# Carabassa

La carabassa o carbassa és el fruit de les diferents espècies del gènere Cucurbita, una planta herbàcia anual oriünda d'Amèrica. En l'actualitat és també conreada extensament arreu d'Europa i s'usa en l'alimentació de les persones i en la del bestiar.

## Dites populars

* Bordó i carabassa donen vida regalada.
* Carbassa senyalada, carbassa morta.
    (var.) Les carbasses, si es senyalen, es moren.
* Carbassa senyalada, carbassa neulada.
* Cent quintars de carabassa no fan una unça de greix.(Mall.)
    (var.) Dos plats de carabassa no fan un dit de sèu.(Men.)
* De carabassa, amb poca n'hi ha massa.(or., val.)
    (var.) Carabassa, ni poca ni massa.(Alcoi, Val.)
* En popa, ses carabasses redolen.(Mall.)
* Cada lliure de carbassa en fa perdre una de greix.
* Carbassa, amb poca n'hi ha massa.
* Casar-se lluny de casa és beure amb carbassa.
* El festeig que dura massa sol acabar amb carabassa.
* Fadrina galana, carbassa vana.
* Fam i carbassa treuen la gent de casa.
* Fum i carabassa treuen el marit de casa.
* La carbassa embafa.
* La carabassa embarassa.
* La carbassa ni engreixa ni embarassa.
* La carbassa tan dolenta és al mercat com a la panxa.
* Les carabasses rai, la carabassera quedi.
* Ni hivern sense capa, ni estiu sense carabassa.
* Ni per calor deixis la capa ni per fred la carabassa.
* Olla que bull massa té gust de carabassa.
* Pel setembre, carabasses.
* Per Nadal, rifes, i pel juny, carabasses.
* Per Sant Bernabé has de sembrar les carabasses, si vols que vagin bé.
* Qui amb donzella es casa, de vidre pren tassa, i qui es casa amb vídua beu amb carbassa.
* Qui beu en carabassa ni veu si beu poc ni si beu massa.
* Qui beu massa, té el cap de carabassa.
* Qui en fa massa, té el cap de carabassa.(Empordà)
* Qui es banya massa té el cap de carbassa.
* Qui gasta massa, té el cap de carabassa.(Empordà)
    (var.) Qui en roba gasta massa, té el cap de carabassa.
    (var.) Qui en vestits gasta massa té el cap de carabassa.
* Qui menja carbassa queda sense pols.
* Qui pensa que ja sap massa, el cap té de carabassa.
* Qui riu massa té el cap de carabassa.
* Qui s'alaba massa, té el cap de carabassa.
* Qui sopa massa té el cap de carabassa.
* Tot és carabassa, tant la llonga, la rodona i l'espanyola.
* Tramuntana pallaresa porta la carabassa al darrere.
* Tramuntana vertadera porta la carabassa al darrere.
* Vent en popa les carbasses naveguen.

### Dites relacionades amb altres aliments

* Al vell, rave o carbassa amb ell.
* Arròs, carbassa i peix mor en vi i en aigua neix.
* Carabassa que no té vi, ni és carabassa ni carabassí.(Alcoi)
* Carabassa sense vi, digue-li fusta.
* Cigrons i carbassa, sembra'ls amb catxassa.
* Col i carabassa, tota la casa en passa.
* D'escarola i carbassa, amb poca n'hi ha massa.
* Encara no és a la carabassa i ja es torna vinagre.(Cat.)
* Escudella que bull massa, carabassa.
* Gat en sac, i vi en carabassa.(Men.)
* Les bledes i la carabassa, millor que al ventre a la bassa.
* Si a la carbassa hi toca el vent, no beuràs el vi calent.
* Tant bleda com carabassa, llença-la dins una bassa.

## Endevinalles

* Collita més grossa de res més es fa.
* Collita més grossa de res més se'n fa. Em cull el qui estima, em té l'estudiant, em té aquell que neda i em té l'hortolà.
    (var.) Collita més grossa de res més es fa. Em cull el que estima, em té l'estudiant, em té aquell que neda i em té l'hortolà.
* Em cull qui m’estima, em té l’estudiant, em té el que neda, em té l’hortolà.
* Fes-me com vulles fins al maig no trauré les fulles.
* He anat dins s’hort, he trobat un homo mort, l’he alçat dret i li he tallat es xiulet.
* Quan és xic és ell, i quan és gros és ella.
* De xicotet jo sóc mascle, i femella de fadrí. A vore si ho trobes hui!
          carabassa i carabassó
* ¿Què és allò que quan és xic és masculí i quan és gros és femení?
          carabassó i carabassa

## Frases fetes i locucions

* A propòsit, carabasses.(Mall.)
          Es diu quan algú surt a parlar d'una cosa que no lliga gens amb el que deien abans.
* Anar de son cap, com les carabasses.(Empordà)
          Obrar de capritx, sense aconsellar-se ni refrenar-se per ningú.
* Cap de carabassa.
          Cap sense intel·ligència.
* Carabassa i ceba.(Mall.)
          Vol dir que en el menjar no es varia gens ni es surt del costum de sempre.
* Com ara plouen carabasses.
          Es diu per manifestar que el que s'ha dit és mentida.
* Donar (o rebre o portar-se'n) carbassa.
          Refús d'una persona a un pretendent/a.
* Estar carabassa.(Val.)
          Estar tocat del bolet.
* Ésser tap i carbassa.
          Ésser inseparables.
* Nedar sense carbasses.
          En una empresa, no necessitar ajut de ningú.
* No poder beure'n en carbassa.
          Ésser excel·lent una cosa, ésser rara.
* Sortir carbassa.
          Ésser un meló, sortir aigualit i insípid.
* Tot just, carabassa i ceba!(Mall.)
          Es diu quan algú intervé en la conversa fora de propòsit, dient coses que no lliguen gens amb les que s'han dit abans.
* Treure carbassa.
          Suspendre un examen.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Viladot-Puig, 2003.
* 1 2 Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars, 1965.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Carabassa». A: Diccionari català-valencià-balear. Barcelona: IEC, 2002.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 Parés i Puntas, 1999, p. 94-101.
* 1 2 3 4 5 Amades, 1982.
* ↑ Bassols, 1994.
* ↑ Castellví, 1956.
* ↑ Martí i Adell, 1991.
* ↑ Serra i Boldú, 1922.
* 1 2 «Carabassa». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Barcelona : Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 25 de juny de 2012]
* 1 2 3 4 «Carbassa». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 25 juny 2012].

## Bibliografia

* Bassols, Maria Margarida. Endevinaller. València: Tres i Quatre, 1994 (L'Estel). ISBN 978-84-7502-376-2.
* Castellví, Joan. Cinc-centes endevinalles / recollides, traduïdes, originals i versificades per Joan Castellví Cerdà (en català). 3a edició. Barcelona: Eler, 1956.
* Cinc mil refranys catalans i frases fetes populars (en català). Barcelona: Millà, 1965 (Biblioteca popular catalana vell i nou ; 3). ISBN 8473040082.
* Martí i Adell, Cristòfol. Les nostres endevinalles. València: Edicions del Bullent, 1991 (Esplai juvenil, 5). ISBN 84-86390-40-0.
* Parés i Puntas, Anna. Tots els refranys catalans (en català). Barcelona: Edicions 62, 1999. ISBN 842974519X.
* Serra i Boldú, Valeri. Enigmística popular: endevinalles i altres jocs d'esperit. Barcelona: Políglota, 1922 (Minerva. Col·lecció popular dels coneixements indispensables; 36).
* Viladot-Puig, Joan. El Refranyer de Joan Viladot (en català). Lleida: Pagès Editors, 2003 (Història. Monografies; 23). ISBN 9788497790741.