OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Falç

La falç o corbella és una eina consistent en una fulla de ferro acerat, corba, tallant o dentada en la vora còncava, i posada al cap d'un mànec, que serveix per a segar les messes o tallar l'herba.

## Dites populars

* Agafa la falç endins i afaga un bon manat i estreny el safalcat i no t'escaparan brins.
* Amb l'aire de la falç es coneix el segador.
* Entre la falç i la gavella, està la fam verdadera.
* On no entra sa xapeta, no hi entra sa fauç.
* Pel març, la falceta al braç.
* Pel juny, la falç al puny.

## Endevinalles

* Puc semblar mora, però sóc cristiana. M'estima i venera la gent hortolana.
* Tinc quelcom de moro, però sóc cristiana; m'estima i venera la gent catalana.

## Frases fetes i locucions

* Caure a la fauç.
* Més tort que una corbella.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Falç». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Martí i Adell, 1991.
* ↑ Castellví, 1956.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans. Barcelona: Edicions 62, 1999, p. 371-384. ISBN 842974519X. $^{[Enllaçnoactiu]}$

## Bibliografia

* Martí i Adell, Cristòfol. Les nostres endevinalles. València: Edicions del Bullent, 1991 (Esplai juvenil, 5). ISBN 84-86390-40-0.
# Famorca

Famorca és un municipi valencià de la comarca del Comtat.

## Dites populars

* Ares és de Benasau, Beniafé d'Alcoleja i l'Abdet és de Confrides, i Famorca, de Fajeca.
* Benillup, Benimarfull, Benimassot, Billeneta, Balones, Quatretondeta, en Tollos, que veure vullc; Fageca, Famorca, vullc en Benasau xiques guapes, Gorga i Benilloba i Ares per passar-me'n al Comptat. Per Penaila he passat de Catamarruc a Planes, a Ca Margalida aplegue per tan mal camí que hi ha; d'allí se'n passa a Alcalà i la Vall de Gallinera; la Carroja és la primera, Benessa i Benitaia, pobles de cireres fines: pa bones i jorovines, Benifaquí i Almudaina.
* Per amantes Benilloba, per algepsers Cocentaina, per a estar amples Famorca, per cireres Almudaina.

## Referències

* 1 2 3 Parés i Puntas, 1999, p. 475-524.

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Ajuntament de Famorca
# Família

La família és una unitat social formada per un grup d'individus lligats entre ells per relacions de matrimoni, parentiu o afinitat.

## Citacions

* Governar una família és gairebé tan difícil com governar tot un regne.
       — Michel de Montaigne
* No som una família, som una companyia.
    (en anglès) We are not a family, we are a firm.
          Frase atribuïda a Jordi VI quan era príncep.
* La base principal dels estats és la família, i per tant, la finalitat natural de totes les dones és el matrimoni.
    (en castellà) La base principal de los estados es la familia, y por tanto el fin natural de todas las mujeres es el matrimonio.
       Misión y organización de la Sección Femenina de FET y JONS, 1942. — Pilar Primo de Rivera
* Una situació, només una, em podria conduir a l'assassinat: la vida en família.
    (en anglès) One situation —one alone, could drive me to murder: family life, togetherness.
       — Patricia Highsmith

## Frases fetes i locucions

* Ésser de bona família.
          Ésser d'una família poderosa, rica, distingida.
* Estar en família.
          Estar reunit amb persones de lligams de parentesc o d'amistat.
* Viure en família.
          Viure tots plegats en una mateixa casa.

## Referències

* ↑ «Michel de Montaigne». Ofici de viure. Barcelona: Catalunya Ràdio. [Consulta: 6 febrer 2013].$^{[Enllaçnoactiu]}$
* ↑ Denis, Judd. George VI. London: I.B. Tauris, 2012. ISBN 9780857730411 [Consulta: 25 desembre 2015].
* ↑ Moraga García, María de los Ángeles «Notas sobre la situación jurídica de la mujer en el Franquismo». Feminismo/s, Nº 12, (desembre 2008), pàg. 229-252. DOI: 10.14198/fem.2008.12.09. ISSN: 1696-8166 [Consulta: 4 abril 2024].
* ↑ «Les obsessions de Patricia Highsmith». Catorze.cat [Consulta: 6 febrer 2017].
* ↑ «familia». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Barcelona : Institut d'Estudis Catalans.
* 1 2 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «familia». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
# Farigola

La farigola (Thymus vulgaris), també anomenada timó, timonet o tomell és una mata de la família de les labiades (lamiaceae), molt aromàtica, de fulles linears petites i flors blanquinoses, rosades o violàcies en inflorescències capituliformes. És un dels condiments tradicionals de la cuina mediterrània.

## Dites populars

* Amb farigola, malves i grans de rosari es planta un ric herbolari.
* Del païdor, el timó treu el dolor.
* Del païdor, la farigola treu el dolor.
* Divendres Sant, a collir farigola al camp.
* Per la gola, farigola.
* Si et fa mal el païdor, farigola és el millor.
* Terra de farigola, terra de poc pa.
* Terra farigolera, no hi cal era.

## Frases fetes

* No deixar criar farigola en un camí.
          Transitar molt el camí.
* Sopes de farigola i parts de rosari.(Montblanc)
          Serveix per indicar el que pertoca fer a una personaja vella.

## Referències

* ↑ Pàmies, Víctor. «Refranyer temàtic» (en català). L'autor. [Consulta: 14 setembre 2024].
* 1 2 3 4 Viladot-Puig, 2003.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* 1 2 3 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «farigola». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Parés i Puntas, 1999, p. 94-101.

## Bibliografia

* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Viladot-Puig, Joan. El Refranyer de Joan Viladot (en català). Lleida: Pagès Editors, 2003 (Història. Monografies; 23). ISBN 9788497790741.
# Faió

Faió és un municipi catalanoparlant de la comarca aragonesa del Baix Aragó-Casp, a la província de Saragossa.

## Dites populars

* A Faió, a tocar la gaita i el tambor.
* A Faió cada casa fa cantó.
* A Fraga en diuen barral; a la Granja, cantereta; a Faió en diuen pitxell, i a Mequinensa, argoleta.
* Faió, cara i cul d'Aragó.
* Faió, flor d'Aragó; i Saragossa, corral de vaques.
* Faió i Nonasp, Favara i Maella, quatre pobles de la reina.
* Encara que els pares vulguin, a Faió no et casis mai, que et daran el dot en guixes i no les podràs rosegar
* Per a figues Riba-roja, per carxofes Ascó, però pa xiquetes boniques Miquenensa i Faió.
* Una xica prima i alta a Faió no l'han volgut, a Vinebre la demanen per a barres de llaüt.
* Sant Antoni de la Pobla, Sant Sebastià de Faió, Santa Concòrdia de Flix i Santa Paulina d'Ascó.
* Senyora de Móra casada a Faió, se menge les figues del senyor rector.
    (var.) Senyora de Móra casada a Faió, porte mantellina de pell de bacó.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Pàmies i Riudor, Víctor. «Faió» (en català). Paremiologia catalana comparada digital, 2020-.
* ↑ Parés i Puntas, 1999, p. 477-524.
* ↑ Amades, 2001, p. 40.
* ↑ Cid i Català, Josep «Corrandes de l'Ebre (4)». Miscel·lània del Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre, Núm. 8, (1991), pàg. 73–96. ISSN: 2385-4308.
* ↑ Cid i Català, Josep «Corrandes de l'Ebre (3)». Miscel·lània del Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre, Núm. 7, (1989), pàg. 59–68. ISSN: 2385-4308.
* 1 2 Cid i Català, Josep «Corrandes de l'Ebre (2)». Miscel·lània del Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre, Núm. 6, (1988), pàg. 53–64. ISSN: 2385-4308.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Geografia popular (Ed. facsímil) (en català). Barcelona: Edicions El Mèdol, 2001 (Biblioteca de tradicions populars, núm. 6). ISBN 8495559293.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.

## Enllaços externs

* Faió - Lloc web oficial
# Falda

La falda, faldilla o faldeta és una peça de roba que penja de la cintura i cobreix les cames, parcialment o del tot, sense obertura per a cadascuna (a diferència dels pantalons) i restant la terminació oberta.

## Dites populars

* Les noies de Berga quan van a sarau, les faldilles verdes i el davantal blau.
* Santa Cecília duu la neu a la faldilla.

## Frases fetes i locucions

* Estar dins la falda de sa mare.
    (var.) No haver sortit de ses faldes de sa mare.
          Tenir ben poca experiència.
* Ésser un faldetes.
          Despectivament, ésser un home efeminat.
* Parar la falda.
          Alçar els cornalons del davantal o les vores del vestit per rebre i portar-hi alguna cosa.
* Posar prest faldes en cinta.
          Arromangar-se per emprendre alguna activitat immediatament.
* Tenir un infant dins la falda.
          Tenir un infant assegut o ajagut damunt les cuixes.

## Cançons populars

* De guerreres en tenc dues, / remirada hauré d'anar; / m'arribaran a comptar / de ses faldetes ses rues.

## Referències

* ↑ Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any. Vol. V. Tardor. Barcelona: Salvat, 1956.
* 1 2 3 4 5 Alcover; Moll, 2002, falda.
* 1 2 Alcover; Moll, 2002, faldetes.

## Bibliografia

* Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Falda». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Falset

Falset és un municipi i cap de la comarca del Priorat.

## Dites populars

* A Falset, la casa bruta i el carrer net.
* De Falset, gent falsa.
* Gent de Móra, gent traïdora, aviseu als de Falset, que les bruixes se barallen al Castell de Miravet.
* Les noies de Falset duen la cotilla damunt del cosset.
* Per la virtut de Sant Ceprià i Maria Rosa de Falset, m'has de dir la veritat del que et preguntaré.

## Frases fetes

* Acabar com la comèdia de Falset.
    (var.) Com la comèdia de Falset, que es va començar a les vuit i va acabar a les set.
          Acabar quelcom malament.

## Referències

* 1 2 Pàmies i Riudor, Víctor. «Paremiologia tòpica». L'autor, cop. 2010-. [Consulta: 12 octubre 2024].
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Falset». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Cid i Català, Josep «Corrandes de l'Ebre (4)». Miscel·lània del Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre, Núm. 8, (1991), pàg. 73–96. ISSN: 2385-4308.
* 1 2 Amades, 1951, p. 27.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Refranyer català comentat (en català). Barcelona: Selecta, 1951 (Biblioteca Selecta (Editorial Selecta) ; 82).

## Enllaços externs

* l'Ajuntament de Falset - Lloc web oficial
# Fam

La fam és l'absència crònica de menjar.

## Dites populars

* A qui té fam les pedres li semblen pa.
* Bona vida en tinc: bona fam me passe.
* De fam i feina, tothom en fuig.
* L'abundància mata la fam
* La fam desperta (o esmola) l'enginy.
    (var.) La fam esmola l'enginy.
* La fam vertadera és la millor cuinera.
* Quan la fam (o la miseria) truca a la porta l'amor fuig per la finestra.
          Quan l'amor no és ferm, les dificultats acaben amb ell de seguida.
* Qui de fam i feina fuig, fam i feina l'encalcen.
* Qui de l'ase menja el pa, mai de fam se morirà.
* Si el gripau canta pel gener, un any de fam ve.
* Si tens fam, pega un bram.
    (var.) Si tens fam, rosega't el colze.
    (var.) Si tens fam, pega't un mos a la cama i menjaràs carn.
* Tant si hi ha com si no hi ha fam, a les dotze dinam.

## Endevinalles

* Qui és aquella que no està contenta fins que la maten?

## Referències

* 1 2 3 4 Pàmies i Riudor, 2012, p. 20.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Alcover; Moll, 2002.
* ↑ Parés i Puntas, 1998, p. 17.
* ↑ Castells, 2016.
* ↑ Amades, 1982, p. 292.
* ↑ Amades, 1982.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. I. Hivern. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «fam». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* Castells, Marta. Vegana i catalana: la cuina de tota la vida sense ingredients d'origen animal. Barcelona: Viena, 2016. ISBN 9788483308868.
* Pàmies i Riudor, Víctor. Dites.cat : Locucions, frases fetes i refranys del català (en català). Barcelona: Barcanova, 2012. ISBN 978-84-489-3041-7.
* Parés i Puntas, Anna. Diccionari de refranys. Català-castellà, castellà-català (en català). Barcelona: Edicions 62, 1998. ISBN 842974293X.
# Fang

El fang és una barreja, líquida o semilíquida, de llim, argila i aigua.

## Citacions

* Qui construeix sobre el poble, construeix sobre el fang.
    (en italià) Chi fonda in sul popolo, fonda in sul fango
       El Príncep. Capítol IX. — Nicolau Maquiavel

## Dites populars

* A Castellfollit, m'hi van fer un sorgit i a Ferran me la van omplir de fang.
* Cada gota de pluja fa el seu fang.
* D'aquella pols vénen aquests fangs.
* Déu nos guard de pols de maig i de fang d'agost.
* El negociant de sang, és negociant de fang.
* El vi fa sang, i l'aigua fa fang.
* Fang de maig, espiga d'agost.
* Fang a l'hivern i pols a l'estiu, tot el camp reviu.
* Fang i calç tapen molts mals.
* Hivern fangós, juny granellós.
* Les tres pors són: caure d'un banc, tenir cranc i cagar fang.
* Poca pluja, molt fang.
* Sol blanc, paret de fang.
    (var.) Sol blanc, senyal de fang.
* A tot arreu hi ha fang, quan plou.

## Frases fetes

* Anar (o anar-se'n) a pastar fang.
          Engegar algú de mala manera de forma imperativa.
* Enviar (o engegar) (algú) a pastar fang.
          Engegar algú de mala manera.
* Ésser home de fang.
          Ésser un home informal, menyspreable
* Estar dins el fang.
          Estar embolicat o dins d'un conflicte
* Ficar algú dins el fang.
          Posar algú en una situació difícil o perillosa
* Sortir del fang.
          Sortir de grans problemes o perills.
* Sortir (o fugir) del fang i caure dins l'aigua (o dins el bassiot, o en el barranc).
          Sortir d'una situació dolenta i ficar-se dins d'una altra de pitjor.
* Treure qualcú del fang.
          Treure algú d'una situació difícil.

## Referències

* ↑ Harbottle, Thomas Benfield; Dalbiac, Philip Hugh. Dictionary of Quotations (Italian). London: Swan Sonnenschein, 1909.
* 1 2 3 4 5 6 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Fang». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Conca, Maria (ed.). Els refranys catalans. València: Tres i Quatre, 1988 (L'Estel; 8). ISBN 8475022324.
* ↑ Espunyes, Joan. Dites, locucions i frases fetes. Proa, 2007. ISBN 978-84-8437-977-5.
* 1 2 «Fang». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 18 març 2014].
# Falcó

El falcó és el nom comú que s'aplica a la major part de les espècies del gènere Falco, ocells rapinyaires de la família dels falcònids (Falconidae), d'ales punxegudes i cua llarga i estreta.

## Dites populars

* En gener ni galgo llebrer ni falcó perdiguer.
* L'àguila vola molt alta, però el falcó la mata.
* Mare de Déu de març passada, arriba el falcó i se'n va la becada.
* Pel mes de gener, ni gànguil, ni llebrer, ni falcó perdiguer.
* Per l'Encarnació ja volen l'esparver i el falcó.
* Per la Mare de Déu de març, falcons per totes parts, i, si no els veus venir, prepara't a patir.
* Per Sant Urbà el falcó a la mà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 14 setembre 2024].
* ↑ Parés i Puntas, 1999, p. 97-107.
* ↑ Amades, 1952, p. 605-633.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any. Volum III. Corpus - Primavera. Barcelona: Salvat, 1952.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Mà

La mà és la part on finalitza el braç i que comprèn els cinc dits. Els humans en tenen dues (com a extremitats superiors), en què una és imatge especular de l'altra i en què el dit gros es pot oposar als altres quatre.

## Dites populars

* A Mollet ballen amb les calces a la mà.
* A pica d'aigua beneita i a mossa d'hostal, tothom hi fica mà.
* Algemesí, Roma, Vassuar, el Vaticà; a on està la gent bona el cel a la mà.
* Els dits de la mà no són tots iguals.
* En donar un dit, et prenen tota la mà.
    (var.) En donar un dit, et prenen tot el braç.
* Més val un pardal en la mà que una perdiu (o una grua) en l'aire.
    (var.) Val més una perdiu a la mà, que dues volant.
* Per Sant Urbà a la mà el gavilà.
    (var.) Per Sant Urbà el falcó a la mà.
* Quedar com el de Finestrat: en la mà al cul i arrapats.
* Val més un aucell a la mà, que cent a volar.
    (var.) Més val un aucell a la mà, que una àguila volant.
    (var.) Més val un aucell al puny que una grua lluny.
    (var.) Val més ocell al puny que grua al cel.
    (var.) Val més un aucell en sa mà, que deu mil qui volen.
    (var.) Val més un aucell en sa mà, que mil i cinc-cents que volen.

## Frases fetes

* Tenir mà de ferro.
          Tenir energia i valentia per a fer les coses, com també duresa i agor de caràcter per a tractar les persones i els afers amb molt de rigor.
* Tenir mà de Judes.
          Ésser traïdor.

## Referències

* ↑ Pérez i Gómez, 2000, p. 18.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 96, Vol. 5. Sector central interior.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Mà». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Correas Martínez, 2003, p. 170.
* ↑ Amades, 1952, p. 605-633.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 74.
* ↑ Amades, 2005, p. 23.
* ↑ Aguiló, 1982, p. 5.

## Bibliografia

* Aguiló i Fuster, Marià. Diccionari Aguiló : materials lexicogràfics / aplegats per Marian Aguiló i Fuster ; revisats i publicats sota la cura de Pompeu Fabra i Manuel de Montoliu (en català). Vol. V: M a O. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1982 (Biblioteca filològica de l'Institut d'Estudis Catalans).
* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any. Volum III. Corpus - Primavera. Barcelona: Salvat, 1952 [Consulta: 1485133522].
* Amades i Gelats, Joan. Paraules i modismes (Ed. facsímil) (en català). Tarragona: L'Agulla, 2005 (Biblioteca de tradicions populars, núm. 29). ISBN 849629417X.
* Correas Martínez, Miguel; Gargallo Gil, José Enrique. Calendario romance de refranes. Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona, 2003. ISBN 8483383942.
* Pérez i Gómez, Ferran «Sant Fost i Martorelles a través de les dites i els refranys». Campsentelles, Núm. 5, (2000), pàg. 8-19. ISSN: 1136-8497 [Consulta: 21 setembre 2015].$^{[Enllaçnoactiu]}$
* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.
# Màrius Serra i Roig

Màrius Serra i Roig (Barcelona, 1 de maig de 1963) és un escriptor català.

## Citacions

* La qualitat del català, especialment en entorns urbans de Barcelona, és baixa i decreixent.
       Barcelona, febrer de 2012.
          Anàlisi de la qualitat oral i escrita del català, especialment en l'àrea metropolitana de Barcelona
* La independència no és la panacea, però sí que és una condició indispensable.
       Barcelona, febrer de 2012.
          Opinió sobre la relació de la independència política de Catalunya i la supervivència del català
* La lectura és una experiència personal i intransferible de diàleg no presencial que es produeix en l’àmbit privat.
       «Ferment de la lectura». La Vanguardia, 3 juny de 2017.

### Diada Nacional de Catalunya (2011)

Discurs de Màrius Serra en la Diada Nacional de Catalunya, l'11 de setembre de 2011, al Parc de la Ciutadella on defensà la llengua catalana i la immersió lingüística en les escoles catalanes.
* Necessitem més immersió lingüística que mai per tenir un futur capicua, amb el cap i amb el cor.
* Català a l'atac!
* Visca la llengua viva i visca el submarinisme!

## Referències

* 1 2 «Llengua Catalana - Màrius Serra». Barcelona: Associació Catalana de Professionals, 24-02-2012. [Consulta: 29 abril 2012].
* ↑ Error en el títol o la url.«». La Vanguardia, 03-06-2017. [Consulta: 3 juny 2017].
* 1 2 3 «Màrius Serra: 'Català a l'atac! Visca la llengua viva!'». Vilaweb. Barcelona: Partal, Maresma & Associats, 11-09-2011. Arxivat de l'original el 1322382664. [Consulta: 29 abril 2012].

## Enllaços externs

* Màrius Serra
# Mèxic

Mèxic (en castellà: México), oficialment els Estats Units Mexicans (en castellà: Estados Unidos Mexicanos), és una república federal constitucional d'Amèrica del Nord. Limita al nord amb els Estats Units d'Amèrica, al sud i a l'oest amb l'oceà Pacífic, al sud-est amb Guatemala, Belize i la mar Carib, i a l'est amb el Golf de Mèxic.

## Citacions

* Pobre Mèxic, tan lluny de Déu, tan a prop dels Estats Units.
    (en castellà) Pobre México, tan lejos de Dios, tan cerca de Estados Unidos.
          Frase atribuïda històricament a Porfirio Díaz, però fou escrita per l'intel·lectual mexicà Nemesio García Naranjo.
* Sóc feminista, en un país com Mèxic, és impossible no ser-ho. A més, crec que Mèxic, el meu país, cauria en mil trossos sense les dones.
    (en castellà) Soy feminista, en un país como México, es imposible no serlo. Además, creo que México, mi país, se caería en mil pedazos sin las mujeres.
       Entrevista digital El País, 6 d'abril de 2011. — Elena Poniatowska

## Referències

* ↑ Mendoza, Eduardo Philibert. Personajes notables de la historia de México: Benito Juárez, Porfirio Díaz. Volumen II. México, D.F.: Panorama. ISBN 9789683816108.
* ↑ González Gamio, Ángeles. «Malos vecinos». La Jornada. DEMOS, 14-07-2013. [Consulta: 15 desembre 2016].
* ↑ «Entrevista Digitales - Elena Poniatowska». El País. Madrid: Ediciones El País, 06-04-2011. [Consulta: 24 desembre 2013].
# Mànega

Una mànega és un tub buit dissenyat per transportar fluids d'un lloc a un altre. A les mànegues també se'ls pot anomenar tubs, encara que els tubs generalment són rígids mentre que les mànegues són flexibles.

## Endevinalles

* Mentre estigui pansida no hi ha por que passi res. Quan vegis que es posa tiesa és senyal de mullader.

## Referències

* ↑ Bassols, 1994.

## Bibliografia

* Bassols, Maria Margarida. Endevinaller. València: Tres i Quatre, 1994 (L'Estel). ISBN 978-84-7502-376-2.
# Mònica Calzetta Ruiz

Mònica Calzetta Ruiz (Ginebra, 29 de novembre de 1972) és una jugadora d'escacs, guanyadora set cops del Campionat d'Espanya femení i Gran Mestre Femenina (WGM) des de l'any 2003.

## Citacions

* Aquí no hi ha un àrbitre a qui donar-li la culpa.
    (en castellà) Aquí no hay un arbitro a quien echarle la culpa.
       El Mundo, 8 de març de 2011.
          En referencia a les partides d'escacs.
* Encara queda cert pensament masclista en l'esport.
    (en castellà) Todavía queda cierto pensamiento machista en el deporte.
       El Mundo, 8 de març de 2011.
* Als ninis els faria escac i mat.
    (en castellà) A los 'ni-nis' les daria jaque mate.
       El Mundo, 8 de març de 2011.
* Sempre fa mal perdre però, almenys a mi, quan és per equips més.
    (en castellà) Siempre te duele perder pero, por lo menos a mí, cuando es por equipos más.
       Associació d'Escaquistes de Balears, 4 d'octubre de 2012.
* Em sembla una molt bona notícia que la Unió Europea aconselli als col·legis que els escacs siguin una assignatura optativa.
    (en castellà) Me parece una muy buena noticia el que la Unión Europea aconseje a los colegios que el ajedrez sea una asignatura optativa.
       Associació d'Escaquistes de Balears, 4 d'octubre de 2012.

## Referències

* 1 2 3 Fdez. de la Cruz, Ana «Una maestra en defender al rey». El Mundo, (08-03-2011) [Consulta: 29 octubre 2016].
* 1 2 «Entrevista a Mónica Calzetta». escacsbalears.org, (04-10-2012) [Consulta: 29 octubre 2016].