OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cerezo

«Cerezo» té aquests significats:
* Toponímia:
** Cerezo (Extremadura), municipi de la província de Càceres (Extremadura)
** Cerezo de Río Tirón, municipi de la província de Burgos (Castella i Lleó)
** Cerezo de Abajo, municipi de la província de Segòvia (Castella i Lleó)
** Cerezo de Arriba, municipi de la província de Segòvia (Castella i Lleó)
** Arroyo Cerezo, llogaret del municipi de Castellfabib (el Racó d'Ademús, País Valencià)
* Biografies:
** Enrique Cerezo Senís (València, 1908 - Mèxic, 1985), advocat i polític valencià
** Enrique Cerezo Torres (Madrid; 1948), president de l'Atlético de Madrid des del 2003
** Mateo Cerezo (Burgos, 1626 - Madrid, 29 de juny de
** Pere Cerezo i Hernáez (Girona, 1890 - Buenos Aires, 1977), polític català
** Víctor de Cerezo (Cerezo de Río Tirón, Burgos, ~800 - Quintanilla de las Dueñas, ~850), prevere i anacoreta castellà venerat com a sant
* Miscel·lània: Cerezo Osaka, club de futbol japonès de la ciutat d'Osaka
Viccionari
# Vàlinor

En el marc del món fictici creat per J.R.R. Tolkien, Vàlinor (La Terra dels Vàlar) va ser el regne dels Vàlar a la terra d'Aman, on van marxar quan Mélkor els va fer fora d'Almaren.
La ciutat més important del regne és Valimar, on resideixen els vàlar i els vànyar. Dos ciutats importants més són Alqualondë i Tírion, ciutats on viuren respectivament els teleri i els nóldor. El regne també inclou una illa habitada a prop de la costa oriental, anomenada Tol Erèssëa.

## Geografia i habitants

Cadascun dels vàlar té el seu propi domini a Vàlinor on resideix i pot alterar l'entorn al seu gust. Yavanna, la valie de la natura, el creixement i l'abundància resideix a les pastures de Yavanna al sud de l'illa. Al nord-est de les pastures viu el vala de la caça, Oromë, als Boscos d'Oromë plens d'animals salvatges. Nienna, la valie solitària de la tristesa i la paciència, viu aïllada a l'oest de l'illa a les Sales de Nienna on es passa els dies plorant i mirant el mar. Al sud de les Sales de Nienna s'hi troben les Sales de Mandos. Mandos, germà de Nienna, és el vala de la ultratomba i tots els que moren van a parar a les seves sales. Amb Mandos hi viu la seva esposa Vairë la Teixidora, que teixex els fils del temps.
A l'est de les Sales de Mandos hi trobem el llac de Lórellin, al centre del qual hi ha l'Illa d'Estë. Al sud de l'illa de la valie hi trobem els jardins de Lórien, el seu marit i vala dels somnis.
Al nord s'hi troben les Mansions d'Aulë el ferrer, espòs de Yavanna, i finalment al nord-est hi ha les Mansions de Manwë i Varda, el matrimoni dels vàlar més poderosos.
A l'oest s'hi trobaven els Dos Arbres de Vàlinor, Telpérion i Laurelin.
El continent de Vàlinor estava envoltat d'aigüa per tres cantons, mentre que al nord limitava amb una zona de glaceres i amb el Helcaraxë.
Després de la caiguda de Númenor, les terres immortals van ser desplaçades d'Arda perquè els homes no hi poguessin arribar. Només els elfs podien accedir-hi a través del Camí Recte, a través del qual els seus vaixells eren capaços de sortir de les esferes del món i arribar a Vàlinor.

## Notes

^ No confongueu amb els boscos de Lórien a la Terra Mitjana, creats pel mateix vala.

## Bibliografia

* Tolkien, J. R. R.. The Return of the King. Houghton Mifflin. ISBN 0-618-00224-3.
* Tolkien, J. R. R.. Humphrey Carpenter. Letters. Houghton Mifflin. ISBN 0-618-05699-8.
* Oberhelman, David D. «Valinor». A: Drout, Michael D. C.. J. R. R. Tolkien Encyclopedia: Scholarship and Critical Assessment. Routledge, 2006, p. 692–693. ISBN 0-415-96942-5.
* Fonstad, Karen Wynn (1991), The Atlas of Middle-earth, Boston: Houghton Mifflin Harcourt, Lothlórien, ISBN 0-618-12699-6

## Enllaços externs

* Valinor a l'Enciclopèdia d'Arda
# Guadalajara Open

El Torneig de Guadalajara, oficialment conegut com a Guadalajara Open Akron o Guadalajara Open, és una competició tennística professional que es disputa sobre pista dura al Panamerican Tennis Center de Zapopan, a l'àrea metropolitana de Guadalajara, Mèxic. Pertany a la categoria WTA 500 del circuit WTA.
El torneig es va crear puntualment per la cancel·lació de tots els torneigs celebrats a la Xina, i concretament en substitució del torneig de Pequín, degut a la pandèmia de COVID-19 i el tracte rebut per Peng Shuai davant les seves declaracions contra Zhang Gaoli i el Partit Comunista Xinès. Es va crear dins la categoria WTA 1000 l'any 2022 però el 2024 es va mantenir en el circuit descendint a WTA 500.

## Palmarès
### Individual femení

| Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| WTA 500 ||||
| 2024 | Magdalena Fręch | Olivia Gadecki | 7−6(5), 6−4 |
| WTA 1000 ||||
| 2023 | Maria Sakkari | Caroline Dolehide | 7−5, 6−3 |
| 2022 | Jessica Pegula | Maria Sakkari | 6−2, 6−3 |

### Dobles femenins

| Any | Campiones | Finalistes | Resultat |
| WTA 500 ||||
| 2024 | Anna Danilina Irina Khromacheva | Oksana Kalashnikova Kamilla Rakhimova | 2−6, 7−5, [10−7] |
| WTA 1000 ||||
| 2023 | Storm Hunter Elise Mertens | Gabriela Dabrowski Erin Routliffe | 3−6, 6−2, [10−4] |
| 2022 | Storm Sanders Luisa Stefani | Anna Danilina Beatriz Haddad Maia | 7−6(4), 6−7(2), [10−8] |

## Referències

* ↑ «WTA fall calendar update: No tournaments in China, new 1000-level event confirmed in Guadalajara» (en anglès). Tennis.com, 16-05-2022. [Consulta: 25 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (castellà)
* Perfil del torneig a la WTA (anglès)
Guadalajara :
2022
2023
2024 :
# Rumeli Feneri

El Rumeli Feneri (Far de Rumeli en turc) o Türkeli Feneri és un far al nord d'Istanbul que marca l'entrada al Bòsfor. Se situa al poble de Rumelifeneri al districte de Sarıyer, Província d'Istanbul.

## Referències

* ↑ «Anasayfa | Kıyı Emniyeti Genel Müdürlüğü». [Consulta: 21 desembre 2019].

## Vegeu també

* Rumelifeneri Kalesi
# Marc Corneli Maluginense

Marc Corneli Maluginense (Marcus Cornelius Maluginensis) és el nom dels següents personatges:
* Marc Corneli Maluginense (magistrat), membre del segon decemvirat
* Marc Corneli Maluginense (cònsol), cònsol el 436 aC
* Marc Corneli Maluginense (censor), censor el 393 aC
* Marc Corneli Maluginense (tribú), tribú amb potestat consular per dues vegades al segle IV aC
* Marc Corneli Escipió Maluginense, pretor el 176 aC
# Bolboceratops buxtoni

Bolboceratops buxtoni és una espècie de coleòpter polífag de la família dels geotrúpids.

## Distribució geogràfica

Habita a la zona afrotròpica.

## Referències

* ↑ Hallan, Joel. «Synopsis of the described Coleoptera of the World». Biology Catalog de la Universidad de Texas A&M (en anglès). Arxivat 2016-06-10 a Wayback Machine. Consultat el 19 de maig de 2016.
# Lanna

«Lanna» té aquests significats:
* Dinastia Lanna o Lan Na
* Regne de Lanna o Lan Na
* Llengua Lanna o Lan Na
# Cereus

Cereus és un gènere de cactus. N'hi ha 1.041 espècies descrites i d'elles només 49 són acceptades.

## Descripció

Són petits arbust postrats o erectes, ramificats des de la basa i arriben a fer 15 m d'alt. Té entre quatre i deu (de vegades tres) costelles grans i ben separades. Les arèoles són de feltre allanoses, rara vegades piloses i porten unes poques espines relativament curtes i agudes. Les flors sorgeixen de les arèoles i tenen forma d'embut i de fins a 20 cm de longitud. Les flors s'obren en funció de l'adapatació als seus pol·linitzadors de dia (per les aus) o de nit (pels insectes). Una característica típica dels Cereus és que després de la florida i caiguda del periant, roman el fruit el qual té nombroses llavors grans i negres.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Philip Miller i publicat a The Gardeners Dictionary...Abridged...fourth edition 308. 1754. L'espècie tipus és Cereus hexagonus (L.) Mill.

### Etimologia

Cereus: deriva del llatí cereus = "ciri o espelma" per la seva forma allargada, perfectament recta".

## Taxonomia

| Cereus adelmarii Cereus aethiops Cereus albicaulis Cereus argentinensis Cereus bicolor Cereus braunii Cereus cochabambensis Cereus comarapanus Cereus fernambucensis Cereus fricii Cereus haageanus Cereus hankeanus Cereus hexagonus Cereus hildmannianus Cereus horrispinus Cereus huilunchu Cereus insularis Cereus jamacaru | Cereus kroenleinii Cereus lamprospermus Cereus lanosus Cereus mirabella Cereus mortensenii Cereus pachyrhizus Cereus phatnospermus Cereus repandus Cereus roseiflorus Cereus saddianus Cereus spegazzinii Cereus stenogonus Cereus tacuaralensis Cereus trigonodendron Cereus uruguayanus Cereus validus Cereus vargasianus |

## Referències

* ↑ Cereus en PlantList
* ↑ «Cereus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 abril 2013].

## Bibliografia

* Forzza, R. C. 2010. Lista de espécies Flora do Brasil http://floradobrasil.jbrj.gov.br/2010 Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine.. Jardim Botânico do Rio de Janeiro, Rio de Janeiro.
* Madsen, J. E. 1989. 45. Cactaceae. 35: 1–79. In G. W. Harling & B. B. Sparre (editors) Fl. Ecuador. University of Göteborg & Swedish Museum of Natural History, Göteborg & Stockholm.
* Molina Rosito, A. 1975. Enumeración de las plantas de Honduras. Ceiba 19(1): 1–118.

## Enllaços externs

* Cereus uruguayanus foto Arxivat 2007-12-31 a Wayback Machine.
* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Cereus
# Wurdulac

El Wurdulac, també pronunciat wurdalak o verdilak, és un tipus de vampir rus que ha de consumir la sang dels seus estimats i convertir tota la seua família. Alexei Tolstoy va escriure sobre la més famosa d'una d'aquestes famílies, al seu relat La família del Vurdalak.

## Referències

* ↑ The Family of the Vourdalak (en anglès).
# Grupo Intereconomía

El Grupo Intereconomía és un grup de comunicació presidit per Julio Ariza amb presència en televisió (Intereconomía TV), ràdio (Radio Intereconomía i Radio Inter) i mitjans digitals (La Gaceta de la Iberosfera, Negocios.com, Puntopelota.es, Radiointereconomia.com, Intereconomia.tv i Esplendido.net).
Segons el seu ideari, els valors que manté la corporació es basen en l'humanisme cristià i entre els seus objectius està la defensa de la vida, la llibertat, la unitat d'Espanya, i la independència judicial. D'altra banda, diversos mitjans han assenyalat la seva línia com a ultraconservadora.

## Càrrecs directius

* Julio Ariza Irigoyen: President i propietari del grup.
* Diego Martínez Perán: Vicepresident.
* Juan Andrés Corrochano: Director General Financer.
* Julen Ariza: Director de Mitjans Digitals.
* Kiko Méndez Monasterio: Director de la Gaceta.
* Gonzalo Bans: Director de Intereconomía Televisió.

## Referències

* ↑ Ideario del Grupo Intereconomía
* ↑ «Intereconomía TV confirma su desaparición “próximamente”». El Boletín, 04-10-2013 [Consulta: 12 juliol 2014]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 30 agost 2015].
* ↑ Navarra Confidencial - "Julio Ariza, posiblemente el navarro más influyente en España."
* ↑ Directorio del Grupo Intereconomía
* ↑ Julen Ariza, director de Medios Digitales del Grupo Intereconomía
* ↑ «KIKO MÉNDEZ-MONASTERIO, NUEVO DIRECTOR DE GACETA.». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 30 agost 2015].
# Mare de Déu de Barrulles

Mare de Déu de Barrulles és una petita ermita del municipi de Capafonts (Baix Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici és d'una nau de planta rectangular. La reconstrucció-restauració permet veure el tipus de parament, de carreuó i paredat de reble. La coberta actual és una teulada a dues vessants. La porta és d'arc rodó dovellat i està acompanyada de dues petites finestres, una a cada costat d'ella. Sobre la façana, hi ha un campanar de paret (o espadanya) fet de pedra amb una campana. També hi ha una capella lateral. L'interior és totalment nou.

## Història

Té origen possiblement ja a l'època del repoblament del segle xii. Un document de 1225 parla d'ermitans: "fratri Petro et fratri Berengario de Barrullis". Un altre de 1517 esmenta "lo camí que va a Barules". El nom de l'ermita s'estengué a la partida, així, en 1880 trobem "pieza de tierra en Borrullas" i en 1891 "Barrulles". Degut al mal estat de l'ermita, la imatges de la Mare de Déu fou traslladada a un altar de l'església parroquial de Capafonts, deixant-s'hi però la part que restava de l'antic retaule. Durant la guerra de 1936-39 la imatge, d'alabastre policromat d'uns 80 cms. D'alçada (datable en torn el segle XV), desaparegué. Per iniciativa del rector Anton Novell, l'ermita fou refeta l'any 1956. Actualment, i des de fa uns anys, l'entorn està adaptat per la funció de colònies juvenils d'estiu.

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu de Barrulles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Mare de Déu de Barrulles». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Rumegies

Rumegies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.600 habitants. Limita al nord-est amb Brunehaut, al sud-est amb Lecelles, al sud-oest amb Saméon i al nord-oest amb Aix.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.079 | 1.133 | 1.157 | 1.211 | 1.258 | 1.402 | 1.600 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Roger Vandeville | |
| 2008- | Joël Beyaert | |
# Lanmuchangita

La lanmuchangita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de l'alum. Rep el seu nom de l'indret on ca ser descoberta: el dipòsit de Tl-Hg de Lanmuchang, al comtat de Xingren (Guizhou, República Popular de la Xina). Es tracta de l'únic lloc on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Característiques

La lanmuchangita és un sulfat de fórmula química Tl$^+$Al(SO₄)₂·12H₂O. Cristal·litza en el sistema isomètric en forma de cristalls anèdrics, de fins a 90 μm, columnars o en agregats. La seva duresa a l'escala de Mohs és d'entre 3 i 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lanmuchangita pertany a «07.C - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: krausita, tamarugita, kalinita, mendozita, lonecreekita, alum-(K), alum-(Na), tschermigita, voltaïta, zincovoltaïta, pertlikita, amoniomagnesiovoltaïta, kröhnkita, ferrinatrita, goldichita, löweïta, blödita, nickelblödita, changoïta, zincblödita, leonita, mereiterita, boussingaultita, cianocroïta, mohrita, nickelboussingaultita, picromerita, polihalita, leightonita, amarillita, konyaïta i wattevil·lita

## Referències

* 1 2 «Lanmuchangite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 juliol 2017].
* ↑ «Lanmuchangite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 24 juliol 2017].
# Cerezal de Peñahorcada

Cerezal de Peñahorcada és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Vilvestre a l'Est, Barruecopardo i El Milano al Sud, La Zarza de Pumareda a l'Oest i La Zarza de Pumareda i Mieza al Nord.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 163 | 148 | 120 | 125 |
# Vireó garser capnegre

La vireó garser capnegre (Pteruthius rufiventer) és un ocell de la família dels vireònids (Vireonidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos dels Himàlaies al nord-est de l'Índia des de l'est del Nepal cap a l'est fins Arunachal Pradesh, Manipur i Nagaland, oest i nord-est de Myanmar, sud-oest de la Xina i nord del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Vireó garser capnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Gottardiïta

La gottardiïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la zeolita. Va ser anomenada en honor del professor Glauco Gottardi (1928-1988), de la Universitat de Mòdena, en reconeixement del seu treball pioner en l'estructura i la cristal·loquímica de les zeolites naturals.

## Característiques

La gottardiïta és un tectosilicat de fórmula química Na₃Mg₃Ca₅Al$_{19}$Si$_{117}$O$_{272}$·93H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la gottardiïta pertany a «09.GF - Tectosilicats amb H₂O zeolítica; altres zeolites rares» juntament amb els següents minerals: terranovaïta, lovdarita, gaultita, chiavennita, tschernichita, mutinaïta, tschörtnerita, thornasita i direnzoïta.

## Formació i jaciments

La gottardiïta va ser descoberta al mont Adamson, Terra de Victòria, Antàrtida Oriental, Antàrtida. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Gottardiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
# Luisa Fernanda Rudi Úbeda

Luisa Fernanda Rudi Úbeda (Sevilla (Andalusia), 13 de desembre de 1950) és una política aragonesa i actual membre del Parlament Europeu. De 2011 a 2015 va ser la presidenta de la Comunitat Autònoma d'Aragó.

## Biografia

Va néixer el 13 de desembre de 1950 a la ciutat de Sevilla. Va estudiar comptabilitat i esdevenir posteriorment professora de comerç i auditora.

## Activitat política

Membre d'Aliança Popular (AP), l'any 1983 fou escollida diputada a les Corts d'Aragó, càrrec que va mantenir fins al 1986. En les eleccions generals d'aquell any fou escollida diputada al Congrés per la província de Saragossa, escó que repetí en les files del Partit Popular (PP) en les eleccions de 1989, 1993, 2000 i 2004.
L'any 1995 es presentà a alcaldessa de la ciutat de Saragossa, càrrec que ostentà fins a l'any 2000, moment en el qual va esdevenir Presidenta del Congrés dels Diputats i la primera dona a ostentar aquesta responsabilitat. Es mantingué al càrrec fins a l'any 2004, moment en el qual la presidència d'aquesta cambra passà a mans socialistes.
Escollida eurodiputada al Parlament Europeu en les eleccions europees de 2004 pel Partit Popular, membre del Partit Popular Europeu, ocupa actualment la presidència de la Delegació per a les relacions amb els països del Magrib i la Unió del Magrib Àrab. Així mateix pertany al Comitè de mercat intern i protecció al consumidor i és membre suplent del Comitè d'Indústria, Investigació i Energia. També és membre suplent per a la delegació parlamentària conjunta Unió Europea-Mèxic.

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Luisa Fernanda Rudi al Congrés dels Diputats
* (castellà) Informació de Luisa Fernanda Rudi al Parlament Europeu
# Rolf Lislevand

Rolf Lislevand (Oslo, Noruega, 30 de desembre de 1961) és un músic noruec, intèrpret d'instruments de corda pinçada com el llaüt, viola de mà, mandolina i tiorba, especialitzat en música antiga i forjat en el món del jazz, deixeble de Hopkinson Smith i col·laborador habitual de Jordi Savall.

## Biografia

De 1980 a 1984 estudià guitarra clàssica a l'Acadèmia de Música de Noruega. El 1984 ingressà a la Schola Cantorum Basiliensis de Suïssa, considerat el centre de música antiga més actiu d'Europa. Estudià allí guiat per Hopkinson Smith i Eugène Dombois fins al 1987.
Rebé una oferta de Jordi Savall per acompanyar-lo en els seus grups Hespèrion XX, La Capella Reial de Catalunya i Le Concert des Nations. A través del seu treball amb Savall ha obtingut un coneixement profund de la música francesa per viola de gamba del segle xvii i han realitzat moltes gravacions i concerts per tor el món. L'esposa de Savall, la soprano Montserrat Figueras el va introduir a la música vocal espanyola dels segles xvi i xvii.
A partir de 1987 s'establí a Verona, on treballa sobre noves formes interpretatives de la música italiana del segle xvii. A Itàlia està en contacte amb una civilització que sempre ha enfocat el modernisme com a tradició, i procura integrar intuïció i investigació cercant un concepte global d'estil i estètica de la música barroca.
La discografia de Rolf Lislevand com solista és editada pel segell francès Astrée-Auvidis. Des del seu primer àlbum amb música del llaütista italià Hieronymus Kapsberger, ha obtingut premis internacionals, como el Diapason d'Or, Choc de le Monde de la Musique i 10 de Répertoire.
És un dels grans intèrprets de compositores espanyols del Renaixement, amb especial atenció al segle xvi, respectant els criteris, les formes i els instruments originals de l'època, complementat a vegades amb danses renaixentistes.
Des de 1993, Lislevand és professor de la Staatliche Hochschule für Musik a Trossingen, Alemanya, on treballa guiat per un concepte humanista de l'artista i ésser humà. També és professor al Conservatori de Tolosa on ha estat professor de l'arpista Arianna Savall.

## Referències

* ↑ http://totclassicmallorca.blogspot.com/2010_01_01_archive.html Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ El País, Jordi Savall impulsa una temporada de música antigua en Barcelona
* ↑ Fundació Cima, Curs d'interpretació, pàgina 11

## Enllaços externs

* Vídeo de Chaconne de Robert de Visèe, interpretat per Rolf Lislevand (obra per a tiorba)
# Bhakkar

«Bhakkar» té aquests significats:
* Bhakkar (Panjab), ciutat del Panjab (Pakistan)
* Bhakkar (Sind), fortalesa al Sind (Pakistan)
* Bhakkar, nom antic de la moderna ciutat de Sukkur, al Sind
# Lavash

Lavash (armeni: լավաշ, àzeri i turc: lavaş, persa: لواش, georgià: ლავაში) és un pa pla, suau i prim fet amb farina, aigua i sal en un tandoor, que es consumeix arreu del sud del Caucas, Àsia Occidental, i les àrees que envolten la mar Càspia. El lavash és una de les menes de pa més esteses a Armènia, Iran, Azerbaidjan i Turquia.
Al 2014, "Lavash, la preparació, significat i aparença del pa tradicional armeni com a expressió de cultura" fou inscrit a la llista del Patrimoni Cultural Intangible de la Humanitat de la UNESCO.
Alguns especialistes d'alimentació moderns afirmen que és originari d'Armènia, mentre que uns altres declaren que prové de l'Orient Mitjà. Segons Peter Reinhart, "El lavash, encara que sovint és anomenat pa pla armeni, també té arrels iranianes i ara es consumeix arreu de l'Orient Mitjà i el món."
Per a fer dürüm generalment s'utilitza lavaş.

## Referències

* ↑ «Lavash, the preparation, meaning and appearance of traditional bread as an expression of culture in Armenia». UNESCO. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Decision of the Intergovernmental Committee: 9.COM 10.3» (en anglès). UNESCO, novembre 2014. [Consulta: 18 abril 2021]. «The Committee [...] Inscribes Lavash, the preparation, meaning and appearance of traditional bread as an expression of culture in Armenia on the Representative List of the Intangible Cultural Heritage of Humanity»
* ↑ Reinhart, Peter. The Bread Baker’s Apprentice: Mastering the Art of Extraordinary Bread (en anglès). Potter, Ten Speed, Harmony, Rodale, 2011, p. 178. ISBN 9781607741299. «Lavash, though usually called Armenian flatbread, also has Iranian roots and is now eaten throughout the Middle East and around the world.»
* ↑ «Avec le couscous, quelles sont les autres traditions culinaires protégées par l'Unesco?» (en francès). RTBF, 17-12-2020. «Le pain Lavash, c’est le pain durum d'aujourd'hui, en moins industriel, qu’on garnit de viande et de légumes.»
# Castell de Guanta

El Castell de Guanta és un castell medieval del municipi de Sentmenat (Vallès Occidental) declarat bé cultural d'interès nacional. És una fortalesa documentada el 1113 en un document expedit per la família Montcada.

## Descripció

Actualment el castell està en ruïnes, i és pràcticament impossible determinar quina hauria estat la seva extensió. Només se'n conserven dos murs paral·lels, amb restes d'un mur transversal que els unia. L'orientació dels murs és est-oest i estan separats per uns 4 m. Presenten un aparell format per pedres lligades amb morter de calç disposades en filades irregulars.

## Referències

* 1 2 «Castell de Guanta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Lannebert

Lannebert (en bretó Lannebeur) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 354 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 289 | 342 | 339 | 381 | 353 | 354 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Yvon Cadoret | |