# Pardal

El pardal (Passer domesticus), teulat, teuladí o teulader és un ocell de l’ordre dels passeriformes, de la família dels ploceids, de 15 cm, els mascles del qual són de color castany amb ratlles negrenques a les parts superiors, blanc grisenc a les inferiors i tenen el pili gris fosc, la gola negra i les galtes blanques.

## Dites populars

* A Santa Llúcia, un pas de puça; a Nadal, una pas de pardal; a Sant Antoni, un pas de dimoni; i als Reis, béstia els qui no ho coneix.
* Amb vent de gregal ni peix ni pardal.
    (var.) En gregal, ni peix ni pardal.
* Cada terra fa sa guerra, i cada pardal el seu niu.
* Conforme al pardal, la gàbia.
* Dos pardals en una espiga, fan mala lliga.
    (var.) Dos pardals en una espiga, no fan lliga.
* Els pardals et diran quan la fruita bona està.
* Els pardals novells també piquen.
* Estudiants, rates i pardals, mals animals.
* Més val ésser pardal de bosc que de gàbia.
* Més val un pardal en la mà que una perdiu (o una grua) en l'aire.
* No s'ha de deixar de sembrar per por dels pardals.
* Pardal acaçat, ja no és engabiat.
* Pardal que vola, a la cassola.
* Pardals, tords i estornells són mals ocells.
* Per a fer sortir les dents a les criatures, els donen cervells de pardal.
* Per Nadal, es dia creix una passa de pardal; per Sant Esteve, una passa de cega; per Any Nou, una passa de bou; i per Sant Antoni, una passa de dimoni.
* Per Nadal, una passa de pardal.
* Quan el pardal fa el niu, vent niu.
* Quan els pardals van a vols i s'empaiten, senyal de pluja.
* Rates, frares i pardals, Déu nos guard d'aquests tres animals.
* Teuladí que vola, a la cassola.
          A més de ser el gentilici de Teulada, el teuladí és un ocell.
* Vent mestral, ni peix ni pardal.

## Frases fetes

* Matar dos pardals d'un tret.
          Aconseguir dos resultats amb una sola acció.
* Voler la mare i els pardalets.
          Ser una persona que vol l'impossible, voler tenir-ho tot.

## Referències

* ↑ Correas Martínez; Gargallo Gil, 2003.
* 1 2 3 4 5 Parés i Puntas, 1999, p. 456-460.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Pardal». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* 1 2 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 10 octubre 2024].
* ↑ Carretero Serra, 2022, p. 189-190.
* ↑ Bertran Calvo, Vicent «Els pobles de la Marina parlen els uns dels altres: gentilicis i renoms» (PDF). Butlletí Interior de la Societat d'Onomàstica, Núm. 94-95, (2003), pàg. 62-63.
* ↑ «Pardal». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 febrer 2014].
* ↑ Espinal, 2006, p. 149.

## Bibliografia

* Carretero Serra, Andreu. Els Noms dels ocells en el llenguatge popular català. Barcelona: Cossetània, 2022 (El Tinter (Cossetània) ; 174). ISBN 9788413562308.
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Correas Martínez, Miguel; Gargallo Gil, José Enrique. Calendario romance de refranes. Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona, 2003. ISBN 8483383942.
* Espinal, Maria Teresa. Diccionari de sinònims de frases fetes (en català). 2a ed. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona. Servei de Publicacions; Publicacions de la Universitat de València; Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006. ISBN 84-490-2441-2.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.