OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tutorial del Gimp/Retoc fotogràfic

Amb el Gimp podem fer moltes coses divertides i entretengudes. Si necessitam millorar una fotografia o empitjorar-la és una bona eina de treball.
Aquestes son algunes de les coses que podem fer:

## Eliminar els ulls vermells

Si teniu una foto amb els ulls vermells, els podreu eliminar seguin les passes següents:
1. Obriu la foto amb Gimp.
2. A la Caixa d'Eines del Gimp, utilitzeu l'eina de selecció eŀlíptica. El símbol d'aquesta eina és un cercle puntejat a la part superior de la caixa d'eines. En fer-hi clic, seleccioneu l'àrea del ull de la foto.
3. Feu clic a Filtres - Millora - Elimina ulls vermells.
Obtindreu un resultat quelcom semblant.

## Un Cel més blau

Si voleu canviar el color d'una àrea determinada d'una foto, com per exemple el color del cel, l'eina de balança de color us anirà molt bé.
Amb la foto al Gimp, a la caixa d'eines, heu de utilitzar l'eina de selecció representada per una bareta màgica.
Feu clic en l'àrea que hi vulgueu editar el color. Aquesta àrea quedarà encerclada per una línia discontinua.
Aleshores, feu clic al menú Colors - Balanç de color. A la finestra emergent hi podreu editar el color de l'àrea seleccionada movent els cursors de color a dreta o esquerra, per obtenir el color desitjat. En aquesta foto, hem mogut el color blau fins obtenir el 100%

## Fer que els colors de la imatge siguin més vius

I moltes coses més.
# Una breu introducció a GNU Emacs/Com obrir i tancar l'editor

Tal com diu el manual Principiante Emacs, moltes persones aprenen millor mitjançant la pràctica regular que no pas consultant una llista d'ordres i tractar de memoritzar-la. Fer-se amb un arxiu de text de grans dimensions per realitzar proves pot ser un pla a considerar.

## Com obrir i tancar GNU Emacs

Per obrir GNU Emacs cal teclejar en un terminal l'ordre emacs —en minúscules.
Per tancar GNU Emacs cal teclejar C-x C-c. Una ordre molt útil és C-z que permet sortir temporalment de l'editor i tornar més tard a la "sessió en espera" teclejant fg.

### Elements de la pantalla de l'editor

Quan s'executa GNU Emacs en mode text s'observen a la pantalla quatre zones diferenciades. De dalt a baix, aquestes zones són,
* La barra de menús, que proporciona accés a les funcions de GNU Emacs organitzades per categories. S'accedeix al menú mitjançant la tecla F10.
* L'àrea d'edició, que és la part central de la pantalla ocupada per una o diverses finestres que mostren el contingut de fitxers o informació diversa. És la zona en la qual es realitza l'edició.
* La línia de mode, que mostra informació variada —per exemple, el nom del fitxer que s'està editant i la línia en la qual està situat el cursor. Si hi ha diverses finestres cadascuna d'elles disposarà de la seva pròpia línia de mode.
* L'última línia de la pantalla de Emacs, que s'usa per a dues coses diferents: l'àrea d'eco i el minibuffer. L'àrea d'eco és la zona en la qual es mostren missatges dirigits a l'usuari. Aquests missatges es generen normalment després de l'execució d'un mandat, i poden advertir d'algun error, o també poden informar del resultat de l'execució d'un mandat. Quan teclegem seqüències de teclat complexes que estan associades a mandats, aquesta zona de la pantalla també pot servir per veure quina part del mandat ja s'ha teclejat. D'altra banda, el minibuffer serveix per introduir els eventuals arguments que s'hagin de passar a una ordre. Per exemple: si executem el mandat que obre un fitxer, caldrà indicar com es diu el fitxer que volem obrir, i això es farà al minibuffer.

## Referències

* ↑ «EmacsWiki: Principiante Emacs» (en castellà). [Consulta: 12 d'abril de 2016].
* ↑ «Browse By Language: Catalan - Project Gutenberg» (en anglés). [Consulta: 12 d'abril de 2016].
* ↑ «Una introducción rápida a GNU Emacs» (en castellà). Joaquín Ataz López, 2004. [Consulta: 5 d'abril de 2016].
# Una breu introducció a GNU Emacs/Esborrar, eliminar i recuperar text

Esborrar, eliminar i recuperar text són operacions corrents en l'edició de textos. GNU Emacs distingeix entre esborrar text i eliminar text: en el primer cas, el text desapareix del buffer i no es pot recuperar —excepte si es torna a escriure—; per contra, quan s'elimina text s'envia a una zona independent de memòria des de la qual es podrà rescatar quan es vulgui.

## Ordres per esborrar text

RETRO Esborra el caràcter a l'esquerra del cursor.
SUP Esborra el caràcter a la dreta del cursor.
C-d Esborra el caràcter sobre el qual està situat el cursor.

## Ordres per eliminar text

ESC RETRO Elimina la paraula (o el tros d'ella) a l'esquerra del cursor.
ESC d Elimina la paraula (o el tros d'ella) a la dreta del cursor.
C-k Elimina el tros de línia a la dreta del cursor.
ESC k Elimina el text des del cursor fins al final del paràgraf.
C-x RETRO Elimina el text cap enrere des del cursor fins al principi del paràgraf.
C-w Elimina el text prèviament seleccionat.

## Ordres per recuperar text

C-y Recupera l'últim tros de text eliminat. Aquesta ordre permet traslladar trossos de text a través del buffer, esborrant-los i recuperant-los en el lloc desitjat.
ESC y Substitueix el text recuperat amb CTRL-y pel penúltim text eliminat. Si es torna a teclejar ESC y es substituirà aquest text per l'antepenultim text eliminat i així successivament.
C-x u En teclejar aquesta combinació repetidament es pot retrocedir desfent els canvis un a un.
M-x revert-buffer Substitueix el contingut del buffer pel del fitxer en el qual es va salvar el seu contingut l'última vegada.
# Una breu introducció a GNU Emacs/Moure's en un buffer

En GNU Emacs les tecles que controlen el cursor funcionen: les fletxes →↓←↑ mouen el cursor en la direcció que cadascuna d'elles indica, les tecles inici i fi dirigeixen el cursor al principi o al final de la línia, i les tecles RePàg i AvPàg el desplacen de pantalla en pantalla. No obstant això, GNU Emacs disposa d'un joc complet d'ordres per a moure el cursor que pot fer més efectiu el treball amb l'editor i és convenient conèixer-lo i practicar-lo.

## Ordres per a moure el cursor
### Desplaçament en un buffer pantalla a pantalla

C-v Avançar una pantalla.
ESC-v Retrocedir una pantalla.
C-l Refrescar el contingut de la pantalla i avançar, o retrocedir, al llarg del buffer fins situar com línia central la lınia en què es troba el cursor.

### Desplaçament caràcter a caràcter

C-f Avançar al següent caràcter.
C-b Retrocedir al caràcter anterior.

### Desplaçament paraula a paraula

ESC-f Avançar a la següent paraula.
ESC-b Retrocedir a la paraula anterior.

### Desplaçament línia a línia

C-n Baixa una línia.
C-p Puja una línia.

### Desplaçament al principi o al final d'un buffer

ESC-< Porta a la primera línia.
ESC-> Porta a la darrera línia.

### Desplaçament en un paràgraf

C-a Situa el cursor al principi de la línia actual.
C-e Porta al cursor al final de la línia sobre la qual es troba.
ESC-a Situa el cursor al principi del paràgraf.
ESC-e Situa el cursor al final del paràgraf.
M-x goto-line RET n Porta el cursor a la línia núm. n

## Referències

* ↑ «Una introducción rápida a GNU Emacs» (en castellà). Joaquín Ataz López, 2004. [Consulta: 5 d'abril de 2016].
# Una breu introducció a GNU Emacs

Comença a llegir-lo
El Viquillibre Una breu introducció a GNU Emacs és un minimanual que proporciona una descripció ràpida de les instruccions bàsiques de GNU Emacs, l'editor de text per a sistemes Unix i GNU Linux.

## Continguts

* Prolegòmens
* Com obrir i tancar l'editor
* Cancel·lar o desfer una ordre
* Buffers i fitxers
* Moure's en un buffer
* Esborrar, eliminar i recuperar text
* Iterar una acció
* Marques i regions
* Finestres
* Cerques
* Assistent
* Trucs

## Referències

* Emacs Mini Manual | Table of Contents
* Manual del usuario de GNU Emacs
* Una introducción rápida a GNU Emacs
* Emacs. Manual Mínimo
* EmacsWiki: Principiante Emacs
* Mini Manual de Emacs

## Bibliografia

* Stallman, Richard M. Software libre para una sociedad libre. Desde Abajo, 2004. ISBN 978-958-8093-49-9.
* Stallman, Richard M. GNU Emacs 24.5 Reference Manual. Samurai Media Limited, 14 de novembre de 2015. ISBN 978-988-8381-95-1.
* Cameron, Debra. GNU Emacs Pocket Reference. O'Reilly Media, Inc., 1999. ISBN 978-1-56592-496-3.
# Una breu introducció a GNU Emacs/Buffers i fitxers

GNU Emacs distingeix entre buffers i fitxers. Un buffer és una zona de memòria en la qual es troba el text objecte d'edició, mentre que un fitxer és un conjunt de dades emmagatzemat en el disc o en algun suport similar que el conservi en el seu estat actual. Així, un buffer es troba en la memòria RAM, és volàtil i essencialment modificable. Per contra, un fitxer és estable i immodificable —encara que podem esborrar-lo i crear un altre fitxer amb el mateix nom i diferent contingut.

## Treballar amb buffers

Un buffer pot considerar-se una zona de treball en la qual es porta a terme alguna tasca, per exemple: mostrar el contingut d'un fitxer o executar un programa. GNU Emacs permet treballar amb diversos buffers alhora. Cada buffer té un nom i es troba, a més, en un "mode" determinat que estableix les instruccions de GNU Emacs que es poden utilitzar per gestionar el seu contingut.

### Ordres per treballar amb buffers

C-x b Permet canviar d'un buffer a un altre escrivint el nom del buffer al qual es vol anar. En cas de no indicar cap nom es torna al buffer anterior a l'actual. Si s'escriu el nom d'un buffer inexistent aleshores l'editor crea un nou buffer amb aquest nom.
C-x C-b Proporciona una llista dels buffers existents.
C-x k Destrueix el buffer el nom del qual se l'indica després d'executar l'ordre. Si no se l'indica cap nom destrueix el buffer actual.

## Treballar amb fitxers

GNU Emacs no treballa directament sobre els fitxers guardats sinó que crea una còpia de treball del fitxer a modificar i la situa en un buffer. És sobre aquesta còpia sobre la qual es realitzen les modificacions i un cop finalitzat el treball es pot desar el contingut del buffer al fitxer desitjat escollint el nom adequat.

### Ordres per treballar amb fitxers

C-x C-f Crea un buffer amb el contingut del fitxer que se l'indica a continuació. Si el fitxer no existeix el crea.
C-x C-v Reemplaça el contingut del buffer actual pel del fitxer que se l'indica a continuació. Igual que en el cas anterior si el fitxer no existeix el crea.
C-x C-s Salva el contingut del buffer actual en el fitxer al qual està associat. Si el buffer no està associat a cap fitxer, es pot especificar en quin fitxer es vol escriure.
C-x C-w Escriu el contingut del buffer en el fitxer que se l'indica. Això permet copiar un fitxer en un altre.
C-x i Insereix el contingut del fitxer que se l'indica en el buffer actual a partir del punt en què es troba el cursor.

## Referències

* ↑ «Una introducción rápida a GNU Emacs» (en castellà). Joaquín Ataz López, 2004. [Consulta: 5 d'abril de 2016].
* 1 2 «Mini Manual de Emacs» (en castellà). CCIA. [Consulta: 5 d'abril de 2016].
# Una breu introducció a GNU Emacs/Cancel·lar o desfer una ordre

Diversos manuals proposen aprendre el més aviat possible dues ordres: l'ordre de cancel·lació i l'ordre per desfer l'última acció.

## Cancel·lar una ordre

Després de prémer CONTROL, META o ESC, l'editor espera que es completi una instrucció existent. En cas d'error es pot anul·lar l'ordre teclejant C-g. D'aquesta manera queda anul·lada qualsevol ordre que s'hagi introduït i que no hagi estat executada.

## Desfer l'acció d'una ordre

Si després d'executar una ordre es canvia d'idea, es pot desfer la seva acció mitjançant l'ordre C-x u. Executant successives vegades aquesta ordre es desfaran les últimes accions en l'ordre invers a aquell en què es van executar.

## Referències

* ↑ «Una introducción rápida a GNU Emacs» (en castellà). Joaquín Ataz López, 2004. [Consulta: 5 d'abril de 2016].
* ↑ «Mini Manual de Emacs» (en castellà). CCIA. [Consulta: 5 d'abril de 2016].
# Una breu introducció a GNU Emacs/Iterar una acció

La instrucció C-u permet repetir una ordre un nombre determinat de vegades.
    C-u executa l'ordre donada 4 vegades
    C-u C-u executa l'ordre donada 16 vegades
    C-uC-uC-u executa l'ordre donada 64 vegades, etc.
    C-u n, on 'n' és un número, repeteix l'ordre n vegades.
# Una breu introducció a GNU Emacs/Marques i regions

Determinats comandaments de GNU Emacs actuen sobre una porció de memòria intermèdia anomenada regió, definida com la porció d'espai compresa entre una marca i la posició del cursor. Es pot crear una marca a qualsevol lloc d'un text teclejant C-@, C-2 o C-SPC.

## Operar amb regions i marques

Un cop assenyalada una regió, es poden realitzar diverses operacions amb ella:
C-w Esborra la regió.
ESC-w Copia la regió en el punt indicat pel cursor en teclejar CTRL-y.
M-x write-region Copia la regió en el fitxer que se li indica. Això pot destruir el contingut inicial del fitxer triat.
A part de delimitar la regió, la marca també és útil per recordar una posició a la qual potser es vol tornar en el futur. Per fer més útil aquesta funcionalitat, cada buffer recorda 16 posicions anteriors de la marca, en l'anomenat anell de marques. Així, per tornar a una ubicació marcada es fa servir C-u C-SPC
També és interessant conèixer la combinació C-x C-x que porta el cursor al punt en què es va establir l'última marca. Si s'hi tecleja dues vegades consecutives el cursor torna a la posició en la que estava.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Consolida orientalis

La consolda major, nualós, matafoc sempre viu o orella d'ase (Symphytum officinale) és una espècie de planta perenne dins la família Boraginaceae. És nativa d'Europa i ha estat introduïda en altres llocs. És una planta resistent que pot fer un metre d'alt. S'ha utilitzat en la medicina popular contra cremades i ferides. Tanmateix no s'ha d'utilitzar de forma interna (com a infusió) i pot ser perjudicial per algunes parts del cos, com ara el fetge.

## Propietats

Efectes cicatritzants, ferides, hemorroides,artritis, artrosis, tendinitis,propietats antibacterianas, faringitis, laringitis.

## Contraindicacions

No perllongar us extern, no ingerir planta sols us d´especialista; les fulles tenen alt contingut en alcaloides.

## Mètode de preparació

100 grams d´arrel per litre d´aigua.

## Cultiu

La llavor germina amb facilitat, també en podem fer esqueixos fàcilment de un tros de arrel transplantada a Tardor o Hivern, requereix d´espai per les arrels, prefereix no estar masa exposada al sol i vent; agraeix un bon abonat.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Consolva (Sempervivum tectorum)

El matafoc comú o consolva (Sempervivum tectorum) és una espècie de planta amb flors de la família crassulàcia. Es fa servir com a planta ornamental molt resistent al fred i la secada. Fa de 10 a 50 cm d'alçada. Té les fulles glabres en roseta basal (de 3 a 10 cm de diàmetre) i les fulles, que són suculentes i persistents, poden ser verdes, vermelles, porpres o grogues. Les flors poden ser porpres, vermelles o rosades segons el cultivar i apareixen en tiges ramificades de més de 20 cm de llargada. No fa olor distintiva. Floreix de juny a agost. Habita en roques parets i teulades (d'aquí l'epítet de tectorum) en terrenys àcids i bàsics, principalment a l'estatge montà i subalpí però descendeix fins al litoral. Es troba des del nivell del mar fins als 2.300 m d'altitud. Als Països Catalans no apareix ni a Menorca ni a Eivissa. Es considera una planta naturalitzada als Països Catalans.

## Propietats

Emmenagoga, reepitelitzant, faringitis, purgativa, problemes oculars.

## Contraindicacions

Pel seus efectes emmenagogs al embaràs.

## Mètode de preparació

20gr per Litre. 3 taçes diàries. Decocció 5 minuts fulles.

## Cultiu

Es fan esqueixos fàcilment, de sota de la planta surten fills, es tallen i es colga la tija que al cap de un mes començarà a fer arrel. Viu en marges, roques, totalment de secà, si es regues es pot fer molt guapa, millor no regar mes de dos cops a la setmana. S’adapta a tot tipus de climes freds i càlids, terres bones i dolentes. Es pot plantar durant tot l’any. Es planten cada 40cm. Es perenne.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Cúrcuma

La cúrcuma (Curcuma longa) és una planta tropical de la família de les zingiberàcies (es pot trobar i conèixer amb el nom de cúrcuma domèstica). Cultivada a l'Índia i estesa fins al nord d'Austràlia, però originària de l'Àsia Sud-oriental amb un rizoma de color taronja viu, molt utilitzat com a espècia. A la cultura asiàtica se la considera una planta màgica a causa de les seves característiques organolèptiques i les seves propietats terapèutiques i protectores, sobretot en l'àmbit hepàtic i cutani.

## Propietats

Per a l'acidesa estomacal, gasos, colèresi, càncer, antidepressiu natural, cardioprotector, estimulador immunitari, psoriasi, EPOC.

## Contraindicacions

No s'ha de prendre si es pren AINE´s, antiagregants/anticoagulants, salicilats, càlculs biliars, ni embaràs, ni lactància, mai abans d´intervenció quirúrgica.

## Mètode de preparació

500 mg fins a 4 cops diaris.

## Cultiu

Requereix d´un lloc assolejat i humit, amb una temperatura de 16 graus mínim, terra ben drenat. Per divisió de l´arrel a la tardor.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Escaiola

Escaiola (Phalaris) és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliòfits.

## Propietats

Idoni per a la salud digestiva, hepatica, renal, pancreatica, hipolipemiant, colesterol, estrenyiment, diurétic.

## Contraindicacions

Vigilar médicament hipertensos, eliminació de potassi, diverticulitis, Chron, dermatitis de contacte.

## Mètode de preparació

Es remullen 5 culleradas en 24 h a la nevera. s´escorren i es pasen per batidora en 1 litre d´aigua. S´ha de rentar bé, perquè els cristalls de sílice no façin mal al organisme, filtrar doblement amb filtro de café i tela.

## Cultiu

Es sembra i planta de primavera a estiu, aguanta gelades, encara que perd la fulla quan fa molt fred, en climes càlids s’adapta molt millor. Es planta cada 60cm més o menys, després s’estendrà, quedant una planta quasi invasiva, molt controlable. S’adapta a tot terreny, encara que els terrenys arenosos, són els més ideals. Perenne.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Equinàcia (Echinacea angustifolia)

Echinacea és un gènere del plantes que comprèn 11 taxons (9 espècies i 2 sub-espècies), tots originaris de l'Amèrica del Nord. D'aquest gènere de la família de les asteràcies són tres espècies molt comunes per la seva fama en herboristeria i els seus usos etnobotànics: Echinacea angustifolia (equinàcia, en català), Echinacea purpurea i Echinacea pallida.

## Propietats

Estimulant del sistema immunitari, profilaxis y tractament complementari de afeccions respiratòries: grip, refredats, faringitis, rinitis, sinusitis, bronquitis, col•lutoris en abscessos dentaris.

## Contraindicacions

Sialorrea(salivació excessiva), no prendre més de dos mesos seguits.

## Mètode de preparació

1gr-6gr per taça de fulla, tija,arrel o flor. La arrel es pot macerar en alcohol per fer tintura al igual que la fulla,tija i la flor.

## Cultiu

Es sembra a la primavera i l’estiu. S’adapta molt be a tot tipus de terres i climes. Es planta cada 40cm. Es perenne.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Cotó (Gossypium barbadense)

El cotoner Pima (Gossypium barbadense), també conegut com a cotó extra llarg, cotó d'Amèrica del Sud, Creole o cotó egipci, és una espècie de cotoner. És una planta tropical sensible a les glaçades i perenne que produeix flors grogues i llavors negres. Creix com un petit arbre arbustiu i dóna cotó amb la fibra extraordinàriament llarga i sedosa.

## Propietats

tèxtil, emmenagoga, llavors(anticatarral, antidiarreic, per la pell, berrugues, antitèrmic), arrel(diürètica).

## Contraindicacions

Al•lèrgia al cotó, Gossipol( extret de la decocció de les llavors, indicat per la herpes genital, contraceptiu masculí, insecticida). Com prendre-la: 5 gr per tassa d’aigua es fa en infusió. 60gr x 1L decocció.

## Cultiu

Es sembra a la primavera i a finals d’estiu farà el cotó i la llavor dintre del cotó. S’adapta be al nord de la Península, però al sud produeix millor. Es planta cada 50cm. Es anual, en llocs de calor pot durar dos anys.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Cua de Cavall (Equisetum Arvense L)

La cua de cavall petita (Equisetum arvense) és una planta considerada com a mala herba encara que també té un ús com a planta medicinal.
Són plantes sense veritables flors ni fruits igual que les falgueres. En la flora del carbonífer i part del permià la família Equisetaceae va ser molt important i tenien individus amb alçades de fins a 30 metres.
La cua de cavall petita és una planta perenne amb rizoma (geòfit). Tiges erectes de color marró pàl·lid, buides i dures, molt aspres. Les tiges que són fèrtils són d'uns 30 cm com a màxim i acaben en una caputxa anomenada estròbil on es troben els esporangis des d'on es dispersen les espores. Les tiges estèrils, més gruixudes però menys massises que les fèrtils, són més altes (fins a 60 cm) i estan formades per un conjunt d'estructures cilíndriques anomenades "verticils" progressivament més prims i imbricats uns dins dels altres.

## Propietats

Obesitat, remineralitza ossos, per a l’àcid ùric, deté hemorràgies(hemostàtica),regenera pell, calvície, antigotosa, hemorroides, inflamacions, vaginals, cistitis, vit B1.

## Contraindicacions

Embaràs, lactància. Gastritis, úlcera gastroduodenal: els tanins i les sals sílice (especialment el diòxid de silici) poden irritar la mucosa gàstrica. Sempre que prenguem diürètics haurem de prendre abundant aigua sola i minerals, ja que els diürètics eliminen tòxics, aigua i minerals, ens podem remineralitzar prenent caldos de verdures o aigua de mar. Hi ha Equisetums que no son la Arvense, que s’adapten millor, però sempre recomanarem la Arvense per ser la més medicinal i més estudiada. Encara que la majoria no son tòxiques i tenen els mateixos principis actius, davant el dubte investigueu el nom científic i busqueu referències toxicològiques o pregunteu als avis per si tenen record que culturalment es una espècie que s’havia consumit.

## Mètode de preparació

100gr per litre d’aigua es fa en infusió o decocció, de la part aèria de la planta, de un a quatre vasos dia depenent la persona.

## Cultiu

Li agraden terrenys humits, fèrtils, arenosos... Hem de regar cada dia o crear un espai humit. Es pot sembrar o trasplantar d’esqueix amb arrel Es planten cada 30cm i si la terra es una mica arenosa o fèrtil, ràpidament s’estendrà. Es Perenne.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Damiana (Turnera diffusa)

La Damiana (Turnera diffusa o Turnera microphylla) és un arbust aromàtic de la família de les turneràcies que oriunda del nord i sud d'Amèrica (Texas, Mèxic, Brasil, Mesoamèrica i Carib). És un petit arbust aromàtic perenne que presenta una altura màxima de 2 metres. Les tiges estan cobertes per una escorça de color verd-marronós. Quan aquesta tija pertany a un arbust jove apareix recoberta per una pilositat. Les fulles fan d'1-1'5 cm de llarg, són alternes, herbàcies, de forma ovolanceolades, amb el pecíol curt i amb dues petites glàndules a la seva base. Són fulles simples pinnatipartides (entre vuit i deu indentacions), de color verd pàl·lid i piloses a la part anterior (en especial a les nervacions) quan són joves, mentre que a la seva part posterior són glabres.

## Propietats

Afrodisíaca, frigidesa, ejaculació precoç, esterilitat, mal de cap, impotència, debilitat nerviosa, albuminúria, digestiva, infertilitat.

## Contraindicacions

Embaràs, lactància, ansietat, insomni i taquicàrdia, excitants ( guaranà, café, etc..).

## Mètode de preparació

1gr-3gr per taça. 1 o 2 vasos al dia. S’utilitzen les fulles.

## Cultiu

Neix be de llavor o es poden fer esqueixos. Es originaria de Mèxic, però s’ha adaptat molt be a la península. Es planta a la primavera o estiu i es pot anar recollint durant tot l’any fins a l’hivern. Es planta cada 40cm. S’adapta be a l’exterior a ple sol. Es anual.