# Núvol

Un núvol és un conjunt de diminutes gotes d'aigua o de partícules de glaç suspeses en l'aire.

## Dites populars

* Del sol de l'hivern i dels núvols d'estiu, enganyats eixiu.
* Dia núvol i posta clara, mal temps prepara.
* Llamp a llevant i núvol roig a ponent, senyal de gran vent.
* Lluna plena es menja els núvols.
* Nit de núvols, dia serè.
* Núvol barbut, vent corregut.
* Núvol de fum, aigua al damunt.
* Núvol groguenc, porta el vent.
* Núvol rodó, vent o neu en abundor.
* Nuvolada baixa, aigua segura.
* Nuvolada de migdia, aigua per tot el dia.
* Nuvolada negra, cap a terra.
* Nuvolats de caparrot, aigua prop.
* Nuvolats de paparra, mal temps.
* Núvols a muntanya, aigua segura (o pluja segura).
* Núvols a Rosselló, pluja en abundor.
* Núvol barbut, vent corregut.
* Núvol de fum, aigua al damunt.
* Núvol rodó, vent o neu en abundor.
* Núvolada de migdia, aigua per tot el dia.
* Núvolada lluent porta vent.
* Núvolada negra, porta pega.
* Núvols a la posta, guergal a la porta.
* Núvols al matí i consell tardà, tot és aire.
* Núvols de Morella a Salàs, mal pas.
* Núvols de Salàs a Morella, a la meravella.
* Núvols en creu, vent a la porta.
    (var.) Núvols en creu, aigua al peu.
    (var.) Núvols en creu, aigua o neu.
    (var.) Núvols en creu, aigua veureu.
* Núvols per Sant Magí, la pluja és pel camí.
* Quan Déu vol, sense núvols plou.
* Si els núvols van cap a la muntanya, posa el blat a la cabanya; si els núvols van cap al pla, posa el blat a soleiar.
* Si està núvol el dia de Sant Fruitós, any de poca fruita.
* Si Montserrat els núvols han tapat, aigua pel Llobregat.
* Si Sant Fruitós passa núvol, els sarments no carreguen.
* Si Montsià porta capell, pica espart i fes cordell.
          El Capell és el núvol allargat que a sovint es posa al cim d'aquesta muntanya, que quan aparéix indica pluja, per la qual cosa no es pot treballar al camp.

## Endevinalles

* Al cel sóc aigua a l'església sóc de fum sóc de pols a la terra i sóc un tel en els ulls.
* El sol és qui em dóna vida i ell qui em sol acabar, i encar que de l'aigua eixida, a l'aire torno a parar.
* Jo en sé un llençol molt gros que no es pot pas plegar i un grapat d'unces d'or que no es poden comptar.
          Els núvols i els estels
* Posat en el cel sóc aigua posat en la terra sóc pols.
    (var.) Posat en el cel sóc aigua, posat en la terra, pols: dins de l'església sóc fum. Apa, contesta qui sóc.
    (var.) Posat en el cel sóc aigua, posat en la terra, pols: i fum si estic a la cuina. Apa, contesta qui sóc.
    (var.) Posat en el cel sóc aigua, posat en la terra pols, dins l'església sóc fum. endevina el que sóc.
* Sense cames camina d'ací allà, des de l'Índia a la Xina.
* Tresc amunt i de vegades plor tant d'hivern com d'estiu, i de ses meues plorades es pagès s'alegra i riu.
* Un llençol apedaçat que punta d'agulla no l'ha tocat.
    (var.) Un llençol apedaçat que l'agulla no ha tocat.
    (var.) Un llençol ben apedaçat, punta de rella no hi ha tocat.

## Frases fetes

* Caure una cosa dels núvols.
          Venir sense haver estat esperada.
* Estar als núvols.
          No estar gens informat tocant a una qüestió.
* Estar per damunt els núvols.
          Estar a un preu inassequible.
* Posar algú als núvols.
    (var.) Posar damunt els núvols.
          Elogiar excessivament.

## Vegeu també

* Llegany

## Referències

* ↑ Conca, 1988.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 Amades, 1938.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 4 5 6 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «nuvol». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 Manent, Albert. Els noms populars dels núvols, boires i vents: Ribera d'Ebre i Terra Alta. [Riudoms]: Centre d'Estudis Riudomencs "Arnau de Palomar" (CERAP), 1997. ISBN 8492168811.
* ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «Núvol» (en català). Paremiologia catalana comparada digital, 2020-.
* 1 2 Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any. Vol. I. Hivern. Barcelona: Salvat, 1950, p. 575-578. $^{[Enllaçnoactiu]}$
* ↑ Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 30 setembre 2024].
* ↑ Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. Sector septentrional.. València: L’Estel, 1968, p. 83.
* 1 2 3 4 Amades, 1982.
* 1 2 3 4 Castellví, 1956.
* 1 2 Salvà, 1983.
* ↑ Bassols, 1994.
* ↑ Martí i Adell, 1991.
* ↑ Serra i Boldú, 1922.
* 1 2 3 «nuvol». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Barcelona : Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 3 de juny de 2012]

## Bibliografia

* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
* Amades, Joan. Llibre del temps que fa. Barcelona: La Neotípia, 1938 (Primer llibre de les set sivelles).
* Castellví, Joan. Cinc-centes endevinalles / recollides, traduïdes, originals i versificades per Joan Castellví Cerdà (en català). 3a edició. Barcelona: Eler, 1956.
* Conca, Maria (ed.). Els refranys catalans. València: Tres i Quatre, 1988 (L'Estel; 8). ISBN 8475022324.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.
* Serra i Boldú, Valeri. Enigmística popular: endevinalles i altres jocs d'esperit. Barcelona: Políglota, 1922 (Minerva. Col·lecció popular dels coneixements indispensables; 36).