OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Héctor Zelaya

Héctor Ramón Zelaya Rivera (12 d'agost de 1957) és un exfutbolista hondureny. Va defensar els colors de clubs com Motagua o el Deportivo de La Coruña. També fou internacional amb la selecció d'Hondures, amb la qual disputà la Copa del Món de 1982.

## Referències

* ↑ Héctor Zelaya a BDFutbol

## Enllaços externs

* El gol más "bonito" del mundo Arxivat 2007-06-29 a Wayback Machine. - La Tribuna (castellà)
* Un día muy especial - ESPN (castellà)
# Héctor Viana Martorell

Héctor Viana Martorell (1935 - 2005) fou un advocat i polític uruguaià pertanyent al Partit Colorado. Va ser ministre de Ramaderia, Agricultura i Pesca del seu país l'any 1972.
Viana va accedir de forma temporal al Ministeri abans del cop d'estat de 1973. Es va dedicar principalment a l'estudi jurídic i va treballar durant un temps al consultori del líder polític del PC Pedro Bordaberry. Uns anys abans de la seva mort, la justícia va obrir una investigació per tal de comprovar l'adquisició suposadament il·lícita d'unes terres que, al costat de Bordaberry i d'altres polítics, hauria obtingut amb un preu inferior.
Va morir l'11 de juliol del 2005.

## Referències

* 1 2 Uruguayan rulers: Ministries, etc. (anglès)
* ↑ "Justicia investiga a Bordaberry por simulación de arrendamiento de tierras" (castellà)
* ↑ «Obituarios» (en castellà). El País, 11-07-2005. [Consulta: 27 octubre 2010].
# Hédauville

Hédauville és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 106 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Hédauville era de 106 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família i 6 estaven desocupats. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 6 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Hédauville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 39 eren actives i 20 eren inactives. De les 39 persones actives 36 estaven ocupades (23 homes i 13 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 20 persones inactives 3 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Hédauville hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Hédauville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Hédauville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ibn al-Dubaythi

Jamal-ad-Din Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad ibn Saïd ibn Yahya, conegut com a Ibn ad-Dubaythí, fou un historiador àrab nascut a Wasit el 30 de juny de 1163 i mort a Bagdad el 7 d'octubre de 1239.
Va escriure una història de Wasit (no conservada) i una de Bagdad.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, volum III, pag. 779
# Icham Mouissi

Icham Mouissi (Roubaix, 21 de setembre de 1982) és un futbolista professional francès, que ocupa la posició de defensa.
Va debutar a la primera divisió espanyola a la temporada 02/03, tot jugant un partit a les files del Racing de Santander. Sense massa fortuna la competició espanyola, va retornar al seu país. Internacional sub23 amb la selecció algeriana, mai va debutar amb l'absoluta.

## Referències

* ↑ «Osasuna dice adiós a la temporada con triunfo -». El Mundo, 21-06-2003. [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ Mouissi «J’ai bousillé le cabriolet de ma femme en défilant à Roubaix pour fêter la qualification des Verts au Mondial» algerie360.com
* ↑ «Message - El Watan». www.elwatan.com. Arxivat de l'original el 26 January 2019. [Consulta: 8 febrer 2018].
# Ilmor

Ilmor va ser un constructor de motors britànic que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
S'anomenava així per la conjunció dels cognoms dels seus fundadors: Mario Ilien i Paul Morgan.
Va debutar a la F1 a la temporada 1991 a la prova inicial, el GP dels Estats Units, disputant un total de seixanta-nou curses en cinc temporades consecutives (1991 - 1995) aconseguint una quarta posició (diversos cops) com a millor classificació en una cursa i assolint vint-i-quatre punts pel mundial de constructors.
Va motoritzar cotxes de F1 de les escuderies Leyton House, Tyrrell, March, Sauber i Pacific.
Fora de la F1 segueix competint en Moto GP i en curses automobilístiques nord-americanes.

## Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 69 | 0 | 0 | 0 | 0 | 24 |

## Referències

* ↑ «Ilmor Racing: IndyCar, NASCAR, ARCA and Kart — Ilmor Engineering». ilmor.com. Arxivat de l'original el 2017-10-27. [Consulta: 8 octubre 2016].
* ↑ Ilmor engineering company profile a Bloomberg
* ↑ Estadístiques de la F1
* ↑ Making haste Inside Ilmor Engineering a The Engineer
* ↑ Prime Movers - History Of Ilmor Engineering. K. Ludvigsen (1995), ASIN: B001699P9G

## Enllaços externs

* Ilmor Engineering Ltd
* Ilmor GP Official Website (motos) Arxivat 2013-02-22 a Wayback Machine.
# Ida (nimfa)

Ida (en grec antic Ἴδη), era, en la mitologia grega, una nimfa filla de Melisseu, rei de Creta i germana d'Adrastea.
A ella i a la seva germana, Rea els va confiar Zeus de nen perquè el criessin. En una versió diferent, van ser Ida, Adrastea i una altra germana, Amaltea, filles d'Oceà, les que van criar Zeus.
El seu nom és un epònim del Mont Ida, a l'illa de Creta, on el déu va passar la seva infantesa.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 283. ISBN 9788496061972.
# Instrument de so determinat

Un instrument de so determinat (també es pot dir percussió afinada) és aquell que produeix notes concretes i determinades. Tot i que aquesta facultat es dona en la immensa majoria d'instruments, aquesta denominació només s'aplica als instruments idiòfons i membranòfons percudits o fregats. És el cas del xilòfon, la marimba o -entre els membranòfons- les timbales
Una de les formes més habituals de classificar els instruments de percussió és, precisament en instruments de so indeterminat i de so determinat.
els instruments determinats són aquells que produixen notes com do, re, mi, fa, sol, la... Els instruments determinats són la gran majoria d'instruments.
# Into the Blue

Into the Blue és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Stockwell, estrenada el 2005.

## Argument

Instal·lat a les Bahames, Jared somia trobar unes restes però li falten diners per realitzar el seu projecte. La seva promesa, Sam, el consola esperant dies millors. Desembarca llavors Bryce, un vell amic de Jared, acompanyat d'una rossa escultural que ha conegut el dia abans. Advocat deshonest, Bryce els convida a una vil·la posada a la seva disposició per un dels seus clients. En una immersió, els quatre amics descobreixen el que podrien ser unes restes. Però just al costat es troba una carcassa d'avió amb un carregament de droga que atraurà moltes cobdícies...
Els quatre fan un pacte: de moment no revelaran a ningú la descoberta per evitar que l'arribada d'altres persones pugui atreure també els caçadors d'or i que saquegin el vaixell abans que ells puguin inspeccionar-lo. En canvi no saben que a la recerca del carregament de droga allà hi ha una banda de criminals privats d'escrúpols, disposada a recuperar sigui com sigui la càrrega perduda.

## Crítica

La pel·lícula ha rebut durant l'edició dels Razzie Awards 2005 una nominació com Pitjor actriu per Jessica Alba.

## Seqüela

El 2009 ha estat realitzada una seqüela titulada Into the Blue 2: The Reef protagonitzada per Chris Carmack i Laura Vandervoort, distribuïda directament en DVD a començaments del 2010.

## Repartiment

* Paul Walker: Jared Cole
* Jessica Alba: Sam
* Scott Caan: Bryce
* Ashley Scott: Amanda
* Josh Brolin: Bates
* James Frain: Reyes
* Tyson Beckford: Primo
* Dwayne Adway: Roy
* Javon Frazer: Danny
* Chris Taloa: Quinn
* Peter R.V. Bowleg Jr.: Jake
* Clifford McIntosh: Kash

## Referències

* ↑ «Into the Blue». The New York Times.
* ↑ «Trappola in fondo al mare 2». Arxivat de l'original el 2012-07-29. [Consulta: 7 abril 2016].

## Enllaços externs

* Into the Blue - Lloc web oficial
# Into the Night (sèrie de televisió)

Into the Night és una sèrie de televisió belga de ciència-ficció apocalíptica, creada per Jason George, inspirant-se en la novel·la de ciència-ficció polonesa Starość aksolotla (El vell axolot) de Jacek Dukaj. La sèrie es va estrenar a Netflix el primer de maig de 2020 i és la primera sèrie original belga de Netflix.

## Argument

La sèrie segueix un grup de persones segrestades a bord d'un vol nocturn de Brussel·les a Moscou. El segrestador, un militar de l'OTAN, obliga el vol a dirigir-se cap a l'oest en un intent de sobreviure a un suposat esdeveniment solar catastròfic que mata tots els organismes vius durant les hores del dia.

## Producció

A principis de setembre de 2019, Netflix anuncià la producció de la seva primera sèrie de televisió belga, produïda pels belgues Inti Calfat i Dirk Verheye i dirigida per la companyia Entre Chien et Loup. A final de setembre del 2019, Netflix revelà els actors de la producció, que serien Pauline Étienne, Laurent Capelluto, Nabil Mallat, Stefano Cassetti, Jan Bijvoetti, Astrid Whettnall, Vincent Londez, Regona Bekkinina, Alba Gaïa Bellugi, Babetida Sadjo, Mehmet Kurtulus i Ksawery Szlenkier. El rodatge començà el setembre del 2019 a Amsterdam, a Bulgària i parcialment en estudi, així com a Bèlgica i a Macedònia durant cinquanta dies.

## Repartiment

* Jan Bijvoet com a Richard 'Rik' Mertens, un vigilant de seguretat que viatjava a Moscou per veure la seva xicota
* Nabil Mallat com a Osman Azizi, treballador de neteja de l'aeroport
* Pauline Étienne com a Sylvie Bridgette Dubois, antiga pilot militar d'helicòpters
* Laurent Capelluto com a Mathieu Daniel Douek, copilot
* Stéfano Cassetti com a Terenzio Matteo Gallo, oficial de l'OTAN
* Astrid Whettnall com a Gabrielle Renoir, assistent de vol
* Vincent Londez com a Horst Baudin, científic del clima
* Regina Bikkinina com a Zara Oblonskaya, una mare russa que té un fill malalt, Dominik
* Alba Gaïa Bellugi com a Ines Mélanie Ricci, una celebritat a Internet
* Babetida Sadjo com a Laura Djalo, infermera d'atenció domiciliària
* Mehmet Kurtulus com a Ayaz Kobanbay, un misteriós home turc
* Ksawery Szlenkier com a Jakub Kieslowski, mecànic
* Chris TDL com a Christopher Newland

## Referències

* ↑ «NETFLIX ANNOUNCES THE FIRST BELGIAN ORIGINAL SERIES – INTO THE NIGHT». Netflix Media Center.
* ↑ «Netflix to turn ‘apocalyptic’ sci-fi novel in to new six-part series». www.thefirstnews.com.
* ↑ Millican, Josh. «Try to Outrun the Sun in Trailer for INTO THE NIGHT, Arriving on Netflix May 1st», 25-04-2020.
* ↑ White, Peter. «Netflix Orders First Belgian Original ‘Into The Night’ From ‘Narcos' & ‘Scandal' Producer Jason George», 03-09-2019.
* 1 2 Lenny Verhelle. «Into the Night : la série belge de Netflix dévoile son casting», 30-09-2019. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2020. [Consulta: 1r maig 2020].
Sèries originals de Netflix :
Sèries en emissió :
Sèries acabades :
Sèries continuades :
# ISO 3166-2:AN

ISO 3166-2:AN era el subconjunt per a les Antilles Neerlandeses de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Les Antilles Neerlandeses van ser oficialment assignades amb el codi ANde l'estàndard ISO 3166-1 alfa-2. El 2010 es va dissoldre en cinc diferents territoris i l'entrada ha estat eliminada de l'ISO 3166-1 com a resultat. Curaçao i Sint Maarten, van esdevenir "països" en el Regne dels Països Baixos, i se'ls hi va assignar els codis CWi SXrespectivament. Bonaire, Sint Eustatius i Saba (Illes BES), els quals van esdevenir "municipis especials" dels Països Baixos, se'ls hi va assignar el codi BQde forma col·lectiva.
Cap codi ISO 3166-2 va ser definit per a les Antilles Neerlandeses.

## Vegeu també

* Dissolució de les Antilles Neerlandeses

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: AN (Plataforma Online d'Exploració ISO: AN) (anglès)
* Divisions administratives de les Antilles Neerlandeses, Statoids.com (anglès)
# ISO 3166-2:AS

ISO 3166-2:AS és el subconjunt per a la Samoa Nord-americana de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment la Samoa Nord-americana no té cap divisió territorial que conformi el seu codi ISO 3166-2.
La Samoa Nord-americana és una àrea insular dels Estats Units, el codi assignat oficialment de l'estàndard ISO 3166-1 alfa-2 és AS. A més a més també té assignat el codi US-AS, dintre de l'entrada per als Estats Units

## Vegeu també

* Subdivisions de la Samoa Nord-americana

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: AS (Plataforma Online d'Exploració ISO: AS) (anglès)
* Districtes de la Samoa Nord-americana, Statoids.com (anglès)
# Iivo Härkönen

Iivo Járkönen (Suistamo, Carèlia 1882- Hèlsinki 1941) fou un lingüista, periodista i escriptor carelià, membre d'una família de cantants de runes i encoratjadors dels festivals de Sortavala. Lector d'Alfons Daudet, Heinrich Heine, Miguel de Cervantes, Ivan Turguénev i Henryk Sienkiewicz. Es graduà com a mestre el 1906 i va recollir poemes en carelià a “Karjalan kirja” (Llibre de Carèlia) per a la Societat Literària Finlandesa. Les seves primeres narracions, Pooukko i Laatokka, foren publicades a Nuori Karjala, des d'on impulsà la literatura careliana.
Del 1906 al 1938 fou cap de la Karjalan Sivistysseura (Associació Cultural Carèlia), i amb Eino Leino i altres autors finlandesos creà l'associació Kirjallinen Työ (1917) per a desenvolupar alhora treball literari i artístic manual. El 1918 es va establir a Hèlsinki i treballà com a funcionari al ministeri d'educació i en d'afers carelis de l'est. Publicà els reculls de poesia popular Runonlaulajia (1926) i Hirveähiihtämässä (1928).

## Obres

* Karjalan kirja. 1909–1910,
* Temppelijuhla, runoja. 1916
* Itäinen vartio. Lukuja vanhasta Karjalasta. 1920
* Karjalan heimotyö. 1926
* Suomen Karjala. 1926
* Runonlaulajia, vanhan runon viimeinen miespolvi itäisellä suomenäärellä. 1926
* Runon hirveä hiihtämässä. 1928
* Karjala Suomen kirjallisuudessa. 1932
* Juhlahattu, romaani Raja-Karjalaisesta praasniekan vietosta. 1935
* Suomenkielisen kreikkalaiskatolisen kirjallisuuden alkuvaiheita. 1936
* Osaveljet. 1940
* Suomen Termopylai. 1940
* Satuja Matista ja peikosta sekä Metsolan väestä. 1957

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia Arxivat 2011-01-01 a Wayback Machine.
# Escoltes telefòniques al Bloc de l'Est

Les escoltes telefòniques als països del Bloc de l'Est van esdevenir un dels principals mètodes de vigilància de masses feta sobre la població civil per part de la policia secreta.

## Història

En alguns països aquest mètode es practicava de forma oberta i legal. Durant el període de llei marcial a Polònia (1981-1983), la censura oficial va entrar obertament en vigor, incloent-hi l'escolta telefònica. A efectes pràctics, però, la policia secreta polonesa (Służba Bezpieczeństwa) no tenia prou recursos per controlar totes les converses, malgrat la nova divisió de censura.
En el cas de Romania, el Directorat General d'Operacions Tècniques de la Securitate era l'encarregat de punxar telèfons. Un departament creat sota auspicis soviètics el 1954, s'encarregava de totes les comunicacions per veu i electròniques de tot el país. A més de les escoltes telefòniques i control de telègrafs i teletips, el departament situava micròfons en edificis tant públics com privats. Gairebé totes les converses que tenien lloc a la Romania comunista estaven sota el control d'aquest departament.

## Ficció

La pel·lícula alemanya de 2007 titulada La vida dels altres (Das Leben der Anderen) és protagonitzada per un agent de la Stasi que vigila un escriptor dissident.
La comèdia polonesa Rozmowy kontrolowane ("Converses controlades") està basada en aquesta pràctica. El títol aludeix a la frase "Rozmova kontrolowana", o "Conversa controlada", que se sentien repetidament durant les converses telefòniques en aquest període.

## Referències

* ↑ «Martial Law in Poland». Arxivat de l'original el 2007-10-14. [Consulta: 6 març 2009].
* ↑ Dennis Deletant, Ceauşescu and the Securitate: coercion and dissent in Romania, 1965-1989, M.E. Sharpe, Armonk, N.Y., 1995. p. 17, 65. ISBN 1563246333
* ↑ http://www.imdb.com/title/tt0102815/
# Magí Bonet i Bonfill

Magí Bonet i Bonfill (Castellserà, Urgell, 20 de maig de 1818 - Madrid, 28 de febrer de 1894) fou un químic català, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.
Es doctorà en farmàcia i fou llicenciat en ciències físiques i matemàtiques. Inicialment treballà com a professor a l'Institut de Barcelona. En 1847 va obtenir la càtedra de química general a la Universitat d'Oviedo, professor del Real Instituto Industrial de Madrid i el 1867 catedràtic d'anàlisi química a la Universitat Central de Madrid. En 1842 va ingressar a la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona, de la que en va ser secretari de la secció de ciències físico-químiques en 1845 i vicesecretari general en 1846.
Nomenat Secretari de la Comissió Permanent de Pesos i Mesures, en 1866 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals. Ha estat considerar un dels millors especialistes en anàlisi química del seu temps iniciador de la indústria de la fabricació de iode i preparació de la sosa d'algues a la costa d'Astúries.

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2016-04-15 a Wayback Machine. al web de la RACAB
* ↑ «Magí Bonet i Bonfill». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Biografia Arxivat 2016-04-17 a Wayback Machine. al web de la RAC
# CHR

CHR té els següents significats:
* Contemporary hit radio, fórmula radiofònica basada en la repetició de cançons d'èxit
* chr, codi ISO 639-3 de la llengua cherokee, llengua parlada als pels Amerindis dels Estats Units cherokees
# Xarxa de Museus Comarcals de Catalunya

La Xarxa de Museus Comarcals de Catalunya és una xarxa de museus que va crear per Decret 222/1982, del 12 de juliol de la Generalitat de Catalunya.

## Història

El 1982 es va crear aquesta xarxa de Museus Comarcals, inicialment vinculada a la Direcció General del Patrimoni Artístic, amb la voluntat de proporcionar una unitat de criteris d'organització i coordinació d'actuacions i l'aportació dels serveis complementaris que garantissin que tots els museus integrats podrien oferir al públic, en general, i als estudiosos, en particular, la prestació d'un servei cultural homogeni i eficaç, que, al mateix temps, assegurés una base per a la formació i gestió dels Museus Nacionals amb els quals es volia dissenyar un sistema de reciprocitat de serveis.
Un cop creada, podien obtenir la qualificació de Museu Comarcal, prèvia a la integració a la Xarxa, aquells museus que reunissin les condicions idònies d'ubicació, capacitat tècnica i organitzativa, pluralitat de disciplines i recursos econòmics, d'entre els existents a les comarques catalanes. Reglamentàriament es van fixar les condicions mínimes per obtenir la qualificació. La integració a la Xarxa es feia mitjançant Ordre del Conseller de Cultura, en aquella època Max Cahner.
A canvi, el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya proporcionava, als museus integrats, assessorament tècnic i organitzatiu, els serveis de restauració i tractament de materials, i si s'esqueia, de documentació i de difusió del patrimoni museístic. El Departament assignarà el personal tècnic i els fons econòmics que consideri adients per al bon funcionament dels museus, dins de les seves possibilitats pressupostàries. Eren gestionats per un òrgan col·legiat en el qual hi havia almenys un representant del Departament de Cultura i una representació dels altres Museus de la comarca integrats a la Xarxa.
El 1990 es va publicar la llei de museus que passava a definir els museus comarcals com a museus que compleixen, bàsicament, la funció de recollida, conservació, documentació, estudi i difusió dels testimonis culturals més representatius de la comunitat en què estan implantats. Els dits museus podien actuar com a centres actius en llur àrea d'influència, participant en la impulsió d'iniciatives culturals diverses. També indicaven que els consells comarcals i els ajuntaments dels municipis on radiquen han de participar necessàriament en la gestió del museu comarcal corresponent. Igualment, els ajuntaments han de participar en la gestió del museu local corresponent.

## Referències

* ↑ Decret 222/1982, del 12 de juliol, de creació de la Xarxa de Museus Comarcals de Catalunya.
* ↑ «DECRET 222/1982, de 12 de juliol, de creació de la Xarxa de Museus Comarcals de Catalunya.». web. Generalitat de Catalunya. Portal Jurídicc. [Consulta: 18 febrer 2016].