# Introducció

Aquí es presentarà com fer gràfics de forma interactiva amb R. Tanmateix, existeixen algunes eines amb interfície gràfica que simplifiquen la realització dels gràfics:
* Grapher: és una interfície gràfica d'usuari que fa que sigui molt fàcil de dibuixar gràfics per a principiants. Aquesta solució és multiplataforma. Després d'instal·lar el paquet GrapheR, es pot executar amb:
* Playwith: proporciona una interfície gràfica d'usuari per personalitzar els gràfics amb. p. ex., títols, una grella o text. Genera el codi necessari per tornar a fer els canvis. Un cop instal·lat el paquet playwith s'executa amb les ordres:
També les interfícies generals RKward i R Commander permeten fer molts gràfics de forma molt senzilla.
Existeixen dos sistemes de gràfics en R:
* Els tradicionals i que es realitzen amb les ordres (funcions) del paquet graphics
* El tipus grid que permeten crear gràfics més sofisticats. Grid és un paquet que actualment forma part de la versió típica del R (és a dir, es distribueix i s'instal·la com a part de la distribució estàndard de R). Aquest paquet és utilitzat per altres paquets per fer gràfics sofisticats:
** lattice que permeten la realització dels diagrames trellis proposats per Bill Cleveland amb la finalitat de proporcionar una comunicació fiable de la informació mitjançant gràfics estadístics.
** Hmisc
** Design
Hi ha tipus gràfic que es pot fer amb els dos sistemes, encara que el segon permet més flexibilitat. A més a més, mentre que els gràfics tradicionals es visualitzen directament en la finestra gràfica, els grid quan es fan no es veu res i cal utilitzar la funció print per poder-lo visualitzar en la pantalla. Per exemple, si es vol fer un diagrama de dispersió, l'ordre tradicional és plot i la del grid és xyplot(lattice). El codi segons els dos sistemes seria:

# Desar els gràfics

Com que R s'executa en sistemes operatius diferents, existeix una varietat de formes de desar els gràfics segons el sistema operatiu utilitzat.

## Mètode 1: Dispositiu i gràfic

Aquest mètode funcionarà en qualsevol ordinador amb R, independentment del sistema operatiu utilitzat.
* Escollir el format de gràfic que voleu utilitzar (p. ex., JPG).
* Cridar el dispositiu corresponent al format escollit amb l'únic argument del nom del fitxer que utilitzarà per guardar el gràfic. Recordi que el fitxer s'emmagatzemarà al directori actual. Pot averiguar quin és el directori actual escrivint l'ordre getwd en l'indicador del R. Si vol canviar la mida del gràfic, ho pot fer introduint paràmetres addicionals.
* A continuació, introduïu les ordres per realitzar el gràfic i per realitzar les modificacions adients. Com que la sortida s'envia al dispositiu gràfic que s'ha obert prèviament, no s'obrirà cap finestra ni amb el gràfic ni es veurà res del mateix.
* En acabar el gràfic, introduïu l'ordre dev.off. És important fer-ho ja que sense això, o el gràfic obtingut estarà incomplet o no no s'obtindrà cap gràfic.
El codi seria:
En el directori de treball es desa el fitxer grafic.jpg. Si el gràfic és per utilitzar-lo en latex o openoffice, és millor utilitzar el dispositiu pdf:
Per veure la llista complerta dels dispositius gràfics existents, executar l'ordre help(Devices). Els més habituals són jpeg, png, postscript i pdf.
Si es vol un gràfic vectorial amb format obert es pot utilitzar el format svg. És el que s'aconsella en primer lloc en la Viquipèdia. Per generar-lo es pot executar un codi similar a aquest:
El problema d'aquest mètode és que primer s'ha de fer el gràfic sense obrir cap dispositiu gràfic per poder-lo veure per pantalla i decidir quan ja està correcte. Després s'ha d'obrir el dispositiu gràfic i tornar a executar totes les ordres per fer el gràfic. El sistema sempre funciona bé, però pot ser una mica lent.

## Mètode 2: Gràfic i dispositiu

Mentre que el mètode anterior primer s'obria el dispositiu gràfic i després es feia el gràfic, amb el segon mètode, primer es fa el gràfic i es visualitza en la pantalla i després es copia el contingut de la pantalla en un fitxer. Per a la majoria de gràfics, aquest mètode és adequat, però de vegades la traducció del que estava a la pantalla en un fitxer no és del tot adequada.
El codi seria:

# Paràmetres comuns

Alguns paràmetres que es poden utilitzar en la majoria de gràfics (adaptat de pàg. 15):
| Paràmetre | Descripció |
| log="<x|y|xy>" | Eixos amb escala logarítmica |
| color=n | Color dels símbols del gràfic que es pot indicar amb un nombre, el nom o un codi hexadecimal. La funció colors proporciona un llistat. P. ex. col=3 ó col="green". |
| lty=n | Tipus de línia (contínua, discontínua o puntejada), p.ex. lty="dashed" o lty="solid" "dotted" o digitlty="13", |
| main="<Títol>" | Títol principal del gràfic |
| mtext("<Subtítol>") | Subtítol del gràfic |
| new=<T|F> | Afegeix al gràfic actual. T=Sí F=No |
| pch="." | Caràcter per representar les observacions: ".", <"una caràcter"> <un nombre de caràcter>. Si es representen diverses sèries, es pot especificar una caràcter per cada una (p.ex., amb tres sèries: pch=1:3) |
| title(sub="<Peu de pàgina>") | Afegeix un peu de pàgina |
| type="<l|p|b|n>" | Tipus: línia. punts, ambdós, cap |
| xlab="Etiqueta de l'eix x" | Afegeix una etiqueta a l'eix X |
| ylab="Etiqueta de l'eix y" | Afegeix una etiqueta a l'eix Y |
| xlim=c(x mínim , x màxim) | Valors límits per l'eix horizontal (xlim=c(0, 100) |
| ylim=c(y mínim , y màxim) | Valors límits per l'eix vertical (ylim=c(-100, 100),) |
Tanmateix, la interpretació d'aquests arguments estàndard pot variar segons el tipus de gràfic. Per tant cal tenir cura al utilitzar-los.
En el codi següent es mostre com es poden utilitzar aquests paràmetres:

# Figures amb més d'un gràfic

Es poden col·locar diversos gràfics en un mateix gràfic. Per exemple, si en una taula de dades (anomenada DADES) es tenen quatre variables (anomenades V1, V2, V3 i V4) i es vol fer un histograma per cada cada una d'elles que es apareguin en una mateixa gràfica, es pot fer amb el codi següent:

# Histograma

XXX Per fer. Veure Quick-R: Histograms and Density Plots XXX

# Diagrama de dispersió

Aquest gràfic per variables quantitatives, permet visualitzar la relació entre dos variables al mostrar la distribució del núvol de punts. Consisteix en representar cada parell de valors per un punt en el pla. Es construeixen amb la ordre plot. Exemple de codi per realitzar un diagrama de dispersió de dos variables (X i Y):

# Diagrama de caixa

Segons el Termcat (consultat 15-07-2012), un diagrama de caixa (en anglès, boxplot) és la "representació gràfica de la distribució de freqüències o de probabilitat d'una variable [quantitativa] mitjançant un rectangle que emmarca les freqüències o probabilitats compreses entre el percentil 25 i el percentil 75 i que està dividit per una línia que representa la mediana, coincident amb el percentil 50".

## Distribució d'una variable quantitativa

Si es volen eliminar els valors extrems (outline=F).
Amb els estadístics al gràfic (, pàg. 65).

## Distribució d'una variable quantitativa segons una qualitativa

Per visualitzar el valor d'una variable quantitativa segons els valors d'una qualitativa, s'ha d'introduir una fórmula:
Es pot assignar un color a cada un dels grups de la variable qualitativa (col = c( "yellow", "red")) i es pot incloure una text explicatiu al gràfic.

## Distribució d'una variable quantitativa segons dos qualitatives

Per visualitzar el valor d'una variable quantitativa segons els valors de dos variables qualitatives, s'ha d'introduir una fórmula:

## Un mateix diagrama per diferents variables quantitatives

Si s'han de fer diversos diagrames i es vol que el títol del gràfic mostri la variable analitzada, es pot escriure una funció:
Els gràfics són desats en format jpeg.

# Referències

* ↑ Playwith
* 1 2 Grid
* ↑ Tipus de fitxers
* ↑ Correa JC, González N. Graﬁcos estadísticos con R. 2002.
* ↑ Verzani J. Using R for introductory statistics. Boca Raton, FL: Chapman & Hall CRC