# Barret

El barret o capell és una peça de vestir que serveix per a cobrir el cap, que consta de copa (part que cobreix el crani) i una vora o ala tot al voltant. En meteorologia, fa referència al núvol o conjunt de núvols que es posen al cim d'una muntanya.

## Dites populars

* Al Sol sense barret, ni quan fa calor ni quan fa fred.
* Cap sense barret, tothom hi té dret.
* Cap sense cervell, no ha de mester capell.
* Díga-li barret, díga-li sombrero.
* Dix lo tinyós: a tot jugam, menys a capell llevar.
* En temps de fred, val més una gorra que un barret.
* Gent de poblet, gent de barret.
* Lo mateix és barret blanc que blanc barret.
* On hi canten barrets, no hi canten caputxes
* On hi ha barrets, no hi campen caputxes.
* Petit home, gros barret.
* Quatre caderneres, quatre rossinyols i un barret de palla per a tapar.
* Si s'enveja fos tinya, tothom duria barret.
* Tants de caps, tants de barrets.

### Dites relacionades amb les muntanyes i la meteorologia

* Quan el Montmell porta capell, aigua a prop del Vendrell.
    (var.) Quan el Montmell porta capell, aigua segura per damunt del Vendrell.
    (var.) Quan lo Puig de Montmell porta caperell, no et fiïs d'ell.
    (var.) Si el Montmell porta capell, no et fiïs d'ell.
* Quan el Montseny porta capell, no et fiïs d'ell.
* Quan el Montsià porta capell no et fies d'ell, o guarda't d'ell.
    (var.) Si Montsià porta capell pica espart i fes cordell.
* Quan Matamon s'emborrasca i la Murta fa capell, llaurador vés-te'n a casa, pica espart i fes cordell.
    (var.) Quan Matamon porta capell, pica espart i fes cordell.
    (var.) Si la Murta s'emborrasca i el Matamon fa capell, llaurador, ves-te'n a casa, pica espart i fes cordell.
    (var.) Si Matamon s'encabota i Corbera fa capell, llaurador que vas a l'horta, pica espart i fes cordell, també de la Ribera.
* Quan Montjuïc fa capell, no et fiïs d'ell.
    (var.) Quan Montjuïc duu barret, l'aigua arremet.
* Quan Montsant té capell, no et fiïs d'ell.
    (var.) Si el Port porta capa i el Montsant capell, no et fios d'ell.
* Quan Santa Bàrbara fa capell, aigua als Pesells.
    (var.) Si Santa Bàrbara fa capell, tres dies d'aigua damunt d'ell.
    (var.) Quan Santa Bàrbara fa capella, aigua en ella.
    (var.) Si Santa Bàrbara porta capell, no et fios d'ell.
* Qui de canyes fa flautes i de frares fa cabal, un barret i a l'hospital.
* Si Montnegre porta capell, Vallès, no et fiïs d'ell.
* Si Murcià porta capell, no et fiïs d'ell.
          Murcià és una muntanya prop de la Ràpita. Si la muntanya està coberta de núvols, vol dir que farà vent.
* Si Santa Bàrbara porta capell, no et fios d'ell.

## Frases fetes i locucions

* Tirar-se es capell.
          Disputar, discutir violentament, fins a barallar-se.
* Tirar el barret (o la gorra) al foc.
          Descoratjar-se, deixar córrer alguna empresa, etc.

## Referències

* 1 2 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Barret». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Cinc mil, 1999.
* ↑ PamiesiRiudor, 2012, p. 131.
* 1 2 Manent, 1998.
* 1 2 Manent, 1995.
* ↑ Manent, Albert. Els noms populars de núvols, boires i vents del Maresme. Barcelona: Oikos-tau, 1996 (Estudis maresmencs). ISBN 8428108935.
* 1 2 Badia, Jordi «Dites i refranys» (PDF). Raïls. Revista del Centre d'Estudis d'Ulldecona, Núm. 2, (1993), pàg. 59-66. ISSN: 1133-4851 [Consulta: 25 desembre 2015].
* ↑ «Dites», 23-06-2008. Arxivat de l'original el 1621017714. [Consulta: 9 desembre 2016].
* ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «Top ten dels refranys catalans: País Valencià». Raons que rimen, 27-10-2010. Arxivat de l'original el 1397355959. [Consulta: 9 desembre 2016].
* ↑ Piera, Emili. «Simplemente, Benimodo». El Mercantil Valenciano, 13-02-2013. [Consulta: 9 desembre 2016].$^{[Enllaçnoactiu]}$
* ↑ Chiva, Ismael. «El vocabulari de la natura: Capell». Camins en la natura, 30-12-2014. [Consulta: 9 desembre 2016].$^{[Enllaçnoactiu]}$
* ↑ Amades i Gelats, 1938, p. 10-11.
* ↑ Amades, 1982.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Manent, 1997.
* ↑ Prous i Vila, 1991.
* ↑ «Barret». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 14 desembre 2014].

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. V. Tardor. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Llibre del temps que fa. Barcelona: La Neotípia, 1938 (Primer llibre de les set sivelles).
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Manent, Albert. Els noms populars de núvols i boires: Camp de Tarragona : el Priorat. Barcelona: Centre d'Estudis Riudomencs "Arnau de Palomar", 1994 (Quaderns de divulgació cultural ; 21). ISBN 8460087840.
* Manent, Albert. Els noms populars de núvols, boires i vents del Penedès : Alt Penedès, Baix Penedès, Garraf. Vilassar de Mar: Oikos-tau, 1998 (Estudis comarcals). ISBN 8428109257.
* Manent, Albert. Els noms populars dels núvols, boires i vents: Ribera d'Ebre i terra Alta. [Riudoms]: Centre d'Estudis Riudomencs "Arnau de Palomar" (CERAP), 1997 (Quaderns de divulgació cultural (Centre d'Estudis Riudomencs Arnau de Palomar) ; 23). ISBN 8492168811.
* Pàmies, Víctor. En cap cap cap (en català). Vallromanes: l'autor, 2012 (Enciclopèdia paremiològica del cos humà; 2). ISBN 9788461581108.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Prous i Vila, Josep Maria. El vocabulari dels pescadors de Cambrils. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1991. ISBN 84-604-0116-2.