OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wuntho

Wuntho (en shan Wying Hso) és una ciutat de la divisió de Sangaing a Myanmar a la riba d'un afluent del riu Mu, a la part sud de les muntanyes Mangin on hi ha un puig de 1231 metres, proper a la ciutat, que està a la plana de Wuntho. Té unes mines d'or que fan famosa a la ciutat.
El principat tenia 731 km² i 150.000 habitants i era poblat per birmans i shan. La ciutat té uns 50.000 habitants i la població actual és al 90% birmana.

## Història

El principat shan de Wuntho existia des del segle xiii. Saw Nin Mein, una princesa del país filla del príncep de Wuntho, es va casar (vers 1616) amb Thankin Kaw Nyo, príncep del país Karen, i va governar el país karen a la mort del seu marit vers 1640 fins al 1646. Al segle xviii era tributari del rei de Birmània. El 1886 quan els britànics van conquerir Birmània el príncep va haver de sotmetre's. El 1887 els prínceps dels estats shan a l'est foren derrotats, però el príncep de Wuntho era hostil als britànics i estava aliat als prínceps de Kamaing i de Mongkawng i altres i permetia que es refugiaren al seu estat tota mena de lladres i bandits. Finalment els britànics van enviar un cos expedicionari sota el comandament del General Sir George Wolseley per combatre als bandits, cos que va entrar pel nord de l'estat i va provocar la resposta del príncep en forma de revolta. El principat i les seves dependències fou declarat annexionat el 7 de febrer de 1891, essent incorporat al districte de Katha, i el príncep deposat. Després dels combats de Kyaing-Kwintaung (entre Kawlin i Wuntho) i Okkan (22 de febrer de 1891) amb victòria del capità T.A.H. Davies, i altres enfrontaments menors en què les forces britàniques no van tenir problemes per derrotar a les dels prínceps, la rebel·lió va quedar sufocada. El príncep va fugir. Poc després es va dictar una amnistia pels seguidors dels prínceps que deposessin les armes, que va tenir una general acollida favorable, i el 19 de març de 1891 el comissionat del districte va donar per pacificada la zona. El principat va deixar d'existir. Durant el domini britànic gairebé res va alterar la tranquil·litat de Wuntho.
El 1943 fou ocupada pels japonesos i fou seu de la XVIII divisió. Els britànics van tornar el 1945. Des del 1962 s'han produït casos de violació dels drets humans entre activistes de la zona oposats al militars, però no més que en altres regions.

## Sawbaw de Wuntho

* Maung Tha Ywe 1798 - 1827
* Vacant 1827 - 1829
* Maung Shwe 1829 - 1830
* Maung Pe Nge 1830 - 1833
* Shwe Thi 1833 - ?
* San Tit 1849 - 1851
* Mama Shwe Tha 1852 - 1878 (des del 1866 es va fer dir Mahawuntho Thohonbwa)
* Maung Aung Myat 1878 - 1891
# Franco Scala

Franco Scala (Imola, 1937) és un pianista i professor musical italià.

## Biografia

Llicenciat al Conservatori de Bolonya després d'estudiar amb Gherardo Macarini Carmignani, va estudiar amb Carlo Zecchi a l'Acadèmia Santa Cecília de Roma i després va actuar en concerts a Itàlia i a l'estranger.
Després de quatre anys a S. Cecília, Scala va ensenyar durant trenta anys al Conservatori Rossini de Pesaro.
El 1981 va fundar i dirigeix l'Acadèmia Internacional de Piano d'Incontri col Maestro" a Imola, la seva ciutat natal. Maurizio Pollini i Làzar Bérman el van ensenyar. El 2013, va deixar la direcció de l'Acadèmia a Vladimir Ashkenazy. A més del piano, també imparteix classes de música de cambra.

## Alumnes notables

* Irene Inzerillo
* Vanessa Benelli Mosell
* Gianluca Cascioli
* Roberto Cominati
* Ingrid Fliter
* Davide Franceschetti
* Gianluca Luisi
* Marco Farolfi
* Alberto Nosè
* Enrico Pace
* Simone Pedroni
* Igor Roma
* Juliana Steinbach
* Giorgia Tomassi

## Bibliografia

* en italià; Michele Raffaelli, Musica e musicisti di Romagna, Forlì, Ed. Filograf, 1997

## Referències

* ↑ En 2013, dans un entretien avec Franco Scala a remercié Giacomo Dal Monte Casoni (1891-1968), qui lui a fourni l'érudition nécessaire pour séjourner à Rome au cours de leurs études.
* ↑ «Napolitano a cerimonia consegna premi Accademia Lincei» [archive], 2014

## Enllaços externs

* The Founder and Director
# Gas neural

El gas neural és una xarxa neuronal artificial, inspirada en el mapa autoorganitzat i introduïda el 1991 per Thomas Martinetz i Klaus Schulten. El gas neural és un algorisme senzill per trobar representacions de dades òptimes basades en vectors de característiques. L'algorisme es va encunyar "gas neural" a causa de la dinàmica dels vectors de característiques durant el procés d'adaptació, que es distribueixen com un gas dins l'espai de dades. S'aplica quan la compressió de dades o la quantificació vectorial és un problema, per exemple , el reconeixement de la veu, el processament d'imatges o el reconeixement de patrons. Com a alternativa sòlidament convergent a l'agrupament de k-means, també s'utilitza per a l'anàlisi de clúster.
Donada una distribució de probabilitat $P(x)$ de vectors de dades $x$ i un nombre finit de vectors de característiques $w_{i},i=1,\cdots ,N$.
Amb cada pas de temps $t$, un vector de dades $x$ escollit a l'atzar $P(x)$ es presenta. Posteriorment, l'ordre de distància dels vectors de característiques al vector de dades donat $x$ està determinat. Deixar $i_{0}$ denoteu l'índex del vector característica més proper, $i_{1}$ l'índex del segon vector característica més proper, i $i_{N-1}$ l'índex del vector de característiques més distant $x$. A continuació, cada vector de característiques s'adapta segons$w_{i_{k}}^{t+1}=w_{i_{k}}^{t}+\varepsilon \cdot e^{-k/\lambda }\cdot (x-w_{i_{k}}^{t}),k=0,\cdots ,N-1$amb $\varepsilon$ com la mida del pas d'adaptació i $\lambda$ com rang de veïnatge. $\varepsilon$ i $\lambda$ es redueixen amb l'augment $t$. Després de molts passos d'adaptació, els vectors de característiques cobreixen l'espai de dades amb un error de representació mínim.
El pas d'adaptació del gas neural es pot interpretar com un descens de gradient en una funció de cost. Adaptant no només el vector de característiques més properes, sinó tots ells amb una mida del pas que disminueix amb l'augment de l'ordre de la distància, es pot aconseguir una convergència de l'algorisme molt més robusta en comparació amb l'agrupament de k-means (en línia). El model de gas neural no elimina un node i tampoc crea nous nodes.

## Referències

* ↑ Thomas Martinetz and Klaus Schulten (1991). "A "neural gas" network learns topologies". : 397–402, Elsevier
* ↑ F. Curatelli and O. Mayora-Iberra (2000). "Competitive learning methods for efficient Vector Quantizations in a speech recognition environment". , Springer
* ↑ Automatic Landmarking of 2D Medical Shapes Using the Growing Neural Gas Network https://link.springer.com/chapter/10.1007/11569541_22
* ↑ Fernando Canales and Max Chacon (2007). "Progress in Pattern Recognition, Image Analysis and Applications". : 684–693, Springer https://link.springer.com/chapter/10.1007/978-3-540-76725-1_71
# Andrew Dalby

Andrew Dalby (nascut el 1947 a Liverpool) és un lingüista anglès, traductor i historiador que ha escrit articles i diversos llibres sobre una àmplia gamma de temes, incloent-hi la història del menjar, l'idioma, els textos clàssics, i la mateixa Viquipèdia.

## Obres publicades

* 1993: South East Asia: a guide to reference material
* 1995: Siren Feasts: a history of food and gastronomy in Greece
* 1996: The Classical Cookbook
* 1998: Cato: On Farming (translation and commentary)
* 1998: Dictionary of Languages
* 1998: Guide to World Language Dictionaries
* 2000: Empire of Pleasures: Luxury and Indulgence in the Roman World
* 2000: Dangerous Tastes: the story of spices
* 2002: Language in Danger; The Loss of Linguistic Diversity and the Threat to Our Future Columbia University 329 pages
* 2003: Flavours of Byzantium
* 2003: Food in the ancient world from A to Z
* 2005: Bacchus: a biography
* 2005: Venus: a biography
* 2006: Rediscovering Homer
* 2009: The World and Wikipedia
* 2009: Cheese: a global history

## Referències

* ↑ Michael Dirda A scholar explains why we don't want to teach the world to speak in perfect harmony Arxivat 2012-11-05 a Wayback Machine. May 25, 2003 The Washington Post

## Enllaços externs

* Andrew Dalby (academia.edu)
# Club de Futbol Cardona

El Club de Futbol Cardona és un club de futbol que es fundà a Cardona l'any 1916. Fins a l'any 1935 disputà els partits al camp de cal Sanmartí i des d'aleshores juga al camp municipal de Cardona. L'any 2017 es va instal·lar gespa artificial al camp de Cardona. Durant dues tempodares va ser a la Divisió de Preferent.

## Història

A començaments del segle xx, s'inicia la pràctica del futbol a Cardona. Sembla que el primer club esportiu es fundà l'any 1916. El primer camp de futbol estigué situat sobre La Plantada: fou el de cal Sanmartí. Durant els anys 20 s'esplanà el camp de futbol actual. L'any 1934, l'Ajuntament recolzà per primera vegada econòmicament amb 200 pessetes el C.F. Cardona. Un any després, el camp fou inaugurat oficialment en un partit de Festa Major jugat contra el CF Molins de Rei.
L'època de màxima esplendor del club va ser durant les temporades 1979-80 i 1980-81 en que es trobava a la Divisió de Preferent, tot un luxe per un club de poble que en aquells moments va arribar a ser el millor equip de la comarca, fins i tot per damunt del C.E. Manresa.

## Els últims presidents

* Nom
* Cinto Vinyas.
* Emiliano Ruíz "El andorrano"
* Pepe Haro
* P. Ruíz
* Francisco Villegas
* Jaume Rovira
* José Antonio Rufete
* Lluís Barons Meroño
* Joan Tomàs
* Vicenç González

## Referències

* ↑ Municipal Cardona
* ↑ «Club de Futbol Cardona. Enciclopèdia de l'esport català. GEC.». [Consulta: 13 juny 2021].

## Enllaços externs

* Plana Oficial del club Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine.
# Segrestada

Segrestada (originalment en anglès, Reclaim) és una pel·lícula de suspens i drama del 2014 dirigida per Alan White i protagonitzada per John Cusack. La cinta es va estrenar en vídeo a la carta, amb una estrena simultània limitada a les sales de cinema als Estats Units, el 19 de setembre de 2014. Phillippe i Lefevre interpreten una parella estatunidenca que viatja a Puerto Rico per adoptar una noia òrfena (Briana Roy) i s'enreda en una estafa mortal. El 2022 es va estrenar el doblatge en català a TV3.

## Sinopsi

L'Steven i la Shannon són un matrimoni jove de Chicago. Arran d'un accident de trànsit que li va provocar un avortament amb complicacions, la Shannon no pot complir el seu somni de tenir fills, i la parella decideix anar a adoptar una nena òrfena d'Haití de set anys, la Nina, que està acollida en un centre d'adopció de San Juan, a Puerto Rico. Sembla que tot estigui ben encaminat i la intermediària de l'adopció rep l'Steven i la Shannon i els anuncia que només falta l'últim tràmit, l'expedició del passaport de la nena. La parella s'emporta la Nina a un hotel per esperar-se fins que arribi el document. Mentre s'espera, el matrimoni coneix un trio peculiar, format per en Benjamin, en Salo i la Veronica. De cop i volta, la Nina desapareix i el que semblava una adopció sense entrebancs es converteix en un malson.

## Repartiment

* John Cusack com a Benjamin
* Ryan Phillippe com a Steven Mayer - Pare
* Rachelle Lefevre com a Shannon Mayer - Mare
* Briana Roy com a Nina - òrfena haitiana
* Jacki Weaver com a Gabrielle Reigert - directora d'adopció
* Luis Guzmán com a superintendent de policia
* Jandres Burgos com a Salo
* Veronica Faye Foo com a Paola
* Alex Cintrón com a director de l'hotel
* Millie Ruperto com a sergent de policia
* Luis Gonzaga com a detectiu de policia
* Oscar H. Guerrero com a taxista
* Reema Sampat com a intèrpret
* Isabelle Adriani com a Esmeralda - caixer
* Sunshine Logronyo com el Mr. Alfonso López - gerent de banc
* Sean Taylor com a Gerry
* Blas Diaz com a Walker

## Referències

* ↑ Davis, Edward. «Watch: Rachelle Lefevre Gets Scammed In Clip From Thriller 'Reclaim'». IndieWire. Arxivat de l'original el 20 de setembre 2014. [Consulta: 21 setembre 2014].
* ↑ Groves, Dan. «Alan White set to direct Australian thriller Reclaim». SBS. [Consulta: 21 setembre 2014].
* ↑ Groves, Dan. «Australia loses Reclaim». If.com.au. [Consulta: 21 setembre 2014].
* 1 2 «Pel·lícules - Segrestada». TV3. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Xarxa de Parcs Científics i Tecnològics de Catalunya

La Xarxa de Parcs Científics i Tecnològics de Catalunya agrupa grans espais de producció, transferència, difusió i ús del coneixement i actua de punt de contacte entre la comunitat investigadora i la innovadora.
En el seu sistema s'integren grups i centres de recerca universitaris, centres tecnològics, incubadores d'empreses, grans empreses amb els seus centres d'I+D associats, empreses focalitzades en la innovació i noves empreses basades en el coneixement.
Per aconseguir-ho hi trobem un gran nombre de persones que desenvolupen activitats de recerca, desenvolupament i innovació en un ampli ventall de línies de treball.
Es disposa de les millors infraestructures físiques i tecnològiques, i de serveis especialitzats en noves estructures i nous sistemes de gestió per respondre als reptes globals de l'economia del coneixement.
La Xarxa de Parcs Científics i Tecnològics de Catalunya es configura com un instrument fonamental del sistema de ciència, tecnologia, empresa i mercat, com una fórmula de treball en xarxa per al futur científic, tecnològic, econòmic i social de Catalunya.

## Parcs que en formen part

Alguns parcs que en formen part de la XPCAT són:
* El Parc Científic de Barcelona
* El Parc Científic i Tecnològic Agroalimentari de Lleida
* El Parc Científic i Tecnològic de la Universitat de Girona
* El Parc d'Innovació La Salle
* El Parc Balear d'Innovació i Tecnologia.
El març de 2013 hi havia 22 parcs científics a la xarxa del XPCAT.

## Vegeu també

* Llista de parcs científics i tecnològics de Catalunya
# Vireó gorjagroc

El vireó gorjagroc (Vireo flavifrons) és una espècie d'ocell de la família dels vireònids (Vireonidae) que habita cria als boscos des del sud de Manitoba i sud-est del Canadà, a través de la meitat oriental dels Estats Units fins a Texas i Florida. Passa l'hivern al Carib, Amèrica Central i nord d'Amèrica del Sud.

## Referències

* ↑ «Vireó gorjagroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Garnier de Nablús

Garnier de Nablús fou Mestre de l'Hospital.
Va professar l'orde de l'Hospital a Nablús, d'on era originari, el 1177 i va ser el preceptor durant el mestratge de Roger de Moulins. Va succeir en el mestratge un altre frare que va durar molt poc en el càrrec, Ermengol d'Asp.
Va prendre part al Setge de Tiberíades, que va decidir la sort del Regne de Jerusalem. Durant la Tercera Croada va poder prendre la ciutat d'Ascaló on es va restablir de les ferides sofertes i va participar en la victòria de la batalla d'Arsuf, en la que va desobeir les ordres de Ricard Cor de Lleó i va carregar abans d'hora. El seu estat de salut li va impedir continuar amb les tasques de mestre i va cedir el càrrec a Geoffroy de Donjon.

## Referències

* ↑ (anglès) David Miller, Richard the Lionheart; the Mighty Crusader, p. 76-77
# Anqing

Anqing (xinès simplificat: 安庆; xinès tradicional: 安慶; pinyin: Ānqìng; lit. 'Celebració pacífica', també Nganking, antigament Hwaining) és una ciutat a nivell de prefectura al sud-oest de la província d'Anhui, a la República Popular de la Xina. La seva població era de 4.165.284 habitants segons el cens de 2020, amb 804.493 persones vivint a l'àrea urbanitzada (o metropolitana) formada per tres districtes urbans. Anqing és coneguda per ser el lloc de naixement de Chen Duxiu, un dels pares fundadors del Partit Comunista Xinès, que va ser el primer secretari general del Partit Comunista Xinès des de 1921 fins a 1928.
L'òpera Huangmei, un estil d'òpera xinesa de renom, es va originar a la ciutat d'Anqing. Aquesta forma d'art captivadora va guanyar una immensa popularitat des de la dècada de 1950, en gran part atribuïda als talents excepcionals dels actors i actrius locals d'Anqing. L'òpera Huangmei és un tresor cultural important que defineix el ric patrimoni de la ciutat d'Anqing.

## Història

Anqing es va fundar durant la dinastia Song del Sud el 1217. Anqing va ser controlada pel Regne Celestial de Taiping durant gairebé nou anys, des de juny de 1853 fins a desembre de 1861. Va ser la capital de la província d'Anhui de Taiping durant aquest període. La batalla final d'Anqing, en la qual les forces Qing van assetjar la ciutat, va començar el 1860, i l'exèrcit de Xiang i altres forces Qing van poder recuperar Anqing el desembre de 1861. Les constants batalles al voltant d'Anqing van devastar la ciutat, i va trigar anys per recuperar-se completament. El 1938, els japonesos van ocupar Anqing, fet que va tornar a causar danys importants a la ciutat. Després de la derrota japonesa, la capital d'Anhui es va traslladar a Hefei, cosa que finalment va conduir a la pèrdua gradual d'Anqing com un dels "Cinc Tigres del Iang-Tsé".

## Clima

Anqing té un clima subtropical humit de quatre estacions, influït pel monsó (Köppen Cfa), amb hiverns freds i humits i estius molt calorosos i humits. Els vents freds del nord-oest de Sibèria poden ocasionar que les temperatures nocturnes baixin per sota de la congelació (tot i que la neu és poc freqüent), mentre que l'estiu pot veure períodes prolongats de 35 °C. La temperatura mitjana mensual de 24 hores oscil·la entre els 4,3 °C al gener i els 29,2 °C al juliol, mentre que la mitjana anual és de 17,20 °C. Les precipitacions tendeixen a assolir un màxim conjuntament amb les meiyu (estació plujosa a l'est d'Àsia), mentre que les pluges hivernals són generalment lleugeres. Amb un percentatge mensual d'hores possibles de sol que va del 30% al març al 54% a l'agost, la ciutat rep 1.831 hores de sol anualment.

## Referències

* ↑ «China: Ānhuī (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map».
* ↑ Index anqing.gov.cn
* ↑ The Taiping Heavenly Kingdom: Rebellion and the Blasphemy of Empire. By Thomas H. Reilly
# Communauté d'agglomération Hérault Méditerranée

La Communauté d'agglomération Hérault Méditerranée és una comunitat d'aglomeració francesa situada al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Municipis

Agrupa els 19 municipis següents:
| Municipi | Superfície (km²) | Població (2005) | Nombre de representants |
| Adissan | 4,46 | 736 | 1 |
| Agde | 50,81 | 19.988 | 10 |
| Alinhan del Vent | 3,12 | 322 | 7 |
| Aumes | 7,39 | 310 | 1 |
| Bessan | 27,65 | 4.025 | 3 |
| Castelnau-de-Guers | 22,51 | 889 | 1 |
| Caux | 24,84 | 2.261 | 2 |
| Lo Cailar | 12,36 | 221 | 2 |
| Cazouls-d'Hérault | 4,39 | 272 | 1 |
| Clarmont d'Erau | 60,12 | 518 | 21 |
| Florensac | 36,9 | 4189 | 3 |
| Lézignan-la-Cèbe | 6,13 | 1.013 | 1 |
| Lodeva | 127,210 | 2000 | 90 |
| Montagnac | 39,81 | 3.312 | 3 |
| Nézignan-l'Évêque | 31,72 | 1.182 | 1 |
| Nizas | 8,53 | 524 | 1 |
| Pézenas | 29,56 | 7.443 | 5 |
| Pinet | 8,83 | 990 | 1 |
| Pomérols | 11,01 | 1.914 | 2 |
| Portiragnes | 20,16 | 2.587 | 2 |
| Saint-Pons-de-Mauchiens | 13,58 | 513 | 1 |
| Saint-Thibéry | 18,47 | 2.200 | 2 |
| Vias | 32,49 | 4.354 | 3 |
| Total | 394,78 | 59.183 | 41 |

## Competències

Les compétences exercées par la communauté d'agglomération comprennent :
4 Competències Obligatòries:
* El desenvolupament econòmic
* L'adaptació de l'espai
* L'equilibri social de l'hàbitat
* La política de la ciutat
3 competències escollides
* protecció i valortizació del medi ambient
* arranjament i gestió dels aparcaments comunitaris
* construcció i gestió d'equipaments culturals i esportius comunitaris
Altres competències
* creació i gestió d'àrees d'acollida per a gent de viatgeç
* arranjament i treballs als cursos d'aigua inscrits al cadastre
* creació i manteniment dels itineraris de passejades
* neteja de les vies urbanes
* arranjament i treballs en els senders rurals i forestals

## Altres agrupaments

Està adherit a:
* S.M.I.C.T.O.M. de la regió de Pézenas
* SM dels transports col·lectius de l'Erau
* Sindicat mixt de l'esquema de coherència territorial Biterrois

## Enllaços externs

* Communauté d'agglomération Hérault Méditerranée Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.
# Segrestades

Segrestades (originalment en anglès, Held Hostage) és una pel·lícula de la xarxa Lifetime protagonitzada per Julie Benz que es va emetre el 19 de juliol de 2009. Es basa en la història real de Michelle Renee Ramskill-Estey, que també va escriure-la en una novel·la. El compositor Hal Foxton Beckett va ser nominat a un premi Leo per la banda sonora de la pel·lícula. Ha estat doblada al català.

## Sinopsi

La Michelle Estey és una mare soltera i directora de la sucursal d'un banc que viu amb la seva filla Breea al sud de Califòrnia. Una nit, tres homes emmascarats entren a casa seva amb molta violència i les retenen a totes dues en contra de la seva voluntat. El cap dels segrestadors vol obligar la Michelle a entrar al seu propi banc l'endemà al matí i buidar la caixa forta, amb l'amenaça que, si no ho fa, matarà la seva filla. La Michelle està disposada a fer el que calgui per salvar la Breea, però els seus empleats i la policia no s'acaben de creure que ella no tingui res a veure amb l'atracament.

## Esdeveniments reals

El novembre de 2000, Michelle Ramskill-Estey i la seva filla de 7 anys, Breea Ramskill, quan tornaven a casa seva a Needles (Califòrnia), van trobar-hi quatre homes armats. Els assaltants van lligar-les amb bombes falses a les dues i van ordenar a Ramskill-Estey que els conduís a una ubicació del Bank of America, on ella treballava, i els donés els 360.000 dòlars de la caixa forta. Per aquests fets, es van imputar dos homes i una dona. Mentre que es va condemnar als dos homes, la dona va quedar absolta de tots els càrrecs. La història es va tractar en un capítol de la sèries estatunidenques I Survived... i 48 Hours.

## Repartiment

* Julie Benz com a Michelle Ramskill-Estey
* Brendan Penny com a Chris Clark/Money One
* Sonja Bennett com a Sandi Clark
* Natasha Calis com a Breea Ramskill

## Referències

* ↑ «Pel·lícules». CCMA. [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ «Man Gets Life For Kidnapping Bank Manager». ABC 10News, 28-02-2003.
* ↑ Casey Glynn «FBI investigates Calif. bank heist, alleged kidnap as possible "copycat" case». CBS News, 10-09-2012.
* ↑ «Vista Bank Kidnappers Convicted». ABC 10News, 12-09-2002.
* ↑ Moshay Simpson «He testifies bank manager came up with robbery idea». U-T San Diego, 19-06-2002. Arxivat 2 April 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ «"48 Hours Mystery:" Show Me The Money». CBS News, 03-10-2009.
# Willem Van Eynde

Willem "Wim" Van Eynde (Lier, 24 de juliol de 1960) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1983 i 1993. Del seu palmarès destaca la Volta a Colònia de 1993.

## Palmarès

* 1981
** 1r a l'Omloop Het Volk sub-23
* 1982
** 1r a la Ruban Granitier Breton
** 1r a la Brussel·les-Opwijk
* 1987
** 1r a la Binche-Tournai-Binche
* 1993
** 1r a la Volta a Colònia

### Resultats al Tour de França

* 1985. 93è de la Classificació General
* 1986. 102è de la Classificació General
* 1987. 126è de la Classificació General
* 1990. 97è de la Classificació General

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1983. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it