, 1976, p. 66-70.
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes, populars. Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 84-7304-008-2.

## Bibliografia

* Sindreu Arbós, Joan. La Història festiva de Mollet. Mollet del Vallès: [s.e.], 1976.

## Enllaços externs

* l'Ajuntament de Montornès del Vallès - Lloc web oficial
# Montmell

La serra del Montmell és una serralada situada al sud-oest de Vilafranca del Penedès. El seu cim més alt és la Talaia (861 m).

## Dites populars

* Boira al Montmell, aigua més avall del Vendrell.
* Capelles del Montmell, tormenta al Vendrell.
* Quan el Montmell porta capell, aigua a prop del Vendrell.
    (var.) Quan el Montmell porta capell, aigua segura per damunt del Vendrell.
* Quan lo Puig de Montmell porta caperell, no et fiïs d'ell.
    (var.) Si el Montmell porta capell, no et fiïs d'ell.
* Quan per sobre del Montmell hi ha nuvolada, senyal de ventada.

## Referències

* 1 2 3 4 Manent, 1998.
* 1 2 Manent, 1994.
* ↑ Trepat, 1995.

## Bibliografia

* Manent, Albert. Els noms populars de núvols, boires i vents del Penedès : Alt Penedès, Baix Penedès, Garraf. Vilassar de Mar: Oikos-tau, 1998 (Estudis comarcals). ISBN 8428109257.
* Manent, Albert. Els noms populars de núvols i boires: Camp de Tarragona : el Priorat. Barcelona: Centre d'Estudis Riudomencs "Arnau de Palomar", 1994 (Quaderns de divulgació cultural ; 21). ISBN 8460087840.
* Trepat, Josep-Anton. Refranys de vora mar. Barcelona: Noray, 1995. ISBN 8474860881.
# Montmeló

Montmeló és un municipi de la comarca del Vallès Oriental

## Dites populars

* A Montmeló, carbassots.
* El ferrer de Montmeló, que quan tenia ferro no tenia carbó.
* Les noies de Montmeló porten les mitges al garró.

## Referències

* ↑ Amades, Joan «Refranys geogràfica». Butlletí del Centre Excursionista de Catalunya, Vol. 47, núm. 509, (desembre 1937), pàg. 238-243 [Consulta: 8 març 2014].
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Pérez i Gómez, Ferran «Sant Fost i Martorelles a través de les dites i els refranys». Campsentelles, Núm. 5, (2000), pàg. 8-19. ISSN: 1136-8497 [Consulta: 21 setembre 2015].

## Bibliografia

* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Ajuntament de Montmeló
# Montroi

Montroi és un municipi del País Valencià, a la comarca de la Ribera Alta.

## Dites populars

* Les fadrines de Montroi totes són caragoleres, tenen la panxa rasposa de pujar-se a les moreres.
* Mahomets de Montserrat són els més roïns del món: en Real tiren espentes i en Montroi fan les traïcions.
* Montroi és el meu poble, allí tinc els meus volers: estan mon pare i ma pare i el meu carinyo també.
* Montroi està costerut, Montserrat, corral de vaques. I Real, que està planet, allí estan les xiques guapes.

## Referències

* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 111-112, Vol. 5. Sector central interior.
* 1 2 3 Sanchis Guarner, 1983, p. 112, Vol. 5. Sector central interior.

## Bibliografia

* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.

## Enllaços externs

* l'Ajuntament de Montroi - Lloc web oficial
# Montmajor

Montmajor és un poble i municipi de la comarca del Berguedà.

## Dites populars

* Llampega a Cal Bisbe, pluja aquí.
          Cal Bisbe és una casa de Montmajor. Dita que es diu a l'Espunyola

## Referències

* ↑ Estruch i Subirana, Maria. Els noms populars de núvols, boires i vents al Berguedà. Berga: l'Albí, 2010 [Consulta: 1440357410].
# Montjuïc

Montjuïc és una muntanya (192 m) aïllada de Barcelona, al districte de Sants-Montjuïc, que domina el camí litoral de la ciutat.

## Dites populars

* Anirem a can Pistraus i farem una bullida, la farem de groc i blau i també color d'oliva.
          Can Pistraus fa referència a una antiga taverna ubicada a la muntanya de Montjuic, focus de joc, vici i corrupció de tota mena.
* Anirem a can Pistraus, plantarem una taverna.
* Barcelona i Montjuïc, no es feren en una nit.
    (var.) Montserrat i Montjuïc no es feren en una nit.
* Montjuïc amb boirina, llevant o aigua fina.
* Quan Montjuïc duu barret, l'aigua arremet.
* Quan Montjuïc duu caputxa, senyal de pluja.
* Quan Montjuïc duu mantellina, la pluja afina.
* Quan Montjuïc fa capell, no et fiïs d'ell.
* Quan Montjuïc porta capot, que se'n posi qui pot.

## Referències

* 1 2 Amades, 1936.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Montjuïc». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Amades, 1935, p. 147-163.
* ↑ Trepat, 1995.
* 1 2 Amades, 1982.
* 1 2 3 Amades, 1938, p. 10-11.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. V. Tardor. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Costums i tradicions d'hostals i tavernes. Barcelona: Tallers Gráfics P. Arnau, 1936 [Consulta: 1546502008].
* Amades, Joan. Llibre del temps que fa. Barcelona: La Neotípia, 1938 (Primer llibre de les set sivelles).
* Amades, Joan. Montserrat : tradicions i llegendes. Barcelona: La Llumenera, 1935, p. 147-163 [Consulta: 1544402001].
* Trepat, Josep-Anton. Refranys de vora mar. Barcelona: Noray, 1995. ISBN 8474860881.

## Enllaços externs

* Parc de Montjuïc
# Montnegre (massís)

El Montnegre és un conjunt muntanyós que forma part de la Serralada Litoral. Constitueix la secció més alta de la serralada de Marina amb 766 metres d'altitud al Turó Gros.

## Dites populars

* Si Montnegre porta capell, Vallès, no et fiïs d'ell.

## Referències

* ↑ «Montnegre [muntanya de Catalunya]». ParemioRom : Paremiologia romànica: refranys meteorològics i territori. Barcelona: Departament de Filologia Romànica, Universitat de Barcelona, 2011. [Consulta: 6 setembre 2014].
# Montitxelvo

Montitxelvo és un municipi de la Vall d'Albaida, al País Valencià.

## Dites populars

* En Llutxent tots són raboses, en Benicolet, senyorets, en Rugat, rosega-altars, i en Montitxelvo, albarders.
* En Montitxelvo, albardes fotudes.
* En Montitxelvo s'acabarà la cansalada, però els porcs no.
* En Quatretonda la ronda, i Llutxent, el pedregós, Albaida la boniqueta, Montitxelvo, el mentirós.
* En Rugat han mort un gat, en Aielo, l'han pelat, Montitxelvo, l'han torrat, Terrateig, se l'an menjat.
* En Terrateig cagarneres, en Montitxelvo els reiets, en Aielo els gafarrons, en Rugat els paixarells i en Beniatjar les gralles en l'alt del Benicadell.
* Montitxelvo està en l'altet i la pujadeta costa; les xiques del Ravalet, per no filar, trenquen l'osca.
* Montitxelvo sols pot fer pregar per les animetes: Senyor Déu tot poderós, dau-nos salut i pessetes.
* Terrateig és divertit: tots ballen amb castanyetes. Sols Montitxelvo està trist, prega per les animetes.

## Referències

* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 191, Vol. 5. Sector central interior.
* 1 2 3 Sanchis Guarner, 1983, p. 198, Vol. 5. Sector central interior.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 182, Vol. 5. Sector central interior.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 183, Vol. 5. Sector central interior.
* ↑ «Montitxelvo». Mancomunitat de Municipis de la Vall d'Albaida. Arxivat de l'original el 7/11/2012. [Consulta: 3 gener 2017].
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 199, Vol. 5. Sector central interior.
* ↑ «Terrateig (Vall d'Albaida)». Mancomunitat de Municipis de la Vall d'Albaida. Arxivat de l'original el 8/04/2014. [Consulta: 3 gener 2017].

## Bibliografia

* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Ajuntament de Montitxelvo
# Montgó

El Montgó és una muntanya de 753 metres sobre el nivell del mar que discorre paral·lela al litoral pels termes municipals de Dénia, Gata de Gorgos i Xàbia, a la comarca de la Marina Alta.

## Dites populars

* El Puig, Montgó i Segària, tot cap dins una sària.
          Es diu irònicament, ja que tots tres són muntanyes molt grosses.
* Montgó clar, mallorquí, fe't enllà!
          Si no hi ha núvols al Montgó , la navegació es fàcil per alta mar.
* Montgó mantellina, aigua veïna.
* Quan Montgó es posa la capa i Bèrnia la mantellina, ningú al temporal escapa ni té ronda la fadrina.
* Quan Montgó porta capell, pica espart i fes cordell.
          Quan fa mal oratge és temps de romandre i fer coses a casa.
* Segària i Montgó amb capell pica espart i fes cordell.
* Si Montgó du un gran capell, mariner, aferra't amb ell!
* Sant Antoni està a Benissa, Sant Domingo està a Xaló, Sant Vicenç està a Teulada, Jesús Pobre baix Montgó.
    (var.) Sant Antoni està a Benissa, Sent Domingo en Eixaló, i més avall de Teulada, Jesús Pobre baix Montgó.
* Sant Julià de Ramis, terra de regadiu quan plou, Sant Nonat en Benigembla, Jesús Pobre, baix Montgó, Sant Joan en les Mosqueres, i en els Llocs, el Salvador.

## Frases fetes

* Enviar algú a la Creueta del Montgó.
          Es diu quan vols enviar a algú molt lluny.
* Es menjaría Ifac i Montgó.
          Es diu als que farten molt.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Sanchis Guarner, 1983, p. 51-52, Vol. 3. Sector meridional.
* ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «Top ten dels refranys catalans: País Valencià». Raons que rimen, 27-10-2010. Arxivat de l'original el 1397355959. [Consulta: 9 desembre 2016].
* 1 2 3 Parés i Puntas, 1999, p. 475-524.

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.
# Montgomery Clift

Montgomery Clift, nom artístic d'Edward Montgomery Clift (Omaha, Nebraska, 17 d'octubre de 1920 - Nova York, 23 de juliol de 1966) fou un actor estatunidenc.

## Citacions

* Tot bon actor té un mètode, tant si és una cosa que realitza o com si no.
    (en anglès) Every good actor has a method, whether it is something he realizes or not.
       Citat a Citizen News, 1960.
* Ésser actor és interpretar qualsevol paper, gran o petit, que té alguna cosa important a dir.
    (en anglès) To be an actor is to play any role, big or small, that has something of importance to say.
       Citat a Citizen News, 1962.

## Referències

* 1 2 Ringler, 2000.

## Bibliografia

* Ringler, Stephen M. A dictionary of cinema quotations from filmmakers and critics. Jefferson, N.C.: McFarland, 2000. ISBN 9780786408498.
# Confitura

La confitura és una conserva de fruita trinxada amb sucre.

## Dites populars

* Al pot petit hi ha la bona confitura.
* Confitura, merda dura.
* Dins els pots petits hi ha les bones confitures.
* Pel juny, confitures, pel juliol, fesols i per a l'agost, figues i most.

## Frases fetes i locucions

* Obrir el pot de la confitura.
          Tenir una actuació excel·lent.
* Pot de la confitura.
          Punt essencial d'una qüestió, on està la dificultat.

## Referència

* ↑ Pàmies; Palou, 2012, p. 50.
* 1 2 3 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 21 setembre 2024].
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «confitura». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Parés i Puntas, 1999.

## Bibliografia

* Pàmies, Victor; Palou, Jordi. Els 100 refranys més populars (en català). Valls: Cossetània, 2012 (Col·lecció de cent en cent, núm. 16). ISBN 9788490340325.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Constantí

Constantí és una vila i municipi de la comarca del Tarragonès.

## Dites populars

* Les noies de Constantí es renten la cara amb vi.
* Tarragona, la bribona; Constantí, el bon fadrí; Vilaseca, l'han cremada, i els de Reus volen fugir.

## Referències

* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Amades, Joan «Refranys geogràfica». Butlletí del Centre Excursionista de Catalunya, Vol. 47, núm. 511, (desembre 1937), pàg. 289-297 [Consulta: 8 març 2014].

## Enllaços externs

* l'Ajuntament de Constantí - Lloc web oficial
# Consell

Un consell és una manifestació de parer sobre allò que altri ha de fer.

## Dites populars

* Abans de fer una cosa, pren consell si és perillosa.
* Bo és donar un consell, però millor el remei.
* Buit ventrell, don mal consell.
* Consell d'home savi val més que de ric.
* Consell de vell, creu-te d'ell.
* Consell de vellesa, guia de jovenesa
* Consell sens remei, riu-te d'ell.
* De consells no en vagis fart, i tu pren la millor part.
* El millor conseller és el coixí.
* El vi clar i vell amb una mica d'aigua fa bon consell.
* Per tot afer, pren consell de ta muller.
* Qui tot sol s'aconsella, tot sol se'n penedeix.
* Si has de prendre consell, pren-lo sempre d'home vell.
    (var.) Si vols prendre bon consell, pren-lo sempre d'home vell.
    (var.) Del ric el remei, del vell el consell.
* Si vols anar bé, pren el consell d'un ase.
* Un bon consell val molts diners.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* 1 2 3 4 Conca, 1988, p. 157.
* 1 2 3 4 5 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «consell». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Parés i Puntas, 1999, p. 307-341.
* ↑ Parés i Puntas, 1998.
* ↑ Fontana et al., 2016.

## Bibliografia

* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Conca, Maria (ed.). Els refranys catalans. València: Tres i Quatre, 1988 (L'Estel; 8). ISBN 8475022324.
* Fontana, Joan; Gargallo, José Enrique; Pàmies, Víctor; Ugarte, Xus. Els refranys més usuals de la llengua catalana (en català). Barcelona: Llibres de l'Índex, 2016. ISBN 978-84-942889-9-9.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Parés i Puntas, Anna. Diccionari de refranys. Català-castellà, castellà-català (en català). Barcelona: Edicions 62, 1998. ISBN 842974293X.
# Consol Pastor Martínez

Consol Pastor Martínez (Barcelona, 6 de març de 1887 - Barcelona, 20 d'abril de 1973) fou una bibliotecària catalana, alumna número 1 de la primera promoció de l'Escola Superior de Bibliotecàries (1915–1918).

## Citacions

* Portàvem una gorra, ja que el senyor Ors deia que “dona coberta, dona respectada”; al fons li molestava veure els cabells a classe. Jo ho vaig acceptar sense esforç.
    (en castellà) Llevábamos una gorra, pues el señor Ors decía que “mujer cubierta, mujer respetada”; en el fondo le molestaba ver los cabellos en clase. Alguna manera. Enfant sage se negó a usarla. Yo lo acepté sin esfuerzo.” No podía ser de otra desde su infancia, para la señorita Pastor lo difícil creemos que hubiera sido la rebelión, la indisciplina, el desequilibrio.
       Biblioteconomía: boletín de la Escuela de Bibliotecarias de Barcelona, 1957.
          Aquí la bibliotecària explica com Eugeni d'Ors les feia vestir a l'Escola Superior de Bibliotecàries

## Referències

* ↑ Díaz-Plaja, Aurora «La señorita Consuelo Pastor». Biblioteconomía: boletín de la Escuela de Bibliotecarias de Barcelona, Año 14, Nº 45-46, (1957), pàg. 8-12. ISSN: 0006-1778.
# Conill

El conill (Oryctolagus cuniculus) és un mamífer lagormof de la família dels lepòrids, més petit que la llebre i d'orelles i potes més curtes.

## Dites populars

* A conill anat, consell arribat.
* El bon menestral, conill per Sant Joan i pollastre per Nadal.
* El caçador molts conills a la boca i pocs al sarró.
* En Càrcel, els conills pareixen rates, els hòmens, dones, i les dones, botifarres.
* En el cau dels conills, lo que fan els pares, fan els fills.(Val., Alcoi)
* Gat o conill, tots són d'un pèl.
* La llebre és de qui l'alça, i el conill, de qui l'alcança.(Manresa)
    (var.) El conill és de qui el mou; la llebre, de qui l'agafa.(Mall.)
* La Mare de Déu d'agost amaga el conill al cau i Sant Miquel l'en treu.
* Lladres, bolets i conills, per la vora dels camins.(Terrassa)
* Marieta, Mariola, no et casis a Corbins, que et faran anar al defora a fer herba pels conills.
* Passen bones festes, festes de Nadal; bones tarongetes i un conill ben gran.
* Per l'agost, el conill amaga el cos, i per Sant Miquel torna a treure'l.
* Per Sant Jaume, el conill s'amaga, i, per la Mare de Déu, del llit s'amaga més endins.
* Qui bat la mata, que mengi el conill.

## Referències

* ↑ Sevilla Muñoz, J.; Zurdo Ruiz-Ayúcar, M.I.T. (dir.). «Refranero multilingüe». Madrid: Instituto Cervantes (Centro Virtual Cervantes), 2009. [Consulta: 24 setembre 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 Alcover; Moll, 2002.
* ↑ Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 24 setembre 2024].
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 126, Vol. 5. Sector central interior.
* 1 2 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Amades i Gelats, 2001, p. 37.
* ↑ Reig, Eugeni S. «Nadal. Clar i en valencià». El Punt Avui, 21-12-2009. [Consulta: 20 desembre 2014].
* ↑ Correas Martínez; Gargallo Gil, 2003.

## Bibliografia

* Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «conill». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* Amades, Joan. Geografia popular (Ed. facsímil) (en català). Barcelona: Edicions El Mèdol, 2001 (Biblioteca de tradicions populars, núm. 6). ISBN 8495559293.
* Correas Martínez, Miguel; Gargallo Gil, José Enrique. Calendario romance de refranes. Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona, 2003. ISBN 8483383942.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.
# Confrides

Confrides és un municipi valencià de la comarca de la Marina Baixa.

## Dites populars

* A Confrides, els bons naps, per curar tota la sarna.
* Ares és de Benasau, Beniafé d'Alcoleja i l'Abdet és de Confrides, i Famorca, de Fajeca.
* Benifato i Confrides, terra de lladres; els gossos van solts i les pedres nugaes.
* Com el ferrer de Confrides, que ferrant, ferrant, es va quedar nuet.
* Confrides, tapen el cul en figues.

## Referències

* ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «Confrides» (en català). Paremiologia catalana comparada digital, 2020-.
* 1 2 Parés i Puntas, 1999, p. 477-524.
* 1 2 Bertran Calvo, Vicent «Els pobles de la Marina parlen els uns dels altres: gentilicis i renoms» (PDF). Butlletí Interior de la Societat d'Onomàstica, Núm. 94-95, (Octubre 2003), pàg. 62-63 [Consulta: 1488192232].

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.

## Enllaços externs

* Confrides - Lloc web oficial
# Confuci

Confuci (?, ~551 aC — ?, 479 aC), nom llatinitzat de Kong Fuzi ('mestre Kong') [en pinyin Kǒng Zǐ, 孔子 o Kǒng Fūzǐ, 孔夫子; en Wade-Giles K'ung-fu-tzu, "Mestre Kong"] fou un filòsof xinès i reformador de costums, considerat el fundador del confucianisme.

## Citacions
### Analectes de Confuci

Recull de citacions del llibre Analectes de Confuci:
* Aprendre i, en cada ocasió, practicar el que s'ha après: que no és un goig, això? Tenir algun amic vingut de comrades llunyanes: que no és un plaer, això? Ser ignorat pels homes i no indignar-se'n: que no és noble, això?
* Aprendre sense reflexionar és malgastar energia.
* Hi ha tres amistats avantatjoses i tres amistats perjudicials. Fer amistat amb els rectes, fer amistat amb els fidels i fer amistat amb els qui han escoltat molt, és avantatjós. Fer amistat amb els complimentosos, fer amistat amb els que saben ser tous i fer amistat amb els que saben parlar molt bé, és perjudicial.

#### Capítol VIII

* Si un estat està governat pels principis de la raó, la pobresa i la misèria són objecte de vergonya. Si un estat no està governat pels principis de la raó, la riquesa i els honors són els objectes de la vergonya.
    (en xinès) 邦有道貧且賤焉恥也，邦無道富且貴焉恥也。

## Referències

* 1 2 Torralba, Francesc. Paraules per ser feliç. Badalona: Ara Llibres, 2009. ISBN 9788492552702.
* ↑ «Lliçons de Confuci». L'Ofici de viure. Barcelona: Catalunya Ràdio S.R.G., 18-05-2009. Arxivat de l'original el 1285279464. [Consulta: 4 febrer 2013].
* ↑ Thoreau, Henry David. La Desobediència civil. Cànoves i Samalús: Proteus, 2012. ISBN 9788415549574.

## Enllaços externs

* Confucius Publishing Home Page (anglès)
# Umberto Bossi

Umberto Bossi (Cassano Magnago, 19 de setembre de 1941) és un excantant i polític italià, fundador i secretari federal de la Lliga Nord.

## Citacions

* Al nord traduïm SPQR lliurement: Són Porcs Aquests Romans
    (en italià) Nel nord tradurre SPQR liberamente: Sono Porchi Questi Romani
       Emissió del concurs de Miss Padania, 27 de setembre de 2010.

## Referències

* ↑ El líder de la Liga Norte califica de "cerdos" a los romanos, La Vanguardia, 27 de setembre de 2010
# Ullà

Ullà és una vila i municipi de la comarca del Baix Empordà.

## Cançons

* Santa Caterina és nostra, / fins a la Torre Ponça. —cantaven els uns. De la Torre Ponça a Ullà, / Santa Caterina nostra serà! —contestaven els altres.
          Cançó popular

## Dites populars

* A l'Escala maten l'oca, a Bellcaire la plomen, a Ullà la couen i a Torroella se la mengen tota.
* Bona gent a Ullà.
* Sant Genís a Torroella, Santa Magdalena a Ullà, Santa Màxima a l'Escala i a Verges, Sant Julià.
* Són genets a Torroella i cugots són els d'Ullà. Són esperrucats a Gualta i peluts a Llabià.

## Referències

* 1 2 3 4 Batlle i Lloret, Francesc «Geografia popular empordanesa» (PDF). Llibre de la Festa Major de Torroella de Montgrí, (1996), pàg. 17–22. ISSN: 2014-4873.$^{[Enllaçnoactiu]}$
* ↑ Vila i Medinyà, Pep «Un recull de modismes empordanesos recollits pel folklorista reusenc Cels Gomis Mestres (Figueres, 1883)» (PDF). Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, Vol. 41, (2010), pàg. 481-496. DOI: 10.2436/20.8010.01.46 [Consulta: 29 gener 2017].

## Enllaços externs

* l'Ajuntament d'Ullà - Lloc web oficial