OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Giro d'Itàlia de 2017, etapes 15 a 21

    Per a d'altres etapes podeu mirar: Giro d'Itàlia de 2017, etapes 1 a 7 i Giro d'Itàlia de 2017, etapes 8 a 14
El Giro d'Itàlia de 2017 va ser l'edició número 100 del Giro d'Itàlia i es disputà entre el 5 i el 28 de maig de 2017, amb un recorregut de 3 614,1 km distribuïts en 21 etapes, dues d'elles com a contrarellotge individual. Aquesta era 21a prova de l'UCI World Tour 2017. La sortida es feia a l'Alguer i finalitzà a Milà.
Llegenda :
| El porta el líder de la Classificació general | El porta el líder del Gran Premi de la muntanya |
| El porta el líder de la Classificació per punts | El porta el líder de la Classificació dels joves |

## Etapa 15
### Valdengo - Bèrgam, 21 de maig de 2017, 199 km

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

## Etapa 16
### Rovetta - Bormio, 23 de maig de 2017, 222 km

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

## Etapa 17
### Tirano - Canazei, 24 de maig de 2017, 219 km

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

## Etapa 18
### Moena - Ortisei/St. Ulrich, 25 de maig de 2017, 137 km

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

## Etapa 19
### San Candido/Innichen - Piancavallo, 26 de maig de 2017, 191 km

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

## Etapa 20
### Pordenone - Asiago, 27 de maig de 2017, 190 km

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

## Etapa 21
### Monza (Circuit de Monza) - Milà, 28 de maig de 2017, 29,3 km

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :
# Grosso

Grosso és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 25 quilòmetres al nord-oest de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.025 habitants.
Grosso limita amb els següents municipis: Corio, Mathi, Nole i Villanova Canavese.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 1r abril 2020].
# Grossmanita

La grossmanita és un mineral silicat del subgrup dels clinopiroxens. Va ser anomenada per Lawrence Grossman del qual en deriva el nom.
El mineral va ésser trobat al meteorit Allende, localitzat al Pueblito de Allende, Chihuahua, Mèxic; aquest punt és per tant la seva localitat tipus.

## Referències

* ↑ «Grossmanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 abril 2015].
# Guillem Terrassa i Ponç

Guillem Terrassa i Ponç (Palma, Mallorca, 1709 — 1778), fou un historiador i religiós mallorquí.
Guillem Terrassa fou doctor en teologia i obtingué un benefici eclesiàstic a la Seu de Palma i un altre a la parròquia de Sant Miquel de Llucmajor; l'any 1732 succeí en el càrrec de paborde de la Seu de Palma el seu oncle. Com a historiador es dedicà a recollir dades sobre Mallorca en els arxius de l'illa i en deixà escrits molts volums: sobre capbrevació, els delmes, repartiment de les aigües, història religiosa i biografies de fills il·lustres. Destaquen les seves obres Origen y progreso de la pabordia de la Santa Iglesia catedral de ciudad... (1761), Historia de la ilustre y fiel villa de Lluchmajor... (1770) (publicada en fascicles del 1932 al 1934), Origen, etimologia y proceso de cabrevar los bienes de Mallorca (1777). Copià i anotà la Historia del reino de Mallorca, en la seva versió castellana, de J. Binimelis (reproduïda el 1927 pel diari La Última Hora), i traduí al castellà la part de la Crònica de Pere Marsili referent a la conquesta de Mallorca. Confeccionà en vuit volums uns Anales de las islas y reino de Mallorca, conservats molts d'ells gràcies a còpies posteriors. Gràcies a la quantitat i a la diversitat de notícies recollides, aquests volums constitueixen encara una font documental útil i sovint imprescindible.

## Referències

* 1 2 «Guillem Terrassa i Ponç». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 166. ISBN 84-8661702-2.
# Gonzalo Fernández de la Torre

Gonzalo Fernández de la Torre va ser un religiós castellà, bisbe d'Àvila des del 23 de desembre de 1355, fins a la seva mort el 4 d'agost de 1361, en aquesta data fou nomenat el seu successor a la seu episcopal.
Va ser bisbe durant el regnat de Pere I de Castella. Segons González Dávila, apareix signant i confirmant un privilegi del monarca, que fou concedit l'any 1358 a Díaz Sánchez de Quesada, al qui atorga el lloc d'Ibros, i altres llocs de la regió de Baeza. A més, el mateix any Fernández de la Torre va convocar un sínode diocesà a Àvila. En termes generals diocesans, el rei Pere va confirmar els privilegis concedits a la basílica de San Vicente pel seu pare.

## Referències

* ↑ García y García, 1993, p. 9.
* ↑ González Dávila, 1618, p. 71.
* ↑ Carramolino, 1872, p. 399.
* ↑ AADD, 1981, p. 208.
* ↑ Vergara y Martín, 1896, p. 106.

## Bibliografia

* AADD. Los Trastámara y la unidad española (en castellà). Madrid: Ediciones Rialp, 1981 [Consulta: 29 gener 2015].
* Carramolino, Juan Martín. Historia de Ávila, su provincia y obispado (en castellà). Tom II. Madrid: Librería Española, 1872.
* García y García, Antonio. Synodicon Hispanum: Ávila y Segovia (en castellà). Madrid: Biblioteca de autores cristianos, 1993.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiástico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los Reynos de las dos Castillas (en castellà). Tom I. Madrid: Imprenta de Pedro de Horna y Villanueva, 1618.
* Vergara y Martín, Gabriel María. Estudio histórico de Ávila y su territorio desde su repoblación hasta la muerte de santa Teresa de Jesús (en castellà). Madrid: Imprenta de los hijos de M. G. Hernández, 1896.
# Grupo Primero de Mayo

El Grupo Primero de Mayo fou un grup armat antifranquista d'ideologia anarcosindicalista i llibertària, continuador de la lluita de Defensa Interior, del que n'aprofità les infraestructures i els dirigents, actiu entre 1965 i 1974.

## Origen del grup

Al Congrés de Montpeller de la CNT de 31 de juliol de 1965 Germinal Esgleas Jaume va fer aprovar l'anul·lació del dictamen d'Acció directa i revolucionària aprovat en 1961, fet que suposava la dissolució de Defensa Interior, grup armat antifranquista actiu entre 1962 i 1964, tot i que les detencions i condemnes de Fernando Carballo Blanco i de Stuart Christie havien paralitzat força la seva activitat. Octavio Alberola Suriñach i la FIJL, que havia abandonat la comissió de defensa del Moviment Llibertari Espanyol, en canvi, decidiren continuar la lluita

## El segrest del nunci Ussía

El 30 d'abril de 1966 la premsa de Roma anuncia la misteriosa desaparició de monsenyor Marcos Ussía, conseller eclesiàstic de l'ambaixada espanyola al Vaticà. El comunicat de l'agència italiana precisava que el prelat espanyol havia estat raptat per un comando anarquista que exigia l'alliberament de tots els presos polítics empresonats a Espanya. El sacerdot fou alliberat l'11 de maig a Bracciano, a uns 8 kilòmetres de Roma.
El 28 d'octubre de 1966 foren detinguts Luis Andrés Edo i quatre militants més acusats del segrest i de planejar el segrest del cap de les forces armades dels Estats Units a Espanya, Norman C. Gillette, i del president argentí exiliat a Espanya Juan Domingo Perón. El 4 de juliol de 1967 Edo fou condemnat a nou anys de presó. El Grup va tractar de respondre a aquestes condemnes creant un vast moviment internacional de solidaritat.
Com a resposta a les condemnes en la nit del 18 d'agost de 1967 van ser metrallats els cotxes dels consellers de l'ambaixada espanyola a Londres. L'acció va ser reivindicada l'endemà pel «Grup Primero de Mayo» qui, en accions posteriors, relacionades amb les condemnes imposades als membres del grup de Luis A. Edo, assumirà també la responsabilitat sota un altre nom, el Moviment de Solidaritat Revolucionària Internacional (MSRI), format com a tal el 20 d'agost i del que el Grup Primero de Mayo en seria un component actiu. El febrer de 1968 fou detingut a Bèlgica Octavio Alberola Suriñach amb la seva companya, acusats de preparar el segrest d'un diplomàtic espanyol davant la Comunitat Econòmica Europea. No fou alliberat fins cinc mesos després.

## Referències

* ↑ Octavio Alberola a losdelasierra.info
* ↑ El secuestro día a día al diari ABC, 12 de maig de 1966
* ↑ El secuestro de monseñor Ussía por el Grupo Primero de Mayo. Un episodio de la lucha contra el franquismo a la revista Polémica
* ↑ Violencia antagonista: Vía armada en entornos urbanos desde la perspectiva anarquista
* ↑ Entrevista a Octavio Alberola a alasbarricadas.org

## Enllaços externs

* El Grupo Primero de Mayo al bloc d'història de les Joventuts Llibertàries
# Gymnammodytes capensis

Gymnammodytes capensis és una espècie de peix de la família dels ammodítids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des d'Angola fins a Moçambic.

## Referències

* ↑ Duncker, G. & Mohr, E. 1935. Die nordeuropäischen Ammodytes-Arten des Hamburger Zoologischen Museums. Zool. Anz. 216-220.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C., 1986. Ammodytidae. p. 769-770. In M.M. Smith and P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Heather Olver

Heather Olver (n. 15 març 1986) és una esportista anglesa que competeix en bàdminton en la categoria de dobles.

## Referències

* ↑ «Heather Olver». Badminton England. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2014. [Consulta: 24 juny 2014].
# Guiu I de Spoleto

Guiu I de Spoleto —Vito di Spoleto— fou duc de Spoleto des del 843 fins al 860. Era fill de Lambert I de Nantes i va anar a Itàlia junt amb el seu pare, dins el grup de nobles més propers a Lotari I. Va rebre l'abadia de Mettlach al Regne de Lotaríngia el 840, quan va morir l'emperador Lluís el Pietós. Es va casar amb Ita (o Itana), filla del duc Sico de Benevent. El 843 va rebre el ducat de Spoleto i el mateix any va participar en la guerra civil del ducat de Benevent al costat del seu cunyat Siconulf. Va actuar de mediador en alguns moments però la lluita només va acabar sota el rei Lluís II de França, successor de Lotari. El 846 es va unir a les forces de l'emperador a Roma i va lluitar contra els sarraïns que foren expulsats del Laci. El 858 va ajudar a Ademar de Salern contra el comte de Càpua Lando I, i la seva intervenció li va representar l'adquisició de la vall del Liris, amb Sora i Arpino, arrabassades a Landenulf de Teano, germà de Lando I. Va morir el 860. El va succeir el seu fill Lambert I de Spoleto

## Referències

* ↑ «GUIDO in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 30 juny 2021].
# Helòfit

Un helòfit (Helophyta) és aquell tipus de planta que arrela sota l'aigua, o en gran part sota l'aigua, però que té les tiges, les flors i les fulles aèries (mentre que les « amfifítes » tenen els dos tipus de condicions; les arrels immergides o no (Fare et al., 2001).
És una de les formes vitals de Raunkjaer.
Aquestes plantes prosperen en les zones humides.
Etimològicament prové del grec: helos (aiguamoll) i phytos, (planta)

## Exemples

L'exemple més comú en la zona temperada és el canyís Phragmites australis. Altres exemples són: Equisetum fluviatile, Glyceria maxima, Hippuris vulgaris, Sagittaria, Carex, Schoenoplectus, Sparganium, Acorus, Iris pseudacorus (Iris pseudacorus) i Typha.

## Ecologia

El la zona freda i la temperada el desenvolupament d'aquestes plantes és molt marcadament estacional.
Passen l'hivern com a rizoma ric en reserves d'energia i així són capaces de créixer ràpidament a la primavera i estiu.
Aquestes plantes juguen un important paper en els ecotons dels curos lents d'aigua i en masses d'aigua pantanoses i depuren l'ambient que elles colonitzen (producció d'oxigen,descolmaten i aireen els sediments, participen en el cicle de nutrients, retenen i estabilitzen la matèria orgànica, etc.) També disminueixen la tuerbolesa de l'aigua, beneficien el fitoplàncton i el zooplàncton.
Estn controlades per la variació del nivell de l'aigua.

## Notes i referències

* ↑ (Castella-Müller, 2004).
* ↑ Castella-Müller J (2004) Végétation aquatique et gradients environnementaux en zone alluviale pré-lacustre (lac de Neuchâtel, Suisse). Thèse de Doctorat. Université de Genève. Genève.
* ↑ Takamura N, Kadono Y, Fukushima M, Nakagawa M, Kim B (2003) Effects ofaquatic macrophytes on water quality and phytoplankton communities in shallow lakes Ecological Research. 18: 381-395.

### Bibliografia

* Bustamante P (2012) Les micro-organismes colonisant les racines de plantes aquatiques dans les écosystèmes landais : diversité et risques liés à la méthylation du mercure (Thèse soutenue le 2012-12-05 à l'Université de Pau et des Pays de l'Adour), PDF, 224 pages.
* Zilberman B, Couret S & Seidel V (2013) [Radeaux végétalisés filtrants pour l'aménagement et l'assainissement des bassins de rétention d'eaux pluviales. NOVATECH 2013.
# Halaria

Halaria fou un antic estat tributari protegit de l'Índia, a l'agència de Kathiawar al sud de la península, presidència de Bombai, situat a la vora del riu Shatranji a uns 25 km al sud-est de l'estació ferroviària de Kunkawar. La ciutat principal era el poblet d'Halaria però l'estat estava format per un total de quatre pobles amb tres tributaris separats.
La població era de 895 habitants el 1872 i de 1066 el 1881. Els ingressos s'estimaven en 1500 lliures; el tribut pagat a Baroda era de 10 lliures i el pagat a Junagarh de 7,5 lliures.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
Viccionari
# Henry Lark Pratt

Henry Lark Pratt (1805–1873) fou un pintor anglès que es va formar en la indústria de la porcellana.

## Biografia

Pratt va néixer a la parròquia de Sant Pere de Derby el 16 de febrer de 1805 i quan tenia uns 12 anys va entrar com aprenent en el comerç de la porcellana a la Fàbrica de Derby. Va acabar la seva formació el 1824 i es va quedar a Derby fins a 1830. Des de 1831 fins al novembre de 1836 va treballar com a pintor per a la fabricació de ceràmica Mintons de Stoke-on-Trent (Staffordshire). Sis mesos de deixar la fàbrica, es va casar amb Margaret Windsor amb qui va tenir nou fills: el primer, l'any 1837, i els cinc primers naixeran a Stoke-on-Trent. Li van posar el nom de Henry Lark Pratt a un dels seus fills, nascut el 1839, que de vegades és confús, ja que també es va convertir en artista.
En el cens de 1841, Pratt ja figurava com a artista i el 1844 es va començar a interessar per la pintura a l'oli, quan llavors va ser contractat per esbossar les sales senyorials dels comtats propers. Li agradava la pintura i estava interessat en els paisatges i, sobretot, la vall de Dovedale, situada entre Derbyshire i Staffordshire. Alguns dels seus clients destacats van ser els ducs de Devonshire i la Reina Victòria, qui va reservar un servei de taula amb vistes del Castell de Windsor, que Pratt havia pintat.
El 1851 tornà a Derby, on amb les seves habilitats artístiques encara es guanyava la vida i podia mantenir la seva dona i els seus fills. Va morir el 3 de març de 1873 a Stoke-on-Trent.
El seu fill Henry Pratt Lark es va canviar el nom a Hinton, per evitar confusions amb el seu pare, però sense gaire èxit, ja que hi ha quadres seus signats com "H. L. Pratt". El 1867 Pratt fill va exhibir una pintura a la Royal Academy of Arts i, sis anys més tard, una altra de les seves pintures va ser acceptada per la Royal Society of British Artists. Va morir el 1875 als 36 anys.

## Museus

El Derby Museum and Art Gallery, de la seva ciutat natal, i la galeria de Newcastle-under-Lyme tenen diverses pintures de Hanry Lark Pratt.

## Referències

* 1 2 3 4 Manchip, David. Derby Porcelain Artists (en anglès). Landmark Publishing, 2004. ISBN 1 84306 139 2.
* ↑ «Derbyshire Artists» (en anglès). Derbyshire UK.
* ↑ «See paintings from Newcastle Museum» (en anglès). BBC.
* ↑ Allard, Sarah; Rippon, Nicola. Goodey's Derby (en anglès). Breedon Books, 2003, p. 157. ISBN 1859833799.
# Henriette Ekwe Ebongo

Henriette Ekwe Ebongo, coneguda popularment com a Tata Henriette (Ambam, 25 de desembre de 1949) és una periodista, editora i activista política camerunesa, guardonada amb el Premi Internacional Dona Coratge el 2011.
És editora del setmanari independent Babela i fundadora de la secció camerunesa de Transparència Internacional, organització no governamental internacional contra la corrupció política i empresarial. Advoca per la llibertat de premsa, la igualtat de gènere, els drets humans i un bon sistema de govern. Va participar activament en la lluita contra la dictadura al seu país en la dècada de 1980 i, després, en la campanya contra la corrupció del govern, la discriminació de gènere i els abusos contra els drets humans. Durant aquest temps ha sofert repressió, tortura i ha estat portada davant la cort militar.

## Referències

* ↑ «Cameroun: Henriette Ebongo Ekwe, mourir plutôt que de trahir» (en francès). Journal du Cameroun, 14-04-2011. [Consulta: 12 juliol 2018].
* 1 2 «Ekwe Ebongo of Cameroon and nine others win International Women of Courage award». afripol.org, 14 març 2011. Arxivat de l'original el 4 de maig 2019. [Consulta: 30 juny 2011].
* ↑ «Secretary Clinton To Host the 2011 International Women of Courage Awards», 30-06-2011. Arxivat de l'original el 2011-06-30.
* ↑ «Cameroonian Journo Wins International Women Of Courage Award». news.cameroon-today.com [Consulta: 30 juny 2011]. Arxivat 4 de maig 2019 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-05-04. [Consulta: 14 juliol 2018].
* ↑ «Embassy Transcripts | Embassy of the United States Bishkek, Kyrgyz Republic». bishkek.usembassy.gov, 2011. Arxivat de l'original el 6 d’octubre 2011. [Consulta: 30 juny 2011].
# Hardwick

«Hardwick» té aquests significats:
* Hardwick (Vermont)
* Hardwick (Massachusetts)
* Hardwick (Minnesota).
* Midway-Hardwick, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Geòrgia.
* Chris Hardwick (Louisville, Kentucky, 1971), actor còmic estatunidenc.
# Hardtner

Hardtner és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 199 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hardtner tenia 199 habitants, 95 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 256,1 habitants/km².
Dels 95 habitatges en un 18,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,2% hi vivien parelles casades, en un 2,1% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,55.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,1% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 16,1% entre 25 i 44, un 29,6% de 45 a 60 i un 31,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 34.038 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.083 $ mentre que les dones 19.583 $. La renda per capita de la població era de 18.390 $. Entorn del 7,8% de les famílies i el 7,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hardtner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hardtner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Higiea (mitologia)

Higiea (en grec antic Ὑγίεια, "salut") en la mitologia grega és la personificació de la salut. En la mitologia llatina es deia Salus. És filla d'Asclepi i de Lampècia, i germana de Panacea, Iaso, Podaliri, i Macàon. Era la deessa de la curació i la neteja, i posteriorment, també de la lluna. Del seu nom en deriva la paraula Higiene. Forma part del seguici d'Asclepi.
Higiea havia tingut un culte local almenys des del segle VII aC que es va estendre quan l'oracle de Delfos li va donar autoritat després de les plagues que van devastar Atenes els anys 429 i 427. Els seus temples principals eren a Epidaure, Corint, Cos i Pèrgam.
Pausanias va indicar que a l'Asclepeion de Titane, a Sició, fundat per un net d'Asclepi, es cobrien les estàtues d'Higiea amb cabells femenins i robes babilòniques.

## Vegeu també

* Copa d'Higiea

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 268. ISBN 9788496061972.
Viccionari
# Hippocampus sindonis

Hippocampus sindonis és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó i al sud de Corea.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Heracli (filòsof)

Heracli (grec antic: Ἡράκλειος, llatí: Heraclius) va ser un filòsof cínic grec que va florir cap al segle iv. Contra ell, l'emperador Julià l'Apòstata va compondre una arenga.
Suides l'anomena Heràclit.

## Referències

* ↑ Julià. Orat. VII
* ↑ Suides. Ἰουλι- ανόρ, s. v.
* ↑ Smith, William (ed.). «Heraclius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 10 febrer 2022].