OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Claudi Claudià

Claudi Claudià [Claudius Claudianus] (Alexandria, 370 — Roma, 405) fou un escriptor grec en llengües grega i llatina.

## Citacions
### De Consulatu Stilichonis

* Els exemples dels governants s'entenen entre el poble.
    (en llatí) In vulgus manant exempla regentum.
       De Consulatu Stilichonis. Liber I.
* L'avarícia és la mare de tots els crims.
    (en llatí) Avaritia prima scelerum mater.
       De Consulatu Stilichonis. Liber II.
* Val més conservar el que s'ha trobat que fer noves adquisicions.
    (en llatí) Plus est servasse repertum, quam quaesisse novum.
       De Consulatu Stilichonis. Liber II.

### In Rufinum

* Aquell qui sempre desitja és pobre.
    (en llatí) Semper inops quicumque cupit.
       In Rufinum.

### Panegyricus De Tertio Consulatu Honorii Augusti

* L'autoritat només es compra amb la virtut.
    (en llatí) Emitur sola virtute potestas.
       De Tertio Consulatu Honorii Augusti .

### De Raptu Proserpinae

* Mort iguala tot.
    (en llatí) Omnia mors aequat.
       "De Raptu Proserpinae II".

### Panegyricus de Quarto Consulatu Honorii Augusti

* El poble inconstant canvia sempre segons el seu príncep.
    (en llatí) Mobile mutatur semper cum principe vulgus.
       Panegyricus de Quarto Consulatu Honorii Augusti.
* L'orgull contamina el més noble caràcter.
    (en llatí) Inquinat egregios adiuncta superbia mores.
       Panegyricus de Quarto Consulatu Honorii Augusti.
* Cal basar-se en els mèrits, no en la sang.
    (en llatí) Virtute decet, non sanguine niti.
       Panegyricus de Quarto Consulatu Honorii Augusti.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Peris i Juan, 2001.
* 1 2 3 Harbottle, Thomas Benfield. Dictionary of Quotations (Classical). London: Swan Sonnenschein, 1897.
* ↑ http://thelatinlibrary.com/claudian/claudian.proserp2.html

## Bibliografia

* Peris i Juan, Antoni. Diccionari de locucions i frases llatines. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2001. ISBN 8441208786.
# Clementina Arderiu i Voltas

Clementina Arderiu i Voltas (Barcelona, 6 de juliol de 1889 — Barcelona, 17 de febrer de 1976) va ser una poetessa catalana.

## Citacions

* Oh lleus i gràcils lletres, com sou belles dant-vos les mans! Ni l'or ni les estrelles fulguren com vosaltres vora el cor on impera la flama que no mor!
       «El mot» a Cançons i elegies, 1916.
* A l'amat he donades totes les claus; [...] Que ell es dugui els seus comptes com me'ls duc jo.
       «Cançó de la bella confiança» a L'alta llibertat, 1920.
* Ni mar ni treva ni l'or del cel. La meva arrel si es torç, no es lleva.
       «Cançó del risc» a Sempre i ara, 1946.

## Citacions sobre Clementina Arderiu

* La poesia de Clementina Arderiu se sustenta en una radical opció comunicativa, per a la qual la senzillesa és decisiva. Un component essencial és el vitalisme controlat; és a dir, que és una poesia provocada molt directament per la vida al seu entorn.
       Història de la Literatura Catalana, vol. 9, 1946. — Enric Bou

## Referències

* ↑ Arderiu, 1916, p. 29.
* ↑ Borràs, Laura «Clementina Arderiu: "Jo era en el cant"». El blog de la Institució. Institució de les Lletres Catalanes, (27-03-2014) [Consulta: 8 gener 2017].
* ↑ Arderíu, 1961, p. 68.
* ↑ Molas, 1987, p. 240.

## Bibliografia

* Arderiu, Clementina. Cançons i elegies. Barcelona: La revista, 1916.
* Arderíu, Clementina. Antología poética. Madrid: Ediciones Rialp, 1961.
* Molas, Joaquim (dir.). Història de la Literatura Catalana, vol. 9. Barcelona: Ariel, 1986.

## Enllaços externs

* Càtedra Màrius Torres, obres poètiques de Clementina Arderiu digitalitzades
# Climent I

Climent I, també conegut com Climent de Roma, (?, segle I — ?, segle I) fou el quart bisbe de Roma (88/91 — 99/101). Fou martiritzat i venerat com a sant per totes les confessions cristianes. Se celebra la seva festivitat el 23 de novembre en l'àmbit catòlic i protestant, el 25 de novembre en l'àmbit ortodox oriental, i el 8 de novembre en l'Església copta.

## Dites popular

* Per Sant Climent, fora boira i vinga vents.
* Per Sant Climent, la neu a les dents.
* Per Sant Climent, no llencis gens de sement.
* Per Sant Jaume, festa a Albons, per Sant Joan, a Bellcaire; per Sant Climent, a Tor; Santa Màxima, a l'Escala.
* Per Sant Martí, l'hivern va de camí; si el voleu deturar, per Sant Climent arribarà, i, per molt que el detureu, per Sant Andreu el tindreu.
    (var.) Per Sant Martí l'hivern va de camí; si s'entrenen, arriba per Sant Climent; però encara que faci tard, per Sant Andreu ja ha arribat.
* Qui sembra per Sant Climent, perd la llavor i perd el temps.
* Sant Climent, el fred reganya la dent.
* Sant Climent és la judea.
* Sant Climent es menja les mosques i Sant Andreu se les acaba totes.
* Sant Climent porta l'hivern.
* Sant Climent, sembra valent.
* Si per Sant Climent fa vent, bon hivern.

## Referències

* 1 2 3 4 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 4 octubre 2024].
* 1 2 3 4 Pàmies i Riudor, Víctor. «Climent I» (en català). Paremiologia catalana comparada digital, 2020-.
* 1 2 3 4 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Correas Martínez; Gargallo Gil, 2003.

## Bibliografia

* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Correas Martínez, Miguel; Gargallo Gil, José Enrique. Calendario romance de refranes. Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona, 2003. ISBN 8483383942.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Claudi

Tiberiu Claudi Neró Germànic [Tiberius Claudius Nero Germanicus] (Lió, 1 d'agost de 10 aC — Roma, 13 d'octubre de 54 dC) fou un emperador romà (41-54 dC).

## Citacions sobre Claudi

* La seva mare, Antònia, solia dir d'ell que era un avortó d'home, que la naturalesa no l'havia acabat, sinó sols començat, i, quan tractava algú de ximple, deia que era més bàmbol que el seu fill Claudi.
    (en llatí) Mater Antonia portentum eum hominis dictitabat, nec absolutum a natura, sed tantum incohatum; ac si quem socordiae argueret, stultiorem aiebat filio suo Claudio.
       Vides dels dotze Cèsars. Claudi. § III. — Suetoni
* La seva germana Livil·la, com hagués sentit dir que algun dia seria emperador, va declarar públicament i clara la seva repugnància a una sort tan iniqua per al poble romà i tan immerescuda.
    (en llatí) Soror Livilla cum audisset quandoque imperaturum, tam iniquam et tam indignam sortem p. R. palam et clare detestata est.
       Vides dels dotze Cèsars. Claudi, § III. — Suetoni
* El pobre noi és poc afortunat, perquè en els afers seriosos, quan el seu esperit no s'esgarria, ben bé que li surt la noblesa de la seva ànima.
    (en llatí) Misellus ἀτυχεῖ nam ἐν τοῖς σπουδαίοις, ubi non aberravit eius animus, satis apparet ἡ τῆς ψυχῆς αὐτοῦ εὐγένεια.
       Vides dels dotze Cèsars. Claudi, § IV. — August
* Fou el primer cèsar que comprà la fidelitat dels soldats amb diners.
    (en llatí) Primus Caesarum fidem militis etiam praemio pigneratus.
       Vides dels dotze Cèsars. Claudi, § IX. — Suetoni

## Referències

* 1 2 3 4 Suetoni. Vides de Calígula, Claudi i Neró. Barcelona: Edicions 62, Alpha, 2010. ISBN 9788429763164.
# Clau anglesa

Una clau anglesa (també anomenada clau sueca, clau Bahco o clau colzada) és una eina utilitzada per afluixar o ajustar rosques o caragols.

## Endevinalles

* Un capgròs sembla el meu cos, puix que sols tinc cap i cua, sempre estic en mans d'obrera i ma menja és molt dura.

## Referències

* ↑ Castellví, 1956.

## Bibliografia

* Castellví, Joan. Cinc-centes endevinalles / recollides, traduïdes, originals i versificades per Joan Castellví Cerdà (en català). 3a edició. Barcelona: Eler, 1956.
# Claude-Adrien Helvétius

Claude-Adrien Schweitzer, conegut com Claude-Adrien Helvétius, (París, 26 de febrer de 1715 - Versalles, 26 de desembre de 1771) va ser un filòsof i escriptor francès.

## Citacions

* Els consells amb duresa no tenen cap efecte; són com els martells, sempre rebutjats per l'enclusa.
    (en francès) Les conseils durs ne font point d'effet ; ce sont comme des marteaux qui sont toujours repoussés par l'enclume.
       Pensées et réflexions, 1771.

### Notes, maximes et pensées (1774)

* L'amor és insaciable amb els plaers i els seus desitjos prenen el lloc de les forces.
    (en francès) L'amour est insatiable de plaisirs et ses souhaits occupent la place des forces.
* Temps després que un error ha desaparegut, els homes no entenen com hi havien pogut creure'l.
    (en francès) Quelque temps après qu'une erreur a disparu, les hommes ne conçoivent pas comment on l'a pu croire.
* Sigues ignorant i no decisiu.
    (en francès) Sois ignorant et non pas décisif.
* Un home savi gaudeix dels plaers, i segueix endavant, com es fan fruits a l'hivern.
    (en francès) Un sage jouit des plaisirs, et s'en passe, comme on fait des fruits en hiver.
* En desgràcia, estimem més la virtut que l'esperit, perquè ja no la necessitem, i no, com es diu, perquè és millor. Sempre són les nostres necessitats les que ens fan preferir una cosa a una altra.
    (en francès) Dans les temps de malheur, on aime plus la vertu que l'esprit, parce qu'on en a plus de besoin, et non pas, comme on dit, parce qu'elle vaut mieux. C'est toujours nos besoins qui nous font préférer une chose à l'autre.
* La ment esbossa la felicitat que la virtut completa.
    (en francès) L'esprit ébauche le bonheur que la vertu achève.

## Referències

* ↑ Logé, 1844, p. 43.
* 1 2 3 4 5 6 Helvétius, 1909.

## Bibliografia

* Helvétius. De l'esprit, De l'homme: notes, maximes et pensées. Le bonheur, lettres. París: Mercure de France, 1909.
* Logé, Henri. Dictionnaire de morale. Choix de pensées et de maximes extraites des meilleurs écrivains. Brussel·les: Soc. typ. belge, 1844.
# Claude Lévi-Strauss

Claude Lévi-Strauss (Brussel·les, 28 de novembre de 1908 - 16è districte de París, 30 d'octubre de 2009) fou un antropòleg francès.

## Citacions

* El món va començar sense l'home i acabarà sense ell.
    (en francès) Le monde a commencé sans l'homme et il s'achèvera sans lui.
       Tristos tròpics (Tristes Tropiques), 1955.
* La vida social consisteix a destruir el que li dona el seu aroma.
    (en francès) La vie sociale consiste à détruire ce qui lui donne son arôme.
       Tristos tròpics (Tristes Tropiques), 1955.
* La llengua és una raó humana que té les seves raons i que l'home no coneix.
    (en francès) La langue est une raison humaine qui a ses raisons et que l'homme ne connaît pas.
       El Pensament salvatge ( La pensée sauvage), 1962.
* La veritable democràcia... és la vida comunal, fins i tot la de la més reduïda comunitat.
       Una hora amb Lévi-Strauss, agost de 1967.

### Premi Internacional Catalunya (2005)

Recull de citacions del discurs de Claude Lévi-Strauss en l'acte de lliurament del XVII Premi Internacional Catalunya:
* He conegut una època en què la identitat nacional era l'únic principi concebible de les relacions entre els Estats. Ja sabem quins desastres en resultaren.
* La nostra euroregió crea entre els països noves relacions que ultrapassen fronteres i contrabalancen les antigues rivalitats pels lligams concrets que prevalen a escala local sobre els plans econòmic i cultural.
* El Renaixement va trobar en la literatura antiga el mitjà de posar la seva pròpia cultura en perspectiva, tot confrontant les idees contemporànies amb les d'altres temps i llocs.
* Els drets de la humanitat deixen de valer en el moment que el seu exercici posa en perill l'existència d'altres espècies.
* El dret a la vida i al lliure desenvolupament de les espècies vives encara representades a la Terra és l'única cosa que es pot considerar imprescriptible, per la senzilla raó que la desaparició d'una espècie qualsevol crea un buit, irreparable, a escala nostra, en el sistema de la creació.

## Referències

* 1 2 3 «Claude Lévi-Strauss a dit...». Paris: Evene, cop. 1999. [Consulta: 30 març 2013].
* ↑ Mora, 1967.
* 1 2 «XXV Premi Internacional Catalunya». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 1413901168. [Consulta: 22 setembre 2013].
* 1 2 3 Lévi-Strauss, Claude. «L'Etnòleg enfront de les identitats nacionals». Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2005. [Consulta: 28 setembre 2013].$^{[Enllaçnoactiu]}$

## Bibliografia

* Mora, V. «Una hora amb Lévi-Strauss». Serra d'Or, 8, (agost 1967).
# Clavell

El clavell, clavellina o clavellet (Dianthus) és un gènere de plantes amb flor de la família de les cariofil·làcies, originària principalment d'Euràsia.

## Citacions

* Ai Canet, bé en tens de roses, qui diu roses diu clavells, mes no hi ha clavell ni rosa de tan gran mereixement.
       Auques i ventalls, 1914. — Josep Carner
* Cada clavell és un clau que s'ensorra en el somni de les dolces finestretes, que vigilen de puntetes el mar blau i les estrelles de sorra.
       Àncores i estrelles, 1936. — Josep Maria de Sagarra i de Castellarnau
* Tu seràs l'abella i jo seré el clavell, em picaràs, em xuclaràs, què quedarà de mi?
       El temps de les cireres, 1977. — Montserrat Roig

## Dites populars

* A la rosa, l'amor s'hi posa; al clavell, fa com aquell.
* A l'ermita de Paretdelgada la Mare de Déu hi tinc, les roses de quatre en quatre i els clavells de cinc en cinc.
* Benimodo és un jardí de clavells i roses fines, els clavells són els fadrins i les roses les fadrines.
    (var.) Vinaròs és un jardí de clavells i roses fines; los clavells són los fadrins i les roses les fadrines.
* Clavell a l'orella crida donzella.
* El clavell, l'amor amb ell.
* Escataina la gallina, té alambor la clavellina, mentre modega el porcell i renilla el cavall vell.
* Godella, flores i clavells; Rocafort, tot pimentons; Massarrojos, xiques guapes, i en Montcà, totes pendons.
* La flor més gentil, la clavellina d'abril.
* La millor salsa, la del clavell.
* Per Santa Agripina, sembra la clavellina.
* Un plat d'aigua amb arròs, clavells i flors.
* València jardí de flors, de clavels i roses fines; els clavells són per als fadrins, les roses per a les fadrines.

## Referències

* ↑ Carner, 1914.
* ↑ Segarra, 1936.
* ↑ Roig, 1977.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 24 setembre 2024].
* ↑ Recull de folklore selvatà (I : La Selva del Camp : 1981), 1981.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 105, Vol. 5. Sector central interior.
* ↑ Sanchis Guarner, 1982, p. 80-82, Vol. 2. Sector septentrional.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 53-54, Vol. 4. Sector central litoral.

## Bibliografia

* Carner, Josep. Auques i ventalls (en català). Barcelona: Can Marián Galve, 1914.
* Recull de folklore selvatà (I : La Selva del Camp : 1981). La Selva, popular i tradicional. La Selva del Camp: [s.n.], 1981 [Consulta: 1527610808].
* Roig, Montserrat. El temps de les cireres (en català). Barcelona: Edicions 62, 1977. ISBN 8429712828.
* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.
* Sagarra, Josep Maria de. Ancores i estrelles (en català). Barcelona: Llibreria Catalònia, 1936.
# Claudio Magris

Claudio Magris (1939) és un escriptor i germanista natural de Trieste.

## Obres
### El Danubi (1986)

* ...perquè el feixisme, en la seva dimensió menys innoble però no per això menys destructiva, també és aquesta actitud de qui sap ser un bon amic del seu company de taula, però no s'adona que d'altres homes també poden ser iguals d'amics dels seus companys de taula.
          pp. 57–58
* La dreta és patriòtica, però dispara més sovint i de bon grat contra els seus conterranis que contra els invasors de la pàtria.
          p. 290
* Com molts dels qui donen la vida a la fidelitat a una causa o a una bandera, aquests (Grenzer) també van ser traïts per la seva bandera. El gran mite austríac del fidel servidor del seu senyor ensenya que el servidor és fidel, però sovint el senyor el traeix
          pp. 488
* …perquè ell (Ovidi) no era el poeta de l'amor o del sexe, sinó de l'erotisme i l'erotisme necessita la metròpolis, els mass-media, els rumors de saló, la publicitat.
          pp. 570

## Referències

* 1 2 3 4 Magris, Claudio; (traducció) Anna Casassas. El Danubi (en orig. italià). Butxaca 1984, 3, p. 608. ISBN 978-84-937334-2-1.
# Sol

El Sol és un estel situat al centre del Sistema Solar, del qual gira la Terra i tots els altres planetes del mateix sistema.

## Dites populars

* A mitjans de març el sol ja fa ombra i ja canta l'alosa.
* Al sol i tot hi ha taques.
* A sol ponent, plega la gent.
* Al Sol sense barret, ni quan fa calor ni quan fa fred.
* Bugada rentada al Sol, crida dol.
* Corona de Sol mulla els pastors, corona de lluna pastors eixuga.
* El miracle de Mahoma, es posà al sol i es trobà a l'ombra.
    (var.) El miracle de Mahoma, que s'adormí al sol i es despertà a l'ombra.
* El Sol a l'era i la pluja al camp.
* El Sol cura tot dol.
* El Sol de forat, plou més que cap.
* El sol de maig estella el cap del burro.
* El Sol és flassada del poble.
* El Sol purifica les plantes.
* El Sol surt per a tothom.
* El Sol tot ho cura.
* Els pobres, el Sol se'ls menja.
* Gall que canta amb el sol post, crida la mort.
* Quan surt el sol, surt per tothom.
* Sol matiner no dura dia sencer.
    (var.) Sol matiner no dura res.
    (var.) Sol molt matiner, poc durader.

## Referències

* ↑ Amades, 1982, p. 835.
* ↑ Espunyes, 2007.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Viladot-Puig, 2003.
* 1 2 3 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «sol». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Amades, 1982.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. I. Hivern. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. IV. Estiu. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 9788434536739.
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Espunyes, Joan. Dites, locucions i frases fetes (en català). Proa, 2007. ISBN 978-84-8437-977-5.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Viladot-Puig, Joan. El Refranyer de Joan Viladot (en català). Lleida: Pagès Editors, 2003 (Història. Monografies; 23). ISBN 9788497790741.
# Soldat

Un soldat és una persona que serveix en un exèrcit.

## Citacions

* La pobresa, les privacions i la misèria són l'escola d'un bon soldat.
    (en francès) La pauvreté, les privations et la misère sont l'école du bon soldat.
       Carta a Joséphine de Beauharnais. — Napoleó Bonaparte
* La primera qualitat del soldat és la constància a suportar la fatiga i la privació, el valor és la segona.
    (en francès) La première qualité du soldat est la constance à supporter la fatigue et la privation; la valeur n'est que la seconde.
       — Napoleó Bonaparte

## Dites populars

* Diners al comptat, troben soldats.
* El bon soldat no recula.
* El bon soldat fa el bon patró.
* Entre amics i soldats, compliments són excusats.
* Lo frare que fou soldat, ix més acertat.
* Per un frare no es perd un convent, ni per un soldat un regiment.
* Soldat pollós, quinto ronyós.
* Val més bon soldat que mal sacerdot.

## Frases fetes i locucions

* Caure soldat.
          Haver d'ingressar a l'exèrcit per haver estat sortejat i obtingut nombre baix.
* Ésser un mal soldat.
          Ésser un brètol.
* Fer-se soldat
          Inscriure's a l'exèrcit.
* Fer el soldat.
          Fer el servei militar.
* Soldat de les unces.
    (var.) Soldat de les dobles.
          La persona que es feia soldat per a anar a servir a Amèrica.
* Soldat de son sou.
          Persona amb una personalitat molt independent.
* Tenir (o patir) més fam que els soldats de Tarragona.
          Patir molta fam.

## Referències

* 1 2 Harbottle; Dalbiac, 1908.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «soldat». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ «Refranero Multilingüe». Madrid: Centro Virtual Cervantes, cop. 1997. [Consulta: 9 juny 2012].
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ «Soldat». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 25 maig 2013].

## Bibliografia

* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Harbottle, Thomas Benfield; Dalbiac, Philip Hugh. Dictionary of Quotations (French). New York: The MacMillan, 1908.
# Soló

Soló [en grec: Σώλον] (Atenes, 640 aC — Atenes, 560 aC) fou un poeta i estadista atenès.

## Citacions

* La riquesa engendra la sacietat, i la sacietat ultratge.
    (en grec antic) τὸν μὲν κόρον ὑπὸ τοῦ πλούτου γεννᾶσθαι, τὴν δὲ ὕβριν ὑπὸ τοῦ κόρου.
       Diogenes Laertius. Lives of Eminent Philosophers. § I, 2, 59.
* Tingues més confiança en la noblesa del caràcter que en un jurament.
    (en grec antic) καλοκἀγαθίαν ὅρκου πιστοτέραν ἔχε.
       Diogenes Laertius. Lives of Eminent Philosophers. § I, 2, 60.
* No tinguis pressa per fer nous amics, i encara menys per deixar els que ja tens.
    (en grec antic) φίλους μὴ ταχὺ κτῶ: οὓς δ᾽ ἂν κτήσῃ μὴ ἀποδοκίμαζε.
       Diogenes Laertius. Lives of Eminent Philosophers. § I, 2, 60.
* Aprèn a obeir abans de manar.
    (en grec antic) ἄρχε πρῶτον μαθὼν ἄρχεσθαι.
       Diogenes Laertius. Lives of Eminent Philosophers. § I, 2, 60.
* Res en excés.
    (en grec antic) Μηδὲν ἄγαν.
       Diogenes Laertius. Lives of Eminent Philosophers. § I, 2, 63.
* La igualtat mai no genera una guerra.
    (en llatí) Contribulis factus, serua ordinem.
       Plutarc, Vida de Soló § 14,4.

## Referències

* 1 2 3 4 Harbottle, 1897.
* ↑ Roselló, 2000.
* ↑ Erasme de Rotterdam, 2018.

## Bibliografia

* Erasme de Rotterdam. No puc no parlar : selecció dels Adagis, traducció, estudi introductori i índex analític. Girona: Edicions de la Ela geminada, 2018. ISBN 9788494856129.
* Harbottle, Thomas Benfield. Dictionary of Quotations (Classical). London: Swan Sonnenschein, 1897 [Consulta: 20 setembre 2024].
* Roselló, Jaume (cur.). Frases: el llibre de frases d'Integral. Barcelona: Integral, 2000. ISBN 8479010789. </ref>
# Son

El son és un estat natural caracteritzat per la falta o manca de consciència; durant aquest estat, l'activitat sensorial està molt reduïda i gairebé tots els músculs voluntaris estan en repòs.

## Dites populars

* A bona son no hi ha llit dur.
* Com més dormen, més son tenen.
* La son no espera llit, ni la talent companyia.
* No tots els qui tenen son poden dormir.
* Qui té son, que soni.
* Un son en duu un altre.
* Val més bona son que bon llit.

## Endevinalles

* Una cada dia, cada dia tres, set cada nit i una cada mes.
          Anar a missa / àpats / hores de dormir / confessió.

## Frases fetes i locucions

* Caure de son.
    (var.) Esser mort de son.
          Tenir moltes ganes de dormir.
* El darrer son.
    (var.) El son etern.
          La mort.
* Fer fugir la son.
          Treure les ganes de dormir.
* Fer un son.
    (var.) Trencar el son.
          Dormir una estona.
* No dorm sempre que té son.
          Es diu d'algú que té moltes preocupacions.
* Tenir més son que un lladre.
    (var.) Tenir una son de boig .
          Tenir moltes ganes de dormir.
* Tenir poca son.
          Esser molt diligent.
* Treure a algú la son de les orelles.
          Fer-lo deixondir, treure-li la indolència, la peresa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Son». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Amades, 1982.
* 1 2 «Son». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Son». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Barcelona : Institut d'Estudis Catalans.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.