# Embriaguesa

L'embriaguesa, també coneguda com a intoxicació alcohòlica o borratxera, és un estat psicològic causat per un alt nivell d'etanol (alcohol) en sang d'una persona o animal. Els símptomes més comuns d'una intoxicació alcohòlica inclouen dificultat de parla, eufòria, trastorns de l'equilibri, pèrdua de coordinació muscular (atàxia), enrogiment facial, vòmits, ulls vermells, reducció de la inhibició i comportament erràtic. En casos severs, pot causar un coma o la mort.

## Dites populars

* A l'embriac fi, no li basta l'aigua ni tampoc lo vi.
* Aiguardent i vi, borratxo fi.
* Alicantí borratxo i fi.
* Beure amb porró no fa borratxo.
* Borratxos, farts i llaminers, no viuen bons, ni moren vells.
* El borratxo valent se'n va del vi a l'aiguardent.
* El vi de casa no emborratxa.
* Hisenda de borratxo, para a la taverna.
* L'arròs i el gaspatxo volen foc de borratxo.
* L'home borratxo que no sigui taverner i que vi no culli.
* La dona borratxa i el vi al celler, no pot ser.(Valls)
    (var.) Tenir sa bota plena i sa dona borratxa, no pot ser.(Mall.)
* Sopes i vi, no emborratxen, però escalfen.
* Teixidor, gandul i borratxo.
* Traginer de vi no ha d'ésser borratxo.

## Frases fetes i locucions

* Anar calent d'orelles.
          Anar borratxo.
* Estar begut.
    (var.) Anar begut.
          Estar embriac.
* Estar com una sopa.
    (var.) Fet com una sopa.
          Estar completament borratxo.
* Portar-ho tot ple.
          Anar borratxo.
* Tocar el tabal de Roses.
          Estar embriac.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «embriac». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «aiguardent». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 159-162, Vol. 3. Sector meridional.
* ↑ Amades, 1938.
* 1 2 3 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «borratxo». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «vi». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «hisenda». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «arròs». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «sopa». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Pàmies i Riudor, 2012, p. 167.
* 1 2 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «begut». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 «Sopa». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 abril 2014].
* ↑ Prous i Vila, 1991.

## Bibliografia

* Amades, Joan. El Porró. Barcelona: La Neotípia, 1938 [Consulta: 1549572007].
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Pàmies i Riudor, Víctor. Dites.cat : Locucions, frases fetes i refranys del català (en català). Barcelona: Barcanova, 2012. ISBN 978-84-489-3041-7.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Prous i Vila, Josep Maria. El vocabulari dels pescadors de Cambrils. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1991. ISBN 84-604-0116-2.
* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.