OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llibre de cuina/Receptes/Sopes bullides
### Ingredients

* Oli.
* Suc de cansalada o rostillons.
* Talls de cansalada petits

### Preparació

Afegiu l'oli i la cansalada o els rostillons a l'aigua bullint i deixeu-lo coure uns minuts.
# Llibre de cuina/Receptes/Sípia sofregida
### Ingredients

* 1 quilo de sípia.
* 1/2 quilo de patates.
* 1 cabeça d'alls.
* 1 unça de xocolata.
* 1 ceba mitjana.
* 1/4 de litre d'oli.
* 1 gotet de vi ple de vi ranci.
* Sal.
* Aigua.

### Preparació

Triarem sípies de mida gran, que són les més indicades per fer aquesta recepta. Tallarem la sípia a trossos i la fregirem en una cassola al foc, amb l'oli, la cabeça d'alls sencera (la traurem abans de servir el peix a taula), la xocolata ratllada i la ceba, pelada i tallada molt fina. Taparem la cassola amb un plat que tingui aigua (aquesta aigua ens servirà per afegir-la a la sípia sofregida, si és que veiem que es pot enganxar). Courà la cassola a foc lent i, a mitja cocció (uns 35 minuts, més o menys), li afegirem el vi ranci i les patates pelades i tallades a quadrets. Hi tirarem sal i aigua (només la que necessitin les patates per a coure's). Servirem la sípia en una plàtera i cal que estigui molt calenta.
# Llibre de cuina/Receptes/Sopa de poma al curry

* Tipus: Sopa freda
* Per a 4 persones
* Temps de preparació: 30 min + 1 hora
* Dificultat: Molt fàcil
Pelar i picar 500g de pomes golden i afegir-hi el suc de mitja llimona.
Pelar i picar 2 cebes mitjanes.
En un caçó al foc, fondre 15 g de margarina i afegir-hi les pomes i la ceba.
Deixar coure fins que la mescla s'estovi.
Afegir una culleradeta de curry en pols i afegir-hi un litre de caldo d'au.
Reduir la sopa a puré.
Afegir-hi 150 cc de llet (gairebé un vas) i 75 cc de nata líquida o crema de llet.
Deixar refredar i llest per a menjar!
# Llibre de cuina/Receptes/Suquet de peix
### Ingredients

* 1 quilo de rap.
* 1 llobarro o una orada (600 grs. de pes).
* 1/2 quilo de cloïses.
* 1/2 quilo de nero.
* 1 quilo de musclos.
* 4 alls.
* 1 dotzena d'ametlles torrades.
* 1 cullerada grossa plena de farina.
* Uns brins de safrà.
* Julivert fresc.
* 1 got d'aigua ple d'oli.
* Sal.
* Aigua.

### Preparació

Netejarem bé tot el peix i el tallarem a porcions regulars. En una cassola al foc, amb l'oli, hi fregirem els alls. Un cop fets els retirarem al morter. Tirarem el peix preparat a la cassola. Xafarem els alls junt amb les ametlles pelades, el safrà, una mica de julivert trinxat, una mica de sal, la farina, una cullerada grossa plena d'oli i una altra d'aigua, ho xafarem bé fins que obtindrem una pasta fina que desfarem en un quart de litre d'aigua bullenta. Abocarem això damunt del peix i ho deixarem al foc 10/15 minuts. Farem obrir al foc amb un xic d'aigua, les cloïsses i els musclos, el mateix que l'aigua que hauran després, ben passada per un colador fi perquè no tingui sorra. Servirem a la mateixa cassola i ben calent.
# Llibre de cuina/Receptes/Tall rodó amb xampinyons o bolets
### Ingredients

* Tall rodó.
* 1 carrota.
* 1 cabeça d'alls.
* Aigua.
* 1 ceba.
* 1 pebrot.
* Conyac.
* Ametlles i avellanes.
* Farina.

### Preparació

Rostiu una mica el tall rodó passant-lo per la paella procurant que quedi ben rosset. Poseu el tall rodò i el suc del rostit en una cassola de terra i afegiu la ceba, la carrota, el pebrot, els alls junt amb raig de conyac. Deixeu que es vagi fent. Un cop cuit, deixeu-lo reposar fins l'endemà. Talleu-lo aleshores, passeu el suc pel xino i poseu-lo tot en una cassola a fer xup xup. A part feu una picada amb ametlles i avellanes i afegiu-la a la cassola. Ara és el moment de posar els bolets o xampinyos ja nets i fregits. si la salsa us queda molt clara podeu afegir-li una mica de farina.
# Llibre de cuina/Receptes/Tall rodó de vaca amb mantega
### Ingredients

* 1 tall rodó de vaca d'un quilo de pes aproximadament.
* 150 grs. de mantega.
* 2 pastanagues mitjanes.
* 2 cebes mitjanes.
* Sal.
* Pebre blanc en pols.
* Julivert fresc.
* Una mica de farigola.
* 1/2 fulla de llorer.
* 1 got d'aigua ple de vi blanc sec.
* 1 cullerot de brou de carn.
* Guarnició de verdures al gust.

### Preparació

Sofregirem la carn, lligada, en una olla on haurem fos la mantega. Després de ben daurada de tots costats, hi afegirem les pastanagues i les cebes, ambdues pelades i tallades a trossos. Ho condimentarem amb sal i pebre, hi afegirem una mica de julivert picat, la farigola i el llorer. Ruixarem la carn amb el vi blanc sec i després amb un cullerot de bon brou. Quan haurà arrancat el bull, taparem d'olla i la ficarem al forn, on la tindrem 10 minuts per cada 400 grs. de pes. La carn quedarà sucosa, finament perfumada i fàcil de tallar, ja que no té crosta com la carn rostida al forn. Un cop tallada, la disposarem en una plàtera calenta, voltada de la guarnició que haurem triat i que pot ser de verdures com mongeta tendre, pèsols, pastanagues, patates o col-i-flor, que haurem cuit a part en aigua salada i haurem ben escorregut i saltejat en mantega. Desgreixada la salsa i colada, la servirem en una salsera a part.
# Llibre de cuina/Receptes/Sípia a la planxa
### Ingredients

* 1 quilo de sípies de bona mida.
* Sal.
* Pebre blanc en pols.
* 2 alls.
* Julivert fresc.
* Oli fi.

### Preparació

Recomanem que en comprar la sípia, la netegin i li treguin la pell (els peixaters ho fan molt bé). Un cop a casa, la rentarem, com sempre en aigua freda i la tallarem a trossos irregulars. Untarem la planxa o les graelles amb oli i, així que la tinguem ben calenta, hi col·locarem els trossos de sípia, prement-los amb una espàtula i empolsant-los amb sal i pebre. Els anirem tombant i els traurem així que estiguin rostits. Si cal se'ls tira oli mentre es fan. Servirem la sípia guarnida amb els alls i el julivert tot ben picat.
# Llibre de cuina/Receptes/Tagín de sardines al forn a l'empordanesa

La recepta tagín de sardines al forn a l’empordanesa és un tagín fet amb sardina de verduretes i espècies. Pot ser el primer o el segon plat.

## Ingredients

* 2 Cebes de Figueres
* 1 Tomàquet de la pera
* 500g Patates
* 10 Sardines
* Sal, pebre negre...
* Dos cullerades d' oli d'oliva de l’Empordà
* Dos cullerades de comí
* Una cullerada de pebre vermell dolç
* Dos cullerades de julivert picat
* Una cullerada de coriandre picat
* 200 ml d'aigua
* 4 trossos de pa de tramuntana

### Decoració

* Olives
* Panses
* Llimona

## Preparació

Es netegen les sardines i es posen en un bol suc de llimona, totes les espècies, la sal, l'oli d'oliva, l'aigua i els alls per tal d’impregnar-les amb la barreja. Es tallen les verdures i es couen per separat a la planxa. Es posem al tagín, una d'amunt l'altra seguint el següent ordre: la ceba, el tomàquet, el pebrot verd i vermell, etc. Es tira la meitat de la barreja a la verdura perquè també agafi el gust. Es posa el peix d'amunt l’altre meitat de la barreja. S’afegeixen les panses i els talls de llimona a sobre el peix. Es posa el tagín al forn a 180° durant 15 minuts quan el traiem del forn li tirem les olives. A la recepta d'origen marroquí s'utilitza el pa per acompanyar. Perquè la recepta sigui més empordanesa s'acompanya amb Pa de tramuntana

## Referències

El addouti, Mariem; Gonzales Avila, Haidy. «Concurs "Fem bullir l'olla 2015"». Consell Comarcal del Baix Empordà, 2015.
# Introducció a la música/Altres símbols

A més dels símbols que hem estudiat fins ara (les notes, els pentagrames, les claus i els silencis que estudiarem més endavant) hi ha altres símbols que els compositors utilitzen per especificar de manera més acurada el tempo o la dinàmica. En aquesta pàgina hi ha una llista dels símbols més utilitzats. Tingueu en compte que no és una llista completa, i que hi ha molts més símbols a més d'aquests.

## Llista de símbols
### Calderó

El calderó és un símbol que s'utilitza per marcar que una nota o un silenci s'han d'allargar més del compte de manera indeterminada. Llavors, és l'intèrpret (o el director d'orquestra) qui ha de decidir la seva durada.
A vegades, el calderó es pot posar sobre una barra de compàs, per indicar una pausa de durada indeterminada. A la dreta hi ha una imatge d'una negra amb calderó.

### Dinàmiques

Les dinàmiques són símbols que indiquen la intensitat de so d'un fragment musical. Les dinàmiques es poden indicar amb lletres, com a la imatge de la dreta, o amb crescendos i diminuendos.
Els crescendos són símbols en forma de < o > que indiquen un increment progressiu del so. A la imatge de l'esquerra es veu un petit fragment de música amb una indicació de mezzo-forte, un crescendo i un diminuendo.

### Accents

Els accents són símbols en forma de > (però més petits que els diminuendos) que es posen a sobre una nota i indiquen un augment sobtat i curt de la intensitat del so. Hi ha un altre tipus d'accents, semblants al símbol ^, que indiquen un augment més sobtat i més fort que l'accent normal.
A vegades, en comptes d'un accent es posa un sforzando (marcat per les lletres sf o sfz). A la dreta podeu veure una imatge d'una negra amb un accent.

### Lligadures

Les lligadures són símbols amb forma de línia corbada que pot indicar dues coses:
* Si la lligadura "lliga" notes amb diferents altures, indica que s'han d'interpretar sense fer cap parada en l'emissió del so.
* Si la lligadura "lliga" dues notes amb la mateixa altura, significa que les dues notes s'han de tocar com si fossin una sola.
A la dreta podeu veure dues notes lligades per una lligadura del primer tipus.

### Stacatto

L'stacatto, també anomenat picat, és la interpretació d'una nota escurçant la durada del so però sense avançar la següent nota. Es representa amb un punt a la part de dalt o de baix de la nota, que no s'ha de confondre amb el punt que es posa al costat. És el contrari de la lligadura.
A la dreta podeu veure una imatge d'una negra stacatto.
# Introducció a la música/Els intervals/Exercicis

Aquests exercicis s'han de fer després d'haver llegit el capítol sobre els intervals.
# Introducció a la música/Exercicis/Solucionari

Aquest és el solucionari dels exercicis del llibre Introducció a la música

## Intervals

* Uníson
* Octava
* Segona
* Setena
* Tercera
* Sexta
* Quarta
* Quinta
* Quinta
* Quarta
# Introducció a la música/L'escriptura de la música

Així com podem utilitzar diversos símbols gràfics i normes gramaticals per escriure i llegir els nostres pensaments, també podem escriure la música perquè altres la puguin llegir o tocar. De fet, la música és un llenguatge especial per mitjà del qual expressem sentiments, emocions i experiències profundes que no es poden descriure en el llenguatge quotidià. Així doncs, de la mateixa manera en què cadascú s'ha de familiaritzar bé amb els símbols i les normes del llenguatge escrit per poder llegir i escriure, també ha d'aprendre i practicar l'ús dels símbols i les normes de la música per poder llegir i escriure-la. De tota manera, cal aclarir que la música produeix emocions i sensacions en l'oient, però en cap cas es podria dir que la música és un llenguatge que permet la comunicació efectiva d'aquestes emocions. A través de la música no es poden efectivament comunicar sentiments d'amor, odi,... A més, també cal destacar que la música no és la partitura, de la mateixa manera que el llenguatge oral no és el mateix que l'escrit. Una partitura són simples taques negres que representen les música. La música és la interpretació d'aquests símbols, a la qual cosa s'afegeixen les dinàmiques (fort i fluix), el fresseig...

## Principals símbols de la música

Els següents símbols són els més utilitzats i els únics que necessitareu aprendre per fer aquest curs. Clicant damunt de cada nom accedireu a una explicació de la utilització, representació i significat de cada símbol:
* El pentagrama
* Les notes
* Les claus
* Altres símbols
A més, també hi ha els silencis, dels quals parlarem més endavant.
# Introducció a la música/El ritme

El ritme és el conjunt de pulsacions d'una peça. De la mateixa manera que els batecs del cor constitueixen un ritme, la música també disposa d'un ritme més o menys regular. El ritme està present en qualsevol peça musical, encara que no estigui marcat per un instrument de percussió com la bateria. La seva funció és determinar la durada de cada so o cada silenci.

## Els compassos

Els compassos (separats entre ells per una línia vertical) són agrupacions de pulsacions. En general, els compassos tenen un temps fort i la resta febles. Els compassos més utilitzats tenen dues, tres o quatre pulsacions. D'aquesta manera, una peça que tingui un compàs de quatre tindrà una pulsació forta cada quatre pulsacions, i la resta seran més febles. Encara que en el compàs només hi hagués silencis, hi continuaria havent ritme.
Normalment, cada negra dura una pulsació. Això vol dir que una corxera dura mitja pulsació i una blanca en dura dues. Tanmateix, cada pulsació pot equivaldre a diverses figures, depenent del que el compositor de l'obra vulgui.

## Descobrir el nombre pulsacions per compàs i la figura bàsica

Al principi del pentagrama, després de la clau i l'armadura, s'indica el nombre de pulsacions que rep cada compàs i la figura bàsica. La figura bàsica és la figura que agafem de referència per comptar les pulsacions.
La indicació de compàs es compon de dos nombres posat un damunt de l'altre, com podeu veure a la imatge de la dreta. El número de dalt (en aquest cas un 3) indica que cada compàs té tres pulsacions. El número de baix (un 4) indica que la figura bàsica és una negra. Per tant, en una cançó amb compàs tres per quatre hi ha d'haver exactament tres negres a cada compàs.
Si el número de dalt fos un 2, voldria dir que el compàs té dues pulsacions, i així successivament. El número de baix pot ser un pèl més difícil de recordar. Si agafem el 4 com a referència (significa negra) i partim cada una de les quatre parts en dues, queda el número 8. Si agafem una negra i la partim en dues parts, queda una corxera. Per tant, si el número 8 està a sota de la indicació del compàs, vol dir que la figura bàsica és la corxera. Si, per contra, agrupem les parts del número 4 en grups de dos, queda el número 2. Si agrupem dues negres queda una blanca. Per tant, el 2 indica que la figura bàsica és la blanca.

## Notes

* ↑ Quan parlem del ritme anomenem "figura" a cada nota. Generalment, nota es refereix al so mentre que figura es refereix al seu valor rítmic, és a dir, negra, corxera...
# Introducció a la música/Alteracions

Una alteració és un signe musical que modifica (altera) l'altura del so de les notes escrites al pentagrama. Les alteracions existents són tres: sostingut, bemoll i becaire. També existeixen el doble sostingut i el doble bemoll, que s'utilitzen més freqüentment en el cas de fragments enharmònics o en tonalitats estranyes.

## Tipus d'alteracions
### Sostingut (o dièsi)

Té la funció de pujar una nota mig to. Normalment, parlant ens referim a mi i mi sostingut (o dièsi). Però a l'hora de tocar són notes diferents. Això pot provocar confusions: A la pràctica, un mi sostingut i un fa és la mateixa nota, al estar separades per només mig to (El mateix passa amb el si i el do).

### Bemoll

Té la mateixa funció que el dièsi, però en comptes d'elevar la nota, la rebaixa. En aquest cas, un fa bemoll sona igual que un mi natural (és a dir, sense alteracions).

### Becaire

Anul·la l'efecte de qualsevol alteració en el mateix compàs. Si al compàs següent de la nota alterada es necessita una nota natural, no cal posar-lo. L'efecte de les alteracions també s'anul·la amb una barra de compàs.

## Funcionament

Les alteracions es posen davant la nota que s'ha de modificar o al principi del pentagrama. Quan les alteracions es posen davant de la nota s'anomenen alteracions accidentals o accident. L'alteració s'ha d'escriure immediatament abans de la nota a alterar. No només s'alterarà aquella nota sinó també totes les notes del compàs del mateix tipus.
Generalment també s'alteren les notes del mateix nom d'altres octaves, però el més freqüent és que a l'esquerra d'aquestes notes s'escrigui una alteració de seguretat entre parèntesis.

## L'armadura

Les alteracions permanents, és a dir, que s'executen al llarg de tota una peça, conformen l'armadura i se situen al principi de la partitura, just després de la clau.

## Practiqueu!

Si heu llegit el capítol i heu interioritzat els seus conceptes, podeu posar-los a prova als exercicis.
# Introducció a la música/El pentagrama

El pentagrama és una pauta formada per cinc línies horitzontals, paral·leles i equidistants entre si, que serveixen per a escriure la música. Les distàncies compreses entre les línies són els espais. Les línies i espais es compten de baix a dalt. La posició de les notes a les línies o els espais, indica l'altura relativa de cada un dels sons que componen la línia melòdica (Això s'explica més detalladament al següent punt).
Les cinc línies i els quatre espais d'un pentagrama no són suficients per a abastar totes les notes possibles. Quan una línia de sons depassa aquests límits s'afegeixen petites línies per sobre i per sota de les del pentagrama anomenades línies addicionals on es col·loquen les notes que no tenen cabuda dins del pentagrama.
Dintre del pentagrama i també per sobre i per sota s'escriuen els diferents signes musicals. Vegeu un exemple de pentagrama amb notes:
En aquest exemple es poden veure les esmentades línies addicionals en la primera i última nota.

## Referències

* Ottó Károlyi, Introducción a la música. Alianza Editorial (Madrid, 2006) ISBN 84-206-3526-X
* Joaquín Zamacois, Teoria de la música. Libro I. Editorial Labor (Barcelona, 1981) ISBN 84-335-7837-5
# Introducció a la música/Els silencis

Al capítol anterior hem parlat ja dels ritmes de les notes. Aquest ritmes són molt importants pel desenvolupament d'una obra musical. Però els silencis són tan importants com els ritmes sonors.

## Tipus de silenci

Cada nota té el seu respectiu silenci. Així doncs, hi ha un silenci de negra, un silenci de blanca i un silenci de corxera. Cada silenci té exactament el mateix valor que la corresponent nota. A la següent il·lustració es troben els silencis més utilitzats en l'actualitat:
El silenci anomenat Semibreu és el silenci de rodona, el Breu és el silenci de quadrada, i el longa no té cap figura musical equivalent, però tindria una durada de dues quadrades.
Fixeu-vos que, a partir del silenci de corxera, cada vegada el silenci té més corxets. El sistema per escriure els silencis curts és el mateix que amb les notes: com més corxets més curt és.
# Llibre de cuina/Receptes/Guatlles amb xamfaina
### Ingredients

* 8 guatlles.
* 50 grs. de cansalada fresca.
* 1/2 quilo de tomàquets frescos.
* 3 albergínyes.
* Julivert fresc.
* 2 alls.
* Una mica de farigola.
* 1 got de vi ple de vi blanc.
* 3 cebes mitjanes.
* 3 pebrots frescos.
* 150 grs. de pernil magre.
* 1 culleradeta de café plena de pebre vermell dolç.
* 1 pastilla de brou concentrat.
* Pebre blanc en pols.
* 1/4 de litre d'olí.
* Sal.

### Preparació

Netejarem les guatlles, les partirem pel mig, les sofregirem a la cassola amb oli i hi afegirem les cebes, pelades i picades, el pernil i la cansalada tallats a trossets; quan tot rossegi i hi incorporarem els tomáquets, sense pela, sense llavors i trinxats, els pebrots, tallats a trossos regulars, les albergínies, tallades a rodanxes, el pebre vermell i una mica de pebre blanc i sal. Picarem al morter els grans d'all, una mica de julivert, la farigola i la pastilla de brou; ho deixatarem en el vi blanc i ho tirarem al guisat de les guatlles. Ho deixarem que es vagi fent fins que estigui ben tendre. Un cop al punt, passarem les guatlles a una plata i les servirem amb les verdures o samfaina; si tinguessin massa suc en retiraríem una mica amb una cullera.
# Llibre de cuina/Receptes/Guatlles en ceba
### Ingredients

* 8 guatlles.
* 1 quilo de ceba.
* 1/4 de cansalada tallada a llenques primes.
* 1/2 litre de vi blanc.
* 150 gr de llard.
* Sal.
* Pebre blanc en pols.

### Preparació

Netejem bé les guatlles, les deixem sense els caps i les adobem amb sal embolicant cada una d'elles amb un tall de cansalada. Amb una cassola posem el llard i les cebes pelades i tallades a trossets i a sobre i posem les guatlles, les empolsem de pebre i vi. Tot això ho preparem sense posar-ho al foc. Un cop tot preparat ho posem a la cassola i al foc uns 20-40 minuts. Passat aquest temps, la destapem i ho posem al forn fins que les guatlles agafin color per sobre, i ja les podem servir.
# Llibre de cuina/Receptes/Indiot farcit de castanyes
### Ingredients

* 1 indiot tendre de 3 a 4 quilos de pes.
* 600 grs. de castanyes.
* 350 grs. de carn de llom picada.
* 1 all.
* Pebre negre en pols.
* Nou moscada.
* 3 copetes de licor, plenes de conyac.
* 2 ous crus.
* Sal.
* 1 cullerada grossa plena de fècula de patata.
* 2 pastanagues mitjanes.
* 1 ceba mitjana.
* 1 fulla de llorer.
* 50 grs. de cansalada tallada a trossets.
* 100 grs. o més de llard.
* 1/4 de litre de brou de carn.
* Aigua.

### Preparació

Courem les castanyes en aigua amb una mica de sal, després les pelarem i les aixafarem, les barrejarem amb el llom de porc trinxat, hi afegirem l'all pelat i trinxat, una mica de pebre, nou moscada ratllada, sal, una copeta de conyac i els dous ous ben batuts, ho pastarem i lligarem bé afegint-hi, després, la cullerada de fècula de patata i la sal que convingui. Prepararem l'indiot de la forma tradicional, buidant-lo del tot, empolsant-lo de sal i pebre i el farcirem amb la pasta de castanyes i deixant-ho ben cosit. Així disposat, posarem l'indiot en una cassola amb les pastanagues, pelades i tallades a trossos, la ceba pelada i trinxada, la fulla de llorer i la cansalada, l'untarem bé amb el llard i el cobrirem amb una paper ben untat. El ficarem al forn fins que es dauri. A mitja cocció hi afegirem el conyac restant i un cassonet de brou, i possarem la cassola al foc a fi que es cogui uns 15 minuts, fins que estigui ben flonjo. L'apartarem del foc, el taparem i el deixarem en repòs uns 5/10 minuts. El trossejarem, tallant a llonzes el farciment, posarem l'indiot en una plàtera, el guarnirem amb el farciment i el cobrirem amb el suc que ha quedat a la cassola, després de colar-lo.
# Llibre de cuina/Receptes/Guatlles amb pebrot rostides
### Ingredients

4 guatlles. 4 pebrots vermells grans. 12 ous de guatlla. 4 cullerades d’oli de pebrot (pebrot infusionat a baixa temperatura amb oli d’oliva). Sal. Pebre. Verdures per a l’escabetx: 1 ceba. 1 pastanaga. 1 cabeça d’alls. 1 fulla de llorer. 1 cullerada per a postres pebre en gra. 15 cl. Oli d’oliva. 15 cl. vinagre de xerès.

### Preparació

Plomades les guatlles, les passarem per la flama d'alcohol o del gas i les buidarem i adobarem amb sal i pebre, les sofregirem en una cassola al foc amb l'oli roent (pot ser llard). Un cop fetes hi afegirem les salsitxes tallades a trossos i la ceba pelada i picada i ho deixarem fer poc a poc. Picarem al morter les ametlles pelades amb una mica de julivert i la canyella i ho diluirem amb el vi que abocarem damunt les guatlles. Si convé hi afegirem una mica d'aigua freda. Couran ara uns 15/25 minuts més. Les servirem senceres i amb tota la seva salsa.
# Llibre de cuina/Receptes/Hummus o puré de cigrons
## Ingredients

* 1 llauna de cigrons cuits d'uns 425 ml
* 2 cullerades de tahina (pasta de sèsam)
* 1 culleradeta de suc de llimona
* 2 cullerades d'oli d'oliva (opcional)
* 1/2 culleradeta de comins molts (opcional)
* 1/2 culleradeta de pebre vermell (opcional)
* 1 dent d'all (opcional)
* sal

## Preparació

* Bateu els cigrons, sense escórrer-los gaire, amb una batedora. Si no en teniu, podeu triturar-los en un morter.
* Ho podeu decorar amb una mica de pebre vermell, oli d'oliva i una dent d'all trinxada.
* Es menja fent servir trossets de pa com a cullera.

## Variants

Podeu decorar-la amb uns quants pinyons, si voleu, una mica enrossits uns segons en una paella sense oli. O amb una mica de julivert o fins i tot de menta. Les quantitats se solen fer a ull i poden variar segons els gustos personals de cadascú. Podeu afegir-hi espècies que us agradin, com per exemple comí.