OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Montesquiu (Isona i Conca Dellà)

El Castell de Montesquiu era el castell del poble de Montesquiu, a l'antic terme d'Orcau, actualment integrat en el d'Isona i Conca Dellà que centra una vall de la Conca Deçà, o de Tremp. Aquesta vall és l'únic sector del municipi d'Isona i Conca Dellà que geogràficament no pertany a la Conca Dellà.
Estava situat en el turó on es construí el poble del mateix nom, que de primer es formà a redós del castell, però que amb el pas del temps arribà a absorbir el castell, integrant-lo entre les cases del poble.
Actualment, com que tot el poble és en ruïnes, costa molt de discernir les ruïnes del castell i les de les cases, però enmig de tanta ruïna sembla poder-se reconèixer elements pertanyents al castell que fou l'origen del poble.

## Referències

* ↑ Lorenzo, Cecília; Fernández, Isaac. Diputació de Barcelona. Rutes de Patrimoni Arquitectònic. Xarxa de Parcs Naturals de la Diputació de Barcelona. 1a edició. Barcelona: Ormobook serveis editorials, novembre 2009, p. 56-58. B-38.667-2009.

## Bibliografia

* Els Castells Catalans (Volum V) ISBN 978-84-232-0335-2 publicat per Rafael Dalmau Editor edició de l'any 1976.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vico C

Luis Armando Lozada Cruz (Brooklyn, 8 de setembre de 1971), més conegut com a Vico C, és un cantant de reggaeton, raper i compositor estatunidenc. És considerat el pare del hip-hop llatí, així com el fundador del reggaeton.

## Àlbums

* Hispanic Soul (1991)
* Xplosión (1993)
* Con Poder (1996)
* Aquel Que Había Muerto (1998)
* Emboscada (2002)
* En Honor A La Verdad (2004)
* Desahogo (2005)
* Babilla (2009)

## EP

* La Recta Final (1989)
* Misión: La Cima (1990)

## Referències

* ↑ «Vico C: la vida del filósofo, la película del icono del rap latino llegó a Netflix» (en castellà), 10-03-2021. [Consulta: 17 agost 2021].
* ↑ Courage Defined: Vico C Interview
* ↑ Interview: Vico C Still Holds it Down for Puerto Rico

## Enllaços externs

* Vico C entrevista
# France Médias Monde

France Médias Monde és un holding estatal francès que supervisa i coordina les activitats dels principals mitjans de comunicació públics que emeten o publiquen internacionalment des de França.
Les filials de la companyia són les emissores de ràdio Radio France Internationale (RFI) i Monte Carlo Doualiya (MCD), i l'emissora de notícies de televisió France 24. La companyia també té una participació del 12,5% a la cadena general d'entreteniment i notícies TV5Monde. Anteriorment s'anomenava France Monde.

## Referències

* ↑ «Alain de Pouzilhac à la tête de "France Monde"» (en francès). Alain de Pouzilhac à la tête de «France Monde». Radio France Internationale, 21-02-2008. [Consulta: 20 agost 2014].
* ↑ «Le directeur de la rédaction quitte la chaîne, le rédacteur en chef mis à pied» (en francès). Le Nouvel Observateur, 17-09-2008. [Consulta: 20 agost 2014].
* ↑ Daniel Psenny «L'Audiovisuel Extérieur de la France devrait s'appeler France Médias Monde». Lemonde.fr, 24-06-2013.
# Liptovská Lúžna

Liptovská Lúžna és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país. El 2022 tenia 2.758 habitants.

## Referències

* ↑ «Žilinský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 15-04-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Laureta de Alsacia

Laureta de Alsacia (vers 1120-1175) fou una efímera comtessa consort de Valois, d'Amiens i i Vermandois, filla de Thierry d'Alsàcia, comte de Flandes (+1168) i de Suanahilda (+ vers 1133).
Es va casar primer amb Ivan o Joan, senyor d'Alost (+1145); en segones noces amb Enric II duc de Limburg (1150) del que es va separar el 1152. Raül I de Vermandois, Valois i Amiens s'hi va casar el 1152, però el comte va morir poc després, el 13 d'octubre de 1152. Laureta es va tornar a casar amb Enric IV comte de Luxemburg però se'n va separar el 1163. Laureta es va retirar llavors a l'abadia de Forest a Brussel·les, on va morir el 1170 o 1175.
# Jaume Creus

«Jaume Creus» té aquests significats:

## Biografies

* Jaume Creus i del Castillo (Barcelona, 1950), poeta i traductor català.
* Jaume Creus i Gubern, jugador de bàsquet català.
* Jaume Creus i Martí (Mataró, 1760 — Tarragona, 1825), un religiós i polític català.
* Jaume Creus i Ventura (Vilassar de Mar, 1885 – Barcelona, 1975), un industrial i polític català.
# Passatge Camil Antonietti

El Passatge Camil Antonietti és una obra de Mura (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El passatge Camil Antonietti comença a la cruïlla amb els carrers Faixó i Roquetes i arriba fins a la cruïlla amb el carrer Montserrat, que és la continuació del passatge. És un dels carrers antics del nucli, probablement configurat a l'Edat Mitjana, però principalment construït al principis del segle xvii, tal com mostren les dates gravades a les cases.
És un carrer característic de Mura, les cases es desenvolupen a banda i banda de carrer i es comuniquen per mitjà d'arcs. Al passatge hi ha tres cases del mateix tipus. Són cases de pedra, de planta baixa, pis i golfes amb eixida oberta a la banda de ponent on hi ha els horts i el riu. La porta principal és d'arc escarser adovellat amb data gravada i les finestres tenen llinda de pedra
Els elements més destacables d'aquestes cases són: -nº 4: Porta d'arc escarser adovellada amb la data 1640 i una inscripció d'una creu i un càntir a sota; finestra amb la data 1709. L'arc de l'eixida que travessa el carrer arrenca al costat de la porta, sobre una finestra. -nº 6: Porta d'arc escarser adovellada amb la data 1640 a la dovella central. L'arc de l'eixida que travessa el carrer arrenca de la porta. Per la banda del carrer Roquetes, exteriorment resta el perfil circular d'una antiga tina. -nº 7: Cal Patrici Lluc. Presenta un trull d'oli a la banda d'hort, visible des del passatge.
(Text procedent del mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona)

## Història

Aquest passatge probablement formaria part de la sagrera construïda al voltant de l'església de Sant Martí, o més probablement es tractaria de la zona d'eixample del nucli. L'establiment medieval de la zona de Mura s'organitzà a l'entorn del castell i de la parròquia, citada documentalment al 955, on la riera de Nespres rebia el nom de riera de Sant Martí.
(Text procedent del mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Passatge Camil Antonietti». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Khalifa bin Zayed Al Nahayan

El xeic Khalifa bin Zayed bin Sultan Al Nahyan (àrab: خليفة بن زايد بن سلطان آل نهيان, Ḫalīfa ibn Zāyid ibn Sulṭān Āl Nahyān) (Al-Ain, EAU, 7 de setembre de 1948- 13 de maig de 2022) fou emir d'Abu Dhabi i president dels Emirats Àrabs Units (EAU). Va accedir al càrrec el 3 de novembre de 2004, reemplaçant el seu pare Zayed II bin Sultan Al Nahayan, que havia mort el dia anterior. Anteriorment ja havia exercit com a president interinament mentre el seu pare estava malalt. Fou succeït com a president pel seu germà Mohammed bin Zayed Al Nahyan.

## Referències

* ↑ Zakaria, Sherouk. «UAE President Sheikh Khalifa bin Zayed passes away» (en anglès). Khaleej Times, 13-05-2022. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ «Sheikh Khalifa ibn Zayed Al Nahyan - Biography, Family, & Facts» (en anglès). Britannica. [Consulta: 1r gener 2023].

## Vegeu també

* Azzam
# Caracena

Caracena és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].

## Enllaços externs

* Art romànic a la ribera del Duero - Santa María de Caracena
* Art romànic a la ribera del Duero - San Pedro de Caracena
# Vicky Vilagos

Vicky Vilagos (Ontario, Canadà, 17 d'abril de 1963) és una nedadora canadenca de natació sincronitzada retirada que va arribar a ser subcampiona olímpica a Barcelona 1992 en el concurs per duos.

## Carrera esportiva

Al Campionat Mundial de Natació de 1982 celebrat a Guayaquil va guanyar l'or en la competició per equips; deu anys més tard, en els Jocs Olímpics de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya) va guanyar la medalla de plata en el concurs per duos, després dels Estats Units (or) i per davant del Japó (bronze), al costat de la seva companya d'equip que va ser la seva germana bessona Penny Vilagos.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2020-04-18 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 22 d'abril de 2018.

## Enllaços externs

* Canadian Olympic Hall of Fame profile
* Internal Swimming Hall of Fame profile Arxivat 2017-02-25 a Wayback Machine.
# France Télévisions

L'empresa pública France Télévisions és el primer grup audiovisual de França i està formada per les següents cadenes:
* France 2
* France 3
* France 4
* France 5
* TV5 Monde
* El circuit de La 1re en els territoris d'ultramar de França (comprèn 10 cadenes de televisió i 10 emissores de ràdio públiques).
La radiotelevisió pública francesa té participació en Euronews i en la cadena de notícies France 24. També participa en la producció cinematogràfica, l'edició, la distribució, la publicitat i els serveis multimèdia. France Télévisions també participa en altres societats com CFI, TV5, Arte i Médiamétrie.
El 2007, la influència del grup comprenia al voltant de quaranta societats i donava feina a prop d'11 000 persones.

## Seu

La seu de France Télévisions és a París, en un edifici creat per l'arquitecte Jean-Paul Viguier. Les obres de construcció van començar el 1994 i van acabar el 1998. La seu té 57.100 metres quadrats de superfície i 35 metres d'alçada.
La construcció d'aquest edifici va servir per ajuntar els centres de producció de France 2 i France 3, que anteriorment es trobaven separats. S'ha obert, també, noves extensions per habilitar les seus de France 4 i France 5.

## Finançament

France Télévisions es finança a través de tres fonts. La principal és un cànon televisiu que comprèn més del 60% del pressupost, i també es finança a través de la venda de recursos i programes per una banda, i de la publicitat per l'altra.
Des de l'any 2009 s'ha reduït el sistema de publicitat amb la intenció d'eliminar-la completament en un futur.

## Vegeu també

* France 3 Nouvelle-Aquitaine
* France 3 Occitanie

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (francès)
# Liptovské Beharovce

Liptovské Beharovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1231.
# Pau Durà i Peiró

Pau Durà (Alcoi, 1972) és un actor i director alcoià de cinema, teatre i televisió, conegut per participar en sèries com Plats bruts (1999) i Merlí (2015). És diplomat en interpretació per l'Escola Superior d'Art Dramàtic de l'Institut del Teatre de Barcelona (1990-1993).
Després d'interpretar en Pol a la sèrie Plats bruts de TV3, durant més d'un any, s'uní al repartiment de la sèrie 7 vidas (Telecinco) en la seva tercera temporada (setembre de 2000), donant vida a Álex. El 2011 aparegué en la sèrie de Canal+ Crematori, donant vida Zarrategui, l'advocat de la família Bertomeu. Segons l'actor, "Zarrategui és un advocat eficaç i congruent amb els seus objectius, pulcre, parc i una mica misteriós. Jo faig la meva feina, ho estimo i intento fer-ho el millor possible com a advocat, sense entrar en disquisicions morals".
El 2014 s'incorporà a la sèrie de Telecinco El Príncipe, on Durà interpretà Serra, el cap del CNI. A l'hora de construir el personatge va ajudar-se com a referència amb el de Russell Crowe a la pel·lícula Xarxa de Mentides. El 2014 dirigí Un aire de família, d'Agnès Jaoui i Jean-Pierre Bacri, al Teatre Romea de Barcelona (candidat a 5 premis Max de Teatre 2014, entre els quals, el de Millor Director i Millor Espectacle Teatral; nominat a 7 premis Butaca de Barcelona, entre ells Millor Director i Millor Espectacle). És la versió catalana de Com en les millors famílies, que va interpretar el mateix Durà el 2004 al costat de Javier Cámara, Blanca Portillo, Julieta Serrano, Nathalie Poza i Gonzalo de Castro. Aquell mateix any codirigí Ulisses in Berlin, de Francesc Sanguino, al Teatre Rialto de València. Des del setembre de 2015 dona vida a Toni a la sèrie de TVC Merlí, el director de l'Institut Àngel Guimerà i company de feina del protagonista Merlí.
L'any 2017 mamprengué el seu primer llargmetratge com a director, Formentera Lady, protagonitzat per José Sacristán, rodat a Formentera, Dénia, València i Barcelona. El 2022 estrenà com a actor, director i guionista la pel·lícula Toscana, una obra d'humor que succeeix entre personatges tancats en un restaurant italià.

## Referències

* 1 2 «Merlí - Els professors». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals.
* ↑ «Pau Durà. Especialista en Didàctica del Teatre. El teatre a l'Aula.». Universitat d'Alacant. [Consulta: 23 novembre 2016].
* ↑ Jan, Cecilia «'Siete Vidas': Una familia más allá de la televisión» (en castellà). El País [Madrid], 05-08-2003. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Els personatges - Crematori, a CANAL+» (en castellà). canalplus.es.
* ↑ «“He gaudit molt interpretant a Serra a la sèrie "El Príncipe"» (en castellà). eldiario.es.
* ↑ «Pau Durà: "Que una TV generalista s'atreveixi a fer 'El Príncipe' es mol bo».
* ↑ «Aires de comèdia» (en castellà). Elpais.com.
* ↑ «CV de Pau Durà». Gota de luz. Arxivat de l'original el 2015-09-24.
* ↑ Sergi Garcia «‘Formentera Lady’, el retorn de Dénia a la pantalla gran». Marina Plaza, 20-03-2017 [Consulta: 31 maig 2017].
* ↑ «Sentiments ‘al dente’». ElPuntAvui.cat, 31-05-2022. [Consulta: 31 maig 2022].

## Vegeu també

* L'enigma Verdaguer

## Enllaços externs

* Canal de Vimeo de Pau Durà
# Khalikh

Khalikh (en rus: Халих) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 48 habitants. Pertany al districte rural d'Agvali.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Cases d'Enric Pi

Cases d'Enric Pi és una obra del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de dues cases entre mitgeres, bessones. Són de planta quadrada i formades per planta baixa i pis. Destaquen per l'ornamentació de les façanes, sobretot a les finestres que s'han decorat amb ornamentació floral de terracota.

## Referències

* ↑ «Cases d'Enric Pi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Vicky Ntetema

Vicky Ntetema (Tanzània, 1959) és una periodista de Tanzània. Va publicar una història sobre l'assassinat de persones albines a Tanzània i Burundi. Ha fundat i dirigeix una organització caritativa anomenada Under the Same Sun ('Sota el mateix sol').

## Vida

Va treballar com a responsable de la BBC al seu país. Va passar a ser coneguda quan va explicar la història sobre l'assassinat de persones albines a Tanzània i Burundi. Va requerir protecció les 24 hores i va haver de marxar del seu país per la seva seguretat. Ntetema havia descobert que els doctors bruixots creien que les persones albines tenien poders màgics. Més tard va deixar la BBC i va passar a dirigir una organització caritativa anomenada Under the Same Sun per tractar els problemes de les persones albines.

## Premis

* Courage in Journalism Award, 2010.
* Premi Internacional Dona Coratge.

## Referències

* ↑ Vicky Ntetema wins bravery award for BBC albino report, BBC, Consultat 10 juliol 2016
* ↑ U.S. Embassy #Tanzania Honors 2016 International Women of Courage – Ms. Vicky Ntetema Arxivat 2016-05-10 a Wayback Machine., Media 512, Retrieved 10 July 2016
# Filopàtor II

Filopàtor II fou rei de Cilícia.
Només és conegut per una menció que en fa Tàcit que diu que va morir l'any 17 i, potencialment, una inscripció trobada a Anazarbos. La seva identitat no és prou clara: per alguns era fill de Tarcondimot II, per altres era el mateix Tarcondimot II, i per uns altres encara era Filopàtor I al que s'havia permès recuperar el tron a la mort del seu germà.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annales (en llatí). Charles Dennis Fisher, p. 2.42.
* ↑ Inscriptiones graecae ad res romanas pertinentes. Chicago : Ares, 1975, p. 342. ISBN 978-0-89005-073-6.
* ↑ Wright, Nicholas L. «Anazarbos and the Tarkondimotid Kings of Kilikia». Anatolian Studies, 58, 2008, pàg. 117. ISSN: 0066-1546.
* ↑ Tobin, Jennifer «The Tarcondimotid Dynasty in Smooth Cilicia». Publications de l'Institut Français d'Études Anatoliennes, 13, 1, 2001, pàg. 384.
# Liptovská Sielnica

Liptovská Sielnica és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1256.
# Liptovská Teplička

Liptovská Teplička és un poble i municipi d'Eslovàquia a la regió de Prešov.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1634.
# Carol Abrams

Carol Abrams és productora de televisió estatunidenca i mare de J.J. Abrams. Va estudiar art a la Universitat Estatal de Pennsilvània, i va realitzar un doctorat en dret a la Whittier College School of Law on va estar exercint de professora durant quatre anys. Actualment és la presidenta de Let’s Pretend Productions, In. També treballa com a autora i productora executiva de televisió, feina per la qual ha rebut diversos reconeixements, entre ells el premi "George Foster Peabody" i el premi "American Center for Children's Television", que va rebre per la seva producció per Disney Channel, The Ernest Green Story (1993). En la seva basant literària, Carol Abrams va escriure la novel·la Teen Knitting Club, i va co-escriure Grandparents and Grandchildren: Shared Memories. A més a més, ha treballat com a guionista en algunes ocasions, entre les quals cal destacar l'obra Second Honeymoon (2001).
Carol Abrams està casada amb Gerald W. Abrams amb el qui ha tingut dos fills, J.J. Abrams i Tracy Abrams. La seva parella i ambdós fills treballen en la indústria de l'audiovisual.
# Filopatria

En zoologia, es diu filopatria a la tendència que presenten moltes espècies animals a romandre al mateix territori en què van néixer, o a tornar-hi per reproduir-se o nidificar.
Aquest fenomen és molt freqüent entre les aus migratòries que solen tornar a niar al mateix lloc tots els anys. Un altre exemple d'aquest comportament són els salmons que, després de néixer en un riu determinat i passar diversos anys en el mar, tornen al mateix lloc en què van néixer per fresar. Entre els rèptils un dels casos més coneguts de filopatria és el de les tortugues marines, que tornen tots els anys a les mateixes platges per dipositar els ous.
També s'han descrit casos de filopatria hivernal en aus migradores. La grua europea (Grus grus) sol visitar les mateixes zones d'alimentació cada tardor i hivern quan els polls de l'estiu anterior encara estan sota la seva cura. Aquestes zones tenen una major diversitat de recursos alimentaris si bé en petites quantitats, la qual cosa les converteixen én llocs adequats per establir territoris d'alimentació que defensen enfront d'altres grues properes també amb polls o juvenils.

## Referències

* ↑ Richard, W. Hill; A. Wyse; Anderson. «Sistema de integración en la práctica: navegación animal». A: Fisiología animal. Médica Panamericana, 2006. ISBN 8479039906. OCLC 642372805.
* ↑ Acevedo, Jorge A.; Aguayo-Lobo, Anelio; Pastene, Luis A. «Site Fidelity of Humpback Whales (Megaptera novaeangliae Borowski, 1781) to the Magellan Strait feeding ground». Revista de biología marina y oceanografía, 41, 1, 01-07-2006, pàg. 11–19. DOI: 10.4067/S0718-19572006000100004. ISSN: 0718-1957 [Consulta: 5 maig 2018].
* ↑ «GENERALIDADES SOBRE LAS TORTUGAS MARINAS». docplayer.es. [Consulta: 5 maig 2018].
* ↑ FitzSimmons, Nancy N.; Limpus, Colin J.; Norman, Janette A.; Goldizen, Alan R.; Miller, Jeffrey D. «Philopatry of male marine turtles inferred from mitochondrial DNA markers». Proceedings of the National Academy of Sciences, 94, 16, 05-08-1997, pàg. 8912–8917. DOI: 10.1073/pnas.94.16.8912 [Consulta: 5 maig 2018].
* ↑ Alonso, J. C.; Bautista, L. M.; Alonso, J. A. «Family‐based territoriality vs flocking in wintering common cranes Grus grus». Journal of Avian Biology, 35, 5, 26-08-2004, pàg. 434-444. DOI: 10.1111/j.0908-8857.2004.03290.x [Consulta: 5 maig 2018].

## Vegeu també

* Criança cooperativa
* Selecció de parentiu
# Liptovská Teplá

Liptovská Teplá és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.
# Patrice Rio

Patrice Rio (Le Petit-Quevilly, 15 d'agost de 1948) és un exfutbolista francès. Va ser un jugador emblemàtic del FC Nantes. El seu pare Roger Rio també fou futbolista.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1978.

## Palmarès

* Ligue 1: 1973, 1977, 1980, 1983 a FC Nantes
* Coupe de France: 1979 a FC Nantes

## Referències

* ↑ «World Cup Trivia - Fathers, Sons and Brothers, Uncles and Nephews». RSSSF, 02-10-2014. Arxivat de l'original el 26 febrer 2015.
* ↑ French Football Federation Profile (francès)
# José Quetglas Rubio

José Quetglas Rubio (nascut a Alacant) és un maquillador valencià, guanyador diverses vegades del Goya al millor maquillatge i perruqueria. Volia treballar com a director de cinema, però finalment va debutar en el món del maquillatge cinematogràfic el 1971 a la producció internacional Nicolau i Alexandra. Després va treballant un temps com a maquillador de Sara Montiel, i també maquillaria actrius com Brigitte Bardot i Claudia Cardinale. Ha guanyat set vegades el Goya al millor maquillatge i perruqueria: el 1995 amb El día de la bestia, el 1997 amb Perdita Durango, el 1999 amb Goya en Burdeos, el 2006 amb El laberinto del fauno, el 2008 amb Mortadelo y Filemón: Misión salvar la Tierra, el 2010 amb Balada triste de trompeta i el 2014 amb Musarañas. Va ser nominat al Goya el 1998 per Los años bárbaros, el 2000 per La comunidad, el 2007 per El corazón de la tierra i el 2008 per La conjura de El Escorial.
Amb El laberinto del fauno va guanyar un Premi BAFTA i un Premi Ariel al millor maquillatge.

## Filmografia

* 2019: Hospital Valle Norte
* 2018: Sabuesos
* 2018: Vivir sin permiso
* 2017: Perfectos desconocidos
* 2017: El incidente
* 2016: Víctor Ros
* 2016: El Caso. Crónica de sucesos
* 2014: Torrente 5: Operación Eurovegas
* 2014: Musarañas
* 2014: 2 francos, 40 pesetas
* 2013-2014: El tiempo entre costuras
* 2010: El Gran Vázquez
* 2010: Balada triste de trompeta
* 2008: Mortadelo y Filemón. Misión: Salvar la Tierra
* 2007: El hombre de arena
* 2007: El rey de la montaña
* 2006: La caixa Kovak
* 2006: El laberinto del fauno
* 2005: Torrente 3: El protector
* 2004: Crimen ferpecto
* 2003: El oro de Moscú
* 2001: Tuno negro
* 2001: Torrente 2: Misión en Marbella
* 2000: La comunidad
* 2000: El arte de morir
* 1999: El corazón del guerrero
* 1999: Goya en Burdeos
* 1999: Cuarteto de La Habana
* 1998: Resultado final
* 1998: Los años bárbaros
* 1998: Una pareja perfecta
* 1997: Perdita Durango
* 1996: Tranvía a la Malvarrosa
* 1996: Perdona bonita, pero Lucas me quería a mí
* 1994-1995: ¡Ay, Señor, Señor!
* 1995: El día de la bestia
* 1993: Celia
* 1991: La viuda del capitán Estrada
* 1991: Sandino
* 1989: La noche oscura
* 1989: Amanece, que no es poco
* 1988: Viento de cólera
* 1988: El Dorado
* 1986: El viaje a ninguna parte
* 1985: Luces de bohemia
* 1984: Ojos de fuego
* 1984: Akelarre
* 1984: La conquista de Albania
* 1982: Nacional III
* 1982: Asesinato en el Comité Central
* 1981: Cervantes
* 1981: Patrimonio nacional
* 1980: El crimen de Cuenca
* 1978: El diputado
* 1978: El huerto del Francés
* 1977: El transexual
* 1971: Nicolau i Alexandra

## Referències

* ↑ José Quetglas, el triunfador tranquilo, al web d'Ana Salmerón
* ↑ El laberinto del fauno als Premis Goya
* ↑ José Quetglas y Carmen Veinat, Mejor Maquillaje y/o Peluquería por 'Musarañas', Europa Press, 7 de febrer de 2015
* ↑ Premis a l'Internet Movie Database
* ↑ Pepe Quetglas, un maquillador imprescindible al web de l'Acadèmia de Cinema
* ↑ Bafta 2007 a filmaffinity