OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llibre de cuina/Receptes/Gargulló

El gargulló és una tarta de peres occitana que conté molta fruita.

## Ingredients

* 1 kg de peres
* 300ml de llet
* 250ml de nata líquida
* 80g de farina
* 80g de sucre
* 3 ous

## Preparació

Renteu les peres i peleu-les molt superficialment, no importa si queden restes de la pell. Talleu-les a quarts, traieu-les les pepites i talleu-les en làmines el més fines possible. Cobriu amb elles un motlle per a tartes que haureu forrat amb paper sulfuritzat. Les làmines han de quedar horitzontals i han d'omplir completament el motllo. Bateu la resta d'ingredients i aboqueu amb cura la barreja al motllo, amb les peres. Han de quedar totes completament cobertes, però no n'han de sobresortir per fora del líquid. Coeu la tarta al forn pre-escalfat a 220ºC durant uns 45 minuts. Serviu-la calenta o tèbia. Normalment es deixa refredar completament, o fins i tot es deixa un dia sencer perquè "reposi" i la massa prengui consistència, i desprès es reescalfa -al forn o ara al micro-ondes- en el moment de menjar-la. Convé servir-la amb cullera, en especial si no s'ha respectat el "repós".

## Variants i comentaris

És important que les làmines de pera siguin primes, podeu utilitzar un economitzador (un pela-patates) per a fer-les. Si són més gruixudes, o si hi ha més peres, llavors compteu que la tarta trigarà una mica més a acabar-se de coure.
La nata es pot substituir parcialment o totalment per llet. Si a més el sucre es redueix, o es substitueix per edulcorant (llavors cal coure-la a 160ºC, com a molt) s'obtenen unes postres dolces molt lleugeres.
Les peres poden ser fresques o conservades en xarop, llavors cal esccurrir-les. Tradicionalment es fa amb peres, però podeu crear variants amb d'altres fruites de carn ferma, com per exemple pomes o nectarines.
Es pot aromatitzar amb un tap de licor de pera, si en teniu, o de licor de crema catalana o amb una mica de canyella mólta. Podeu decorar la superfície amb un grapat de panses, de nous o de pepites de xocolata. Unes línies de xocolata desfeta calenta també li van molt bé.
A l'estiu la podeu menjar ben freda de la nevera, o bé tèbia però acompanyada d'una bola de gelat.
# Llibre de cuina/Receptes/Gerds
### Preparació

Són deliciosos amanits amb vi o moscatell i sucre. És millor que no els deixeu macerar perquè s'agrien.
# Llibre de cuina/Receptes/Gambes amb salsa picant
### Ingredients

* 800 grs. de gambes grosses.
* 1/2 tassa d'esmorzar plena d'oli.
* Sal fina.
* 1 tassa d'esmorzar plena de salsa picant.

### Preparació

Rentarem bé les gambes en aigua freda, els posarem sal i les rostirem a les graelles ben regades amb oli. Així que estiguin fetes les posarem en una plàtera i les servirem amb la salsa picant.
# Llibre de cuina/Receptes/Granotes amb all i julivert
### Ingredients

* 8 granotes de mida mitjana.
* 1 tassa d'esmorzar plena de farina.
* 1 tassa d'esmorzar plena d'engrunes de pa tou.
* 2 tasses d'esmorzar plenes d'oli fi.
* Julivert fresc.
* Sal fina.
* Pebre blanc en pols.
* 2 llimones.
* 3 alls.

### Preparació

Després d'haver tret la pell de les granotes i d'haver-les netejat bé, les obrirem pel mig i les adobarem amb sal, enfarinant-les i fregint-les en una paella al foc amb l'oli ben roent. Ratllarem i esmicolarem la molla de pa tou, incorporant-hi els alls i el julivert, ambdues coses ben trinxades, i una mica de pebre en pols. Tirarem aquests ingredients damunt de les granotes, ja col·locades en una plàtera i, finalment, i a l'instant de servir-les, les recobrirem amb el suc colat de les dues llimones:
    Per assegurar l'exit d'aquesta recepta cal que l'oli sigui de la millor qualitat atés que la carn de les granotes acusa molt el seu gust.
# Llibre de cuina/Receptes/Gratacel de tomàquet
## Ingredients per a 4 persones

* 4 tomàquets verds
* 4 boles de mozzarella fresca
* 200 g de pernil salat

## Vinagreta d'olives negres

* 1/2 llauna d'olives negres sense os
* 2 anxoves
* Oli d'oliva
* Vinagre

## Preparació

Tritureu les olives negres i les anxoves amb un rajolí d'oli i unes quantes gotes de vinagre.
Elaboració
Renteu els tomàquets verds i talleu-los a rodanxes.
Per construir el gratacel, col·loqueu una rodanxa de tomàquet i al damunt una de
mozzarella fresca i un tall de pernil salat. Continuar així fins a aconseguir un gratacel considerable.
Amaniu el gratacel de tomàquet amb la vinagreta d'olives negres.
# Fotografia (Imatge i Expressió)

El Viquillibre Fotografia (Imatge i Expressió) té l'objectiu de desenvolupar els continguts d'un dels temes de l'assignatura optativa Imatge i Expressió de 3r d'ESO.

### Continguts

                        * Imatge única
                        * La fotografia
                        * La càmera fotogràfica digital i el seu funcionament
                        * El llenguatge fotogràfic
                        * El procés fotogràfic: obtenció de fotografies
                        * Els gèneres fotogràfics i les seves principals tècniques
                        * Imatges generades per ordinador

### Pel desenvolupament vegeu:

                        * Viquillibres:Editar una pàgina
                        * Viquillibres:Llibre d'estil i Viquipèdia:Llibre d'estil
# Fotografia (Imatge i Expressió)/El llenguatge fotogràfic

El llenguatge fotogràfic va partir de l'herència de la pintura; nogensmenys, amplià ràpidament el seu lèxic gràcies a la facilitat per fer enquadraments extrems (picats, contrapicats, etc.), la captura del moviment amb llargs temps d'obturador i la decisió del moment. La pressió sobre el fotògraf per marcar la seva subjectivitat en la fotografia forjà un llenguatge ple de subtileses però perfectament comprensible, molt directe per a qualsevol observador. Per tant, s'anomena fotografia al procediment que permet d'obtenir, per mitjà de la llum (o d'altres radiacions electromagnètiques) i de substàncies químiques, imatges permanents d'un objecte, sobre superfícies convenientment preparades. Aquestes imatges permanents són anomenades, per extensió, fotografia.

### Enquadrament

L'enquadrament és la part de la imatge que volem atrapar que veiem a través del visor de la càmera i que atraparem després. Cal escollir quina part voldrem atrapar és a dir quina part ens mostrarà (tipus de pla),i des d'on ens la mostrarà (enquadrament).
L’angle d’enquadrament és el punt i la direcció en què posam la càmera respecte de l’objecte fotografiat. Segons l’alçada des de la qual enquadram distingim diversos angles: normal, picat, contrapicat i zenital.
1. L’angle normal és quan la càmera se situa a l’alçada dels ulls.
2. L’angle picat és aquell en què la càmera se situa per sobre de l’objecte.
3. L’angle contrapicat és aquell en què la càmera se situa per sota de l’objecte.
4. L’angle zenital és aquell en què la càmera se situa totalment perpendicular al terra.

## Referències

* ↑ http://ca.wikipedia.org/wiki/Fotografia)
* ↑ Ho he agafat de la pàgina llenguatge cinematogràfic: http://llenguatgecinematografic.wordpress.com/angles-denquadrament/
# Formulació inorgànica/Òxids

Els òxids són combinacions de l'oxigen amb qualsevol altre element. L'oxigen actua amb valència 2 i l'altre element amb qualsevol de les seves valències possibles.
La seva formulació es compon del símbol de l'element a l'esquerra, l'oxigen a la dreta i s'intercanvien les valències:
    E$_2$O$_x$
Es simplificaran les valències sempre que sigui possible:
    C$_2$O$_2$→CO

### Nomenclatura de Stock

Es forma fent servir les paraules òxid de seguides del nom de l'element. En cas que es puguin combinar amb més d'una valència també s'especificarà la valència en nombres romans entre parèntesis.
    Òxid de x(#)

### Nomenclatura Sistemàtica

Si l'oxigen es combina amb un metall s'utilitza la paraula òxid seguida de l'arrel de l'element amb el sufix:
* -ós per a la valència més petita
* -ic per a la valència més gran
òxidxsufix
Però si l'oxigen es combina amb un no-metall s'utilitza la paraula anhídrid (o anhídrid) seguida de l'arrel de l'element amb els prefixos i sufixos:
* Hipo-... -Ós per a la valència més petita
* -Ós per a la valència petita
* -Ic per a la valència gran
* Per-... -Ic per a la valència més gran
anhídrid xsufix

### Nomenclatura antiga amb prefixos

És poc utilitzada i no està recomanada. Es forma fent servir un prefix numeral seguit de l'arrel -òxid de, un segon prefix numeral i el nom de l'element. El segon prefix s'utilitza només si hi ha més d'una valència possible:
    Α òxid de αx

### Excepcions

En tots els òxids l'oxigen és l'element més electronegatiu i s'escriu en la fórmula a la dreta. però quan l'oxigen es combina amb el fluor, aquest és més electronegatiu, s'escriu a la dreta de l'oxigen i el compost té nom propi:
OF$_2$, fluorur d'oxigen, difluorur d'oxigen, fluorur d'oxigen
| Formulació | Nomenclatura de Stock | Nomenclatura sistemàtica | Nomenclatura antiga |
| FeO | òxid de ferro (II) | monòxid de ferro | òxid ferrós |
| Fe$_2$O$_3$ | òxid de ferro (III) | triòxid de dihierro (sesquiòxid de ferro) | òxid fèrric |
| Cl$_2$O | òxid de clor (I) | monòxid de diclor | anhídrid hipoclorós |
| Cl$_2$O$_3$ | òxid de clor (III) | triòxid de diclor | anhídrid clorós |
| Cl$_2$O$_5$ | òxid de clor (V) | pentòxid de diclor | anhídrid clòric |
| Cl$_2$O$_7$ | òxid de clor (VII) | heptaòxid de diclor | anhídrid perclòric |
# Recursos energètics/Fonts/Combustibles/Fuel

Fuel
El fuel és una barreja complexa no homogènia d'hidrocarburs, composts formats per hidrogen i carboni. Difereixen molt entre si, des de groguencs i líquids a negres i viscosos. Aquestes diferències són degudes a les relacions entre els tipus d'hidrocarburs. És un recurs natural no renovable, matèria primera de nombrosos materials i productes i, com a combustible fòssil, la principal font d'energia primària al món. És un combustible utilitzat per la generació d'energia on les seves principals conseqüències negatives són l'emissió de contaminants, com per exemple: CO, SOx, NOx, COV's i PST, els quals són gassos contaminants que provoquen l'efecte hivernacle. El petroli s'origina a les conques marines poc profundes on proliferen grans quantitats de plàncton. Quan moren, el plàncton s'acumula juntament amb una gran quantitat de matèria orgànica que queda entre el fang del fons de la conca sedimentària. Si aquests organismes estan massa temps sobre el fons marí sofriran un procés d'oxidació. També, si queden fora del contacte amb l'oxigen dissolt a l'aigua marina en quedar soterrats per un sediment inorgànic impermeable patirà un procés diagenètic en condicions d'anaerobiosi, on participa l'augment de pressió i temperatura juntament amb l'acció de bacteris anaerobis que transformen la matèria orgànica en hidrocarburs. En una primera fase, té lloc alhora la compactació i la litificació del sediment: els bacteris degraden els organismes vius amb els quals s'alimenten, i transformen els residus en una substància insoluble orgànica amb estructures cícliques que s'anomena querogen i que constitueix la matèria primera del petroli.
El petroli es produeix per la transformació dels àcids grassos del querogen que es transformen en hidrocarburs pesants i que després d'un procés de maduració es trenquen i originen hidrocarburs líquids i gasosos. Una vegada formats els hidrocarburs a l'interior del sediment, en la seva transformació poden passar dues coses:
1.Que el petroli es quedi a l'interior de la roca on es va formar, que normalment és impermeable i de textura fina. Aquestes roques s'anomenen pissarres bituminoses, i la seva explotació comercial no és gaire rendible, ja que cal realitzar processos d'excavació, trituració i destil·lació de grans quantitats de roques fins a poder obtenir petroli líquid. Es tracta de processos que requereixen una gran quantitat d'aigua i generen una gran quantitat de residus rocosos (gran impacte ecològic). Els jaciments més importants d'Espanya es troben a Puertollano (Ciudad Real)
2.Migració del petroli. Si la roca ha quedat soterrada a gran profunditat és molt possible que el petroli s'escapi cap a zones superiors fins a un altre material de major porositat i permeabilitat, per causa de la forta compactació. El petroli no es troba en un determinat tipus de roca sinó que impregna qualsevol roca que sigui prou porosa (que tingui força forats). A més del petroli, en aquestes roques també s'hi troba metà i aigua salada, provinents del seu procés de formació.
# Recursos energètics/Contraportada

EL Viquillibre Recursos energètics neix com a projecte escolar desenvolupat al curs 2009/2010 a l'institut d'ensenyament secundari Xarc de Santa Eulària des Riu amb la finalitat de cobrir els buits detectats al llibre de text utilitzat a l'aula. S'ha desenvolupat amb l'ànim que sigui de profit a la resta de companys que tracten d'introduir als seus alumnes en aquest món de la tècnica i la tecnologia amb la il·lusió de que sigui completat en els propers anys de forma col·laborativa i oberta.
Els continguts del currículum de les Illes Balears relacionats venen recollits a l'annex corresponent a l'assignatura Tecnologia Industrial del Decret 82/2008, de 25 de juliol, pel qual s’estableix l’estructura i el currículum del batxillerat a les Illes Balears.
Continguts del Bloc 7. Recursos energètics (extracte del Decret 82/2008)
* El concepte d’energia: Unitats i formes de manifestació.
* Transformacions entre les diferents energies bàsiques. Muntatge i experimentació amb elements transformadors d’energia.
* Fonts d’energia. Energies renovables i exhauribles. Noves energies i energies en estudi.
* L’energia elèctrica: generació i transformació. Transport de l’energia elèctrica.
* Centrals elèctriques tèrmiques, hidràuliques i nuclears. Descripció dels diferents tipus de centrals elèctriques, avantatges i inconvenients.
* L’energia del Sol. Instal·lacions fotovoltaiques i sistemes heliotèrmics.
* L’energia eòlica, l’energia geotèrmica i l’energia mareomotriu.
* Obtenció d’energia a partir de la biomassa i els RSU.
* Iniciativa a l’hora de valorar els beneficis i els inconvenients de l’energia nuclear.
* Selecció de la font d’energia adient en cada cas segons les característiques del lloc.
* L’impacte ambiental de l’obtenció i del consum de l’energia. Tècniques i criteris d’estalvi energètic.
* Anàlisi de les diferents tècniques d’estalvi energètic i de millora del rendiment del processos d’obtenció d’energia.
* Disposició a donar la importància adient als temes ambientals dins el marc d’un desenvolupament sostenible.
* Responsabilitat i respecte a les normes de seguretat.
# Recursos energètics/Fonts/Desenvolupament

Hi ha diferents fonts energètiques en desenvolupament, entre les quals destaquem: els reactors nuclears de fusió i la pila de nitrogen.

## Reactors nuclears de fusió

Els reactors nuclears de fusió són instal·lacions destinades a la producció d'energia mitjançant la fusió nuclear. Després de més de 60 anys de recerca en aquest camp, s'ha aconseguit mantenir una reacció controlada, tot i que encara no és energèticament rendible.
La major dificultat es troba en suportar l'enorme pressió i temperatura que requereix una fusió nuclear (que només és possible trobar de forma natural al nucli d'una estrella). A més aquest procés requereix una enorme injecció d'energia inicial (encara que després es podria automantenir ja que l'energia despresa és molt més gran)
Actualment hi ha dues línies de recerca, el confinament inercial i el confinament magnètic.
* El confinament inercial consisteix en contenir la fusió mitjançant l'empenta de partícules o de raigs làser projectats contra una partícula de combustible, que provoquen la seva ignició instantània. Els dos projectes més importants a nivell mundial són el NIF (National Ignition Facility) als EUA i el LMJ (Laser Mega Joule) a França.
* El confinament magnètic consisteix a contenir el material a fusionar en un camp magnètic mentre se li fa arribar a la temperatura i pressió necessàries. L'hidrogen a aquestes temperatures arriba l'estat de plasma.

## Pila d'hidrogen

Formalment es considera que una pila de combustible és un generador electroquímic d'energia on el treball elèctric s'obté a partir d'una reacció química que només es produeix en un determinat sentit i a la qual els reactius (combustible i oxidant) es troben a l'exterior de la pila pròpiament dita. El treball es produeix mentre hi hagi flux dels reactius.
El fet que es necessiti un flux continu de reactius és una de les principals diferències amb les bateries convencionals.
Els reactius típics utilitzats en una cel·la de combustible són hidrogen en el costat de l'ànode i oxigen en el costat del càtode (si es tracta d'una cel·la d'hidrogen). Per altra banda les bateries convencionals consumeixen reactius sòlids i, una vegada que s'han esgotat, ha d'ésser eliminada o recarregada amb electricitat. Generalment, els reactius "flueixen cap a dintre" i els productes de la reacció "flueixen cap a fora". L'operació a llarg termini virtualment contínua és factible mentre es mantinguin aquests fluxos.
L'abril de 2008, a Toledo (Espanya), la companyia Boeing va fer volar el primer avió propulsat per pila d'hidrogen. De manera semblant Airbus està desenvolupant un prototip d'avió que utilitza aquesta tecnologia.

# Referències

* Reactor nuclear de fusió (castellà)
* Fusió per confinament magnètic (anglès)
* Energia de fusió (anglès)
* Pila de combustible (1) (castellà)
* Pila de combustible (2) (castellà)
# Continguts

* Concepte d'Energia: Unitats i tipus
* Processos de transformació entre les diferents energies
* Fonts d’energia
* Energia Elèctrica: Generació i Transport
* Impacte Ambiental. Estalvi energètic
* Contraportada
# Piper methysticum (Piperaceae) Kava

* Detall de les fulles
# Piper nigrum (Piperaceae) Pebrer

* Visió general
* Detall dels fruits
* Detall de la llavor
* Detall de les fulles
# Paullinia cupana (Sapindaceae) guaranà, paul·línia

* Visió general
# Prunus amygdalus (Rosaceae) ametller

* Visió general
* Detall de la flor
* Detall d'una branca amb fruit
* Detall del fruit
# Prunus laurocerasus (Rosaceae) llorer reial

* Visió general
* Detall del fruit
* Detall de la fulla
* Detall de la inflorescència
# Quercus robur (Fagaceae) roure pènol

* Visió general
* Detall de les fulles
* Detall del fruit
* Detall de la inflorescència
# Pimpinella anisum (Apiaceae) anís, matafaluga

* Detall de la fulla
* Detall del fruit
# Peumus boldus (Monimiaceae) Bold

* Detall d'una branca
* Detall de les fulles
# Napolità
## 'A beabbà napulitana wiki

Introducció

### Gramàtica

* Pronunciació
* Alfabet
* Substantius
* Articles
* Preposicions
* Adjectius
* Pronoms
* Verbs
* Adverbis
* Conjuncions
* Sintaxis

### Lèxic

* Salutacions
* 501 verbs napolitans
* Nombres
* Calendari
* Colors
* Temps
* Aliments
* Parts del cos
* Llocs de la casa

### Recursos

* Bibliografia
* Enllaces a altres llocs
# Mozilla Firefox/Incorporar el botons a la cerca ràpida

* Editar el chrome
* Amagar els menús
* Millorar el clic dret
* Incorporar el botons a la cerca ràpida
Prement la tecla F3 o Control+F a sota de tot us apareix una barra de cerca que ens permet trobar qualsevol paraula que estigui a la pàgina.
Una opció al Firefox és que quan comenceu a escriure (sense estar dins una caixa o formulari) directament s'obri una barra similar, però amb una diferència: aquella no té els botons de "Següent", "Anterior"... que a vegades són necessaris.
La solució és la següent:
1. Tanqueu el Firefox.
2. Anem a la carpeta chrome del nostre perfil, la podrem troba a C:\Documents and Settings\Mi PC\Datos de programa\Mozilla\Firefox\Profiles\ (tenint un Windows XP en castellà) allà obriu la carpeta que trobareu xxxxxxxx.default (els nombres són aleatoris).
3. Entreu a la carpeta chrome i dupliqueu userChrome-example.css (és a dir Control+C, Control+V, per copiar i enganxar) i li canvieu el nom a userChrome.css.
4. Obriu l'arxiu en un editor de text pla, com el bloc de notes. Cerqueu la línia que comença per @namespace (està al principi, més o menys) i a la línia de sota hi escriviu el codi:
5. Guardeu l'arxiu, obriu el Firefox i comproveu que ara ja surten els botons.

## Font

* Tutorial de FirefoXtensions
# Muntatge d'una granota de paper

La granota de paper és una joguina pròpia de la papiroflèxia o Origami, un art provinent del Japó i consistent en el plegament del paper per a obtenir figures. Ens consten instruccions de diverses maneres d'aconseguir aquesta figura; no obstant això, la més comuna és la que s'exposa a continuació. El procediment és un mica complicat i requereix precisió i motivació; i, tal com pauten les regles de la papiroflèxia, el resultat ha de ser una figura d'una sola peça i el paper no pot haver estat trencat o doblegat.

## Material

Per muntar una granota d'envergadura mitjana, necessitarem un full tipus DIN-A4, com a mínim, per facilitar la realització dels plecs.

## Procediment pas a pas

1. Primerament començarem amb un full de paper quadrat.
2. Doblegarem les diagonals i també per les dues meitats paral·leles als seus costats.
3. Obrirem el paper i formarem un quadrat sobre un dels quatre quadrats petits obtinguts, la resta de paper la posarem damunt en forma doblegada.
4. Doblegararem una aleta fins al mig de la base i obrirem els seus costats (farem el mateix amb totes les aletes).
5. Un cop obert, obrirem les aletes de dalt cap a baix paral·lel al mig (farem el mateix amb totes les aletes).
6. Obrirem aquestes aletes per dins i les? doblegarem cap a dins recte al centre del paper (farem el mateix amb totes les aletes).
* 1r, 2n i 3r pas: per al muntatge d'una granota de paper.
* 4t pas: Es dobleguen les seves aletes pel mig.
* 5è pas: Es dobleguen les aletes pel mig.
7. Doblegarem l’aleta més llarga com ho hem fet amb les altres. Aquestes seran les cames i els braços de la nostra granota (farem el mateix amb totes les aletes).
8. Girarem a l'esquerra l'aleta superior dreta; i a la dreta, l'aleta esquerra anterior. Així ens trobarem amb les cares de la llengüeta cap a dalt.
9. Aixecarem les puntes dels costats cap a dalt. Sense tocar les altres 2 cares. I les orbrirem tal com ja haurem fet en el punt 4.
* 7è pas: Es dobleguen les aletes més llargues.
* 8è pas: Es pugen els braços cap amunt.
* 9è pas:Es dobleguen els braços per la meitat.
10. Amb les cames farem el mateix però de tal manera que estigui més obert que la dels braços.
11.Doblegarem els braços per la meitat però formaran un angle agut (farem el mateix amb les cames).
12. Tornarem a doblegar els peus i les cames formant un angle agut, però doblegant la meitat de la? que havia estat doblegada anteriorment (farem el mateix amb la resta).
13. El toc final és bufar per la part que forma l'anus i d'aquesta manera la granota tindrà volum.
* 10è pas: Les cames es dobleguen iguals com els braços però més oberts.
* 11è i 12è pas: Es dobleguen per la meitat els braços i les cames.
* Finalment es bufa per la part que forma el seu anus.
# Napolità/Introducció

El napolità ('o nnapulitano) és la llengua romanç parlada en la ciutat de Nàpols i en certes zones de les regions veïnes de l'Abruzzo, Basilicata, Calabria, Campania, Lazio, Marche, Molise i Puglia. És una llengua bella i dinàmica i desitgem ensenyar-te-la!.
La Itàlia Meridional és coneguda per la seua cuina, la seua música, la seua romanticitat, també la seua "criminalitat", i la passió en general que genera tot aquest tipus de coses. La sola raó d'acostar-se a l'art culinari és bona per a aprendre aquesta llengua!.
L'aprenentatge del napolità pot resultar difícil, atès que no existeix una gramàtica o un vocabulari establits ni autoritat alguna que poguera fixar-los. Hi ha solament normes generalment acceptades, i ací tractarem sobretot d'aquelles, indicant llavors eventuals variants quan són importants o interessants.
Viquillibre sobre Napolità :
| 1. Lèxic i vocabulari 2. Gramàtica 3. Recursos i enllaços | Bandera de la Campània |