# Pensaments den Goethe

* Aquesta pàgina conté fragments escrits en català genuí, anteriors a la normativa de Pompeu Fabra. Es reprodueix la font original per preservar-ne el significat íntegre i no desvirtuar-la. Podria semblar que hi ha errors ortogràfics que en realitat no ho són.
Pensaments den Goethe és una recopilació de màximes i aforismes de Johann Wolfgang von Goethe, traduïda al català per Joan Maragall. L'obra fou publicada per l'editorial l'Avenç l'any 1910.

## Citacions

* Si vols avençar sempre en l'Infinit, recorre tots els ambits del Finit.
* No tots els camins són per tots els caminaires: mireu com les aranyes se fan camins pels aires.
* Gaudeix d'allò que'l dol t'agi deixat: res hi ha més dolç que'l dol passat.
* Divideix i venceras? Uneix i dirigiras!
* Per viure molt, i sempre a gust, procura donar-te una absoluta perfecció.
* El millor fruit del nostre esforç reïx en un monument d'inconciencia.
* Si vols una bona vida no't planyis mai del passat: comença sempre a refer-te com si tot just fossis nat.
* La religió uneix a la gent: la irreligió més fortament.
* Les penes que passem són com aquelles bolves de fosquedat que'ns van pels ulls.
* Si se t'aferren mals al cap i al cor, deixa que se t'aferrin: al qui ja no té dubtes ni té amor tant se val que l'enterrin.
* Tot allò que es de raó ha sigut ja pensat: sols hem de provar de pensar-ho de nou.
* Diga-m amb qui vas i 't diré qui ets; i si sé en què t'ocupes, sabré 'l que serà de tu.
* Bufar no es tocar la flauta: cal saber moure 'ls dits.
* L'amor a la veritat se coneix en que per tot arreu sab trobar i estimar quelcom de bo.
* El microscopi i el telescopi perverteixen la puresa del sentit umà.
* Si voleu que m'interessi en l'opinió d'altri, cal que 'm sia exposada d'una manera afirmativa: de problemes ja'n tinc prou amb els meus.
* Hi ha coses que les coneixeriem molt millor si no volguessim coneixe-les tant.
* L'imaginació, sols l'art (i especialment la poesia) pot regir-la. No'i ha res més temible que imaginació sense gust.
* Shakespeare es molt perillós per als talents novells, perquè no poden fer més que reproduir-lo, tot pensant-se que's reprodueixen a sí mateixos.
* Quan un om es vell ha de fer més que quan era jove.
* Sols la mancança d'amor deixa conèixer els defectes: per això convé devegades desfer-se de l'amor.
* Per llegir cal entendre; per escriure cal saber; per creure cal comprendre; per demanar cal donar; i, si ets entès, cal que sies util.
* El treball fa 'ls companys.
* Certs llibres semblen escrits no per a que la gent hi aprengui, sinó per a que sapiguen que l'autor avia après alguna cosa.
* Qui no sab llengües extranyes no sab la seva propria.
* Quan l'ome 's posa a reflexionar sobre 'l seu fisic o 'l seu moral, gaire bé sempre 's troba malalt.
* Totom sab dir allò de que està ben convençut.
* És ben cert que la veritat i l'error vénen de la mateixa font: per això moltes vegades no's pot combatre un error sens fer mal a la veritat.
* La bellesa mai pot veure clar en sí mateixa.
* Tots vivim del passat i morim del passat.
* Aquell qui soporta les meves faltes es el meu senyor, encara que sia 'l meu servidor.
* La bellesa es manifestació de misterioses lleis naturals que sens ella 'ns restarien sempre ocultes.
* Jo puc prometre ésser lleal, però imparcial no.
* Alli on s'acaba l'interès s'acaba la memòria.
* El desagraiment es sempre una mena de debilitat. Jo mai he conegut omes forts que fossin desagraïts.
* Som tant limitats que sempre 'ns pensem tenir raó.
* Quan els omes obtenen la llibertat, comencen a actuar els llurs defectes: en els forts, l'abús; en els febles, la negligencia.
* Es inútil combatre allò que es vulgar, perquè resta eternament igual.
* Els errors de l'ome són allò que 'l fan propriament amable.
* Entre tots els pobles, els grecs són els que han somniat el més bell somni de la vida.
* La veritable escola preparatoria és l'escola la mateixa.
* Quina es la millor forma de govern? Aquella en que aprenem a governar-nos a nosaltres mateixos.
* Res hi ha més terrible que una ignorancia activa.
* El vell perd un dels principals drets de l'ome: el d'esser judicat pels seus iguals.
* Mai apendrem a conèixer un ome pel fet de venir ell a casa nostra: cal que nosaltres anem a casa d'ell, per veure com s'hi està.
* El tracte amb les dames es un element de bona educació.
* El comportament es un mirall que reflexa qui es cadascú.
* Una dependencia voluntaria i lliure es la més bella posició; i de què pot provenir sinó de l'amor?
* No'i ha pitjor esclavitut que la d'aquell que 's dóna per lliure sens esser-ho.
* Contra la gran superioritat d'un altre no'i ha més salvació que l'amor.
* El més gran consol de la mediocritat es que 'l geni no sia immortal.
* Aquell qui parla llargament ell tot sol davant d'altres sense afalagar-los, els promou a contradicció.
* L'inteligent gairebé tot ho troba ridicol; el sensat gaire bé no res.
* Les nostres passions no són més que virtuts o defectes exagerats.
* Les grans passions són com malalties incurables: que allò que sembla que auria de curar-les les fa més perilloses.
* En les faltes reconeixem l'ome en general, en les virtuts a cada un.
* Els defectes els tenim en comú, però les virtuts són de cadascú en particular.
* L'art es el medi més segur d'isolar-se del món, i de penetrar-hi.
* Comunicar les nostres coses als altres, es naturalesa: saber atendre ad allò que'ls altres ens comuniquen, es educació.
* La veritat es semblant a Déu: que no apareix immediatament, sinó que l'hem d'endevinar per les seves manifestacions.
* Així com l'encens aviva la brasa, la oració aviva la esperança en el cor.
* Un om mai es enganyat, sinó que s'enganya a sí mateix.
* Val més fer la cosa més insignificant del món, que estar mitja ora sense fer res.
* El valor i la modestia són les dues virtuts que no enganyen: perquè l'ipocresia no pot fingir-les.
* Els autors més moderns i més originals no'u són pas per la novetat de les coses que'ns diuen, sinó pel poder de repetir-ne tals com si abans mai aguessen sigut dites.
* La perfecció és la mesura del cel: la voluntat de perfecció és la de l'ome.
* Els sentits no enganyen; el judici, enganya.
* Hi ha omes que posen els seus coneixements en el lloc del coneixement.
* Classic es allò que es sà, romantic allò que es malaltiç.
* Hi ha molta gent que's pensa entendre tot allò que aprèn.
* A cada temps de l'ome li correspon una certa filosofía.
* Si cerqueu bé, tot ho trobareu dins vosaltres mateixos, i tindreu el gran plaer de que a fòra 'i agi una natura que diu amén a tot allò que dintre vostre avieu trobat.
* No coneixem el món sinó per la seva relació amb l'ome.
* Voler treure d'un experiment una conclusió definitiva es demanar-li massa.
* Per compendre que'l cel es blau per tot arreu no cal donar la volta al món.
* Les ipotesis són cançons de bressol amb que els mestres aconsolen els deixebles.
* Els alemanys (i no sols els alemanys) tenen el do de fer les ciencies inaccessibles.
* El pensador de mena té una meravellosa abilitat en posar una fantasia allà ont un problema resta irresolt.
* Allò que un om sab, en rigor, no'u sab més que per si mateix.
* La natura llealment interrogada respon netament si o no; posada en la tortura emmudeix.
* An els omes els sab greu que la veritat sia una cosa tant senzilla.
* Una escola (o sistema) es com un ome que's passa cent anys enraonant tot sol, i's complau excessivament en donar-se la raó per poca que'n tinga.
* Un fenomen, un experiment per sí sol no pot demostrar res, perquè es sols un anell de tota una cadena de fets.
* Tensió es aquell estat d'aparent indiferencia d'un esser dotat d'energia en plena disposició de manifestar-se, diferenciar-se, polarisar-se.
* Tot es més senzill del que un om pot pensar, i més complicat del que un om pot compendre.
* De cent cavalls grisos no se'n arriba a fer un sol cavall blanc.
* Els matematics són una mena de francesos: un om els parla, ells ho tradueixen al llur llenguatge, i desseguida resulta tot un altra cosa.
* Ben mirat cada dia comença una nova epoca.
* Aquell que sab declarar la limitació del seu coneixement es el que més prop n'està de la plenitut.
* Solem anomenar mestres aquells dels quals aprenem quelcom; però no tots mereixen aquest nom.
* Pel moliner no hi ha més blat que'l que mol el seu molí.
* La veritat es una antorxa terrible: tots probem d'acostar-nos-hi però parpallejant i amb una gran por de cremar-nos.
* Hi ha moltes persones a les quals vull bé, i encara voldria poder voler-les millor.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 Goethe; Maragall, 1910.

## Bibliografia

* Goethe, Johann Wolfgang von; Maragall, Joan (trad.). Pensaments den Goethe. Barcelona: Biblioteca Popular de L'Avenç, 1910.