OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Catedral de Barcelona

La catedral de Barcelona, de nom catedral de la Santa Creu i Santa Eulàlia i antigament referida com la Seu de Barcelona, és la catedral gòtica de Barcelona i seu de l'arquebisbat de la ciutat. L'actual fou construïda entre els segles XIII i XV a la mateixa ubicació on prèviament hi hagueren primer una paleocristiana i després una romànica.

## Dites populars

* A la porta de la seu, es fa el judici més breu.
* A la Seu posa-hi un peu.
    (var.) A la Seu, si no hi pots ficar la cama, fica-hi el peu.
          Sigui com sigui convé fer carrera eclesiàstica.
* A la Seu tot ho casen.
* Barcelona, la ciutat de les tres catedrals.
* De cantar prou cantaria - si tenia bona veu: aniria a Barcelona - a cantar al cor de la Seu.
* Els batejats a la Seu són més barcelonins que els altres.
    (var.) No és bon barceloní el qui no és batejat a la Seu.
* Els canonges de la Seu - no poden ésser sinó deu: un cop que varen ésser onze - va morir-se el pare Llonza.
* Quan a la Seu repiquen, senyal de misteri.
    (var.) Quan a la Seu repiquen, senyal de Quaresma.
    (var.) Quan les campanes de la Seu repiquen, senyal de misteri.
* Quan ve un barco foraster, a la Seu és on va primer.

### La Tomasa

    Pàgina principal: La Tomasa
* Avui la Tomasa toca per ella mateixa.

## Referències

* 1 2 3 4 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 1 octubre 2024].
* 1 2 3 4 5 6 Amades, 1932, p. 59-83.
* 1 2 Amades, 1989, p. 552.
* 1 2 Parés i Puntás, 1999, p. 475-524.
* ↑ Amades, 1982, p. 253.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. I. Hivern. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. II. Les carnestoltes. La quaresma. Setmana Santa. El Cicle Pasqual. Barcelona: Salvat, 1989. ISBN 8434536730.
* Amades, Joan. Tradicions de la Seu de Barcelona (en català). Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1932.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Castelló de la Plana

Castelló de la Plana —o localment simplement Castelló— és una ciutat valenciana, capital de la comarca de la Plana Alta i de la província de Castelló.

## Dites populars

* Adiós, Vila-real i Nules i Castelló de la Plana; adiós, xiques d'Almassora, que jo me'n vaig a Borriana.
* Castelló de la Plana, què és el que tens? Hermosura, diner i enteniment, i entre frares i monges un regiment.
* De Castelló a Onda va el tren que vola per això tots li diuen «la Panderola»; i en quant s'estaca, pitjor que un carro de quant en quant se para a fer un cigarro.
* De les ales d'un mosquit se n'ha fundat Castelló, i de les retalladures, Alcalà i Benicarló.
* Els d'Onda la claven fonda i els de Castelló, fins el taló.
* Els de Borriol caguen al vol i els de Castelló ho arrepleguen en un perol.
* En Castelló porten gorra, en Almassora barret, en Borriana mocador i en Vila-real sombreret.
* En Sogorb tots són beatos, en Castelló lliberals, en Vila-rel són carlistes, i en la Vall, republicans.
* En València estan les roses i en Castelló los rosers, en Borriol les xiques guapes i en la Pobla els nyenyaters.
* Ma mare vol que em case en Castelló de la Plana, però jo em casaré en un sarier d'Artana.
* Quan vages a la Ribera, no passes per Castelló, que en lo temps de la faena uns treballen i altres no.
          La Ribera de Cabanes és una zona geogràfica ubicada al municipi de Cabanes.
* Sant Antoni de Betxí està dalt de la muntanya; los bajocs de Castelló porten saragüells de pana.
* Sant Vicenç està en Borriol i Sant Roc en Castelló, Sant Cristófol en Alcora i Sant Miquel en Moró.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Parés i Puntas, 1999, p. 477-524.
* 1 2 Sanchis Guarner, Manuel «Locucions tòpiques valencianes» (PDF). Bolletí del diccionari de la llengua catalana: revista de lingüística, folklore i literatura, Vol. XVIII, Núm. 1-3, (gener-juny 1936) [Consulta: 25 març 2017].
* 1 2 3 4 5 6 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 7 octubre 2024].

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.

## Enllaços externs

* l'Ajuntament de Castelló - Lloc web oficial
# Castelló de Rugat

Castelló de Rugat és un municipi de la Vall d'Albaida al País Valencià, també conegut com Castelló de les Gerres.

## Dites populars

* El Ràfol i Castelló, si no fóra per les gerres, no traurien de les terres ni per a la contribució. Gràcies a les gerretes i oliveretes blanquetes... Senyor. Deu meu poderós, doneu salut i pessetes!
    (var.) Ai, Ràfol i Castelló! Si no fóra per les gerres ¿què seria de les terres en esta situació?
* En Castelló de les Gerres a beure m'han convidat; jo els he dit que el vi de gerra no val res i està gelat.
* Castelló, més llarg que redó.
* Castelló, molta bromera i poc sabó.
* Castelló, beu-te el caldo i tira-lo.
* En Castelló de les Gerres a coca m'han convidat; jo els he tornat de resposta que la coca m'ha empatxat.
* Mira si he corregut terres que he estat en l'Alforí, en Castelló de les Gerres, en el Palomar i ací.
* Sóc nascut a l'Olleria batejat a Castelló ací no hi ha ningú que tinga els collons més grossos que jo.

## Referències

* 1 2 3 Sanchis Guarner, 1983, p. 197, Vol. 5. Sector central interior.
* 1 2 3 4 Sanchis Guarner, 1983, p. 196, Vol. 5. Sector central interior.
* ↑ «Castelló de Rugat». Mancomunitat de Municipis de la Vall d'Albaida. Arxivat de l'original el 1396972392. [Consulta: 14 desembre 2016].
* ↑ «Castelló de Rugat». Mancomunitat de Municipis de la Vall d'Albaida. Arxivat de l'original el 4/03/2016. [Consulta: 3 gener 2017].
* ↑ «Cultura, Castelló de Rugat». Mancomunitat de Municipis de la Vall d'Albaida. Arxivat de l'original el 1352272201. [Consulta: 14 desembre 2016].
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 185, Vol. 5. Sector central interior.
* ↑ Sanchis Guarner, 1983, p. 200, Vol. 5. Sector central interior.

## Bibliografia

* Sanchis Guarner, Manuel. Els pobles valencians parlen els uns dels altres. València: Eliseu Climent, 1983. ISBN 8475020674.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Ajuntament de Castelló de Rugat
# Mare de Déu del Carme

La Mare de Déu del Carme és una advocació de la Mare de Déu. La seva denominació procedeix del Mont Carmel, a Israel, un nom que deriva de la paraula Karmel o Al-Karem i que es podria traduir com jardí. És considerada patrona de Xile i el seu exèrcit. A Espanya és patrona de la mar, dels pescadors i de l'Armada Espanyola. Se celebra la seva festivitat el 16 de juliol.

## Dites populars

* A mig juliol, sembra el fesol o per la Mare de Déu de la Carmeta, a sembrar la mongeta.
    (var.) Per la Mare de Déu Carmeta, a sembrar la mongeta.
* De la Mare de Déu del Carme a l'Assumpció les millors gallines de tot el ponedor.
    (var.) De la Mare de Déu del Carme a l'Assumpció, la polla millor.
* El juliol fresc, el Carme serè i Sant Jaume cremant.
* La calor més greu, de Mare de Déu a Mare de Déu.
* Mare de Déu del Carme, deu-me un bon marit, sia pobre, sia ric, mentre vingui de seguit.
* Pel juny fresc, per la Mare de Déu del Carme serè, i per Sant Jaume calor, fan l'any bo i millor.
* Per Santa Carmeta, tothom menja carneta.
* Qui es banya per la Mare de Déu del Carme, no arriba a Santa Anna.
* Si per la Mare de Déu del Carme plou, plou tots els altres Carmes de juliol.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 12 octubre 2024].
* ↑ Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 Gómez, Néstor. «10 refranys del mes de juliol (1a part)» (en català). Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 01-07-2016. [Consulta: 18 juliol 2016].

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Mare de Déu del Roser

La Mare de Déu del Roser és una advocació de la Mare de Déu. El seu nom prové del mot 'roser', que tant fa referència a la planta (roser) com al rosari en català medieval. Aquesta advocació dóna nom a totes aquelles persones que es diuen Maria del Roser o Roser. L'onomàstica se celebra el dia de la festa d'aquesta Mare de Déu: el 8 de maig o el 7 d'octubre.

## Dites populars

* El roser de maig, el més gentil de l'any.
* El roser de maig, fa olor tot l'any.
* Maig, flor en roser.
* Oh, Mare de Déu del Claustre i Mare de Déu del Roser, deu-nos aigua si ens convé.
* Pel Roser, tot ve.(Mall.)
    (var.) Per la festa del Roser tot fruit ve.
* Per la festa del Roser s'aclareix el galliner.
* Si pel primer Roser plou, pels altres també plourà.
          Fa referència al primer diumenge de maig.

## Referències

* 1 2 3 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 7 octubre 2024].
* 1 2 3 4 Parés i Puntas, 1999.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «roser». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Margalló

El margalló (Chamaerops humilis), també anomenat bargalló o garballó és una planta dioic de la família de les palmeres, dé fulles grosses, en forma de ventall (palmatisectes) amb pecíols proveïts d'espines vulnerants, de flors grogues en raïms densos i fruïts semblants als dàtils.

## Dites populars

* Pel desig del margalló, rossegava la granera.
* Per falta de garballons roeguen ses paumes.
* Per falta de garballons xupen bonisses.

## Frases fetes

* Vestir com un garballó.
    (var.) Anar mudat com un margalló.
          Vestir molt bé, amb profusió d'adorns, molt mudat.

## Referències

* 1 2 Gargallo i Gregori, José. «El Refranyer: Dites, refranys i maneres de dir». L'autor, 2010-. [Consulta: 12 octubre 2024].
* 1 2 3 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «margallo». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
# Mare de Déu de setembre

La Mare de Déu de setembre o Nativitat de Maria (o de la Verge Maria, o de la Mare de Déu) és una celebració cristiana que s'escau el 8 de setembre en què es commemora el naixement de Maria, mare de Jesús.

## Dites populars

* De la Mare de Déu de setembre a la de la Concepció, tres mesos hi compto jo.
* Per la Mare de Déu de setembre, els raïms són bons per a prendre.
* Per la Mare de Déu de setembre, el fesol és nat.
* Qui per la Mare de Déu de setembre no té figues a assecar, poques n'assecarà.

## Referències

* 1 2 3 4 Amades, 1982, p. 16-94.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. V. Tardor. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
# Mare de Déu del Pilar

La Mare de Déu del Pilar és una Mare de Déu catòlica, patrona de la Hispanitat, venerada a la Basílica del Pilar de Saragossa a la qual dóna nom. Se celebra la seva festivitat el 12 d'octubre.

## Dites populars

* A Extremadura, Guadalupe; a l'Aragó, el Pilar; a Astúries, Covadonga, i a Catalunya, Montserrat.
* El millor favar és el sembrat pel Pilar.
* Pel Pilar, el tord ve i l'oreneta se'n va,
* Pel Pilar, faves a sembrar.
* Si bones faves vols sembrar, per la Mare de Déu del Pilar.
* Si vols tenir un bon guixar, sembra'l per la Mare de Déu del Pilar.
    (var.) Si vols tenir un bon favar, sembra'l per la Mare de Déu del Pilar.

## Referències

* ↑ Amades, 1935, p. 147-163.
* 1 2 3 4 5 Amades, 1982.
* ↑ Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any (en català). Vol. V. Tardor. Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-3673-0.
* Amades, Joan. Montserrat : tradicions i llegendes. Barcelona: La Llumenera, 1935 [Consulta: 1544402001].
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
# Margaret Atwood

Margaret Atwood (Ottawa, Canadà, 18 de novembre de 1939) és una poeta, novel·lista, crítica literària, professora universitària i activista política canadenca.

## Citacions

* La guerra és allò que ocorre quan el llenguatge falla.
    (en anglès) War is what happens when language fails.
       The Robber Bride, 1993.

## Referències

* ↑ Atwood, 1993, Chap. 7.

## Bibliografia

* Atwood, Margaret. The Robber Bride. 1st trade in the United States of America. New York: McClelland and Stewart, 1993. ISBN 0-385-49103-4.

## Enllaços externs

* Margaret Atwood - Lloc web oficial
# Marcel·lí Perelló i Valls

Marcel·lí Perelló i Valls (Ciutat de Mèxic, 1944 - Ciutat de Mèxic, 5 d'agost de 2017) va ser un activista polític, periodista i matemàtic català nascut a Mèxic.

## Citacions

* Les matemàtiques són formidables i encisadores. Sé el que em dic. Apassionants. Apassionants i esclavitzants. Tiranes. Com certes dones: si no t'hi dediques del tot -tot el temps, amb tota la intensitat- les perds.
       3 de gener de 2011. — Marcel·lí Perelló i Valls
          Cita expressada a la seva pàgina d'usuari de la Viquipèdia en català
* Allí, vora els Balcans, em vaig adonar que les nacions són fets socials, culturals i històrics ben establerts, i no pas un simple fet conjunctural de l'organització capitalista del món, com creia el jove marxista que era jo aleshores. La nació no és subsidiària de la lluita de classes, i va força més enllà. Vés a saber. La nació és un misteri, no resolt pels teòrics i historiadors. I el ser un misteri el fa un fenòmen encara més encissador.
       — Marcel·lí Perelló i Valls
          Cita expressada a la seva pàgina d'usuari de la Viquipèdia en català
* On hi hagi un català ha de ser-hi la seva pàtria.
       31 d'agost de 2011. — Marcel·lí Perelló i Valls
          Cita expressada a la seva pàgina d'usuari de la Viquipèdia en català
# Marduix

El marduix, (al)moraduix, amàrac o majorana (Origanum majorana) és un arbust de la família de les lamiàcies originària de l'Orient Mitjà (Xipre i Turquia). Actualment el podem trobar arreu del món, incloent tota Catalunya. És conreada com a planta decorativa i medicinal. Gaudeix de propietats estomacals, carminatives, tòniques, sedants, antiespasmòdiques, sudorífiques i antireumàtiques.

## Dites populars

* Del marduix, l'amor en fuig.
* Marduix escapçat, l'amor al costat.
* Moraduix, cap fluix.
* Pel març, el marduix treu el nas.
* Per Sant Josep, el marduix treu el béc.
* Bleda vol dir encantada i freda; julivert, cap verd, i marduix, cap fluix.

## Frases fetes i locucions

* Ja et conec, herbeta, que et dius marduix!

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Parés i Puntas, 1999.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans. Barcelona: Edicions 62, 1999, p. 307-333. ISBN 842974519X. $^{[Enllaçnoactiu]}$
# Fonògraf

El fonògraf va ser l'eina més comuna per a enregistrar i reproduir so mecànic des de l'època dels 1870 fins a la dècada dels 80. Va ser inventat per Thomas Alva Edison al 1877.

## Endevinalles

* No sóc persona però parlo com si persona sigués. Tinc la veu de la persona però d'ella no tinc res més.

## Referències

* ↑ Bassols, 1994.

## Bibliografia

* Bassols, Maria Margarida. Endevinaller. València: Tres i Quatre, 1994 (L'Estel). ISBN 978-84-7502-376-2.
# Forca

La forca és una eina amb un mànec llarg i amb llargues puntes en nombre generalment de 2 a 6 separades. S'utilitza per aixecar i llençar materials lleugers com palla, fulles i altres materials agrícoles. Les forques poden ser fetes de fusta o metall o la combinació de tots dos.

## Endevinalles

* Una cosa com una cosa que arreplega el que fa nosa i ho tira per amunt, fugint el dolent i caient el bo. Endevina què és això!

## Referències

* ↑ Amades, 1982.

## Bibliografia

* Amades, Joan. Folklore de Catalunya. Vol. 2. Cançoner, cançons, refranys, endevinalles. 3a edició. Barcelona: Selecta, 1982. ISBN 84-298-0452-8.
# Forner

Un forner o flequer és una persona que fa pa o en ven. Històricament era una persona que tenia un forn per a coure el pa o altres aliments.

## Dites populars

* A l'hivern, forner i, a l'estiu, taverner.
* Al forner i al serraller, el beure sempre els va bé.
* Als forners i als sabaters, tot el món els és pla, perquè pertot arreu duen sabates i mengen pa.
* Consciència de forner, consciència d'hosté.
* De Tots-Sants a Nadal, perd la fornera son cabal.
* El bon cigró, arrugat i gros, amb cara vella i cul de fornera.
* El bon forner no deixa la pasta a mig fer.
* Forner sense vici, li fou un perjudici.
* Mon pare és forner, i jo em muir de fam.
* No sigues fornera, si tens lo cap de cera.
* Sa fornera no té ulls darrera.
* Val més pagar el forner que el metge.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Parés i Puntas, 1999, p. 355.
* 1 2 3 4 5 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «forner». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* ↑ Sevilla Muñoz, J.; Zurdo Ruiz-Ayúcar, M.I.T. (dir.). «Refranero multilingüe». Madrid: Instituto Cervantes (Centro Virtual Cervantes), 2009. [Consulta: 16 setembre 2024].

## Bibliografia

* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
# Forallac

Forallac és un municipi de la comarca del Baix Empordà, que es constituí formalment el 10 de març del 1977 fruit de la unió dels termes municipals de Fonteta, Peratallada i Vulpellac.

## Dites populars
### Canapost

* Les noies de Canapost s'han comprat una romana, per pesar-se les mamelles un cop cada setmana.
* Les gallines de Canapost van a pondre a Peratallada.
    (var.) Les gallines de Peratallada van a pondre a Canapost.

### Fitor

* Tenir a cobla de Fitor que un dia toca i un altre no.

### Fonteta

* A Fonteta, barralers.

### Sant Climent de Peralta

* Adéu, Marieta maca! Te'n pots ben alabar del pebrots que vares dar-me a Sant Climent a ballar.

### Vulpellac

* A Vulpellac, fesolaires.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Pobles del Baix Empordà». Recull de cançons, refranys i dites populars del Baix Empordà. IES la Bisbal. Arxivat de l'original el 1546565463. [Consulta: 17 març 2019].

## Enllaços externs

* l'Ajuntament de Forallac - Lloc web oficial
# Forrellat

Un forrellat és una barreta cilíndrica de ferro amb maneta normalment en forma de T o L, que està sostinguda horitzontalment per dues armelles i que entra en una altra o un forat que es disposa a aquest efecte. Serveix per tancar i ajustar una porta o una finestra amb el marc o una amb una segona fulla si la porta o la finestra és de dos fulles.

## Citacions

* Tanqueu les vostres biblioteques si voleu; però no hi ha cap porta, cap pany, cap forrellat que pugueu imposar a la llibertat de la meva ment.
    (en anglès) Lock up your libraries if you like; but there is no gate, no lock, no bolt that you can set upon the freedom of my mind.
       A Room of One's Own, 1929. — Virginia Woolf

## Frases fetes i locucions

* Aquest és de casa, com es forreiat.
          Es diu d'algú que té molta relació amb una família en cara que no en sigui (Santanyí).
* Ésser més aspre que un forrellat de porquera.
          Ésser molt sec (Vinaròs).
* Fer més por que el forrellat de la presó.
          Ésser una cosa molt temible (Gandesa).
* Semblar un forrellat de presó.
          Ésser molt malcarat.

## Referències

* ↑ Woolf, Virginia. A Room of One's Own and Three Guineas. Oxford: Oxford University Press, 2015. ISBN 9780199642212.
* 1 2 3 4 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «forrellat». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
# Fontpedrosa

Fontpedrosa (en francès i oficialment Fontpédrouse) és una vila i municipi del Conflent i comuna francesa dels Pirineus Orientals.

## Corrandes

* A la fira de Fontpedrosa, / jo no hi penso tornar més, / per hajar una vaca bona, / vaig tenir de'n comprar tres!(català arcaic)
       Les minyones de Tuhir.

## Referències

* ↑ Gual, 1973, p. 44.

## Bibliografia

* Gual, Raymond «Chansons Populaires Catalanes (2a sèrie)». Terra Nostra, 9, (1973).
# Formatge

El formatge és un aliment fresc o madurat, sòlid o semisòlid, obtingut per separació del sèrum després de la coagulació de la llet sencera, o bé desnatada total o parcialment, de la nata, del sèrum d'elaborar mantega o d'una barreja d'alguns o de tots d'aquests productes per l'acció del quall o altres coagulants apropiats, amb o sense hidròlisi prèvia de la lactosa. La llet més habitual a l'entorn de la Unió Europea és la de vaca, ovella, cabra i búfal.

## Dites populars

* Amb el formatge peres i amb la carn cireres.
* Amb la carn, formatge, i amb el peix, nous, el millor companatge.
* De formatge i de dona, més savi serà qui menys en prendrà.
* De formatge i de dona, quan n'hagis de menester.
* De formatge i pa beneit, menja'n poquet.
* El formatge, el meló i el cardet, a pes.
* El formatge, la dona i el meló com més pesen millor.
* El formatge serrat, i el pa ullat.
* El millor formatge té cucs.
* Formatge, peres i pa, menjar de vilà.
* Hi ha molts de gats i poc formatge.
* Ni formatge sense ronya, ni donzella sense vergonya.
* Pa clos, formatge ullat.
* Pa del veïnat, a formatge sap.
* Raïms, pa i formatge, bon companatge.
* Tot és u, formatge o queso.

## Frases fetes i locucions

* Donar més formatge que pa.
          Oferir condicions molt favorables al qui rep l'oferta
* Fer formatge.
          No fer res
* Gratar-se es formatge.
          Esprémer-se el cervell
* Posar més pa que formatge.
          Parlar dient moltes mentides
* Pudir a formatge.
          Fer mala olor
* Tenir poc formatge en es front.
          Tenir poc seny

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Parés i Puntas, 1999.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «formatge». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 Sevilla Muñoz, J.; Zurdo Ruiz-Ayúcar, M.I.T. (dir.). «Refranero multilingüe». Madrid: Instituto Cervantes (Centro Virtual Cervantes), 2009. [Consulta: 7 octubre 2024].
# Formiguera

Formiguera (oficialment i en francès Formiguères) és una vila i municipi del Capcir i comuna francesa dels Pirineus Orientals.

## Dites populars

* Formiguera, la Galera.

## Referències

* ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «Paremiologia tòpica». L'autor, cop. 2010-. [Consulta: 3 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Formiguera - Lloc web oficial
# Forn

Un forn és un compartiment tancat que s'utilitza per a escalfar, coure o assecar. S'utilitza habitualment a la cuina i la ceràmica.

## Dites populars

* A la moda i al mercat, el més espavilat; i al forn, el més savi del món.
* Al forn i al riu tot es diu.
* Al forn i al rentador es xerra el bo i millor.
    (var.) Al forn i al rentador es diu tot el mal i el bo.
* Diuen les dones al born: per la boca calfa'l forn.
* El sedàs i el forn, la millor pastadora del món.
    (var.) Val més el forn que totes les pasteres del món.
* En aquest món, els uns pasten i els altres van al forn.
* En el forn i rentador, es diu tot el mal i el bo.
    (var.) En el forn i en el riu, tot se diu.
* Forn que no purga, mal forn.
* Migjorn, pa en es forn.
* Per la boca es calfa el forn.
* Quan l'home ha d'ésser desgraciat, fins el pa se li floreix al forn.
* Quan lo pobre pasta, no cou lo forn.
* Vuit dies a ca'l manyac, que els conills niaven al forn.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Forn». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 Poncela, 2004, p. 24.

## Bibliografia

* Fernández Poncela, Ana M. Sexe i refranyer : proverbis catalans : discurs i missatges sobre homes i dones (en català). Barcelona: CIM, 2004 (Arguments [International Council of Women], núm. 3). ISBN 8493327166.