OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dia mundial de la diabetis

El Dia mundial de la diabetis és la campanya mundial principal de conscienciació centrada en la diabetis mellitus que se celebra el 14 de novembre de cada any.
Dirigit per la Federació Internacional de Diabetis (IDF), cada Dia Mundial de la Diabetis se centra en un tema relacionat amb la diabetis; La diabetis tipus 2 és una malaltia no transmissible que es pot prevenir i tractar, que està augmentant ràpidament a tot el món. La diabetis tipus 1 no es pot prevenir, però es pot controlar amb injeccions d'insulina. Els temes tractats vinculats amb la diabetis han inclòs els drets humans, l'estil de vida, la obesitat, la pobresa, la vulnerabilitat i la joventut. Tot i que les campanyes duren tot l'any, el dia escollit marca l'aniversari de Frederick Banting que, juntament amb Charles Best i John Macleod, van concebre per primera vegada la idea que va portar al descobriment de la insulina el 1922.

## Història

El Dia Mundial de la Diabetis va ser impulsat l'any 1991 per la Federació Internacional de Diabetis i l'Organització Mundial de la Salut (OMS) en resposta al ràpid augment de la diabetis a tot el món.
El 2016, més de 230 associacions membres de l'IDF commemoraven el Dia Mundial de la Diabetis en més de 160 països i territoris, així com altres organitzacions, empreses, professionals de la salut, polítics, famosos i persones que viuen amb diabetis i les seves famílies. Les activitats inclouen programes de detecció de diabetis, campanyes de ràdio i televisió, esdeveniments esportius i altres.

## Temes

Els temes de les campanyes s'han centrat en diferents factors que influeixen en el risc de diabetis i les seves complicacions:
* 2013: Protegim el nostre futur: educació i prevenció de la diabetis.
* 2014: Go Blue per esmorzar.
* 2015: Alimentació saludable.
* 2016: Posar els ulls en la diabetis.
* 2017: Dones i diabetis: el nostre dret a un futur saludable.
* 2018–2019: La família i la diabetis: la diabetis afecta a totes les famílies.
* 2020: La infermera i la diabetis. $^{[<spantitle="Thisclaimneedsreferencestoreliablesources.(November2021)">Citanecessària</span>]}$
* 2021: Accés a la cura de la diabetis: si no ara, quan?

## Referències

* ↑ International DiabetesFederation. «World Diabetes Day | Diabetes: protect your family».
* 1 2 «Previous campaigns». World Diabetes Day. International Diabetes Federation. Arxivat de l'original el 23 de juliol 2010. [Consulta: 4 novembre 2010].
* ↑ «The history of the discovery of insulin». Portsmouth Daily Times, 07-11-2017. Arxivat de l'original el 8 de novembre 2017. [Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ Diabetes.co.uk.Diabetes Week.
* ↑ «World Diabetes day: Themes and Activities». badhaai.com, 25-09-2017.
* ↑ «International Diabetes Federation – World Diabetes Day 2018–19». www.idf.org. Arxivat de l'original el 2018-11-14. [Consulta: 19 juny 2022].
# Chagang

Chagang (en coreà: 자강도) és una província nord-coreana. La província va ser formada en l'any 1949 quan va ser separada de Pyongan del Nord. La seva capital és Kanggye.

## Geografia

La Província de Chagamg està localitzada en la part nord-oest de Corea del Nord. Limita pel nord amb Xina, per l'orient amb les províncies de Ryanggang i Hamgyong del Sud, per l'oest amb la província de Pyongan del Nord i pel sud amb la província de Pyongan del Sud. És la província més muntanyenca del país, tenint un 98% del seu territori en terreny muntanyenc.
La província té un clima diferent al de la península coreana, molt influenciat pel continent asiatico, amb ràpids increments de temperatura a la primavera i descensos molt forts d'aquesta a la tardor.
A la província també existeixen abundants rius i jaciments de molts minerals com a plom, zinc, or, molibdè, coure, tungstè, grafit, ferro, sent la regió una de les principals fonts de recursos per al país.

## Divisions administratives

Chagang està dividida en 3 ciutats i en 15 comtats.

### Ciutats

* Kanggye-si (강계시; 江界市)
* Huich'on-si (희천시; 熙川市)
* Manp'o-si (만포시; 滿浦市)

### Comtats

* Changgang-gun (장강군; 長江郡)
* Chasong-gun (자성군; 慈城郡)
* Chonchon-gun (전천군; 前川郡)
* Chosan-gun (초산군; 楚山郡)
* Chunggang-gun (중강군; 中江郡)
* Hwapyong-gun (화평군; 和坪郡)
* Kopung-gun (고풍군; 古豐郡)
* Rangrim-gun (랑림군; 狼林郡)
* Ryongrim-gun (룡림군; 龍林郡)
* Sijung-gun (시중군; 時中郡)
* Songgan-gun (성간군; 城干郡)
* Songwon-gun (송원군; 松原郡)
* Usi-gun (우시군; 雩時郡)
* Wiwon-gun (위원군; 渭原郡)
* Tongsin-gun (동신군; 東新郡)
# Charles-Eugène Delaunay

Charles-Eugène Delaunay (Lusigny-sur-Barse, 9 d'abril del 1816 – Cherbourg, 5 de maig del 1872) va ser un matemàtic i astrònom francès. La seva teoria lunar va ser important en el coneixement del moviment dels planetes i en la matemàtica. El seu cognom apareix inscrit a la Torre Eiffel
Delaunay estudià sota Jean-Baptiste Biot a la Sorbonne. Treballà sobre la mecànica lunar com un cas del problema dels tres cossos. Va demostrar clarament el problema dels anomenat petits determinadors en la teoria de la pertorbació i l'àlgbra de computació.
Delaunay va esdevenir director de l'Observatori de París el 1870 però s'ofegà en un accident de barca, prop de Cherbourg, dos anys més tard.

## Honors

* Memre de l'Académie des Sciences, (1855)
* Gold Medal of the Royal Astronomical Society, (1870)

## Referències

* 1 2 O'Connor & Edmund
* ↑ R. Pavelle, M. Rothstein and J. Fitch, "Computer Algebra", Scientific American, 245 (6), pp.102-113 (December 1981)
* ↑ [Anon.] (2001)
* ↑ «Gold Medal Winners». [Consulta: 4 novembre 2014].

## Bibliografia
### Per Delaunay

* Delaunay, C.-E.. Cours élémentaire de mécanique. 8th, 1874.
* —. Cours élémentaire d'astronomie. 5th, 1870.
* —. Traité de mécanique rationnelle. 4th, 1873.
* —. Théorie du mouvement de la lune. Vol. 1, 1860.
* —. Théorie du mouvement de la lune. Vol. 2, 1867.
* —. Ralentissement de la rotation de la terre, 1866.
* —. Rapport sur les progrès de l'astronomie, 1867.

### Sobre Delaunay

* [Anon.] (2001) "Delaunay, Charles-Eugène", Encyclopædia Britannica, Deluxe edition CD-ROM
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Charles-Eugène Delaunay» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Kovalevsky, J. «Delaunay, Charles-Eugéne». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 7 gener 2017].
# Cim de Pla Seguelar

El Cim de Pla Seguelar és una muntanya de 2.335,5 metres que fa de límit dels termes comunals de Mentet i de Pi de Conflent, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Es troba en el sector sud - occidental del terme de Pi de Conflent i al central - oriental del de Mentet. És a l'extrem sud del Pla Seguelar, al nord del Roc Miner i del Cim de Pomerola, a ponent del Clot de Pomerola.

## Referències

* ↑ El Cim de Pla Seguelar en els ortofotomapes de l'IGN
# José Joaquín Pérez

José Joaquín Pérez Mascayano (Santiago, 6 de maig de 1801 - ibídem, 1 de juliol de 1889) va ser un advocat i polític xilè que es va convertir en president de la República entre 1861 i 1871.

## Referències

* ↑ «Pérez, José Joaquín - Professor en Línea» (en castelà). [Consulta: 5 abril 2015].
# Hydromys hussoni

Hydromys hussoni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica d'Indonèsia, on viu a altituds d'entre 1.765 i 1.800 msnm. El seu hàbitat natural són les zones humides. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. Aquest tàxon fou anomenat en honor del mastòleg neerlandès Antonius Marie Husson.

## Referències

* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. Hydromys hussoni. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 16 gener 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 201. ISBN 978-0801893049.
# Districte d'Entlebuch

El Districte d'Entlebuch és un dels 5 districtes del cantó de Lucerna (Suïssa). Té una població de 18319 habitants (cens de 2007) i una superfície de 410.13 km². El cap del districte és Schüpfheim i està format per 9 municipis.

## Municipi

| Municipi | Habitants (Dez. 2007) | Superfície en km² | Número SFOS |
| Doppleschwand | 717 | 6.95 | 1001 |
| Entlebuch | 3307 | 56.90 | 1002 |
| Escholzmatt | 3153 | 61.29 | 1003 |
| Flühli | 1855 | 108.24 | 1004 |
| Hasle | 1688 | 40.33 | 1005 |
| Marbach | 1214 | 45.10 | 1006 |
| Romoos | 729 | 37.24 | 1007 |
| Schüpfheim | 3757 | 38.37 | 1008 |
| Werthenstein | 1920 | 15.80 | 1009 |
| Total (9) | 18'319 | 410.13 | 0301 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Lucerna
# Font de l'Espinal

La Font de l'Espinal és una font al municipi de Gavet de la Conca. És dins del territori del poble i santuari de Mare de Déu de Bonrepòs a ponent del Cinglo Alt, a l'extrem nord de la Coma de l'Espinal, al nord-oest de Bonrepòs i del Serrat de la Casilla, a 1.018 m d'altitud

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Palestina Primera

Palestina Primera (Palestina Prima) fou una província romana creada al segle IV per la divisió de la província de Palestina. La formaven Judea i Samària, és a dir la part sud de l'antiga província fins al desert del Neguev.
Amb la reorganització administrativa de Dioclecià vers el 294 es van crear les províncies de Palestina (tota la zona de la costa fins al Jordà i alguns districtes a l'altre costat del Jordà, i de Fenícia al nord fins a la mar Morta) i la Palestina Salutaris (al sud, sud-est i sud-oest de la mar morta, amb la major part del Sinaí). La primera es va dividir el 358 en Palestina Prima i Palestina Secunda, i la segona va esdevenir més tard Palestina Tertia.
Palestina Primera va tenir per capital a Cesarea i abraçava Dora, Antipatris, Diospolis, Azotus ad Mare, Azotus Mediterranea, Eleutheropolis, Aelia Capitolina (Jerusalem), Neapolis, Livias, Sebaste, Anthedon, Diocletianopolis, Joppa, Gaza, Raphia, i Ascalon
# O Dia que Durou 21 Anos

O Dia que Durou 21 Anos és una pel·lícula documental brasilera dirigida per Camilo Tavares que mostra la influència del govern dels EUA al cop d'Estat de 1964 al Brasil. Les cintes originals de la Casa Blanca amb John F. Kennedy i Lyndon Johnson, així com els documents de la CIA alt secret, revelen com el govern dels EUA va planejar derrocar el president electe brasiler João Goulart. La pel·lícula ha guanyat tres premis en cinemes de festivals internacionals, dos d'aquests als Estats Units i un a França.

## Sinopsi

El cop d'Estat de 1964 al Brasil (portuguès: Golpe de estado no Brasil em 1964 o, més col·loquialment, Golpe de 64) el 31 de març de 1964, va culminar amb l'enderrocament del president electe brasiler João Goulart per part de les Forces Armades. L'1 d'abril de 1964, els Estats Units van expressar el seu suport al nou règim militar.
El documental explora la implicació nord-americana en el cop d'estat que va culminar amb una dictadura brutal que duraria els propers 21 anys.
* LBJ receives briefing on Brazil.
* Lyndon B. Johnson rebent informació sobre els esdeveniments a Brasil el 31 de març de 1964 al seu ranxo de Texas amb el subsecretari d'Estat George Ball i el secretari adjunt per a Llatinoamèrica, Thomas C. Mann. Ball informa Johnson sobre l'estat dels moviments militars al Brasil per enderrocar el govern de João Goulart.
L'ambaixador nord-americà en aquell moment, Lincoln Gordon, i l'agregat militar, el coronel Vernon A. Walters, es van mantenir en contacte constant amb el president Lyndon B. Johnson a mesura que avançava la crisi.

## Premis

* Festival Internacional de Cinema de St Tropez (França), Millor documental estranger:
* 22è Festival Internacional de Cinema d'Arizona (EUA), Premi especial del jurat:
* 29è Festival de Cinema de Long Island (EUA), Premi Especial del Jurat de Long Island:

## Referències

* ↑ «The Films». Reel Brazil Film Festival. [Consulta: 25 juliol 2014].
* ↑ The Day That Lasted 21 Years (O Dia Que Durou 21 Anos): Rio Review, The Hollywood reporter, 9 d'octubre de 2012
* ↑ Kingstone, Steve. «Brazil remembers 1964 coup d'etat». BBC News, 01-04-2004. [Consulta: 8 maig 2007].
* ↑ «US Role in 1964 Brazilian Military Coup Revealed». Dominion. Arxivat de l'original el 2013-07-01. [Consulta: 22 juny 2013].
* ↑ Kornbluh, Peter. BRAZIL MARKS 40th ANNIVERSARY OF MILITARY COUP GWU National Security Archive. Retrieved February 3, 2014.
* ↑ 198. Telegram From the Department of State to the Embassy in Brazil. Washington, March 31, 1964, 2:29 p.m. Retrieved February 3, 2014.
* ↑ 187. Telegram From the Ambassador to Brazil (Gordon) to the Department of State Rio de Janeiro, March 28, 1964. Retrieved February 3, 2014

## Enllaços externs

* Tràiler a YouTube
# Chocolat

«Chocolat» té aquests significats:
* Chocolat o Xocolata (pel·lícula de 1988), pel·lícula francesa dirigida per Claire Denis i estrenada el 1988
* Chocolat (pel·lícula de 2000), pel·lícula britànico-estatunidenca de Lasse Hallström estrenada el 2000
* Chocolat (pel·lícula de 2016), pel·lícula francesa dirigida per Roschdy Zem
# Historia Norwegie

La Historia Norwegie és una història de Noruega curta i escrita en llatí per un monjo anònim. Només es conserva un manuscrit fragmentari, datable del segle xv o inicis del XVI, que és propietat del comte de Dalhousie i està guardat al Castell de Brechin, Escòcia. En concret, la Historia es conserva en els folis 1r a 12r. És útil, tant per l'estudi de la història com de la literatura.
El text és antic, ja que fa referència a una erupció volcànica i un terratrèmol que va tenir lloc el 1211 com si fos contemporani. El text de tot el manuscrit conté:
* I. Una petita visió geogràfica de Noruega i els seus dominis, seguit d'una petita història de Noruega.
* II. La genealogia dels comtes d'Orkney
* III. Un catàleg dels reis de Noruega
Aquest text és important perquè, entre altres coses, consisteix una versió llatina independent d'altres textos com són l'Ynglingatal de Þjóðólfr of Hvinir's, la Ynglinga saga de Heimskringla. També conté una descripció etnogràfica amb una descripció d'una escena xamànica dels Sami, en el que és el testimoni més antic on apareix aquest tipus de ritual.
Juntament amb les obres d'Ágrip af Nóregskonungasögum i de Theodoricus monachus, la Historia Norvegie és una de les històries sinòptiques dels noruecs. És possible que hagués estat escrita entre 1160 i 1175 i amplificada amb posterioritat, cap a 1220. També és possible que s'hagués escrit en la zona oriental del país.
El manuscrit es va publicar per primer cop el 1850 per Peter Andreas Munch amb el títol de Symbolæ ad Historiam Antiquiorem Rerum Norwegicarum. L'edició d'ús estàndard va ser durant molt de temps la de Storm (1880), i la darrera traducció a l'anglès fou la de Kunin i Phelpstead (2001), juntament amb una edició crítica de 2003.

## Bibliografia

* Ekrem, Inger (editor), Lars Boje Mortensen (editor) i Peter Fisher (traducció) (2003). Historia Norwegie. Museum Tusculanum Press. ISBN 87-7289-813-5
* Kunin, Debra (traductora) i Carl Phelpstead (editor), A History of Norway and the Passion and Miracles of the Blessed Óláfr (London: Viking Society for Northern Research, University College London, 2001), disponible a http://vsnrweb-publications.org.uk
* Storm, Gustav (editor) (1880). Monumenta historica Norwegiæ: Latinske kildeskrifter til Norges historie i middelalderen, Monumenta Historica Norwegiae (Kristiania: Brøgger)
* Nordisk familjebok
* Notes and Queries, Issue 56

### Notes i referències

* ↑ Katherine Holman. Historical Dictionary of the Vikings. — University of Michigan, 2003, p. 135

## Enllaços externs

* Historia Norvegiae in English Traducció i notes a l'anglès de Kunin i Phelpstead (2001).
# Diploma romà

Diploma era una expressió romana que especificava un dret específic o una autorització. per exemple, Juli Cèsar va atorgar diplomes durant la guerra civil a tots els ciutadans que podien entrar a la ciutat, segons diu Ciceró, o als que podien sortir d'Itàlia. August va donar diplomes a alguns dels que van ser condemnats amb la seva filla Julia quan va cometre adulteri, per tal de què poguessin circular lliurement. Però la paraula s'aplicava generalment a les autoritzacions per ocupar un càrrec públic, i també als drets de ciutadania i drets de matrimoni a determinats veterans, quan havien servit 25 anys a l'exèrcit (Privilegia Veteranorum de civitate et connubio).
Derivava d'una paraula llatina agafada del grec διπλοώ (doblegar) i διπλωμα (plec, carta, autorització) i es podia usar per tota classe de documents doblegats, però era usat especialment per descriure un document oficial segellat escrit per un magistrat amb autorització per lliurar-lo, en principi el mateix emperador o el governador d'una província, però des d'Hadrià, un cos especial de funcionaris. Els diplomes s'escrivien sobre planxes de llautó, i de vegades anaven signades també per testimonis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Diploma». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 5 desembre 2023].
# Faustí Planàs Mora

Faustí Planàs Mora (Reus, 29 d'agost de 1862 - Alforja, 10 de maig 1901) va ser un escriptor i periodista català.
Fou germà del músic Miquel Planàs Mora.
L'historiador de la cultura reusenca Joaquim Santasusagna explica que va intervenir molt activament a la vida política i literària de Reus, encara que, pel fet de ser secretari municipal primer de Vila-seca i després d'Alforja, no residia en aquesta ciutat. Va estar present en tots els actes i va signar en tots els periòdics del seu temps. Escriptor en prosa i en vers, col·laborava en fulls solts, en presentacions de vetllades i en publicacions, i era present en tots els actes d'esperit catalanista i progressista. Membre de la Unió Catalanista, va ser delegat a la Segona Assemblea d'aquesta entitat, celebrada a Reus. El 1884 va ser un dels signants del manifest de constitució de l'Associació Catalanista de Reus.
Col·laborà a Lo Campanar de Reus, Las Circunstancias, El Reusense, Lo Somatent, La Veu del Camp, El Imparcial Reusense, Reus Artístich, La Correspondencia de Reus, Diario de Reus, i d'altres de la comarca.
Va publicar poesies, narracions, un tractat de comptabilitat i l'obra de teatre Entre espasa i paret. Reus: Estampa de Sabater, 1885, un monòleg en vers de caràcter nacionalista.

## Referències

* ↑ Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 209 i 289.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 522.
# PR-CV 100

La ruta PR-CV 100 és una sender de Petit Recorregut de Ròtova, País Valencià que es desenvolupa dins del terme de Ròtova, travessant diferents paratges naturals i monuments, serres, rius, etc, tots ells de gran interès paisatgístic i cultural.
La ruta va ser promoguda pel Centre Excursionista de Ròtova i aquesta fou homologada per la Federació d'Esports de Muntanya i Escalada de la Comunitat Valenciana (FEMECV). El nom oficial de la ruta PR-CV 100 és "Senders de Ròtova - Els camins de la Serra Marxuquera".

## La Ruta

La ruta comença a Ròtova al carrer de Sant Vicent i Camí de Borró i i té un sentit circular, és a dir, finalitza on comença. Té un total de 12,4 km de recorregut. Al llarg de la ruta es pot apreciar l'aqüeducte gòtic que subministrava aigua al Monestir de Sant Jeroni de Cotalba. L'altitud màxima d'aquesta ruta és de 583 msnm i la seua dificultat està qualificada com a mitjana; trigant-se a realitzar-la unes 5 hores aproximadament.

## Característiques

* Recorregut: 12,4 km
* Temps: 5 h
* Dificultat: mitjana
* Altitud màxima: 583 msnm
* Tipus: circular

## Itinerari

* Ròtova (carrer de Sant Vicent i Camí de Borró)
* Aqüeducte gòtic (Barranc d'Atanasi)
* Font de les Galeries
* Forn de calç
* Penyal de l'Esclusa o de l'Estruca
* El Picaio
* Alt de les Àguiles
* Simeta del Gall
* Font dels Llibrells
* La Coveta
* Ròtova (Ctra. de les Planes)
La ruta posseeix una variant des de Font Galeries al Castell i Font de Borró a Ròtova (1 hora).

## Llocs d'interès

* Centres històrics de Ròtova i Alfauir
* Monestir de Sant Jeroni de Cotalba
* Castell de Borró
* Palau dels Comtes de Ròtova
* Riu Vernissa, aqüeductes i construccions de la ribera
* Molí de la Cova al Racó de la Cova
* Penya Roja
* Font de les Galeries
* Font dels Llibrells
* Alt de les Àguiles
* Vall de la Marxuquera i vistes de La Safor
* Serres de Falconera i d'Ador
* La Cova del Barranc Blanc

## Senyalització

Tot el recorregut està marcat amb les dues línies horitzontals blanc i groc típiques del Petit Recorregut.

## Instal·lacions recreatives
### Refugis

* Refugi Casa dels Garcies (Centre Excursionista de Ròtova)

### Àrees recreatives

* La Font del Llop (Terrateig)

## Vegeu també

* Monestir de Sant Jeroni de Cotalba
* Ruta dels Monestirs de València
* Ròtova
* Castell de Borró
* Alfauir
* Riu Vernissa
* Marxuquera
* Petit Recorregut

## Referències

* ↑ Ruta PR-CV 100 Arxivat 2012-08-10 a Wayback Machine.. Font: Conselleria de Medi Ambient de la Generalitat Valenciana.
* ↑ Ruta PR-CV 100 Arxivat 2018-01-29 a Wayback Machine.. Font: Portal de Turisme de Gandia.
* 1 2 3 4 5 «Senderos de Ròtova, los caminos de la serra Marxuquera». Citma.gva.es. Arxivat de l'original el 2015-11-22. [Consulta: novembre 2015].

## Enllaços externs

* PR-CV 100: Senderes de Ròtova
# Narcís de Queralt i Reart

Narcís de Queralt i Reart (Santa Coloma de Queralt, 26 de febrer de 1691-1743), Canonge de Barcelona i canceller de la Universitat de Cervera.

## Biografia

Narcís de Queralt i Reart va néixer a Santa Coloma de Queralt el 1691. Descendent dels comtes de Santa Coloma de Queralt i germà de Francesc de Queralt i de Xetmar. Fou canonge de la seu barcelonina. El 2 d'abril de 1732 és nomenat mestrescola de Lleida, amb dispensa de viure a Lleida, i el 22 del mateix mes és nomenat canceller de la Universitat de Cervera. En el càrrec de canceller hagué d'intervenir per aconseguir que el professorat actués segons la normativa i feu de negociador en les constants picabaralles entre catedràtics. Abandona el càrrec en ser nomenat bisbe d'Àvila. Va morir l'any 1743.

## Referències

* ↑ Arxiu Històric Arxidiocesà Tarragona. Liber in quo continuantur nomina et cognomina babtizatorum in hac paroquiali ecclesia Sancta Columbe de Queralt, diocesis Vicensis, incipiens ab anno a nativitate domini millesimo sexcentesimo octogesimo octavo. 1688, 01.01.1688-30.12.1728, p. 37.
* ↑ «Mestrescoles i rectors de l' ́Estudi General de Lleida (1597-1717)». Universitat de Lleida. p. 473. ISBN 8484094545, 9788484094548.
* ↑ «Narcís de Queralt i Reart». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Rubio Borrás, Manuel. Historia de la Real y Pontificia Universidad de Cervera (en castellà). Barcelona: Libreria Verdaguer, 1915, p. 190-191 [Consulta: 10 juliol 2015].

## Bibliografia

* Aimeric, Mateu, Oracion funebre en las exequias que hizo la Pontificia y Real Universidad de Cervera à su segundo Cancelario difunto ... Don Narcisso de Queralt, dignissimo obispo de Avila ... / dixola el M.R.P. Dr. Matheo Aymerich .... Cervera : en la Imprenta de la Pontificia y Real Universidad : por Manuel Ibarra, 1744. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB
* Rubio Borrás, Manuel. Historia de la Real y Pontificia Universidad de Cervera. .- Barcelona : Librería Verdaguer, 1915.- 2 vols. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB

## Enllaços externs

* Registre d'autoritat de Narcís de Queralt i Reart. CRAI. Universitat de Barcelona Arxivat 2016-10-26 a Wayback Machine.
* «Narcís de Queralt i Reart». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Biografia Narcís de Queralt i Reart
# Christian Frémont

Christian Frémont (Campagnac-de-Belair, Dordonya, França, 23 d'abril de 1942 - París, 3 d'agost de 2014) fou el Representant Francès a Andorra de setembre de 2008 a maig del 2012, en nom del copríncep francès, Nicolas Sarkozy. Durant aquest període també actuava com a director del gabinet de la República Francesa.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Emmanuelle Mignon | Representant francès a Andorra 2008-2012 | Succeït per: Sylvie Hubac |

## Referències

* ↑ «Mort de Christian Frémont, ancien directeur de cabinet de Nicolas Sarkozy». lemonde.fr. [Consulta: 3 agost 2014].