OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Central hidroelèctrica de Montenartró

La Central hidroelèctrica de Montenartró és una central minihidràulica d'aigua fluent ubicada al poble de Romadriu, al terme municipal de Llavorsí, a la comarca del Pallars Sobirà, que aprofita el cabal del riu de Santa Magdalena. La posada en funcionament fou l'any 1997, amb una potència instal·lada original de 2,55 MW. Una ampliació feta l'any 1999 l'augmentà a 3,66 MW. L'obra civil fou construïda per la societat Copcisa i els equips hidràulics foren subministrats per l'empresa Hidrowatt.
La concessió caduca el 15 de desembre de l'any 2063.
L'any 1986 l'empresa Minicentrales Hidráulicas S.A. sol·licità la concessió de l'aprofitament hidroelèctric, i posteriorment la traspassà a l'empresa Hidroelèctrica de Santa Magdalena S.A., la qual posteriorment la cedí a l'actual titular, Promociones y Proyectos Modolell, S.L.

## Components de la central
### La presa

La presa, ubicada en el terme municipal de Llavorsí i a una altitud de 1.315 metres, crea un petit embassament al riu de Santa Magdalena a l'alçada del poble de Romadriu, que pertany al terme municipal de Farrera, derivant un cabal de 150 litres per segon per un canal de conducció soterrat de 3.999 metres de longitud fins a la cambra de càrrega. D'aquí surt la canonada forçada, que amb un desnivell de 165,5 metres arriba a la sala de màquines de la central de Montenartró.

#### Pas per a peixos

Per possibilitar el pas dels peixos, s'hi construí un dels dos únics sscensors per a peixos a Catalunya. Es tracta però, d'un dispositiu molt tècnic que requereix un manteniment en continu i una supervisió del seu funcionament permanent. A més, és un tipus de dispositiu molt dirigit als grans migradors, però és molt discutible que sigui adequat per als peixos que no tenen un patró clarament direccional de grans moviments migratoris, com és el cas de la truita comuna al Pirineu. Sembla que algunes truites aconsegueixen travessar la presa quan aquest dispositiu està en funcionament. Amb tot, l'eficàcia és dubtosa a escala poblacional.

### La central

La central es troba a 1.156 metres d'altitud, construïda a la Borda d'en Prilla. consta d'un únic grup hidràulic amb una turbina Francis horitzontal de 3,65 MW de potència. L'alternador síncron és de 3.820 kVA. La producció mitjana anual és de 5,84 GW/h.
L'evacuació de l'energia produïda es fa per una línia de 25 KW.

## Notes i referències
### Notes

* ↑ valor mig mensual

### Referències

* ↑ Vilarrubla Subils, Antònia. «Acta Ple Ajuntament de Montferrer sessió 7/2015» (pdf), 16-12-2015. [Consulta: 18 maig 2020].
* ↑ «Anunci sol·licitud concessió hidroelèctrica.» (HTML) (en castellà). Butlletí Oficial de la província de Lleida, Número 25, 27-02-1986, pàgina 357 [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ Ordeix i Rigo, Marc; Pou i Rovira, Quim; Sellarès i Oró, Núria. Avaluació de la connectivitat per als peixos als rius de Catalunya (pdf). Agència Catalana de l'Aigua, Desembre 2006, pàgina CXVII [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ «Obras hidráulicas» (HTML) (en castellà). Hidrowatt. [Consulta: 19 maig 2020].
# Castell d'Arcas

El castell d'Arcas és un castell de planura datat dels segles xiii i xiv. Situat a 50 km al sud de Carcassona, i a 24 km al nord-est de Quillan, l'indret d'Arcas és harmonia i pau banyat pel seu llac rivetejat de boscos.
La primera menció manuscrita seria del 1011. El poble té la particularitat de posseir els elements de dues fases successives en la història de l'edat mitjana.
Es compon d'un recinte quadrangular que envolta una torrassa quadrada central d'11 m de costat, dotada de garites a cadascun dels seus angles. La torrassa, de 24 m d'alçària i 4 nivells, constitueix una obra mestra de l'art gòtic. Ajunta elegància, luxe i aspecte militar. Restaurat des de fa poc, queda com a testimoni del coneixement tècnic i artístic dels constructors de l'època medieval. Les voltes esculpides, les boniques xemeneies i les finestres trilobulades deixen aparèixer el gust i la riquesa dels mestres del lloc, els senyors de Veins.
Arques és la pàtria de Déodat Ruché (1877-1978), historiador del catarisme. La seva casa natal, situada en el centre del poble, presenta una exposició permanent.

## Referències

* ↑ http://www.payscathare.org/4-6553-Historia.php Arxivat 2008-07-01 a Wayback Machine.
Mapa dels castells càtars :
* Lastors
* Ciutadella de
* Carcassona
* Puillorenç
* Montsegur
* Puivert
* Arcas
* Tèrme
* Vilaroja-
* Termenès
* Perapertusa
* Querbús
* Aguilar
* Tolosa
* Carcassona
* Foix
* Minerve
* Narbona
* cap a
* Montpeller
* cap a
* Perpinyà
* Mediterrània
# Christopher Davidson

Christopher Davidson és un acadèmic britànic. Professor de l'Escola de Govern i Relacions Internacionals de la Universitat de Durham (Regne Unit), és considerat un dels principals experts en els països del golf Pèrsic a nivell mundial. Va estudiar Història Moderna a Cambridge i es va doctorar en Estudis del Pròxim Orient a Saint Andrews. Ha viscut i treballat a Abu Dhabi, Dubai, Sharjah i Beirut, on ha desenvolupat un coneixement extensiu de la regió que l'ha portat a exercir de consultor per a les Nacions Unides. El seu llibre Dubai. The Vulnerability of Success (Columbia University Press, 2008), s'ha convertit en una obra de referència a nivell internacional pel seu anàlisi de la construcció de la «marca Dubai» edificada sobre l'habilitat de l'emirat per combinar la més estricta autocràcia amb una economia de mercat sustentada en el sector serveis.

## Referències

* ↑ «Christopher Davidson». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Catàleg de Galàxies i Cúmuls de Galàxies

El Catàleg de Galàxies i Cúmuls de Galàxies (en anglès: Catalogue of Galaxies and Clusters of Galaxies (CGCG)) fou compilar per Fritz Zwicky entre 1961 i 1968 i conté 9.134 cúmuls de galàxies.

## Referències

* ↑ «Zwicky Galaxy Catalog».
# Catàleg de galàxies principals

El Catàleg de Galàxies Principals (PGC) original és un catàleg astronòmic publicat el 1989 que conté la informació principal (morfologia, magnitud, ascensió recta, declinació i velocitat radial) de 73.197 galàxies. Fou compilat per G. Paturel i L. Bottinelli de la Universitat de Lyon i L. Gouguenheim del Observatori de París.

## Actualització

L'any 2003 el catàleg PGC fou actualitzat per Georges Paturel, Chantal Petit, Philippe Prugnel, Gilles Theureau, Marianne Brouty, Pascal Dubois i Laurent Cambresy. El catàleg PGC2003 inclou a la seva base de dades 983.261 galàxies de magnitud B aproximadament menor a 18.

## Altres catàlegs astronòmics

* Catàleg Índex
* Catàleg General
* Catàleg Messier
* Nou Catàleg General
* Nou Catàleg General Revisat
* Catàleg General d'Uppsala

## Referències

* ↑ «PGC», 2009. Arxivat de l'original el 2005-01-27. [Consulta: 14 abril 2014].
* ↑ «PGC2003».
# Chari-Baguirmi

«Chari-Baguirmi» té aquests significats:
* Prefectura de Chari-Baguirmi, antiga prefectura del Txad, amb capital a Ndjamena
* Regió de Chari-Baguirmi, regió actual del Txad, amb capital a Massenya
# Cineastes en acció

Cineastes en acció és una pel·lícula documental, en la qual es denuncien els atropellaments que es cometen contra la integritat de les pel·lícules dirigida l'any 2005 per Carlos Benpar, qui la va concebre com a segona part de Cineastes contra magnats. Ha estat doblada al català

## Argument

Assaig que critica la manipulació de les obres cinematogràfiques i que s'obre amb el testimoniatge de Salvador Dalí a favor del dret de tot artista a defensar la integritat de la seva obra fins a les últimes conseqüències. Nombrosos testimoniatges protesta de grans figures com Bigas Luna i Bernardo Bertolucci sobre l'acolorit electrònic, Bertrand Tavernier i el seu lament pels cineastes que accedeixen a acolorir els seus films, Henning Carlsen, raonant sobre el Dret Moral dels autors, o el genuí Woody Allen denunciant el tema de la censura. Multitud d'opinions en primera persona, al costat de narracions de "l'Actriu", que condueix la història, entre les quals destaca la primera vegada que es va celebrar una reunió de directors a nivell mundial per a defensar els seus drets (1956).

## Premis

* Goya a la millor pel·lícula documental del 2007.
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2006: Medalla a la labor com a documentalista.

## Notes

* ↑ Carlos Benpar denuncia la manipulación de las películas y defiende la versión original en 'Cineastas en acción', Europa Press, 8 de setembre de 2006
* ↑ CINEASTES EN ACCIÓ. Concebuda com la segona part de "Cineastes contra magnats" es va emetre dilluns 21 de juliol, ccma.cat, 7 de juliol de 2008
* ↑ Cineastas en acción, a Fotogramas
* ↑ Cineastas en acción al web dels Goya
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2006». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-02-26. [Consulta: 6 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Cineastas en acción Arxivat 2018-11-29 a Wayback Machine. a labutaca.net
* Cineastas en acción Arxivat 2020-08-06 a Wayback Machine. a extracine.com
* Cineastas en acción a 20minutos.es
* Cineastas en acción a documaniatv
# Chagar Baçar

Chagar Baçar (Chagar Bazar) és un jaciment del nord-est de Síria, proper al riu Khabur i a la ciutat d'Amuda. Fou descobert per l'arqueòleg Max Mallowan (1934), marit de la famosa escriptora Agatha Christie, que el va considerar com a centre d'altres petits tells de la regió cosa confirmada per Davidson y Mckerrel el 1980. Mallowan el va excavar el 1936 i 1937 i des de 1999 el treballa un equip català en cooperació amb la Direcció General d'Antiguitats i Museus de Síria i la Universitat de Lieja sota la direcció del Dr. Walter Cruells (Universitat Autònoma de Barcelona). Els treballs preliminars d'anàlisis interdisciplinaris compten amb la participació d'Arnau Ferrer (Universitat Autònoma de Barcelona) en relació a la indústria microlítica, de Ramon Buxó (Laboratori de Paleobotànica del Museu d'Arqueologia de Catalunya) en relació amb l'estudi de les restes vegetals, de Josep Anfruns (Departament de biologia de la Universitat de Barcelona) per les anàlisis antropològiques, de Maria Saña (Professora de la Universitat Autònoma de Barcelona) i de Carles Tornero, pels estudis de fauna, i d'Anna Gómez (Universitat Autònoma de Barcelona), qui realitza l'estudi de les ceràmiques més recents. Participa també d'una manera activa en els treballs de camp Mònica Bousso (Universitat de Barcelona).
El jaciment de Chagar Baçar ha estat, juntament amb el d'Arpachiyah a l'Iraq, la base del coneixement de la cultura Halaf, que va permetre a Mallowan establir les fases antic, mitjà i final el 1936. Com que cap altre jaciment (a part el de Arpachiyah) ofereix les mateixes capes estratigràfiques d'evolució, la qualificació de Mallowan sembla destinada a ser permanent. Modernament Umm Qseir complementa aquest jaciment per la fase d'Halaf mig, que és la fase més ben coneguda mercès a tots aquestos jaciments i a altres a Turquia.
Els darrers descobriments a Chagar Bazar evidencien que en un futur immediat es trobaran les claus per la comprensió de l'aparició de la cultura de Halaf i la seva expansió posterior. A les fases finals es presenten diferències regionals entre la vall de l'Eufrates, la vall del Balikh, la vall del Khabur i la zona del Sindjar a Iraq. Es creu que les primeres influències de la cultura del Obeid, originària de la zona del sud d'Iraq, es manifesta en primer lloc a la zona del nord d'Iraq, a Mossul i a les muntanyes del Sindjar, per a després, a partir d'aquí, expansionar-se cap a la zona del Khabur i, posteriorment, a les diverses zones de l'Eufrates.
Chagar Baçar correspon a la ciutat d'Ashnakkum, que existia i tenia importància vers el 1775 aC.

## Referències

Chagar Baçar

## Bibliografia

* Cruells W. y Nieuwenhuyse O. P., 2004: "The Proto-Halaf period in Syria. New sites New data." Paléorient 30/1, p. 47-68.
* Tunca Ö., Baghdo A., Cruells W. Chagar Bazar (Syrie) I. Les sondages préhistoriques (1999-2001), Publications de la Mission archéologique de l'Université de Liège en Syrie

## Vegeu també

* Ceràmica de Khabur
# Chagai

«Chagai» té aquests significats:
* Districte de Chagai, divisió administrativa de la província de Balutxistan, al Pakistan
* Subtahsil de Chagai, divisió administrativa del districte de Chagai, a la província de Balutxistan, al Pakistan
* Muntanyes de Chagai, cadena muntanyosa del Pakistan al nord del districte de Chagai, principalment al subtahsil de Chagai
# Chilevisión

Chilevisión és un canal de televisió xilè gratuït. És la tercera cadena de televisió xilena més antiga, propietat de WarnerMedia Llatinoamèrica. Fundada per la Universitat de Xile, aquesta institució educativa va vendre un percentatge important del seu canal de televisió a Venevisión, canviant el seu nom a Chilevisión. Posteriorment es va vendre a Claxson Interactive Group i després a l'inversor i president xilè Sebastián Piñera.
El 28 d'agost de 2010, es va anunciar que Turner Broadcasting System Llatinoamèrica havia arribat a un acord per comprar-lo. Aquests actius no inclouen la freqüència del canal de televisió analògic que encara és propietat de la Universitat de Xile i que s'utilitza sota un esquema d'usdefruit de pagament, similar a un contracte d'arrendament. Aquest contracte va caducar el 2018 i només afectava les freqüències analògiques que feia servir l'estació. La venda es va completar el 6 d'octubre de 2010.

## Referències

* ↑ «Grupo Time Warner materializa compra de Chilevisión». La Tercera. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 18 març 2017].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (castellà)
# Chilehaus

L'edifici Chilehaus (casa de Xile) és un edifici d'oficines a la Ciutat Vella d'Hamburg.
Va ser dissenyat per l'arquitecte Johan Friedrich (Fritz) Höger (1877-1949) i construït entre 1922 i 1924. És un exemple major de l'expressionisme de maons. Va ser un dels primers edificis de molts pisos d'Hamburg: sobre una parcel·la de 5.950 m² es van construir uns 36.000 m² de despatxos i espais de servei sobre fins a deu pisos. Es van enderrocar 69 edificis de la ciutat vella per alliberar l'espai necessari. El propietari, Rob Miles Sloman (1812-1900), d'una nissaga de benestants armadors i negociants, va fer fortuna amb la importació de nitrat des de Xile. Va triar el nom Chilehaus com ja havia donat el seu cognom a un altre edifici, la Slomanhaus.
Com a part del quarter Kontorhausviertel i amb el quarter limítrof de l'Speicherstadt al barri d'Hafencity forma un conjunt continu i el primer lloc a Hamburg guardonat amb l'estatus de Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO des del 2015.

## Referències

* ↑ Fischer, Manfred F.; Höger, Fritz. Das Chilehaus in Hamburg. Architektur und Vision (en alemany). Berlín: Gebrüder Mann Verlag, 1999, p. 22 ss.. ISBN 9783786122999.
* ↑ Maiken Umbach. German Cities and Bourgeois Modernism, 1890-1924. OUP Oxford, 25 juny 2009, p. 209–. ISBN 978-0-19-955739-4.
* ↑ «Speicherstadt and Kontorhaus District with Chilehaus» (en anglès). Unesco, 2015.
# Cim de Pomerola

El Cim de Pomerola és una muntanya de 2.453,7 metres que fa de límit dels termes comunals de Mentet i de Pi de Conflent, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Es troba a la zona oriental del terme de Mentet i a la sud-occidental del de Pi de Conflent. És al nord-oest de la Mort de l'Escolà i al sud del Pla Seguelar.

## Referències

* ↑ El Cim de Pomerola en els ortofotomapes de l'IGN
# Cheheru Bahunadi

El Cheyeru Bahunadi (així anomenat per distinció amb el riu Cheyair, nom que també porta) és un riu de Tamil Nadu que neix a la serralada de Jawadi i corre cap al nord-est.
Després d'un curs de 145 kilòmetres desaigua al riu Palar.

## Referències

* ↑ Hunter, W. W.. The Imperial Gazetteer Of India Vol. 2, 1881.
# Cirrus infraroig

Els cirrus infrarojos són estructures filamentoses vist en llum infraroja. El nom es dona a causa que les estructures estan en el núvol com a aspecte. Aquestes estructures es van detectar per primera vegada pel Satèl·lit Astronòmic Infraroig a longituds d'ona de 60 i 100 micròmetres.

## Enllaços externs

* Hidrogen molecular en Cirrus Infraroig, Kristen Gillmon, J. Michael Shull, 2006 Abstracte
** Paper de PDF
* La Física de Cirrus Infraroig Arxivat 2006-09-11 a Wayback Machine., C. Darren Dowell, Roger H. Hildebrand, Alex Lazarian, Michael W. Werner, Ellen Zweibel
# Codogno

Codogno (Cudògn en llombard) és un municipi italià, situat a la regió de la Llombardia i a la província de Lodi. L'any 2011 tenia 15.371 habitants.

## Personalitats

* Luigi Negri, (1956) diputat

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Ajuntament
# Codium fragile

Els fideus (Codium fragile) son una espècie d'alga verda del gènere de la família de les codiàcies (Codiaceae). És originària de l'oceà Pacífic prop del Japó, i és una espècie invasora a les coses septentrionals de l'oceà Atlàntic i al Mediterrani de fa poc, on forma grans poblacions en llocs d'aigües brutes o mitjanament pol·luïdes. És de color verd fosc.

## Referències

* ↑ Enric Ballesteros i Sagarra; Toni Llobet i François: Fauna i flora de la mar Mediterrània, Brau Edicions, 2015, p. 124
* 1 2 «Codium fragile». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana., secció sobre les codiàcies. [Accedit el 26-08-2020].
* ↑ «Dead Man's Fingers (Codium fragile)». [Consulta: 18 desembre 2017].
# Concei

Concei és un antic municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 820 habitants. Limitava amb els municipis de Bezzecca, Bleggio Superiore, Fiavè, Pieve di Bono, Pieve di Ledro, Riva del Garda, Tenno, Tione di Trento i Zuclo.
L'1 de gener 2010 es va fusionar amb els municipis de Pieve di Ledro, Bezzecca, Molina di Ledro, Tiarno di Sopra i Tiarno di Sotto creant així el nou municipi de Ledro, del qual actualment és una frazione.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Maurizio Mazzola | Llista cívica |
# Cobitis taurica

Cobitis taurica és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Chernaya (Crimea, Ucraïna).

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Janko, K., V.P. Vasil'ev, P. Ráb, M. Rábová, V. Slechtová i E.D. Vasil'eva 2005. Genetic and morphological analyses of 50-chromosome spined loaches (Cobitis, Cobitidae, Pisces) from the Black Sea basin that are morphologically similar to Cobitis taenia, with the description of a new species. Folia Zool. 54(4):405-420.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Colby

El colby és un formatge fet amb llet de vaca, de pasta cremosa i gust suau i lleugerament dolç. És originari de la ciutat estatunidenca de Colby (Wisconsin). És un formatge tan suau que rarament s'utilitza per a cuinar i el seu ús està restringit a amanides i com a formatge de taula. La varietat més coneguda del formatge colby és l'anomenada Longhorn.

## Referències

* ↑ «Cultura alimentaria. El queso» (PDF) (en castellà). mercasa.es. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2021. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «colby | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «What is Colby Longhorn Cheese and why is it so tasty?» (en anglès americà). [Consulta: 18 abril 2021].

## Enllaços externs

* Anàlisi dietètica del formatge colby Arxivat 2006-10-23 a Wayback Machine. (anglès)
* Història del formatge colby Arxivat 2007-03-22 a Wayback Machine. (anglès)
* Receptes de cuina i informació diversa sobre el colby Arxivat 2007-01-01 a Wayback Machine. (anglès)
# Comarques de Ciudad Real

Les comarques de la província de Ciudad Real són:
* Montes del Guadiana (Montes de Toledo), compartida amb Toledo.
* La Mancha, compartida amb Albacete, Cuenca i Toledo. Comprèn:
** Subcomarca: Campo de Calatrava (Mancha Baja)
** Subcomarca: Campo de Montiel, amb Albacete.
** Subcomarca: Campo de San Juan (Mancha Baja)
** Subcomarca: Mancha Alta (Mancha de Criptana), compartida amb Albacete, Toledo i Cuenca.
** Subcomarca: Valle de Alcudia
* Comarca de Sierra Morena
** Subcomarca: Almadén
** Subcomarca: Puertollano

## Referències

* ↑ «DIVISIÓN COMARCAL - Diputación de Ciudad Real». [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «COMARCAS DIPUTACIÓN PROVINCIAL DE CIUDAD REAL» (en castellà). Diputación Provincial de Ciudad Real. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ ciudad-real.es. «La Provincia de Ciudad Real» (en castellà). [Consulta: 22 agost 2021].
# Comtat de Zutphen

El comtat de Zutphen fou una jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic, formada per la ciutat de Zutphen i rodalia. Apareix com a senyoria el 1025, amb Otó I de Zutphen. El seu net Conrad va ser breument duc de Baviera. A la seva mort, Zutphen va passar a la seva germana Adelaida. Ermengarda, neta d'Adelaida es va casar cap a 1116 amb el comte Gerard II de Gueldre. Des de llavors el comtat de Zutphen va quedar unit per sempre al comtat de Gueldre (després ducat de Gueldre).

## Llista de senyor i comtes de Zutphen

* fins a l'any 998 : Mégingoz († ap. 998)
    casat amb Gerberga de Metz
* 1002-1025 : Otó I d'Hammerstein († 1036), comte d'Hamaland, fill d'Herbert, comte al Kinziggau, i d'Ermentruda, filla de Mégingoz i de Gerberga
    casat a Ermengarda de Verdun
* 1025-1031 : Luidolf de Bonnegau († 1031)
    casat l'any 1025 amb Matilde d'Hammerstein, filla d'Otó I
* 1031-1033 : Enric I el Vell († 1118), fill
* 1033-1042 : Conrad I († 1055), duc de Baviera (Conrad II) de 1049 a 1053, germà del precedent
    casat amb Judit de Schweinfurt († 1106)
* 1042-1044 : Goteló I de Verdun, duc de Baixa Lotaríngia, germà d'Ermengarda de Verdun.
* 1044-1046 : Godofreu II, duc de Baixa Lotaríngia, fill
* 1046-1063 : Gottschalk de Twente († 1063)
    casat amb Adelaida, germana de Conrad I
* 1062-1113 : Otó II el Ric († 1113), fill, senyor fins a 1101, després comte
    casat amb Judit d'Arnstein
* 1113-1118 : Enric II el Vell († 1118), fill
* 1118-1138 : Ermengarda († 1138), germana
    casada en primeres noces amb Gerard II († 1131), comte de Gueldre i de Wassenberg
    casada en segones noces amb Conrad II († 1136), comte de Luxemburg
* 1138-1182 : Enric III († 1182), comte de Gueldre (1131, com Enric I de Gueldres) i de Zutphen (1138, com Enric III de Zutphen), fill d'Ermengarda i Gerard II
* Unit a Gueldres 1138

## Referències

* Genealogia Arxivat 2008-09-26 a Wayback Machine.