# Història de Roma

Història de Roma [Ab Urbe Condita] és una obra sobre la història de l'antiga Roma escrita en llatí per Tit Livi, la redacció de la qual deuria començar entre els anys 27 i 25 aC. El seu títol significa "Llibres a partir de la fundació de la ciutat". L'obra cobreix des dels llegendaris temps d'Enees, unes quantes generacions abans de la llegendària fundació de Roma, fet que s'acostuma a situar en l'any 753 aC fins al moment de la mort de Drus el Vell, esdevinguda l'any 9 aC, durant el regnat d'August, l'època en què vivia Livi.

## Citacions
### Llibre I

* Uns sembren, uns altres cullen.
    (en llatí) Alii sementem faciunt, alii metent.
       Llibre I. § 24,5.

### Llibre II

* Obrar i sofrir valentament és propi d'un romà.
    (en llatí) Et facere et pati fortia Romanum est.
       Llibre II. § 12.
          Paraules de Muci Escèvola al rei etrusc Porsenna.
* La glòria menyspreada en el moment oportú, de vegades torna amb escreix.
    (en llatí) Spreta in tempore gloria interdum cumulatior redit.
       Llibre II. § 47.

### Llibre III

* De l'abundància neix el fastig.
    (en llatí) Fit fastidium copia.
       Llibre III. § 1.

### Llibre IV

* Més val tard que mai.
    (en llatí) Potius sero quam numquam.
       Llibre IV. § 2.
* La necessitat és l'última arma i la més poderosa.
    (en llatí) Necessitas ultimum et maximum telum est.
       Llibre IV. § 28.

### Llibre V

* Ai, dels vençuts!
    (en llatí) Vae victis!
       Llibre V. § 48.
          Frase pronunciada pel cap gal Brennus durant el setge de Roma (390 ac). Accedí a negociar la seva retirada de la ciutat a canvi d'un rescat convingut per tots dos costats combatents. Aquest rescat consistiria en un botí de mil lliures romanes en or (uns 327 kg). Els romans van portar l'or i es van adonar que els pesos estaven modificats. Llavors, van protestar davant el cap dels Gals Brennus, qui es va limitar a llançar la seva espasa per afegir-la als pesos de la balança i va exclamar: "Vae Victis!".

### Llibre VI

* Ningú no vol ésser superat, i menys per un parent.
    (en llatí) A proximis quisque minime anteiri vult.
       Llibre VI. § 34.

### Llibre IX

* La guerra és justa per a qui és necessària, i les armes són legítimes per a qui no es deixa cap altra esperança que les armes.
    (en llatí) Iustum est bellum, quibus necessarium, et pia arma, quibus nulla nisi in armis relinquitur spes.
       Llibre IX. § 1.
* Que estigui lluny de les meves paraules l'ofensa.
    (en llatí) Absit invidia verbo.
       Llibre IX. § 19.

### Llibre X

* És injust que, sota l'arbre que hom ha plantat, un altre en culli el fruit.
    (en llatí) Quam quis arborem conseverit, sub ea legere alium fructum indignum est.
       Llibre X. § 24.

### Llibre XXI

* Mentre a Roma es delibera, Sagunt és assaltada.
    (en llatí) Dum Romae consulitur, Saguntum expugnatur.
       Llibre XXI. § 7.
          En relació a l'abandó en que Romà deixà Sagunt, davant l'assalt d'Anníbal.

### Llibre XXII

* Qui menyspreï la glòria, la tindrà de debò.
    (en llatí) Gloriam qui spreverit, veram habebit.
       Llibre XXII. § 32.
* La precipitació és imprudent i cega.
    (en llatí) Festinatio improvida est et caeca.
       Llibre XXII. § 39.
* Saps vèncer, Anníbal, però no saps aprofitar la victòria.
    (en llatí) Vincere scis, Hannibal, uictoria uti nescis.
       Llibre XXII. § 51. — Maharbal
          Paraules de Maharbal, general d'Annibal, retreient-li no marxar sobre Roma després de vèncer a la batalla de Cannas.

### Llibre XXVIII

* Les coses desconegudes es temen més.
    (en llatí) Maior ignoratum rerum est terror.
       Llibre XXVIII. § 44.

### Llibre XXX

* Els fets passats es poden reprovar més que corregir.
    (en llatí) Praeterita magis reprehendi possunt quam corrigi.
       Llibre XXX. § 30.

### Llibre XXXIV

* Cap llei no és prou satisfactòria per a tothom.
    (en llatí) Nulla lex satis commoda omnibus est.
       Llibre XXXIV. § 3.
* Val més no acusar un malvat que absoldre'l.
    (en llatí) Hominem improbum non accusari tutius est quam absolvi.
       Llibre XXXIV. § 4.

### Llibre XXX

* Com més propícia és la fortuna, menys cal fiar-se'n.
    (en llatí) Maximae culque fortunae minime credendum est.
       Llibre XXX. § 30.
* Millor i més segura és una pau certa que no un una victòria esperada.
    (en llatí) Melior tutiorque est certa pax quam sperata victoria.
       Llibre XXX. § 30.

### Llibre XXXIV

* Cal apreciar els amics pels fets, no per les paraules.
    (en llatí) Ex factis, non ex dictis amici pensandi.
       Llibre XXXIV. § 49.

### Llibre XXXV

* Amb el costum el treball es fa més lleuger.
    (en llatí) Consuetudine levior fit labor.
       Llibre XXXV. § 35.

### Llibre XL

* Les amistats han d'ésser immortals; les enemistats, mortals.
    (en llatí) Amicitias immortales, mortales inimicitias esse debent.
       Llibre XL. § 46.

### Llibre XLV

* No et refiïs de la sort present.
    (en llatí) Praesenti ne credas fortunae!
       Llibre XLV. § 8.

## Referències

* ↑ Erasme de Rotterdam, 2018.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 Peris i Juan, 2001.

## Bibliografia

* Erasme de Rotterdam. No puc no parlar : selecció dels Adagis, traducció, estudi introductori i índex analític. Girona: Edicions de la Ela geminada, 2018. ISBN 9788494856129.
* Peris i Juan, Antoni. Diccionari de locucions i frases llatines. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2001. ISBN 8441208786.