OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Multiplicació per esqueix

La terra ha de ser tal i com l'hem descrit a l’apartat de cultiu en test. L'únic secret és mantenir l'humitat, ja ho pots fer amb un humidificador professional, o bé amb un polvoritzador manual. Per el polvoritzador, s'ha de polvoritzar com a mínim cada dos o tres hores, tot i que és recomanable fer-ho cada hora. Si no ho pots polvoritzar sovint, ho hauries de protegir amb una malla ombrejadora o una malla humida. També pots posar-ho en un indret amb llum indirecta i protegit de l'aire. Normalment triguen de 20 a 40 dies a treure arrels en la temporada de primavera i estiu, que son els mesos més indicats. S'acostuma a aconsellar començar a fer esqueixos quan les nits son més càlides. A Lleida, per exemple, es comença el 15 d’abril. Hi ha professionals que utilitzen hormones, però sense hormones també es poden aconseguir resultats molt bons.

## Tipus d'esqueix

* Esqueix vegetal: Quasi totes les plantes es poden reproduir per esqueix. L'únic que hem de fer és tallar un tros d'uns tres dits com a mínim de la planta. La part alta de la planta és la més vigorosa, però igualment pots agafar les de sota. És a dir, d’una branca pots fer varis esqueixos. Un dit i mig ha d’estar colgat a la terra, sense cap fulla, i si hi hagués alguna fulla s’ha de treure.
* Esqueixos vegetals colgant les branques: Si tenim plantes amb branques gruixudes, podem doblegar-les i colgar-les al terra. Si reguem una mica, al cap d’un mes ja comencen a treure arrels. Llavors s'ha de tallar i arrencar la planta nova.
* Esqueix per rebrot: Hi ha plantes que a sota la base, surten rebrots. En aquests casos, s'han d'estirar amb molta cura, mirant de treure el màxim d’arrel. L'esqueix vegetal colgant la branca i l'esqueix per rebrot són les formes més viables i fàcils de fer.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Llanten (Plantago Laceolata)

El plantatge de fulla estreta(Plantago lanceolata), coneguda a Menorca com herba de cinc nervis, i orella de llebre a Eivissa plantatge de fulla estreta o plantatge lanceolat, és una planta herbàcia perenne de la família de les plantaginàcies present a gairebé tota Europa, i és molt comuna a Espanya. Al Principat és freqüent arreu, exceptuant les parts més seques, i és, especialment, abundant als prat i als herbassars mesòfils. Es troba en prats, pasturatges, rases, terrenys, camps incultes i marges de senders i boscos. Floreix des de mitjans de primavera fins a finals d'estiu. La recol·lecció de les fulles es duu a terme a la primavera, les arrels tot l'any. El terme Plantago prové dels termes llatins ‘planta' i ‘agere', el que significa ‘planta que fa créixer altres plantes'.

## Propietats

Antitumoral, afeccions respiratòries, antisèptic,cicatritzant, picadures.

## Contraindicacions

Afeccions intestinals( al tenir Tanins pot provocar restrenyiment).Risc de hipersensibilitat als Tanins.

## Mètode de preparació

50gr per dia dosis màxima. Amanides, sucs, infusions.

## Cultiu

Es una herba que neix per tots els camins i prats del món, es pot sembrar i plantar a la primavera i l’estiu. Es planta cada 30cm. S’adapta be a tot tipus de climes i terrenys. Es anual o perenne, segons el any.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Lli

El lli (Linum usitatissimum), també anomenat bri, grana de llinosa, herba feridora, lli, llin, linet, llinosa, lli ver, del grec λίνον per indicar "fil" i del llatí linium és una planta herbàcia de la família de les linàcies, dins les plantes dicotiledònies, conreada principalment per la fibra en tèxtil o per obtenir oli. Tot i que és popularment coneguda pel teixit que se n'extreu, té característiques medicinals molt importants.

## Propietats

Estimula el bon funcionament intestinal, acid omega 3, controla pressió arterial.

## Contraindicacions

Antidiabètics orals, salicilats, antiagregants/anticoagulants, diverticulosis, cirurgiá abdominal, diarrees cróniques, embaràs, lactancia i menors de 12 anys.

## Mètode de preparació

250 grams liquat per litre d´aigua. En amanides.

## Cultiu

Per llavors de Lli Hivernal de principis de Setembre fins Gener a països càlids. A països freds al Març o Abril. Es important tenir la terra neta de males herbes.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Llimoner

El llimoner o la llimera (Citrus limonum) és un arbre fruiter perenne de la família de les rutàcies i del gènere cítric molt conegut pel seu fruit, la llimona una fruita comestible de sabor àcid i extremadament fragant que s'usa principalment en l'alimentació (hom l'anomena llima, llimona o llimó). El llimoner té una fusta amb crosta llisa i fusta dura i groguenca molt apreciada per a treballs d'ebanisteria.
Botànicament, és una espècie híbrida entre C. medica (poncem o poncir) i C. aurantium (taronger agre). Encara que altres autors creuen que és el resultat de diversos retrocreuaments entre Citrus medica i Citrus aurantifolia.
Etimològicament, Citrus prové del grec i significa llimona i limonum, del seu nom popular.

## Propietats

Refredats, arterioesclerosi, hipertensió, anémia, colesterol,artritis , gastritis.

## Contraindicacions

Ataca esmalt dentari, fototoxicitat lleu, afecta al calci ossi en abús.

## Mètode de preparació

Menjar directament el seu fruit o fent sucs de 200 ml, pot ser rebaixat amb aigua i endolçat.

## Cultiu

Multiplicació per llavors,creixement lent, requereix d´abonament i mantenir-lo aïllat del estrés tèrmic.
# Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Marduix

El marduix, (al)moraduix, amàrac o majorana (Origanum majorana) és un arbust de la família de les lamiàcies originària de l'Orient Mitjà (Xipre i Turquia). Actualment prolifera arreu del món, incloent-hi tota Catalunya.

## Propietats

Té propietats antioxidants, antimicrobianes i antiespasmòdiques, redueix l’envelliment de la pell i millora la circulació sanguínia. A més, s’ha comprovat que l’oli essencial de marduix conté arbutina. Antiséptica i emenagoga.

## Contraindicacions

Al·lèrgia, nens menors de 6 anys, no duració del tractament més de 2 setmanes,no embaràs ni lactància, no malalties inflamatòries intestinals.

## Mètode de preparació

5 grams per 250 ml, o en amanides.

## Cultiu

Reproducció per llavor a la Primavera amb temperatures suaus, esqueix a Primavera, divisió de mates amb arrel a la Tardor. No tolera bé l´excés d´humitat, s´adapta a diferents substrats i tot agrair el sol necessita ombra.
# Viquijúnior:Grans felins/Serval

El serval és un felí poc conegut, però fascinant. És molt lleuger, i viu dins les sabanes d'altes herbes on els lleons cacen gaseles i búfals. El serval no té cap intenció de competir amb l'impressionant "rei de les bèsties", i s'acontenta caçant preses més petites.

## On viuen els servals?

Els servals viuen a les sabanes d'Àfrica. Això els permet de veure tan les seves preses com els seus predadors. Com a felí de mig tamany, el serval ha d'anar amb compte amb els lleons i les hienes. Els servals són bons nedadors, i sovint viuen prop de l'aigua profunda on poden submergir-se per caçar un peix, o donar un cop als ocells que s'hi aturen.

## Com són els servals?

El cos esvelt del serval és important per vagar entre les altes herbes que l'envolten. Li donen l'aparença de ser més gran del que realment és. De fet les femelles, més petites, pesen entre vuit i quinze quilos. Els mascles, en general pesen entre dotze i vint quilos. Les seves grans orelles els donen avantatge al escoltar la presa abans que la presa els escoti a ells. El seu pelatge és groc amb taquesnegres. Al darrere de les orelles tenen ratlles horitzontals grises. Els servals canvien la posició de les seves orelles per comunicar-se entre ells. També saben fer un esbufec, que pot tenir diferents significats. Molta gent, en veure un serval captiu, es pensa que és molt agressiu perquè esbufega, quan l'únic que intenta dir és "hola".

## Què mengen els servals, i com cacen les seves preses?

Els servals normalment mengen ocells, peixos i petits rosegadors. Quan caça un ocell, el serval salta a l'aire i abat l'ocell amb les potes del davant. Això atordeix a l'ocell i fa que caigui al terra. Quan caça rosegadors, el serval utilitza les seves grans orelles per escoltar-lo sota el terra. Llavors salta amunt, a l'aire, més d'un metre, i cau directament a sobre de la seva presa. Com la majoria de felins, el serval s'aprofita de les oportunitats que té, sometent tot aquell que li sembla inferior. Tot i això, un serval mai amenaçarà a un humà.

## Curiositats

* Els servals poden saltar fins a dos metres d'alt per atrapar ocells.
* La seva audició és tan fina que poden sentir els rosegadors de sota terra, i cavar per caçar-los.
* Un encreuament entre un serval mascle i una gata domèstica femella dóna lloc a un animal que s'anomena "gat de la sabana".
* La mare serval perseguirà els seus cadells mascle tan aviat com puguin caçar, cap als 8 o 10 mesos d'edat, però permetrà als seus cadells femella d'estar amb ella una mica més, fins que facin un any.
# Viquijúnior:Grans felins/Ocelot

L'ocelot és un felí molt bonic, tacat i de mida mitjana, que recorda a un jaguar en petit. La seva bellesa el va portar molt a prop de l'extinció, tot i que en els últims anys ha tingut sort, i se l'ha protegit legalment.

## On viuen els ocelots?

Els ocelots viuen principalment a l'Amèrica central i a Amèrica del Sud, però es freqüentment es troben més lluny, fins als estats del sud dels Estats Units d'Amèrica. Hi ha onze tipus diferents (o subespècies) d'ocelots. Aquestes subespècies viuen a llocs diferents de les Amèriques.
Tres d'aquestes onze subespècies viuen a Mèxic, i unes subespècies diferents viuen a cada una de les selves Amazòniques, del bosc atlàntic, a les muntanyes de més el nord dels Andes (a Venezuela i Guyana) i i a tots els altres països de l'Amèrica del Sud: Argentina, Colòmbia, Brasil, Bolívia, Ecuador i Paraguai.
Els ocelots són escaladors excel·lents, però la majoria de la cacera la fan al terra. Els ocelots surten sobretot de nit. Durant el dia, dormen als arbres, arbustos i herbes gruixudes. Alguns ocelots viuen sols, mentre d'altres viuen en parelles, mantenint el contacte mutu amb els miols. Alguns ocelots en captivitat es tornen molt socials amb algunes persones.

## Com són els ocelots?

Els ocelots poden arribar a créixer fins a fer 1 metre de llarg, més uns 45 cm d'alt. En aparença s'assembla a l'oncilla i el margay, que habiten la mateixa regió, però l'ocelot és més gran. El seu pelatge és de color daurat amb taques negres. Són molt prims, tenen unes dents immenses, i poden saltar molt lluny. Els ocelots tenen taques llargues.

## Què mengen els ocelots, i com cacen les seves preses?

Als ocelots els agrada menjar animals petits. Cacen micos, serps, rosegadors i ocells, si poden. Gairebé tots els animals que caça són més petits que ell. Els científics pensen que els ocelots segueixen i troben les preses per l'olfacte, ensumant els rastres que han deixat pel terra. Hi poden veure molt bé en la foscor gràcies a la visió nocturna, i a més es mouen molt sigilosament. Els ocelots cacen les seves preses camuflant-se amb l'entorn, i després es llancen sobre la presa.

## Curiositats

* La paraula ocelot ve de la paraula asteca tlalocelot, que vol dir "tigre de camp".
* Els ocelots tenen només 36 parells de cromosomes, mentre que la majoria de felins en tenen 38. Els seus parents més pròxims, el margay i l'oncilla són els altres felins que comparteixen aquesta distinció genètica.
* Els ocelots,, sovint, resten assegurs i quiets durant mitja hora o més, esperant una presa despistada.
* Alguns observadors creuen que els ocelots són molt fidels a les seves parelles.
# Viquijúnior:Llibre d'estil

→ Llegiu primer el llibre d'estil de Viquillibres...
Aquesta guia de Viquijúnior és tan sols un complement al conjunt de regles i consells que descriu el llibre d'estil de Viquillibres. Serveix per indicar les pautes estàndard a seguir en un llibre de Viquijúnior, els quals estan destinats al públic infantil d'entre 0 i 12 anys i han de ser atractius i agradables per a la canalla. Per tant, al tractar-se d'una guia no obliga estrictament a seguir-les, però és recomanat per a seguir els criteris generals.

## Format dels llibres
### Pàgina principal

* Tots els llibres han de estar formats per una pàgina principal on aparegui tot el contingut d'aquest i una imatge de portada que acompanyi la portada, com aquesta.
* La imatge de portada ha d'incorporar colors agradables i vistosos, i mai colors foscos poc atractius (excepte si la temàtica del llibre ho requereix), i ha d'anar sempre a la dreta amb una grandària d'entre 400 i 450 px.
* Hi ha d'aparèixer l'edat a la qual està destinat el llibre.

#### Ordre del contingut a la pàg. principal

* (big) Benvingut al llibre (nom del llibre) pertanyent a Viquijúnior, els viquillibres pels nens. (/big)
* Aquest llibre està pensat per a nens i nenes d'entre (edat mínima) i (edat màxima) anys.
* OPCIONAL. Finalitat didàctica addicional. Ex: eina per a aprendre anglès perquè és una fidel traducció del llibre en anglès.
* === Apartats ===
** Introducció
** Continguts del llibre ordenats com capítols
* OPCIONAL. Enllaç a la resta de projectes amb continguts semblants.

### Ordre del contingut de les pàgines del llibre
## Tot allò que un llibre de Viquijúnior no ha de tenir
### Textos científics sense fonamentar

Els continguts científics s'han d'introduir seguint un ordre natural amb complexitat creixent que permeti el seguiment clar sense coneixements previs.
Evitar fer afirmacions sense justificar. En el cas de dades que són resultat d'experiments, explicar clarament com s'han fet els experiments. No limitar-se a donar la dada.

### Contingut groller
## Consells per l'escriptor

* No donis mai per suposat que un nen o nena sabrà alguna cosa que tu ja hagis donat per entesa al redactar la informació.
* Pensa que les primeres paraules són les més importants, ja que són les que més influiran en si el lector decideix llegir o no el llibre.
[[Categoria::Ajuda]]
# Viquijúnior:Parlem de la cristal·lització a la mina de Naica

Benvinguda / Benvingut al llibre Parlem de la cristal·lització a la mina de Naica pertanyent a Viquijúnior, els viquillibres pels nens.
Aquest llibre està pensat per a nens i nenes d'entre 6 i 8 anys.
Comença a llegir-lo
Índex de pàgines
* Portada
* 1-Naica és a Mèxic
* 2-Coves de Naica
* 3-Cueva de las Espadas
* 4-Cueva de los Cristales
* 5-Cristalls de guix de les dues coves
* 6-Vidre i cristall
* 7-Tot està format per àtoms
* 8-Molècules de vidre i cristall
* 9-Cristalls de les coves de Naica per dins
* 10-Àtoms i molècules dels cristalls de guix
* 11-Molècules s'agrupen per capes
* 12-Formació cristalls Cueva de las Espadas
* 13-Formació cristalls Cueva de los Cristales
* 14-Temperatura a les dues coves
* 15-Per això aquesta diferència
# Viquijúnior:Parlem de la cristal·lització a la mina de Naica/1-Naica és a Mèxic

* La mina de Naica és a Mèxic
# Llibre de cuina/Receptes/Carn amb musclos
### Ingredients

* 800 grs. de carn de vedella.
* 1 dotzena de musclos cuits.
* 1 tòfona.
* Una mica de canyella en pols.
* Pebre negre en pols.
* 100 grs. de pa ratllat.
* Aigua.
* 1/2 quilo de patates.
* 1/4 de litre o més d'oli.
* Sal.

### Preparació

Picarem la carn de vedella, li posarem sal, canyella i pebre, i li barrejarem els musclos cuits i sense les closques, així com la tòfona picada. Formarem com una mena de bistecs rodons, els passarem per pa ratllat, després pels ous batuts, un altre cop pel pa ratllat i els fregirem en abundant oli roent. Els presentarem a taula amb les patates pelades, tallades a rodanxes i fregides.
# Llibre de cuina/Receptes/Capó farcit a la catalana
## Ingredients

* 1 capó sencer.
* Llard.
* Oli.
* 2 gots de vi ranci.
* Aigua.
* Conyac.
* Sal.
* Pebre.
* Julivert.
Per al farcit:
* 250 g de carn de porc.
* 6 salsitxes.
* 150 g d'orellanes.
* 300 g de prunes seques.
* 10 g de pinyons.
* Panses.
* 2 pomes pelades i trossejades.
* Canyella en pols.

## Preparació

En una paella amb una mica de llard i oli sofregirem lleugerament els ingredients del farcit. Hi afegirem sal, pebre, julivert, canyella en pols i un got de vi ranci. Ho deixarem tot al foc una estona més i ho retirarem. (Les orellanes, les prunes i les panses s'hauran escaldat prèviament amb aigua i conyac). Net i polit el capó, l'assaonarem amb sal i pebre, i hi introduïrem dintre una bola de llard i el farcit preparat. Cosirem el forat i l'untarem abundantment de llard i oli, i el ficarem al forn ben calent. L'anirem girant perquè s'enrosseixi per tots els costats. Passada mitja hora, abaixarem el foc al mínim i calcularem el temps de cocció en una hora per quilo. Mentre es cou, l'anirem regant amb el seu suc i, 30 minuts abans de retirar-lo, el ruixarem amb un got de vi ranci. El presentarem sencer.
# Llibre de cuina/Receptes/Carbassons al forn
### Ingredients

* 4 carbassons tots iguals.
* 3 fetges de gallina.
* 20 grs. de mantega.
* 30 grs. de formatge ratllat.
* 25 grs. de llar.
* 1 ceba mitjana.
* 1 cullerada grossa plena de pa ratllat.
* Aigua.
* Sal.
* Una mica de canyella en pols.
* 2 rovells d'ou durs.

### Preparació

Partirem pel mig de llarg a llarg i amb la seva pell els carbassons i els posarem a la cassola amb aigua bullent i sal, un cop cuits i freds els buidarem amb compte de no trencar-los i guardarem la polpa. Fregirem a la paella amb llard, la ceba pelada i trinxada. Quan rossegi hi afegirem els fetges de gallina i, acabats de fer, ho aixafarem tot i hi afegirem la polpa que haviem guardat dels carbassons, el pa ratllat, sal, canyella i els dos rovells d'ou dur. Amb tot plegat farem una pasta que utilitzarem per farcir els carbassons. Un cop col·locats en una plàtera els recobrirem amb el formatge i amb trossets de mantega i els ficarem al forn fins que estiguin daurats.
# Llibre de cuina/Receptes/Cargols
### Ingredients

* Cargols.
* Costella de tocino.
* Ceba.
* Llard.
* Pebre vermell.
* Orenga.
* Sal.
* Tomàquet.
* Salsitxa o botifarra.
* All i julivert.
* Pebre negre.
* Llorer.
* Farina.

### Preparació

Poseu els cargols en una cassola amb aigua i bulliu-los amb força sal, que quedin més aviat forts. En una paella a part, feu un sofregit amb el tomàquet, la ceba, els alls, el pebre, el llorer, l'orenga, la costella de tocino i la salsitxa o la botifarra, procureu que us quedi força suc. Un cop fet el suquet podeu donar-li color amb el pebre vermells. A part amb el morter feu una picada amb all i julivert, una mica de farina i aigua per deixatar-la. Barregeu la picada amb el sofregit i els cargols, deixeu-los una estoneta tapats que vagin agafant gust.
# Llibre de cuina/Receptes/Cargols a l'estil de Tarragona
### Ingredients

* 8 dotzenes de cargols grossos.
* 3 alls.
* Una mica de bitxo.
* 1 cullerada grossa plena de pebre vermell dolç.
* Tomàquets frescos.
* 100 grs. de pernil.
* 1 tassa d'esmorzar plena d'oli.
* 8 ametlles torrades.
* 2 cebes mitjanes.
* 1 fulla de llorer.
* Una mica de farigola.
* Julivert fresc.
* 1 gotet de vi ple de vi blans sec.
* 50 grs. d'engrunes de pa tou.
* Aigua.
* Sal.
* Canyella en pols.
* 200 grs. de tomàquet fresc.

### Preparació

Un cop netejats els cargols els courem en aigua abundant, amb sal, per espai d'unes dues hores. Passat aquest temps els escorrerem. En una cassola de terrissa al foc hi tirarem oli (no tot) i hi fregirem les cebes pelades i picades ben fi, i el pernil a trossos. Ho sogregirem i quan tinguin un color daurat hi afegirem el vi i els tomàquets escaldats i passats per un colador. Després hi tirarem 1/4 de litre d'aigua. Ho adobarem amb sal i pebre, i hi addccionarem un manat lligat que tingui llorer, farigola i julivert. Taparem la cassola i ho deixarem coure a poc a poc durant una hora. Picarem al moter una mica de julivert, els alls, un trosset de bitxo, les ametlles i les engrunes de la molla de pa, prèviament fregides en l'oli restant que teniem. Ho aixafarem bé tot fins que en resulti una pasta a la qual agregarem una mica de canyella en pols, el pebre i el vi, barrejant-ho bé. Després hi tirarem els cargols, deixant-ho coure tot durant uns 5 minuts. Servirem els cargols a la mateixa cassola empolsant-los amb abundor de julivert fresc picat.
# Llibre de cuina/Receptes/Cargols rostits
### Ingredients

* 8 dotzenes de cargols grossos.
* Aigua.
* 1 got d'aigua ple de vinagre.
* Sal.
* 2 cullerades de llard o bé el greix de cansala fosa.
* 2 tasses d'esmorzar plenes de salsa all-i-oli.

### Preparació

Deixarem "dejunar" els cargols uns quants dies. Després els rentarem bé i els courem, en aigua que els cobreixi amb sal i vinagre. Ben escorreguts els col·locarem en una llauna per al forn juntament amb el greix (llard o cansalada fosa) i els farem a forn fort uns 10 minuts. El servirem amb la salsa all-i-oli:
    Aquesta és la típica "Cargolada" que es serveix a les trobades d'amics, acompanyant-la al mateix temps amb vi dels país en porró.
# Llibre de cuina/Receptes/Cap i pota d'anyell amb girella
### Ingredients

* 1 cap d'anyell.
* 4 potes d'anyell.
* 100 grs. de greix d'anyell.
* 1 freixura completa d'anyell.
* 200 grs. de cansalada fresca.
* 1 tripa (païdor) llarga.
* 200 grs. d'arròs.
* 4 ous crus.
* 4 alls.
* Julivert fresc.
* 1 ceba grossa.
* 1/4 de quilo de tomàquet fresc.
* Uns brins de safrà.
* Pebre blanc i negre en pols.
* Sal.
* Aigua.
* 100 grs. d'ametlles.
* 1 got d'aigua ple d'oli.

### Preparació

En una olla al foc i amb aigua que ho cobreixi tot, hi courem durant 15 minuts la freixura, el greix i l'arròs juntament amb els dos alls picats i una mica de julivert, també picat. Passat el temps adequat ho escorrerem bé i ho trinxarem amb un estri elèctric o amb la màquina de trinxar, la freixura, el greix, l'arròs i la cansalada; pastarem tot això amb els ous batuts i amb els brins de safrà, sal i les dues classes de pebre. Farcirem amb aquesta pasta la tripa o païdor d'anyell i la penjarem perquè s'escorri i es refredi: això és la girella. En aigua i sal farem coure el cap i les potes fins que es puguin treure els ossos. En una cassola de terrisa al foc, hi tirarem l'oli i hi fregirem la ceba pelada i picada i els tomàquets (pelats i reduïts a puré en cru), hi afegirem la resta dels alls i les ametlles matxacades així com una tassa d'aigua. Incorporarem a aquesta salsa, el cap i les potes desossades i la girella tallada a rodanxes. Ho farem bullir uns moments i ho retirarem del foc. Ho servirem tot a la mateixa cassola on s'ha cuit.
# Llibre de cuina/Receptes/Cards a la catalana
### Ingredients

* 1 quilo de cards petits blancs.
* 4 alls.
* 6 avellanes.
* 40 grs. de pinyons pelats.
* 1 llimona.
* 1 cullerada grossa plena de farina.
* Vinagre.
* Oli.
* Aigua.
* Sal.

### Preparació

Triarem cards que siguin ben tendres i els traurem els fils rentant-los en aigua barrejada amb el suc de mitja llimona. A continuació els posarem a coure en aigua bullent amb sal, el restant suc de llimona i una cullerada de farina diluïda en aigua tèbia. Els deixarem coure per un espai de 2/3 hores. Picarem al morter els alls (fregits prèviament amb oli) amb les avellanes i els pinyons i ho desfarem tot amb una mica d'aigua i un raig de vinagre i barrejant-ho amb l'oli amb el què hem fregit els alls, abocarem aquesta salsa damunt dels cards, cuits i escorreguts, i els sofregirem uns minuts, servint-los ben calents, malgrat també es pot presentar com un plat fred.
# Llibre de cuina/Receptes/Carbó de sucre

El que porten els Reis Mags als nens dolents

## Ingredients

* 2kg de sucre
* 500ml d'aigua
* 300g de sucre
* 1 clara d'ou
* colorant alimentari negre

## Preparació

Poseu 2kg de sucre amb l'aigua en una cassola al foc i coeu remenant fins que estigui a 135ºC. Traieu-lo del foc. A part, barregeu la resta de sucre amb la clara d'ou, afegiu una mica de colorant negre i segui remenant fins que sigui ben homogeni. Aboqueu-ho a la cassola, remenu i torneu a posar-la al foc. Coeu remenant fins que comenci a bullir. Aparteu-lo del foc i aboqueu-lo en un motlle rectangular, com els que s'usen per a fer plum cakes, completament forrat de paper d'alumini. deixeu refredar, desmotlleu i talleu en trossos grans.