OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escolteu la meva cançó

Escolteu la meva cançó (títol original: Hear My Song) és una pel·lícula britànico-irlandesa dirigida per Peter Chelsom, estrenada l'any 1991.Ha estat doblada al català.

## Argument

Un promotor de concerts intenta fer reviure un teatre londinenc portant a Josef Locke, una gran figura del cant, però aquest resulta ser un impostor. Després de perdre diners, honra i a la seva noia intentarà portar al veritable cantant Josef Locke per restaurar el seu honor.

## Repartiment

* Adrian Dunbar: Micky O'Neill
* Tara Fitzgerald: Nancy Doyle
* Stephen Marcus: Gordon
* William Hootkins: Mr. X
* David McCallum: Jim Abbott
* Pat Laffan: taxista #1
* Frank Kelly: taxista #2
* James Nesbitt: Fintan O'Donnell
* Ned Beatty: Josef Locke
* Brian Flanagan: Micky O'Neill, jove
* Casa Mullen: la mamà de Micky
* Rúaidhrí Conroy: Grandson Ryan
* Shirley Anne Field: Cathleen Doyle
* Norman Vaughan: ell mateix

## Premis i nominacions
### Premis

* Premis British Comedy 1992 :
** Millor film de comèdia
* Premis Evening Estàndard British Film 1993 :
** Most Promising Newcomer: Peter Chelsom
* London Film Critics Circle 1993 :
** British Newcomer of the Year: Peter Chelsom

### Nominacions

* Premis Globus d'Or 1992 :
** Globus d'Or al millor actor secundari: Ned Beatty
* Premi BAFTA 1993 :
** BAFTA a la millor música: John Altman
** BAFTA al millor guió original: Peter Chelsom i Adrian Dunbar

## Referències

* 1 2 «Escolteu la meva cançó». esadir.cat.
* ↑ «Hear My Song». The New York Times.
# Estació d'Er

Línia de Cerdanya ("Tren Groc") :
L'Estació d'Er (oficialment en francès Gare d'Err) és una estació de ferrocarril de la línia de Tren groc situada a la comuna d'aquest nom, a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
Està situada a tocar de l'extrem nord del poble d'Er, al Camí del Tren Groc, a prop al nord-oest de l'Escola i els edificis comunals d'Er.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| : Transport express régional |||||
| Vilafranca de Conflent - Vernet - Fullà | Sallagosa | Tren groc | Santa Llocaia | La Tor de Querol - Enveig |

## Referències

* ↑ L'Estació d'Er en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Fitxa i fotografia Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine. (francès)
# Estació d'Entença

Mapa Metro Línia 5 :
Entença és una estació de la L5 del Metro de Barcelona situada sota el carrer Rosselló al districte de l'Eixample de Barcelona.
L'estació va entrar en servei el 1969 com a part de la Línia V amb el nom d'Entenza fins que el 1982 amb la reorganització dels números de línies i canvis de nom d'estacions va adoptar el nom actual.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Cornellà Centre | Sants Estació | | Hospital Clínic | Vall d'Hebron |

## Accessos

* Carrer Rocafort
* Carrer Entença

## Vegeu també

* Metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estaci Pròxim

Estaci Pròxim (llatí: Statius Proximus) fou un polític i militar romà que fou tribú d'una cohort pretoriana, i que es va unir a la conspiració organitzada per Pisó contra Neró. Encara que Neró el va perdonar, es va suïcidar per compartir la sort dels altres inculpats, i pel renom que podia obtenir morint quan podia haver viscut.

## Referències

* ↑ «Statius 20». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William. «Proximus, Statius». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology.
# Estacada

Estacada és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2007 tenia 2.695 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Estacada tenia 2.371 habitants, 850 habitatges, i 591 famílies. La densitat de població era de 871,9 habitants per km².
Dels 850 habitatges en un 39,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,9% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.200$ i la renda mediana per família de 46.445$. Els homes tenien una renda mediana de 37.269$ mentre que les dones 22.267$. La renda per capita de la població era de 17.049$. Aproximadament el 10,1% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Estacada». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Estacada». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Expurse of Sodomy

Expurse Of Sodomy és un EP de la banda alemanya de thrash metal Sodom, publicat l'octubre de 1987. La cançó «Sodomy & Lust» ha estat interpretada per bandes com Cradle of Filth.

## Llista de cançons

* 1. "Sodomy and Lust" – 5:10
* 2. "The Conqueror" – 3:38
* 3. "My Atonement" – 6:02

## Crèdits

* Tom Angelripper Such – Veu, baix
* Frank Blackfire Gosdzik – Guitarra
* Chris Witchhunter Dudek – Bateria
* Bernhard Crossberger – Coberta

## Referències

* ↑ «SODOM WEB SQUAD (german)». [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ «Cradle of Filth - Discography» (en anglès). [Consulta: 8 setembre 2019].
# Facundo Burriel Guillén

Facundo Burriel Guillén (Calles, 1843 - València, 1910) fou un advocat, propietari i polític valencià, diputa a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill d'un metge, restà orfe de petit i estudià llatí i filosofia al seminari de Sogorb. Es llicencià en dret a la Universitat de València durant el sexenni democràtic (1873). Després treballà en el bufet de Francisco Brotons Vives, futur alcalde de València, i milità en el Partit Conservador, amb el que fou escollit regidor de València el 1883 i diputat provincial pel districte dels Serrans el 1887 i vicepresident de la Diputació de València el 1888. Alhora que esdevenia propietari del bufet d'Antonio Rafael de Mesa es dedicà al comerç del vi, i es casà amb una germana del general Polavieja. També era bon amic de Teodor Llorente i Olivares, director de Las Provincias, i el 1893 fou director del Centre Excursionista de Lo Rat Penat. Quan Francisco Silvela es va escindir en la Unió Conservadora el va seguir, i fou elegit diputat pel districte de Gandia a les eleccions generals espanyoles de 1891 i 1899.

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.103-104. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Fanaler

El fanaler era la persona que tenia cura dels fanals públics. Era l'encarregat d'encendre els fanals de gas cada vespre i d'apagar els mateixos llums a l'alba.
El fanaler portava un pal molt llarg amb una flama a la punta i encenia el llum després d'obrir l'aixeta de pas del gas. Abans d'eixir el sol tancava l'aixeta per apagar el llum.
Generalment els fanalers eren empleats de l'administració municipal i depenien de l'ajuntament local. En alguns llocs com a Tailàndia els primers fanals es trobaven voltant el palau reial i el fanaler era un dels empleats del palau.
Amb l'aparició de llums elèctrics, la feina de fanaler va anar desapareixent. Actualment ha desaparegut pràcticament als municipis de tota la terra.

## Fanalers a la literatura

La figura del fanaler va inspirar molts escriptors. Ans que rarament siguin els protagonistes, són presents a moltes obres de literatura:
* El fanaler del conte d'Antoine de Saint-Exupéry, El Petit Príncep (1943), personatge que viu en un asteroide. És el sol habitant dels astres que visita el Petit Príncep que no li sembla ridícul «perquè s'ocupa de coses per al benefici d'altres i no per a ell mateix».
* El fanaler de l'òpera Manon Lescaut de Giacomo Puccini.
* The Lamplighter (1854), novel·la de Maria Susanna Cummins.
* Un fanaler que mai no es veu és el protagonista principal de l'obra "Shades" de Bolesław Prus (microficció, 1885).
* The Lamplighter (1929) col·lecció de poemes de Seamus O'Sullivan.
* El fanaler del film Draps i ferro vell (1931).
* Els "Fanalers" de John le Carré a Tinker, Tailor, Soldier, Spy (1974) i a Smiley's People (1979).
* "Lamplighter" (1987) conte per a nens de Bernice Thurman Hunter.

## Vegeu també

* El Petit Príncep
# Estomatòfits

Els estomatòfits (Stomatophyta) són un subclade dels embriofitins en la classificació filogenètica. Agrupen les plantes que tenen estomes en les seves fulles o teixits fotosintètics, contràriament a les Marchantiophytes, que tenen porus aeris.
Els estomatòfits tenen també una tija visible, cosa que en fa les plantes més conegudes: molses, falgueres, coníferes i angiospermes.

## Filogènia

Segons estudis actuals, les relacions filogenètiques dels estomatòfits són les següents:
| Embryophyta | Marchantiophyta (Hepàtiques) Stomatophyta Bryophyta (Molses vertaderes) Anthocerotophyta (Antocerotes) Polysporangiophyta (Cormòfits i parents extints) |

## Referències

* ↑ Lecointre, Guillaume; Guyader, Hervé Le. The Tree of Life: A Phylogenetic Classification (en anglès). Harvard University Press, 2006. ISBN 9780674021839.
* ↑ Novíkov & Barabaš-Krasni. Modern plant systematics. Liga-Pres, 2015, p. 685. DOI 10.13140/RG.2.1.4745.6164. ISBN 978-966-397-276-3.
# Fava (desambiguació)

«Fava» té aquests significats:
* Fruit en llegum de la favera.
* Llavor de la favera.
* Fava de Calabar, planta papilionàcia.
* Fava (plat), plat vegetarià turc.
# Fauzia Nasreen

Fauzia Nasreen (6 de desembre de 1950) és una diplomàtica i professora universitària pakistanesa. Va ser la primera dona diplomàtica del seu país, després de permetre's la incorporació de la dona en el servei diplomàtic, el 1973.
Nasreen es va incorporar al servei diplomàtic el 1973. Va estar destinada a les ambaixades d'Iran, Malàisia, Filipines i Itàlia, entre altres països. Va arribar a ser l'ambaixadora del seu país a Nepal i Polònia, i també va ser Alta Comissionada del seu país a Austràlia el novembre de 2009. També va ser directora general de l'Acadèmia del Servei Exterior, una institució que forma joves diplomàtics del Pakistan i de l'estranger.
Des que va deixar la carrera diplomàtica s'ha dedicat a l'ensenyament a Pakistan, com a professor visitant en diverses universitats, inclosa la Universitat de Defensa Nacional del Pakistan, la Universitat Nacional d'Idiomes Moderns i la Universitat de Dones Fatima Jinnah. Va ser becària visitant a la Queen Elizabeth House, Universitat d'Oxford.
El 2015 va ser escollida com una de les 21 dones que es van reunir per a una conferència a l'Escola de Govern Kennedy de la Universitat Harvard finançada per Hunt Alternatives. El grup incloïa Judy Thongori, de Kenya, i Hafsat Abiola, Olufunke Baruwa, Esther Ibanga i Ayisha Osori, de Nigèria.
Entre les seves condecoracions hi ha la Creu del Comandant de l'Orde del Mèrit, atorgada pel govern de Polònia.

## Referències

* ↑ «Women make it to the top in Foreign Ministry» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-03-20. [Consulta: 19 març 2017].
* 1 2 New High Commissioner of Pakistan Ms Fauzia Nasreen has Arrived in Australia, SadaewatanSydney.com
* 1 2 3 «Fauzia Nasreen». Insan Foundation Trust. Role of Women in Pakistan's Peace & Security, 10-01-2018. Arxivat de l'original el 2020-09-29. [Consulta: octubre 2020].
* ↑ Fauxia Nasreen Arxivat 2022-04-05 a Wayback Machine., COMSATS
* ↑ 17 women changing the world, gener 2015, InclusiveSecurity
# Eugèsip

Eugèsip (en llatí Eugesippus, en grec antic Εὐγήσιππος) fou un geògraf grec que va viure sobre l'any 1040, però no es coneix res de la seva vida.
Va ser autor d'un llibre sobre les distàncies entre poblacions a Terra Santa. Lleó Al·laci en va publicar una traducció llatina a la Συμμικτά.

## Referències

* ↑ Eugesippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 86
# Eugénie Bonaparte

Eugénie Laetitia Bonaparte (6 de setembre de 1872 – 1949) fou la filla més jove del príncep Napoleón Bonaparte de Canino i Christine Ruspoli.
Eugénie Laetitia Barbe Caroline Lucienne Marie Jeanne Bonaparte nasqué a Grotta Ferrata, Itàlia. Els seus avis paterns eren el príncep Charles Lucien Bonaparte, nebot de l'emperador Napoleó I, i la princesa Zénaïde Bonaparte, neboda de Napoleó i filla de Josep Bonaparte (Josep I d'Espanya). Tingué dues germanes més grans que ella: Zénaïde Eugénie, que morí a l'edat de dons anys el 1862, deu anys abans que nasqués Eugénie; i Marie Bonaparte, que era dos anys més gran, nascuda el 10 de desembre de 1870.
El 16 de novembre de 1898 es casà a Roma amb Napoléon Ney (1870-1928), príncep de la Moskowa, però el matrimoni acabà en divorci el 1903.

## Referències

* ↑ thePeerage.com
# Fenètica

Fenètica o taximètrica, en taxonomia és la disciplina que classifica els organismes basant-se en la seva similitud global, normalment ho fa sobre la morfologia o altres característiques observables sense atendre a la seva filogènia o la seva relació evolutiva. Està estretament relacionada amb la taxonomia numèrica que és la que es preocupa de l'ús de mètodes numèrics per a la classificació taxonòmica.
La fenètica ha estat de bon tros superada per la cladística per a la recerca dins de relacions evolutives entre les espècies. Tanmateix, alguns mètodes fenètics com el de neighbor-joining, han trobat el seu camí dins la cladística com una aproximació raonable de la filogènia quan mètodes més avançats (com la inferència Bayesana) són molt cars computacionalment.

## Exemple

Considerant per exemple els ocells cantaires, es poden dividir en dos grups - Corvida, que reté caràcters antics en el fenotip i el genotip, i Passerida, amb característiques més modernes. Però només els Passerida són un grup amb relacions estretes; els Corvida tenen llinatges antics i independents distanciats, poc estretament relacionats. En l'anàlisi fenètica el gran grau similitud global entre els Corvida els farà aparèixer com monofilètics també, però ells tenen trets que eren presents en els antecessors de tots els ocells cantaires. És la pèrdua d'aquests trets ancestrals més que no pas la seva presència el que és significatiu sobre quins ocells cantaires estan més estretament relacionats entre ells que entre altres ocells cantaires.
Molts sistemàtics continuen fent servir mètodes fenètics, especialment en relació amb qüestions a nivell d'espècie.
Les aplicacions modernes de la fenètica són comunes en la botànica.
A més moltes de les tècniques desenvolupades per taxonomistes fenètics han estat adoptades i esteses per ecologistes de la comunitat, degut a necessitats similars per tractar de grans quantitats de dades.

## Bibliografia

* Sneath, P. H. A. & R. R. Sokal. 1973. Numerical taxonomy — The principles and practice of numerical classification. W. H. Freeman, San Francisco. pàg. xv + 573.
* Legendre, Pierre & Louis Legendre. 1998. Numerical ecology. 2a edició anglesa. Elsevier Science BV, Amsterdam. pàg. xv + 853.
# Felip Vergés i Permanyer

Felip Vergés i Permanyer (Barcelona, 19 de febrer de 1814 – 29 de juny de 1889) fou un jurista català, un dels principals juristes canònics del segle xix a Espanya membre de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Biografia

Era cosí del polític Francesc Permanyer i Tuyets. Estudià a la Universitat de Cervera, i acabà la carrera de dret a la Universitat de Sevilla en 1839. Va formar part de la Milícia Nacional durant la Primera Guerra Carlina.
En 1839 ingressà al Col·legi d'Advocats de Barcelona i en 1842 participà en la traducció del llatí al castellà de les Siete Partidas d'Alfons X el Savi. Des de 1850 fou magistrat suplent de l'Audiència Provincial de Barcelona. En 1855 va quedar vidu i s'ordenà de sacerdot. De 1865 a 1867 fou president de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya. En 1847 fou nomenat soci de la Real Sociedad Económica Matritense de Amigos del País i en 1852 acadèmic de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona. De 1863 a 1867 fou vicedirector de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País. També fou admirador i amic de Jaume Balmes, de qui en llegí l'oració fúnebre el 1865.
El 1845 fou nomenat interinament catedràtic de notaria. En 1848 guanyà la càtedra de dret canònic a la Universitat de Barcelona, ampliada a dret romà el 1864, que ocupà fins al 1881. El 1867 fou nomenat degà de la Facultat de Dret i en 1881 fou vicepresident del Congrés de Juristes, on es mostrà partidari del manteniment íntegre del dret català. En 1883 fou nomenat vicari general i provisor eclesiàstic.

## Obres

* Sobre la influencia de la filosofía pagana en el derecho romano, 1864
* Oración fúnebre de... Jaime Balmes (1865)
* La nueva universidad de Barcelona, discurs inaugural del curs 1872-73.

## Referències

* ↑ Ensayo biográfico del doctor D. Felipe Vergés y Permanyer y del excelentísimo señor D. Melchor Ferrer y Bruguera... per Manuel Duran i Bas
* ↑ «Felip Vergés i Permanyer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Felip Vergés i Permanyer Arxivat 2016-02-01 a Wayback Machine. al Diccionario de Catedráticos Españoles de Derecho
# Wavrille

Wavrille és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 46 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Wavrille era de 46 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 21 habitatges, 18 eren l'habitatge principal de la família i 3 eren segones residències. 20 eren cases i 1 era un apartament. Dels 18 habitatges principals, 17 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 5 tenien quatre cambres i 13 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 4 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Wavrille el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 25 persones, 14 eren actives i 11 eren inactives. De les 14 persones actives 13 estaven ocupades (10 homes i 3 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 11 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Wavrille hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 435 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Wavrille a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Wavrille a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gai Vibi Rufus

Gai Vibi Rufus (llatí: Gaius Vibius Rufus) va ser un magistrat romà del segle i. Formava part de la gens Víbia, una família romana d'origen plebeu.
Presumia de dues coses: de posseir la cadira curul que utilitzava Juli Cèsar i que s'havia casat amb la vídua de Ciceró. La vídua de Ciceró podria ser la tercera, Terència, però el més probable és que fos la segona, Publília. Tiberi el va elevar al consolat, però com que el seu nom no apareix als Fasti segurament va ser només cònsol sufecte.

## Referències

* ↑ Der Neue Pauly, Stuttgardiae 1999, T. 12/2, c. 177
# Gatedalita

La gatedalita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la braunita. Va rebre el nom per U. Hålenius i F. Bosi el 2013 en honor del mineralogista amater Kjell Gatedal (Nora, Örebro, Suècia, 1947), per les seves contribucions a la mineralogia dels jaciments de tipus Långban.

## Característiques

La gatedalita és un nesosilicat de fórmula química ZrMn$^{2+}$₂Mn$^{3+}$₄SiO₁₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema tetragonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia), amb el número de registre: 20130001.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Långban, situada al municipi de Filipstad, dins el comtat de Värmland (Suècia), on es troba en forma de grans anedrics de mida reduïda (⩽60 μm), submetàl·lics i de color gris. Aquest jaciment suec és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gatedalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 octubre 2021].