OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cyprinus barbatus

Cyprinus barbatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Erhai (conca del riu Mekong, Yunnan, Xina).

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Hwang, H.C., I.Y. Chen i P.C. Yueh, 1988. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 2 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, Xina. 201 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Luo, Y. i P. Yue, 2000. Cyprinidae: Cyprininae. p. 391-433. A: P. Yue et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Pequín, Xina. 1-661.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Demostrat (orador)

Demostrat (en llatí Demostratus, en grec antic Δημόστρατος "Demóstratos") fou un orador i demagog atenenc a proposta del qual Alcibíades, Nícies i Làmac van ser nomenats comandants de l'expedició atenenca a Sicília que tan malament va acabar el 413 aC. Plutarc ho menciona.
Aquest fet va ser portat a l'escena pel poeta còmic Èupolis a la seva comèdia titulada Βουζύγης (El jou dels bous).

## Referències

* ↑ 1.Demostratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 991
# Demushbo

El demushbo (Dëmushbo) o remo és una llengua pano extingida el 2014 de la conca amazònica, al Brasil, prop de la frontera entre el Brasil i el Perú.

## Referències

* ↑ Demushbo a endangeredlanguages
# Cuentos y leyendas

Cuentos y leyendas va ser un programa de televisió emès per la TVE entre els anys 1968 i 1976, encarregat de difondre els relats de notable valor literari pertanyents a la literatura espanyola i universal.

## Direcció i elenc

Va comptar amb dues temporades. La primera entre 1968 i 1969 amb nou episodis i la segona entre 1974 i 1976 amb 29 capítols.
Entre els directors dels capítols, es troben cineastes rellevants com Jesús Fernández Santos, Pilar Miró, José Luis Borau, Mario Camus, Antonio Giménez Rico, Alfonso Ungría, Josefina Molina.
Així com l'elenc engloba importants professionals com Luis Ciges, Estanis González, Charo López, José Riesgo, Emilio Laguna, Miguel Narros, Manuel Zarzo, Alberto Solá, Carmen Maura, Raúl Sender, Félix Rotaeta, Enrique San Francisco, Berta Riaza, Agustín González, Fernando Cebrián, Rafael Navarro, Eusebio Poncela, Julio Núñez, Enriqueta Carballeira, Antonio Medina, José Vivó, Pilar Bardem, Tito García, María Luisa Ponte, Álvaro de Luna, Alberto Fernández, Modesto Blanch, Marisa Paredes.

## Reposicions

A l'estiu de 1982, RTVE va reposar tretze capítols, així com l'any 2009.

## Episodis notables

* El estudiante de Salamanca, de José de Espronceda;
* Un hombre honrado, de Monteiro Lobato;
* Los tres maridos burlados, de Tirso de Molina;
* Vestida de tul, de Carmen de Icaza;
* El crimen del indio, de José Verissimo;
* El regreso, d'Emilia Pardo Bazán;
* La inocencia castigada, de María de Zayas;

## Premis

* 1976 – Fotogramas de Plata, Espanya – Millor intèrpret de televisió: Charo López
* 1975 – TP d'Or, Espanya – Millor Actriu Nacional: Charo López

## Referències

* ↑ «Los originales de ficción en soporte electrónico de TVE entre 1964 y 1975». Elvira Canós Cerdá, Universidad CEU Cardenal Herrera, 2015.
* ↑ Noticia El País, 21/06/1982

## Enllaços externs

* Pàgina de RTVE
# Cuereta cuallarga

La cuereta cuallarga (Motacilla clara) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita corrents fluvials al bosc a Sierra Leone, Costa d'Ivori, sud-est de Nigèria, sud-oest de la República Centreafricana, Camerun i Gabon, oest, nord i nord-est d'Angola, sud, est i nord-est de la República Democràtica del Congo, oest d'Uganda, oest i centre d'Etiòpia i oest i centre de Kenya, cap al sud, a través de Ruanda, Tanzània, Zàmbia, Malawi, Zimbabwe i Moçambic fins l'est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Cuereta cuallarga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Cuaespinós pit-ratllat

El cuaespinós pit-ratllat (Synallaxis hypochondriaca) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos àrids i matolls dels Andes del nord-oest de Perú.

## Taxonomia

Antany ubicat al monotípic gènere Siptornopsis Cory, 1919, actualment i arran estudis recents s'ha inclòs a Synallaxis.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós pit-ratllat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
* ↑ EP Derryberry, S Claramunt, G Derryberry, RT Chesser, J Cracraft, A Aleixo, J Pérez-Emán, JV Remsen Jr et RT Brumfield. 2011. Lineage diversification and morphological evolution in a large-scale continental radiation: the Neotropical ovenbirds and woodcreepers (Aves: Furnariidae). Evolution 65: 2973–2986.
# Daejeon Hana Citizen FC

El Daejeon Citizen FC és un club de futbol sud-coreà de la ciutat de Daejeon.

## Història

El club va ser fundat l'any 1997 i fou el primer club comunitari de Corea, és a dir el primer club propietat de la ciutat i dels ciutadans de la mateixa.

## Palmarès

* Copa sud-coreana de futbol 1
** 2001

## Futbolistes destacats

* Choi Eun-Sung (1997 ~ Present)
* Lee Kwan-Woo (2000 ~ 2006)
* Kang Jung-Hun (1998 ~ 2007)
* Jang Chul-Woo (1997 ~ 2005)
* Lee Chang-Yeop (1997 ~ 2005)
* Gong O-Kyun (1997 ~ 2006)
* Ko Jong-Soo (2007 ~ 2008)
* Alison Barros Moraes (2003 ~ 2005)
* Adriano Chuva (2006, 2007)
* Denilson (2006 ~ 2007)
* Papa Oumar Coly (2000 ~ 2003)

## Entrenadors

Actualitzat fins al 2007
| Nom | Inici | Fi |
| Kim Ki-Bok | 1997 | 2000 |
| Lee Tae-Ho | 2000 | 2002 |
| Choi Yun-Gyeom | 2003 | 2007 |
| Kim Ho | 2007 | 2007 |

## Enllaços externs

* (coreà) Web oficial Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
* (coreà) Web de seguidors 'Purple Crew' Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Decagonita

La decagonita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom per la simetria de la seva estructura.

## Característiques

La decagonita és un aliatge de fórmula química Al$_{71}$Ni$_{24}$Fe₅. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Es tracta d'una fase natural d'un quasicristall, i es coneix un anàleg sintètic. No és possible donar valors de cel·les unitat tridimensionals per a aquest mineral.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu d'Història Natural de la Universitat de Florència, a Itàlia, amb el número de catàleg 3146/I.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al meteorit Khatyrka, trobat al riu Khatyrka, dins el massís d'Iomrautvaam, a Koriàkia (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral. Sol trobar-se associada a altres minerals de la sèrie faialita-forsterita.

## Referències

* ↑ «Decagonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 juliol 2019].
# Codi objecte

Codi objecte és el codi que resulta de la compilació del codi font. Consisteix en llenguatge màquina o bytecode i es distribueix en diversos fitxers que corresponen a cada codi font compilat. Per obtenir un programa executable s'han d'enllaçar tots els fitxers de codi objecte amb un programa anomenat enllaçador (linker).

## Enllaços externs

* Codi font i codi objecte (anglès)
# Anaxilau de Bizanci

Anaxilau (en grec antic: Ἀναξίλαος, en llatí: Anaxilaus) fou un polític de la ciutat de Bizanci. El 408 aC va lliurar Bizanci a Atenes. Després de la guerra fou portat a Esparta i fou jutjat pels fets, però fou declarat innocent a causa del fet que va entregar la ciutat perquè els habitants morien de gana i Atenes podia aportar gra.

## Referències

* ↑ «Anaxila'us of Byzantium». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Vocal tancada central no arrodonida

La vocal tancada central no arrodonida, també coneguda com a i barrada és un so de la parla que es representa [ɨ] en l'AFI.

## Característiques

* És una vocal perquè no hi ha obstrucció total del pas de l'aire.
* Els llavis romanen en la posició ordinària per articular-la i la llengua toca el centre del paladar.

## En català

En català no existeix aquest fonema, i no és freqüent en les llengües indoeuropees, tot i així existeix en polonès, rus, romanès i portuguès. Està present, en canvi, a molts idiomes amerindis en contrast amb [u] i [i].
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# PNM

PNM té els següents significats:
* Partit Nacionalista Mallorquí, partit polític històric de Mallorca
* Partit Nacional Monàrquic, partit polític històric d'Itàlia
* Moviment Nacional del Poble (del seu nom en anglès People's National Movement), partit polític de Trinitat i Tobago
* Paratge natural municipal, espai d'interès natural definit per la Llei d'Espais Naturals Protegits del País Valencià
* Format PNM (de l'acrònim en anglès de Portable aNyMap), format d'imatge digital sense compressió
# Uranoscopus marisrubri

Uranoscopus marisrubri és una espècie de peix pertanyent a la família dels uranoscòpids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 15,3 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 363 i 383 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar Roig.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius).
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Brüss, R., 1987. Tiefenwasser- und Tiefseefische aus dem Roten Meer. XIII. Uranoscopus marisrubri n. sp. aus dem zentralen und nördlichen Roten Meer (Pisces: Perciformes: Uranoscopidae). Senckenb. Biol. v. 68 (núms. 1/3): 39-48.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Baranes, A. i D. Golani, 1993. An annotated list of the deep-sea fishes collected in the northern Red Sea, Gulf of Aqaba. Isr.l J. Zool. 39:299-336.
* ↑ Goren, M. i M. Dor, 1994. An updated checklist of the fishes of the Red Sea (CLOFRES II). The Israel Academy of Sciences and Humanities, Jerusalem, Israel. 120 p.
* ↑ Khalaf, M.A., 2005. Fish fauna of the Jordanian Coast, Gulf of Aqaba, Red Sea. Journal of King AbdulAziz University-Marine Sciences. Vol. 15.
* ↑ Khalaf, M.A. i A.M. Disi, 1997. Fishes of the Gulf of Aqaba. Marine Science Station, Àqaba, Jordània. 252 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Walla Walla

«Walla Walla» té aquests significats:
* Walla walla, tribu d'amerindis dels Estats Units que parla va una llengua shahaptiana
* Walla Walla (ciutat), ciutat a l'estat de Washington
* Walla Walla East, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington
* Comtat de Walla Walla, comtat de l'estat de Washington
* Riu Walla Walla, afluent del riu Columbia, al que s'hi uneix just a sobre de Wallula Gap al sud-est de Washington als Estats Units
# Bernard Bergonzi

Bernard Bergonzi FRSL (Londres, 1929) és un professor, escriptor, poeta i crític literari anglès. És professor emèrit per la Universitat de Warwick i un expert en T. S. Eliot.
Va néixer a Londres l'any 1929 i va estudiar a la Universitat d'Oxford. Tenia una destacada posició acadèmica a Manchester abans de traslladar-se a Warwick, i ha estat professor visitant i col·laborador en nombroses universitats dels Estats Units.

## Obres

* Godolphin and Other Poems (Latin Press, 1952).
* Descartes and the Animals - Poemes 1948-54 (1954).
* The Fantasy Poets: Number 34 (Fantasy Press 1957) amb Dennis Keene i Oscar Mellor.
* The Early H. G. Wells: A Study of The Scientific Romances (1961).
* L.P.Hartley and Anthony Powell (1962) amb Paul Bloomfield, British Council, Writers and Their Work #144, revisat el 1971 com Bergonzi on Powell.
* Heroes' Twilight. A Study of the Literature of the Great War (1965), revisat el 1980.
* An English Sequence (1966) poemes.
* Innovations: Where is our Culture Going? (1968) editor, amb Marshall Mcluhan, Frank Kermode, Leslie Fiedler.
* Great Short Works of Aldous Huxley (1969), editor.
* T.S.Eliot: Four Quartets (1969), editor, assajos.
* The Situation of the Novel (1970).
* "The Twentieth Century" (1970) editor, Volum 7 del Sphere History of Literature in the English Language.
* Memorials (1970), poemes.
* T. S. Eliot (1972).
* The Turn of a Century - Essays on Victorian and Modern English Literature (1973).
* H. G. Wells - A Collection of Critical Essays (1976) editor.
* Gerard Manley Hopkins (1977).
* Reading the Thirties (1978).
* Years (Mandeville Press 1979) poemes.
* The Roman Persuasion (1981) novel·la.
* The Myth of Modernism and Twentieth Century Literature (1986).
* A Short History of English Literature (1990) revisió d'Ifor Evans.
* Exploding English: Criticism, Theory, Culture (OUP, 1991).
* Wartime and Aftermath: English Literature and Its Background, 1939-60 (OUP, 1993).
* David Lodge (1995).
* War Poets and Other Subjects (1999).
* A Victorian Wanderer. The Life of Thomas Arnold the Younger (OUP, 2003).
* A Study in Greene (OUP, 2006).

## Referències

* Carcanet Press (anglès)
# Bassim

Bassim (en rus: Басим) és un poble (possiólok) del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 461 habitants.

## Referències

* ↑ Численность и размещение населения Пермского края Arxivat 2017-02-05 a Wayback Machine. (en rus).
# Bernat de Vilamarí

Bernat de Vilamarí és el nom dels següents personatges:
* Bernat I de Vilamarí (?- 1463), noble i militar català del llinatge de Vilamarí
* Bernat II de Vilamarí (? - 1512/1516), noble i militar català del llinatge de Vilamarí, almirall de l'Armada Reial del rei d'Aragó i l'Armada del Regne de Nàpols
* Bernat de Vilamarí (bisbe), bisbe de Girona
# Bernat pescaire

El bernat pescaire, agró gris, agró d'hivern, bernat de s'alga a les Balears, bernat pescador a les Terres de l'Ebre, aïró a l'Alguer i garsa reial o agró blau al País Valencià i auró blau, auró gris i agró reial a les Balears, capó d'aigua (a Girona) (Ardea cinerea), és un ocell de grans dimensions de l'ordre dels ciconiformes i de la família dels ardèids. Pot arribar al metre d'alçada i presenta un plomatge grisós que esdevé més lluent durant l'època reproductiva.
En l'actualitat, és una espècie amb molta presència i que es troba en expansió, ja superada una important davallada en molts indrets. Se'n coneixen 4 subespècies:
* Ardea cinerea cinerea (Linnaeus, 1758). Europa, Àfrica, oest d'Àsia.
* Ardea cinerea jouyi (Clark, 1907). Est d'Àsia.
* Ardea cinerea firasa (Hartert, 1917). Madagascar.
* Ardea cinerea monicae (Jouanin & Roux, 1963). Illes Banc d'Arguin, Mauritània.
Al zoo de Barcelona hi ha una colònia de cria estable amb més de 100 nius.

## Hàbitat

Es troba amplament distribuït en multitud de zones humides dels Països catalans (Albufera d'es Grau, Albufera de Mallorca, Albufera de València, delta de l'Ebre, delta del Llobregat, aiguamolls de l'Empordà, mollera d'Escalarre la resta d'Europa, Àsia i Àfrica. Sempre es troba present no gaire lluny de l'aigua, en llocs com aiguamolls, maresmes, estanys, pantans, ribes de rius i llacs. Fa 90 cm d'alçada i quan estira les ales, uns 150 cm.

## Comportament

Els bernats pescaires creixen en colònies mixtes en arbres amb altres espècies com l'esplugabous (Bubulcus Ibis) o martinets blancs (Egretta garzetta), a prop de zones humides, o en jonqueres. Fa un niu compacte amb branquetes.
La seva alimentació és principalment de peixos, granotes i insectes, però també poden capturar petits mamífers i ocells.

## Fotos de l'animal (galeria)

* Forma jove
* Bernat pescaire volant

## Referències

* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ https://sites.google.cat/a/menorcasom.net/menorca-som/ocells-de-menorca/guia-interactiva-dels-ocells-de-menorca/a/agr-gris%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ Sanna i Useri, 1988, p. 41.
* ↑ http://www.algueres.net/vocabols/892/airo.aspx
* ↑ DCVB
* ↑ http://www.gasconha.com/spip.php?page=paraula&id_paraula=4782#forum92051 Arxivat 2018-08-16 a Wayback Machine.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 210. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Revista del zoo de Barcelona,1-2007
* 1 2 Llorente, 1988, p. 86.

## Bibliografia

* Llorente, Gustavo. Els vertebrats de les zones humides dels Països Catalans. Barcelona: Editorial Pòrtic, 1988 (Col·lecció Conèixer La Natura; 6). ISBN 84-7306-354-6.
* Sanna i Useri, Josep. Diccionari català de l'Alguer. L'Alguer/Barcelona: Fundació del II Congrés de la Llengua Catalana i Editorial Regina, 1988. ISBN 84-7129-391-9.

## Enllaços externs

* El bernat pescaire Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine. (català).
# Batalla del Cap Bon (468)

* Per a altres significats, vegeu «Batalla del Cap Bon».
La batalla del Cap Bon fou un conflicte militar que es produí el 468 durant una expedició conjunta de l'Imperi Romà d'Occident i l'Imperi Romà d'Orient encapçalada per Basilisc contra la capital vàndala de Cartago. La invasió del Regne dels Vàndals fou una de les operacions amfíbies de major envergadura de l'antiguitat, amb 1.132 naus i més de 50.000 homes implicats.
Un atac sorpresa de brulots vandàlics davant del Promontori de Mercuri (llatí: Promontorium Mercurii), actualment conegut com a Cap Bon, sembrà el caos en la flota romana, que intentava desembarcar prop de Cartago. La flota vàndala aconseguí enfonsar més de 100 naus romanes. Uns 10.000 soldats i mariners romans moriren durant la batalla. L'acció deixà les forces romanes massa dispersades per intentar un desembarcament i l'expedició fou un fracàs total.
Es considera que aquesta batalla condemnà l'Imperi Romà d'Occident, que sense els recursos de l'antiga província romana d'Àfrica ja no podia reunir un exèrcit prou gran per defensar-se dels seus nombrosos enemics.

## Referències

* 1 2 3 4 Heather, 2006, p. 405.
* 1 2 Heather, 2006, p. 406.

## Bibliografia

* Heather, P. The Fall of the Roman Empire: A New History (en anglès). 1a. Nova York: Oxford University Press, 2016. ISBN 978-0-19-532541-6.
# Bec de dalla bec-roig

El bec de dalla bec-roig (Campylorhamphus trochilirostris) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae), subfamília dels dendrocolaptins (Dendrocolaptinae), que habita les selves humides, boscos de ribera i altres zones forestals del centre i est de Panamà, Colòmbia, Veneçuela, nord-oest i est del Perú, est de l'Equador, nord i est de Bolívia, oest, est i sud del Brasil, el Paraguai i nord de l'Argentina.
# Blagodàtnoie (Stàvropol)

* Per a altres significats, vegeu «Blagodàtnoie».
Blagodàtnoie (en rus: Благодатное) és un poble del krai de Stàvropol, a Rússia, que el 2017 tenia 4.869 habitants. Pertany al districte rural de Petrovski.

## Referències

* ↑ Протокол учредительского съезда Ставрсельскосоюза 11-13 января 1925 года и приложение к нему. Ставрополь: [Б. и.], 1925, p. 29-31.
# Bixr ibn Safwan al-Kalbí

Bixr ibn Safwan al-Kalbí (àrab: بشر بن صفوان الكلبي, Bixr b. Ṣafwān al-Kalbī), conegut com a Ibn Hàndhala (àrab: ابن حنظلة, Ibn Ḥanẓala), fou governador o valí omeia d'Egipte (720-721) i d'Ifríqiya (721 a 728). Era germà d'Hàndhala ibn Safwan ibn Zuhayr al-Kalbí, que també fou governador d'Egipte i Ifríqiya.
El va nomenar el califa Yazid II per succeir Yazid ibn Abi-Múslim ath-Thaqafí, i mentre arribava el govern va passar a Muhàmmad ibn Aws al-Ansarí (altres fonts diuen que a l'antic governador Muhàmmad ibn Yazid al-Quraixí). Va deixar el govern d'Egipte al seu germà Hàndhala ibn Safwan al-Kalbí que el va exercir fins al 724. Va engrandir i arranjar la gran mesquita de Kairuan. Va morir el gener del 728 i el va substituir Ubayda ibn Abd-ar-Rahman as-Salamí.

## Referències

* Joseph Kenny, The Spread of Islam
# Biyikli Mehmet Paixà

Biyikli Mehmet Paixà (Bigotis Mehmet Paixà, en turc modern Bıyıklı Mehmet Paşa) fou un general otomà del segle xvi, mort el 1521.
La seva primera acció important fou contra el príncep Ahmet fill de Baiazet II, prop de Bursa, en la qual el general fou derrotat el 14 d'abril de 1513; va seguir després a la batalla de Yenişehir (24 d'abril) El 1514 va participar en la campanya de Çaldiran i a la tornada se li va encarregar conquerir Bayburd, assetjada des de feia mesos (des de juliol de 1514) sense èxit, i que va aconseguir ocupar el que li va valer un cert prestigi. El 1515 va ser encarregat de conquerir Kemakh, i la va assetjar (març de 1515) fins que va arribar el sultà que hi va entrar el 19 de maig. L'estiu va rebre el comandament d'un exèrcit per dominar el Kurdistan occidental, que s'havia revoltat contra els perses i els prínceps o emirs locals s'havien sotmès a l'Imperi. Biyikli va entrar a Amida el 9 de setembre de 1515 sent nomenat beglerbegi del Diyar Bakr (5 de novembre) i el maig de 1516 va completar la conquesta del territori aniquilant a la batalla d'Eski Koç Hisar, prop de Mardin, a l'exèrcit safàvida de Kara Khan Ustadjlu. Llavors es va unir a Malatya amb Selim I que marxava contra els mamelucs i va combatre a la batalla de Mardj Dabik. Arribat a Alep fou enviat a conquerir les fortaleses de Mardin i Hisn Kayfa encara en mans safàvides; després de la conquesta va entrar a Mossul, Kirkuk i Tawuk.
Llavors fou elevat a rang de visir i va dedicar uns anys a consolidar l'autoritat otomana al Diyar Bakr vigilant els moviments d'Ismail I de Pèrsia. Va morir de disenteria el 24 de desembre de 1521.

## Bibliografia

* Histoire de l'Empire ottoman, depuis son origine jusqu'à nos jours, par J. von Hammer; traduit de l'allemand par J. J. Hellert, Volum 1 a 18