# Vaixell

Un vaixell és una embarcació gran, dotada de mitjans per a navegar amb seguretat i que per les dimensions, la força propulsiva i la solidesa és apta per a navegació al mar, als llacs i als rius.

## Citacions

* Un vaixell no hauria de navegar només amb una àncora, ni la vida amb una sola esperança.
       — Epictet

## Dites populars

* El mariner i son vaixell, tenen la mateixa pell.
* El vaixell gros, si no navega tot, en navega un tros.
* Mals mariners, bon vaixell.
* Mariner que dorm no mena vaixell.
* No hi ha dissabte sense sol, ni processó sense llum, ni barco sense bandera, ni llibre sense mentida, ni donzella sense amor, ni viudeta sense plor.
* No hi ha dissabte sense sol, ni viudeta sense consol, ni vaixell sense bandera, ni tristor sense consol.
* Nou vaixell, aviat és vell.
* Patró que mena vaixell sempre en remull té la pell.
* Quan es belluga el vaixell el patró es desperta amb ell.
* Quan ve un barco foraster, cerca sa seu el primer.
* Si vols vaixell, ves-hi amb ell.
* Vaixell massa carregat, patró abandonat.
* Vaixell molt navegador mareja les veles i el patró.
* Vaixell quan és ple no hi cap res, i qui està ple de mals no cap en ells.

## Frases fetes i locucions

* Anar als vaixells.
          Ésser condemnat a galeres.
* Fer el tonto per no anar als vaixells.
          Fer l'orni, el desentès, per no haver de fer allò que li manen i que no li agrada (Empordà).

## Endevinalles

* Camino sense tocar a terra i tinc l'espinada als peus, els membres dintre la panxa i visc amb el ventre obert.
* Els tions són d'aigua, l'olla és de fusta, i la carn de dintre viva i belluga.
* No és molí, però té antenes, té cordes i no és corder i un capità li comanda que no va molt pes corter.
* No li prova es viure en terra, per això va per la mar caminant sempre d'esquena amb sos braços ben alçats.
* No tenc ossos i tenc popa, poc o molt sempre em belluc, homos dins es ventre duc que el me curen amb estopa.
* No tinc cames i camino, no volo i mai toco en terra; sens ales jo vaig per l'aire, sens ser teixidor tinc teles.
    (var.) No tinc cames i camino, no volo i mai toco a terra, sense ales vaig per l'aire, no sóc teixidor i tinc teles.
* Per menjar li donen pega, i per fer via bon vent, deu ésser algun bastiment qui per dins sa mar navega.
* Sempre a l'aventura, tallo per on passo, i, sense costura, cuso allò que tallo.
* Tu que et comptes tan sabut, endevina'm aquest punt: Què és un animal que corre i va cames en amunt?
* Tu que tens bon cap, Manyà, em vols distingir aquest punt? Quin és l'animal que va per les ones de la mar amb les cames per amunt?
    (var.) Tu que tens bon cap, manyà, me vols distingir aquest punt: qual és s'animal que va que pretén de caminar i duu ses cames per amunt?
* Un punt vinc a decidir, vinc a decidir un punt: quin vianant fa el camí amb les cames per amunt?
* Una dona amb mantellina que no té cames i camina.

## Referències

* ↑ «Camí a la felicitat». Barcelona: Catalunya Ràdio S.R.G. Arxivat de l'original el 1354974711. [Consulta: 23 juny 2012].
* 1 2 3 4 5 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «vaixell». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Parés i Puntas, 1999, p. 351-361.
* 1 2 Viladot-Puig, 2003.
* 1 2 3 Castellví, 1956.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Amades, 1982.
* ↑ Llibre Endevinalles, 1925.
* ↑ Salvà, 1983.
* ↑ Escoles Nacionals de Sant Josep, 1985.
* ↑ Martí i Adell, 1991.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
* Castellví, Joan. Cinc-centes endevinalles / recollides, traduïdes, originals i versificades per Joan Castellví Cerdà (en català). 3a edició. Barcelona: Eler, 1956.
* Escoles Nacionals de Sant Josep. Endevinetes (en català). 1a edició. Eivissa: IEE, 1985 (Col·lecció "Nit de Sant Joan").
* El Llibre de les endevinalles : col·lecció selecta de velles i noves endevinalles versificades : pròpies per a passar una bella estona (en català). Barcelona: Salvador Bonavía, 1925 (Biblioteca Bonavia ; 14, 19).
* Martí i Adell, Cristòfol. Les nostres endevinalles. València: Edicions del Bullent, 1991 (Esplai juvenil, 5). ISBN 84-86390-40-0.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Salvà, Francesc. Recull d'endevinalles. Barcelona: Salvatella, 1983 (Una mica de tot).
* Viladot-Puig, Joan. El Refranyer de Joan Viladot (en català). Lleida: Pagès Editors, 2003 (Història. Monografies; 23). ISBN 9788497790741.