OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera

Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera és un dels quatre barris que formen el districte de Ciutat Vella de la ciutat de Barcelona. Està format per tres antics barris de la Barcelona vella: La Ribera, Santa Caterina i Sant Pere.

## Dites populars
### La Ribera

* Al Jardí del General, hi va la gent com cal. Els que no miren prim, van al pou de Sant Guira.
          El Jardí del General fou el primer parc públic de Barcelona, ubicat al barri de la Ribera de Barcelona, al costat de la fortalesa de la Ciutadella.
* Gent de Ribera, gent entera; gent del Raval tant se val.
{{Dita | dita = La Ribera és el [[rovell de rovell de l'ou de Barcelona, el Raval és la closca. | refs = }}
* Les minyones del Raval porten mocador de seda, algun dia es posaran les orelles d'una verra.
* Roda el món i torna al Born.
          Dita popular que expressa l'esperit comercial i aventurer dels barcelonins i el paper cabdal que tenia el Born com a centre del comerç.

### Sant Pere
## Referències

* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* 1 2 3 Amades, 1984, p. 23.
* ↑ Amades, 2008.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Refranyer barceloní (Ed. facsímil) (en català). Tarragona: L'Agulla de cultura popular; Associació Cultural Joan Amades, 2008 (Biblioteca de tradicions populars, núm. 39). ISBN 9788496294455.
* Amades, Joan. Històries i llegendes de Barcelona : passejada pels carrers de la Ciutat Vella. 4a ed. Barcelona: Edicions 62, 1984. ISBN 8429721436.
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
# Sant Julià

* Aquesta és una pàgina de desambiguació. És una pàgina que us adreça cap a pàgines amb el mateix nom. Si un enllaç intern us ha dut fins ací, podeu tornar enrere per arreglar-lo i fer-lo enllaçar a la pàgina més adient.
Sant Julià té aquests significats:
* Sant Julià (sant), espòs de Santa Basilissa i màrtir.
* Sant Julià de Lòria, municipi d'Andorra.
* Sant Julià de Cerdanyola, municipi català del Berguedà.
# Sant Just Desvern

Sant Just Desvern és un municipi català de la comarca del Baix Llobregat.

## Dites populars

* A Esplugues, mengen orugues i a Sant Just mengen cucs.

## Referències

* ↑ Parés i Puntas, 1999, p. 477-524.

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.

## Enllaços externs

* l'Ajuntament de Sant Just Desvern - Lloc web oficial
# Sant Llorenç de la Muga

Sant Llorenç de la Muga és un municipi català de l'Alt Empordà

## Dites populars

* A Agullana caguen llana; a Darnius són caganius; a La Jonquera gavatxos, i a Sant Llorenç rabatxins.
* A Terrades tots són lladres, i a Sant Llorenç els carrers plens.
    (var.) A Terrades tot són lladres, a Sant Llorenç, els carrers en van plens i a Albanyà, algun n'hi ha.
* A Terrades tot són lladres, penja lloques a Darnius; a La Jonquera gavatxos i a Sant Llorenç ravatxins.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Sant Llorenç de la Muga». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «Paremiologia tòpica - Sant Llorenç de la Muga». L'autor, cop. 2010. Arxivat de l'original el 1603915940. [Consulta: 26 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Portal de l'Ajuntament de Sant Llorenç de la Muga
# Sant Mateu (Baix Maestrat)

Sant Mateu, també conegut com a Sant Mateu del Maestrat, és una vila i municipi del País Valencià de la comarca del Baix Maestrat.

## Dites populars

* Sant Mateu, cap de correu, La Jana, la capitana, Traiguera, cap de bandera, Sant Jordi, la flor d'Espanya.
* Sant Mateu, capital de les mosques.
* Sant Mateu, capital del Maestrat.

## Referències

* ↑ Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 12 octubre 2024].
* 1 2 Pàmies i Riudor, Víctor. «Sant Mateu (Baix Maestrat)» (en català). Paremiologia catalana comparada digital, 2020-.
# Sant Julià de Cerdanyola

Sant Julià de Cerdanyola és un municipi català del Berguedà

## Dites Populars

* Les dones de Cerdanyola/ saben molt o saben poc,/ amb el peu remenen l'olla/ i amb el cul bufen el foc.
* Les dones de Cerdanyola/ són xiques i batxilleres,/ saben quants pinyols hi ha/ en una lliure de cireres.
* Els fadrins de Cerdanyola/ en són xics i rebotits/ per un fart de panxiganes/ van córrer sis o set nits
* A Cerdanyola, tots els rucs hi troben dona.

## Referències

* 1 2 Blasco, Artur. A peu pels camins del cançoner, vol. II. Barcelona: Centre Artesà Tradicionarius, 2000, p. 368.
* ↑ Serra i Boldú, Valeri «Geografia folklòrica». Arxiu de tradicions populars [Consulta: {{subst:LOCALDAY}} {{subst:CURRENTMONTHNAME}} {{subst:CURRENTYEAR}}].
* ↑ Caballé, Francesc. El Déu de Bagà. Berga: L'Albí, 1998, p. 20.
# Sant Magí

Sant Magí (Tarragona?, segle III — Tarragona?, segle IV) fou un eremita de Tarragona. Martiritzat pels romans, fou canonitzat. Es copatró de la ciutat de Tarragona. Se celebra la seva festivitat el 19 d'agost.

## Dites populars

* Aigua de Sant Magí, lleva pa i dóna vi.
* Aigua de Sant Magí, no dóna pa i lleva vi.
* A Sant Magí, ves-hi fadrí; a Montserrat, ves-hi casat.
* L'aigua de Sant Magí ni cou ni mou.
* Llampecs a Sant Magí, pluja al matí.
* Migdiada de Sant Magí, emborratxa més que el vi.
* Núvols per Sant Magí, la pluja és pel camí.
* Per Sant Magí, bona festa i bon bocí.
* Per Sant Magí, l'avellana has de collir.
* Purga per Sant Magí, porta a mala fi.
* Sagnia per Sant Magí, no la vull jo per a mi.
* Tronades per Sant Magí, per les bèsties mala fi.

## Referències

* 1 2 3 4 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Sant Magí». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 5 6 Pàmies i Riudor, Victor (cur.). «Sants i festes diverses». Refranyer temàtic. l'autor, 25-11-2007. Arxivat de l'original el 1509242712. [Consulta: 15 setembre 2013].

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Sant Martí Sarroca

Sant Martí Sarroca és una localitat i municipi de la comarca de l'Alt Penedès.

## Dites populars

* A Pacs pocs i maleducats, i a Sant Martí mal parits.
* Sant Martí Sarroca, puja a cavall i toca!

## Referències

* ↑ Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 7 octubre 2024].
* ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «Paremiologia tòpica». L'autor, cop. 2010-. [Consulta: 7 octubre 2024].

## Enllaços externs

* l'Ajuntament de Sant Martí Sarroca - Lloc web oficial
# Sant Julià (sant)

Sant Julià (?, ca. 304) fou un màrtir cristià, venerats com a sant per l'Església Catòlica. Representat juntament amb la seva esposa Basilissa, se'n dubta la seva autèntica historicitat. Se celebra la seva festivitat el 9 de gener.

## Dites populars

* De Nadal a Sant Julià, tretze dies hi ha.
    (var.) De Nadal a Sant Julià, tretze dies hi cal comptar.
* Per Nadal, un pas galant, i per Sant Julià, un cego ho veurà.
* Per Sant Julià, cent passes de marrà.
* Per Sant Julià, es berenar
    (var.) Sant Julià el berenar del cel fa baixar.
* Per Sant Julià, guarda el vi i guarda el pa.
* Per Sant Julià, un pas de ca.
* Per Sant Antoni, fa un fred del dimoni; per Sant Julià, cuida a matar.
* Sant Julià, a casa deixeu-me tornar.
* Sant Julià beneït, feu-me trobar un llit ben net.
    (var.) Sant Julià beneït, feu-me trobar un bon llit.
* Sant Julià gloriós, feu-me trobar un hostaler honrat, tant com ho éreu vós.
* Sant Julià, qui roba ha de tornar.
* Sant Julià totes les festes va enganyar, menys Sant Vicenç, que li va reganyar les dents, i la Candelera, que amb una candela li va anar al darrere.
    (var.) Sant Julià totes les festes va engegar, menos la Candelera que li va quedar al darrera.
* Sant Julià, qui troba amo ha de tornar.

## Referències

* 1 2 3 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Sant Julià (sant)». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 Amades, Joan. Costums populars de Barcelona. Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1931, p. 28-30. $^{[Enllaçnoactiu]}$

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Calaix

Un calaix és un receptacle o espai mòbil d'un moble (taula, armari, bufet, etc.), paral·lelepipèdic i ordinàriament planer, amb guies i contraguies, que estirant surt del moble on és contingut i pitjant hi entra.

## Dites populars

* Carrer banyat, calaix eixut.
* Dia banyat, calaix eixut.
* En banda de calaix, tothom grapeja.

## Frases fetes i locucions

* Anar-se'n al calaix.
* Boca com un calaix.
* Calaix de sastre.
* Portar (algú) al calaix.
* Tenir una cama al calaix.

## Referències

* 1 2 3 4 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 «Calaix». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 23 maig 2012].
# Cafè

El cafè és un arbre de la família de les rubiàcies (Coffea arabica), de fulles persistents de color verd fosc, de flors estel·liformes blanques i oloroses i de fruits en drupa de la mida d'una cirera. També és la beguda estimulant obtinguda per infusió dels grans de cafè torrats i mòlts. que contenen cafeïna, de gust amargant i estimulant. És un dels principals productes d'origen agrícola que es comercialitzen en els mercats internacionals, i una de les begudes estimulants més consumides arreu del món, després del te.

## Dites populars

* Al cafè d'en Cuyàs, dels pobres no en fan cap cas.
* Cafè de proa i cafè de popa, parents llunyans.
* Cafè, teatre i hostal, molts devots i pocs com cal.
* El brou tebi i el cafè calent.
* El cafè cau bé.
* El cafè fa pair bé.
* Home de vi, ni al vespre ni al matí; home d'aiguardent, ni de llevant ni de ponent, i home de cafè no és res.
* L'aire del camp fa més bé que les taules del cafè.
* Qui al cafè va i ve, dues cases manté.

## Embarbussaments

* El cafè em va bé després del be.
* La Mercè pren cafè amb plaer.
* Què fer? Cafè.
* Qui fa el cafè al cafeter Delfí?
    (var.) Que fi que fa el cafè el cafeter Delfí.

## Frases fetes

* Ésser un cul de tavernes, de cafè, d’església.
          Passar-s'hi llargues estones.
* Estar de mal café.
          Estar de malhumor.
* No distingir el cafè de la malta.

## Referències

* 1 2 3 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «Cafè» (en català). Paremiologia catalana comparada digital, 2020-.
* 1 2 3 4 5 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 8 octubre 2024].
* 1 2 3 Viladot-Puig, 2003.
* 1 2 3 4 5 Clarà, Ignasi; Bort, Núria. El Llibre dels embarbussaments i altres jocs de paraules : per jugar, per aprendre, per divertir-se. Barcelona: Pòrtic, 2012. ISBN 9788498092004.
* Viladot-Puig, J. El Refranyer de Joan Viladot. Lleida: Pagès editors, 2003. ISBN 849779074X [Consulta: 1545542003].
# Calaf

Calaf és una vila i municipi situat al nord de la comarca de l'Anoia.

## Frases fetes i locucions

* Semblar el mercat de Calaf.
          Per a il·lustrar el desordre, la desorganització, el desacord. Segons les fonts, Calaf està situada en un planell excessivament fred. Quan se celebrà un dels seus importants mercats, s'arribaren a gelar les paraules. Tothom parlava i ningú no sentia un mot.

## Referències

* ↑ Amades, 1951.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Refranyer català comentat (en català). Barcelona: Selecta, 1951 (Biblioteca Selecta (Editorial Selecta) ; 82).
# Cadira

Una cadira és un seient individual amb respatller, generalment amb quatre potes, a vegades, amb braços.

## Dites populars

* A la cadireta de la Seu, qui se n'alça no s'hi asseu.
* A la filla, pa i cadira; a la nora, tros de pa i fora.
* Fer ballar una cadira té mala astruga.
    (var.) Té mala estruga fer ballar una cadira.
* Les xiques de Torreblanca totes filen en cadira, en comptes de filar cànem filen estopa podrida.
* L'interessat de Gallinera, que per no gastar la cadira s'assenta a terra.
* Qui a bona cadira seu, bona ventura espera.

## Frases fetes i locucions

* Apegar-se (a qualcú) la cadira al cul.
          Estar molta estona assegut (Val.).
* Escalfar cadires.
          Fer visites llargues, enutjoses.
* Escalfar cadires.
          Passar el temps, l'estona, seient, sense fer res.
* Estar de cadira a un lloc.
          Estar-hi habitualment (Val.).
* N'hi ha per a llogar-hi cadires.
          Ponderació de com alguna cosa és curiosa, d'increïble, d'inaudit.
* No calfar cadira.
          Seure molt poc temps (Val.).
* Suc de cadira

## Referències

* 1 2 3 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 4 5 6 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Cadira». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes, populars. Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* ↑ Viladot-Puig, 2003.
* 1 2 3 «Cadira». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 23 maig 2012].
* Viladot-Puig, J. El Refranyer de Joan Viladot. Lleida: Pagès editors, 2003. ISBN 849779074X [Consulta: 1545542003].
# Cadaqués

Cadaqués és un municipi català de la comarca de l'Alt Empordà.

## Dites populars

* A Cadaquers, tabaquers, contrabandistes i lladres.
* A Cadaqués, menges carn un cop al mes.
* A Cadaqués, nòs amb nòs.
* A Cadaqués veiem roses... Però a Roses, no veuen Cadaqués!
* El secret de Cadaqués, que només el van saber els de la vila i els forasters.
* La carn d'olla de Cadaqués, naps i cols i no res més.
* Si cap amic meu no hagués dit res, no hauria hagut anar per bobo a Cadaqués.

## Referències

* ↑ Amades, Joan «Refranys geogràfica». Butlletí del Centre Excursionista de Catalunya, Vol. 47, núm. 505, (desembre 1937), pàg. 141-146 [Consulta: 8 març 2014].
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* 1 2 3 Parés i Puntas, 1999, p. 477-524.
* ↑ Batlle i Lloret, Francesc «Geografia popular empordanesa». Llibre de la Festa Major de Torroella de Montgrí, (1996) [Consulta: 29 gener 2017].
* ↑ Amades i Gelats, 2001, p. 31.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Geografia popular (Ed. facsímil) (en català). Barcelona: Edicions El Mèdol, 2001 (Biblioteca de tradicions populars, núm. 6). ISBN 8495559293.
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.

## Enllaços externs

* Cadaqués - Lloc web oficial
# Cadena

Una cadena és una sèrie d'anells o baules, habitualment de metall, units entre si. Són de gran ús per a subjectar l'àncora d'un vaixell, ja que al posar-ne uns quants metres al final entre la corda i l'àncora, milloren l'efecte arrossegant-se per la sorra i, aconseguint que l'àncora es clavi millor.

## Endevinalles

* Tinc a n'ells i porto a n'elles, sóc de ferro i de paper, passo la vida en presidi i per tot em trobareu.
    (var.) Tinc anells i porto anelles, sóc de ferro i de paper, passo la vida a presidi i pertot em trobareu.

## Referències

* ↑ Amades, 1982.
* ↑ Bassols, 1994.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
* Bassols, Maria Margarida. Endevinaller. València: Tres i Quatre, 1994 (L'Estel). ISBN 978-84-7502-376-2.
# Calafell

Calafell és un municipi de la comarca del Baix Penedès.

## Dites populars

* Calafell, prop del Vendrell, i tan poc bonic com ell.

## Referències

* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes, populars. Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 84-7304-008-2.

## Enllaços externs

* Portal de l'Ajuntament de Calafell
# Calamarsa

La calamarsa, calabruix, granissa, pedra o granís és un tipus de precipitació que consisteix en partícules irregulars de glaç. Si els grans de glaç tenen fins a 5 mm s'anomena calamarsa, mentre que si superen els 5 mm la precipitació s'anomena pedra.

## Dites populars

* Allà on toquen al febrer les calamarsades, al juliol hi toquen les pedregades.
* Boig serà el campaner que assenyala pedregades per Cap d'any.
* Broma baixa per Santa Àgata, senyal de pedregades a l'estiu.
* Cada gelada al mes de març, fan pedregada al mes de maig.
* Després de caiguda la pedregada, toquen a temps.
    (var.) Quan la pedregada és caiguda, no és hora de tocar a temps.
* Estrelles tapades, pluja i pedregades.
* Fa més temor una mala llengua que una pedregada en sec.
* La pedregada no s'emporta anyada, però pobre d'aquell a qui atrapa.(or., occ.)
    (var.) La pedregada no lleva anyada, però pobre del que atrapà.(Val.)
    (var.) Sa pedregada no s'endú s'anyada, però pobre d'es qui l'ha parada.(Men.)
* Molta pluja abans de Nadal, mitja pedregada val.
* Neu a l'abril, pedregades a l'estiu.
* On per Santa Àgata hi ha boira, hi cauen pedregades.
* Si per Sant Jaume plou, abans de vuit dies pedrega.
* Si per Santa Agnès plou, hi haurà quaranta dies més d'hivern; si hi ha boira, hi haurà pedregada.
* Si per Santa Àgueda plou, quaranta dies més d'hivern; si hi ha boira baixa, hi haurà pedregada.

## Frases fetes i locucions

* Fer més mal que una pedregada.
    (var.) Fer més por que una pedregada.

## Referències

* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Amades, 1982, p. 379.
* 1 2 Amades, 1982, p. 736-738.
* ↑ Amades, 1931.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «pedregada». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Amades, 1938.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «estiu». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Àgueda». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. I. Hivern. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Costums populars de Barcelona (en català). Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1931.
* Amades, Joan. Llibre del temps que fa. Barcelona: La Neotípia, 1938 (Primer llibre de les set sivelles).
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Cadernera

La cadernera, cagarnera o cardina (Carduelis carduelis) és un ocell de la família dels fringíl·lids, petit d'uns 12 centímetres de llargada, amb plomatge molt viu de color castany clar, la cara amb una taca vermella, blancs els costats del cap, negra la nuca, les ales negres amb una banda groga i cua negra amb taques blanques. És molt apreciat pel seu cant.

## Dites populars

* Cardeneres en la lloma, verderols en el panser, les perdius en l'estepar, teuladins en el carrer.
* Cadernera i esmolet refilen sempre a pleret.
* De gàbia vella fuig la cadernera.
* El corb no s'aparia mai amb cap cadernera.
    (var.) Mai van junts corbs i caderneres.
    (var.) Mai s'aplega un corb amb una cadernera.(Mall.)
* El pescador de canya i el caçador de cardina és tard quan dina.
* En Terrateig cagarneres, en Montitxelvo els reiets, en Aielo els gafarrons, en Rugat els paixarells i en Beniatjar les gralles en l'alt del Benicadell.
* En Terrateig, cagarneres, gralles en Beniatjar, en Quatretonda cuquellos, i paixarells en Rugat.
* Ni el pescador de canya ni el caçador de cardina no compraran mai ni casa ni vinya.
* Per la Candelera es casen els ocells i les caderneres.
* Quatre caderneres, quatre rossinyols i un barret de palla per a tapar.

## Frases fetes i locucions

* Agafar una cadernera.
          Agafar un fort refredat.
* Cap de cadernera.
          El que té un trenc i està vermell de sang.
* Tindre menys carn que una cadernera.
          Estar una persona molt prima.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 24 setembre 2024].
* 1 2 «Refranyer d'animals». Ajuntament de Godella. [Consulta: 8 setembre 2018].
* 1 2 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ DD.AA., 1986, p. 89.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 183, Vol. 5. Sector central interior.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 182, Vol. 5. Sector central interior.
* ↑ Amades, 1950.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any. Vol. I. Hivern. Barcelona: Salvat, 1950, p. 665-701.
* DD.AA. «Educació i cultura». Revista Mallorquina de pedagogia, 5/6, (1986). ISSN: 0212-3169.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.
# Trompeta

La trompeta és un instrument musical de vent, pertanyent a la família dels instruments de vent-metall o metalls, fabricat en un aliatge de metall.

## Endevinalles

* Un forat escandalós que viu d'un altre forat i no deixa dormir el soldat.

## Referències

* ↑ Martí i Adell, 1991.

## Bibliografia

* Martí i Adell, Cristòfol. Les nostres endevinalles. València: Edicions del Bullent, 1991 (Esplai juvenil, 5). ISBN 84-86390-40-0.
# Truita

* Per a altres significats vegeu «Truita (peix)».
Una truita és un plat fet amb ou o ous batuts i fregits a la paella amb poc oli. Sol preparar-se sola (truita a la francesa) o amb altres ingredients: mongetes i botifarra (truita catalana), sardines (truita balear), hortalisses (truita jardinera), carxofes, bolets, patates, gambes, etc. La barreja d'ous batuts amb carns, peixos o vegetals, formant truites, és molt antiga i tradicional arreu de la Mediterrània.

## Dites populars

* Qui té fam, somia truites.
* Sense trencar ous no es fan truites.

## Frases fetes

* Fer truita.
          No anar a escola (Eivissa).
* Fer-se una truita.
          Aixafar-se completament una cosa.
* Girar-se la truita.
          Canviar-se de dalt a baix l'estat de les coses.
* Somiar truites.
          Creure possibles coses irrealitzables.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «truita». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Castells, 2016.
* ↑ Viladot-Puig, 2003.
* 1 2 3 4 «Truita». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 19 setembre 2012].

## Bibliografia

* Castells, Marta. Vegana i catalana: la cuina de tota la vida sense ingredients d'origen animal. Barcelona: Viena, 2016. ISBN 9788483308868.
* Viladot-Puig, Joan. El Refranyer de Joan Viladot (en català). Lleida: Pagès Editors, 2003 (Història. Monografies; 23). ISBN 9788497790741.
# Truita (peix)

La truita és el nom donat a diversos peixos de la família dels salmònids que pertanyen al gènere Salmo, i en especial a les espècies S.trutta, la truita comuna, i S.gairdnerii, la truita irisada.

## Dites populars

* A falta de truites són bons els barbs.
* Bona truita, bon salmó, bon dissabte si fa sol.
* El barb, la truita i el gall, menjar de maig.
* La truita, per ésser bona, ha de tenir quatre efes: franca, fresca, fregida i del Freser.
    (var.) Les truites han d'ésser fresques, fregides i del Freser.
          Es diu de les truites que es crien en el riu Freser (al Ripollès), que tenen molta fama de saboroses.
* Qui truites vol agafar el cul s'ha de mullar.

## Referències

* 1 2 3 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Truita». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* ↑ Viladot-Puig, 2003.

## Bibliografia

* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.