OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oak Hill (Florida)

Oak Hill és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 1.378 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oak Hill tenia 1.378 habitants, 549 habitatges, i 410 famílies. La densitat de població era de 83,4 habitants/km².
Dels 549 habitatges en un 25,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,3% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 25,3% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 21% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.130 $ i la renda mediana per família de 35.682 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.643 $ mentre que les dones 22.917 $. La renda per capita de la població era de 16.158 $. Entorn del 7,8% de les famílies i el 14,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oak Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oak Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Obligat

En biologia, l'adjectiu «obligat» es refereix a un organisme limitat a un determinat mode de vida o d'acció, per oposició a un organisme facultatiu, que pot viure en diferents condicions.
* un aerobi obligat és un organisme que no pot viure sense oxigen
* un anaerobi obligat és un organisme que no pot viure amb oxigen
* un respirador d'aire obligat és un peix que respira exclusivament de l'atmosfera
* un bípede obligat és un organisme que només es pot moure a dues potes
* un carnívor obligat és un organisme que necessita menjar carn per viure
* la hibernació obligada és un estat d'inactivitat mitjançant el qual alguns organismes sobreviuen a la falta de recursos
* un paràsit intracel·lular obligat és un microorganisme paràsit que no es pot reproduir fora d'una cèl·lula hoste adequada
* un paràsit obligat és un paràsit que no es pot reproduir sense explotar un hoste adequat
* una planta fotoperiòdica obligada és una planta que requereix nits d'una certa llargada per poder començar a florir, germinar or dur a terme altres funcions
* els simbionts obligats són organismes que només poden viure en simbiosi

## Referències

* ↑ «obligat | obligada». Diccionari de les ciències ambientals. [Consulta: 28 octubre 2020].
# Obligació perpètua

Una obligació perpètua (en anglès: Perpetual bond, Perpetual o Perp) és una obligació que no té venciment. Les obligacions perpètues paguen cupons perpètuament i l'emissor no està obligat a redimir-la. Per tant, la suma dels cupons de tot un any constitueix un flux de caixa que es mantindrà com a perpetuïtat. Exemples d'obligacions perpètues són els censals emesos des de l'edat mitjana a la Corona d'Aragó i els consols emesos des de l'edat moderna al Regne Unit.

## Valoració d'una obligació perpètua

Una obligació perpètua es valora pel concepte de Valor actual. La fórmula és la següent:
${\mbox{Valor Actual (Perpetuitat)}}={\frac {\mbox{Flux de caixa anual}}{\mbox{taxa de descompte anual}}}={\frac {\mbox{Renda fixa anual}}{\mbox{rendiment anual}}}={\frac {\mbox{10.000 euros}}{\mbox{0,10}}}{\mbox{=100.000 euros}}$
Si allò que es pretén és valorar una obligació perpètua per negociar-la en un mercat secundari, el tipus de descompte anual no serà el rendiment anual de l'obligació, sinó el cost d'oportunitat del capital en una inversió equivalent.

## Referències

* ↑ Types of Bonds: The Valuation of Long-Term Securities
* ↑ «BOND VALUATION». Arxivat de l'original el 2015-04-21. [Consulta: 28 maig 2011].

## Vegeu també

* Valor actual

## Enllaços externs

* "Perpetual debt in favour, but yields may fall", LiveMint.com, July 7, 2007
# Alfons II del Congo

Alfons II, anomenat també Mpemba a Nzinga, va ser el manikongo que va succeir a Diogo I, ocupant breument el tron del regne del Congo en 1561.

## Biografia

Poc se sap sobre Afonso II i el seu efímer regnat. Es creu que va poder haver estat un fill il·legítim de Diogo I, si bé algunes fonts consideren que tots dos eren germans; qualsevol de les dues circumstàncies hauria facilitat el seu accés a la corona.
Cap a 1555, sis anys abans de la pujada al tron d'Alfons II, el rei Diogo I havia tallat totes les relacions que mantenia el país fins llavors amb Portugal, expulsant tots els portuguesos del regne. A Portugal, mentrestant, Joan III era succeït per Sebastià I de Portugal en 1557.
Els portuguesos van intentar tornar, conspirant amb un altre pretendent al tron més favorable als seus interessos. Poc després que Alfons II pugés al tron en 1561, Bernardo I va assassinar al monarca i es va instal·lar en el tron. La conspiració, no obstant això, no va sortir com esperaven els portuguesos, ja que els portuguesos que van tornar al país per donar suport al magnicidi i al nou rei van ser de nou expulsats o van morir en els disturbis populars que es van produir durant aquest mateix any de 1561.

## Referències

* 1 2 Battell, Andrew and Samuel Purchas, The Strange Adventures of Andrew Battell of Leigh, in Angola and the Adjoining Regions, page 136. The Hakluyt Society, 1901
* ↑ «Les rois du Kongo». Arxivat de l'original el 2006-05-07. [Consulta: 29 agost 2017].
# Huaycán de Pariachi

Huaycán de Pariachi és un lloc arqueològic al Perú. Està situat a Huaycán, Districte d'Ate, Lima. Està ubicat al sud del riu Rímac.
Va ser part de la cultura Ichma i l'Imperi Inca.

## Descripció

Abans de la conquesta espanyola, Huaycán de Pariachi va ser un dels principals centres administratius de la vall mitjana del Rímac. Durant el Període Intermedi Tardío (900 – 1450 d. C.) els Ichma van tenir una presència local molt important, que va durar fins a l'Horitzó Tardío (1450 – 1532 d. C.), quan els inques van arribar a la costa central i els van assimilar .

## Referències

* ↑ «Zona Arqueológica Huaycán De Pariachi». Estado del Perú. [Consulta: 20 d'agost 2023].
* ↑ «Sitio Arqueológico Huaycán de Pariachi». Google Travel. [Consulta: 20 d'agost 2023].
* ↑ «Museo de sitio en el Complejo Arqueológico Monumental Huaycán de Pariachi». Repositorio - Universidad de Lima. [Consulta: 20 d'agost 2023].
* ↑ «Arqueología de Lima Huaycán de Pariachi». Repositorio - Ministerio de Cultura. [Consulta: 20 d'agost 2023].
* ↑ «Zona Arqueológica Huaycán de Pariachi». deperu.com. [Consulta: 20 d'agost 2023].
* ↑ «Zona Arqueológica Huaycán de Pariachi». terandes.com. [Consulta: 20 d'agost 2023].
* ↑ «Ministerio de Cultura inicia proceso de Puesta en valor del complejo Huaycán de Pariachi». qhapaqnan.cultura.pe/. [Consulta: 20 d'agost 2023].
* ↑ Gloria Medina. «Huaycán de Pariachi, zona arqueológica en el valle del Rímac». peruenvideos.com. [Consulta: 20 d'agost 2023].
* ↑ Daniel Meza. «Reviviendo a Huaycán —y a la comunidad que la rodea—». Sapiens (magazine). [Consulta: 20 d'agost 2023].
* ↑ «huaycán de pariachi - Ministerio de Cultura». Estado del Perú. Arxivat de l'original el 2023-07-27. [Consulta: 20 agost 2023]. [Consulta: 20 d'agost 2023].
# Heinrich August Luyken

Heinrich August Luyken (10 de desembre de 1864 a Altenkirchen - 21 setembre de 1947 a Amersham) és autor de diverses novel·les d'aventures en esperanto.

## Referències

* ↑ Sutton, Geoffrey. «Luyken, Heinrich August (1864-1940)». A: Concise Encyclopedia of the Original Literature of Esperanto, 1887-2007. Mondial, 2008, p. 61–63. ISBN 978-1-59569-090-6.

## Bibliografia

* Paŭlo Debenham. British Esperanto Association, London/Genf 1912
* Mirinda amo. British Esperanto Association, London 1913
* Stranga heredaĵo. Ferdinand Hirt & Sohn, Esperanto-Fako, Leipzig 1922
* Pro Iŝtar. Ferdinand Hirt & Sohn, Esperanto-Fako, Leipzig 1924

## Enllaços externs

* Biografia en esperanto
* Genealogia d'Heinrich Luyken
# Heinrich Band de Krefeld

Heinrich Band (Krefeld, 4 d'abril de 1821 - Krefeld 2 de desembre de 1860) va ser un professor de música i luthier alemany.
Fou un dels 16 fills de Peter Band, també músic i comerciant d'instruments musicals. Se li ha atribuït la invenció del bandoneó el 1846. Altres autors, però, consideren que ell va ser qui el va popularitzar, després que fos inventat per Carl Zimmerman el 1847.
Va exercir com violoncel·lista en una orquestra del seu municipi i hauria conegut cap a 1840 la concertina - creació de Carl Friedrich Ufflig - instrument que pot considerar-se com l'antecessor immediat del bandoneó, incorporant-la posteriorment a l'agrupació musical en la qual actuava. Aquest instrument va despertar el seu interès, però a causa de l'escassa extensió que tenia es va sentir estimulat a perfeccionar-lo. El 1843 es va establir amb un comerç de venda d'instruments on, cap al 1846, hauria aparegut el bandoneó.

## Referències

* ↑ Schmidt-Hertzler, Klaus. «Heinrich Band (1821–1860), Instrumentenhändler und Erfinder des Bandonions». Rheinische Portal Geschichte. LVR – Qualität für Menschen. [Consulta: 11 octubre 2017].
* ↑ Köster, Rudolf. «Bandoneon». A: Eigennamen im deutschen Wortschatz: Ein Lexikon. Walter de Gruyter, 1 de gener de 2003, p. 15. ISBN 978-3-11-089620-6 [Consulta: 12 octubre 2017].
* ↑ Lacotte, Daniel. «Bandoneon». A: D'où vient cette pipelette en bikini qui marivaude dans le jacuzzi avec un gringalet en bermuda?: Dico des mots aux origines amusantes, insolites ou méconnues. La Librairie Vuibert, 4 de setembre de 2017, p. 32. ISBN 978-2-311-10229-1 [Consulta: 12 octubre 2017].
# Henuttaui B

Henuttaui (ḥnw.t-t3.wỉ, "Dama de les dues terres"), o Henuttaui B per l'egiptologia, va ser una princesa egípcia de la XXI dinastia. El seu pare era Pinedjem I, Summe Sacerdot d'Amon i governant de facto del sud d'Egipte, i la seva mare Duathathor-Henuttaui, filla de Ramsès XI. Es desconeix si Henuttaui B va contraure matrimoni.
Duathathor-Henuttawy en jeroglífic :
Està representada al temple de Luxor amb el seu pare i les seves dues germanes, Maatkare i Mutnedjmet. Va ocupar els càrrecs de cantant d'Amon i flautista de Mut.

## Enterrament

Va ser enterrada a la tomba MMA 60 a Deir el-Bahari amb diversos dels seus familiars. La mòmia d'Henuttaui B es troba avui en dos taüts guardats al Museu d'Antiguitats Egípcies (JE 49100-49102). Embolicant la mòmia de Henuttaui B hi havia un sudari que representava Osiris, déu de l'inframón, i una corona de flors. Enterrats amb ella hi havia una petita estàtua del déu Osiris, dos rotlles de papir que representen l'inframón d'Amduat i una caixa de fusta de tres compartiments que contenien 401 figuretes uixebti de ceràmica verda. Excepte els 2 rotlles de papir que es troben actualment al Museu Egipci (JE 51948-51949), la resta d'artefactes es conserven al Museu Metropolità de Nova York.

## Referències

* ↑ Budka, Griffin i Pischikova, 2014, p. 40.
* ↑ Ritner, 2009, p. 111.
* ↑ Winlock, 1924, p. 24-28.
* 1 2 Budka, Griffin i Pischikova, 2014, p. 39-41.
* ↑ «Osiris Figure» (en anglès). Museu Metropolità de Nova York. [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ «Shabti Box and Shabtis of Henettawy B» (en anglès). Museu Metropolità de Nova York. [Consulta: 23 gener 2022].

## Vegeu també

* Dona a l'antic Egipte.

## Bibliografia

* Budka, Julia; Griffin, Kenneth; Pischikova, Elena. Thebes in the First Millennium BC (en anglès). Cambridge Scholars, 2014. ISBN 978-1443859639.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Ritner, Robert Kriech. The Libyan Anarchy: Inscriptions from Egypt's Third Intermediate Period (en anglès). Society of Biblical Lit, 2009. ISBN 978-1589831742.
* Winlock, Herbert Eustis «The Metropolitan Museum of Artː The Egyptian Expedition 1923-1924» (en anglès). The Metropolitan Museum of Art Bulletin, 19, 12, 1924, pàg. 24-28. JSTOR: https://www.jstor.org/stable/i23031106.
# Hypophthalmus devall

Hypophthalmus devall és una espècie de peix de la família dels hipoftàlmids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ Cuvier G., 1829. Le Règne Animal, distribué d'après son organisation, pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Edition 2. Règne Animal (ed. 2) v. 2. i-xv + 1-406.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kailola, P.J. i W.A. Bussing, 1995. Ariidae. Bagres marinos. p. 860-886. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guía FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.
* Marceniuk, A.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Ariidae (Sea catfishes). p. 447-455. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Marceniuk, A.P. i N.A. Menezes, 2007. Systematics of the family Ariidae (Ostariophysi, Siluriformes), with a redefinition of the genera. Zootaxa 1416:1-126.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taylor, W.R. i N.A. Menezes, 1978. Ariidae. A: W. Fischer (ed.) FAO species identification sheets for fishery purposes. West Atlantic (Fishing Area 31). volum 1. (pag. var.). FAO, Roma.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Historia Lettica

Historia Lettica és un llibre de 1649 escrit pel sacerdot Paul Einhorn en alemany. Barreja història i costumisme de Letònia, amb especial atenció al paganisme local, que el religiós luterà volia combatre i sobre el qual ja havia escrit en uns tractats anteriors, anomenant-lo superstició letona. Inclou transcripcions de cançons populars i referències a deesses a les quals s'encomanaven els camperols. Algunes d'aquestes referències no apareixen en cap altra obra i han fet de la Historia Lettica un document etnogràfic valuós dins del seu camp.

## Vegeu també

* Crònica d'Enric de Livònia

## Referències

* ↑ «History of Folklore Research in Latvia». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 7 febrer 2015].
# Ibn al-Azrak

Abu-Abd-Al·lah ibn al-Àzraq (en àrab Abū ʿAbd Allāh ibn al-Azraq) fou un jurista musulmà nascut a Granada el 1427.
Es va educar a Granada, i fou cadi a Màlaga i després cadi principal de Granada. Va escriure un llibre sobre govern d'estat comentant l'obra d'Ibn Khaldun, titulat Manual de la conducte d'estat i de la natura de l'autoritat. El 1487 fou enviat pel rei de Granada com ambaixador als mamelucs per obtenir la seva ajuda contra els cristians. Altres dos notables foren enviats al sultà otomà, un dels quals era de Xativa i un altre de Paterna (anomenat Pacoret). La seva missió no va tenir èxit i va romandre a Orient; el 1491 va esdevenir jutge a Jerusalem i va morir aquest mateix any.
# Ibn al-Furat

«Ibn al-Furat» té aquests significats:
Visirs i alts càrrecs dels califes abbàssides i dels emirs ikxídides:
* Abu-l-Abbàs Àhmad ibn Muhàmmad ibn Mussa ibn al-Furat, ministre de finances vers 892-904
* Abu-l-Hàssan Alí ibn Muhàmmad ibn Mussa ibn al-Furat, visir diverses vegades 908-924
* Abu-l-Khattab Jàfar ibn Muhàmmad ibn Mussa ibn al-Furat, ministre de finances 908
* Abu-l-Fat·h al-Fadl ibn Jàfar ibn al-Furat (conegut també com a Ibn Hinzaba), visir 932 i 937-938
* Abu-l-Fadl Jàfar ibn al-Fat·h ibn al-Furat, visir dels ikhxídides
* Abu-l-Abbàs al-Fadl ibn Jàfar, efímer visir fatimita
Historiador:
# Homewood

«Homewood» té aquests significats:
* Homewood (Alabama)
* Homewood (Califòrnia)
* Homewood (Illinois)
* Homewood (Pennsilvània)
* Homewood Canyon-Valley Wells, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* Thomas Homewood (East Peckham, Kent, 1881 – West Ham, Londres, 1945), esportista anglès
# Homewood (Califòrnia)

Homewood és una àrea no incorporada al Comtat de Placer (Califòrnia) amb uns dos centenars de residents, a la riba oest del llac Tahoe. És a 8,9 km al sud de Tahoe City i al nord de Chambers Landing i Tahoma. La comunitat de Tahoe Pines comparteix el mateix codi postal de Homewood, el 96141. Thomas McConnell fou el fundador de Homewood, després d'adquirir la propietat a la riba oest del llac Tahoe establint el districte de Homewood amb propietats a banda i banda de la Carretera Estatal 89 el 1889. L'oficina de correus de Homewood fou establerta el 1909.
L'àrea de Homewood a la riba del llac Tahoe també acull del Homewood Mountain Resort. El resort comprèn 1.260 acres (5,1 km²), 7 remuntadors, 60 pistes i 1.650 peus verticals amb un cim de 7.880 peus (2.400 m).

## Referències

* ↑ Durham, David L. California's Geographic Names: A Gazetteer of Historic and Modern Names of the State. Clovis, Calif.: Word Dancer Press, 1998, p. 499. ISBN 1-884995-14-4.
* ↑ http://www.zipareacode.net/homewood-ca.htm
* ↑ «Homewood-The Mountain». Skihomewood.com. [Consulta: 11 agost 2010].

## Enllaços externs

* «US Board on Geographic Names». United States Geological Survey, 25-10-2007.
# Homeworld

Homeworld és un videojoc d'estratègia en temps real, desenvolupat per Relic Entertainment, publicat el 1999 per Sierra Entertainment. És ben conegut pels seus moviments completament tridimensionals, la seva sorprenent banda sonora i la seva robusta història.

## Seqüeles

El setembre de 2000, Barking Dog Studios va llançar una expansió independent o pseudo-seqüela anomenada Homeworld: Cataclysm. Aquesta té lloc 15 anys després de la tornada al planeta natal, i la història se centra en Kiith Somtaaw, i les seves lluites per protegir la galàxia i a Hiigara d'una poderosa entitat paràsita anomenada La Bèstia.
Una seqüela, Homeworld 2, va ser llançada el 2003. En el joc els Hiigarians (els Kushans establerts a Hiigara) havien de defensar el seu planeta dels Vaygr, una poderosa raça nòmada.
Relic va llançar el codi font de Homeworld el 2003, el que va permetre versions no oficials del joc per a altres plataformes, com Linux i Mac OS X.

## Recepció

Homeworld va ser aprovat amb les més altes puntuacions en moltes comunitats de videojocs, i va guanyar molts premis, inclòs el "Premi del joc de l'any d'IGN". El joc va ser elogiat pels seus efectes, el seu motor gràfic, les grans batalles, la seva apropiada banda sonora, el seu complet argument i la seva revolucionària interfície 3D.

### Premis

* E³ 1999 Game Critics Awards: Millor Joc d'Estratègia.
* IGN 1999 Joc de l'Any.
* PC Gamer 1999 Joc de l'Any.

## Referències

* ↑ «Homeworld SDL». Arxivat de l'original el 2006-07-17. [Consulta: 1r setembre 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-08-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Ichamati (districte de Pabna)

Ichamati és un riu del districte de Pabna a Bangladesh, branca del Padma o Ganges del que surt a uns 10 km al sud-est de Pabna (a la vila de Dogachi) i s'uneix al Harasagar poc després de la unió d'aquest riu amb el Baral. És un riu ample i important durant les pluges però la resta de l'any, uns vuit mesos, baixa quasi sec. El seu curs és de 52 km.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Ichamraren

Ichamraren (en àrab إشمرارن, Ixamrārn; en amazic ⵉⵛⵎⵔⴰⵔⵏ) és una comuna rural de la província de Chichaoua, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.023 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Ichamati (districte de Nadia)

Ichamati és un riu de Bangladesh al districte de Nadia. És una branca del Matabhanga (una derivació del Ganges), que surt a Krishnaganj a 23° 24′ N, 88° 43′ E﻿ / ﻿23.400°N,88.717°E﻿ / 23.400; 88.717 i corre separat entrant al districte de 24 Parganes (Bengala Occidental, Índia) on agafa el nom de Jamuna. És navegable tot l'any per vaixells de mercaderies. Probablement el riu del mateix nom al districte de Pabna era part d'aquest riu però fou trencat en el seu recorregut i empès a l'est.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Ilmatar

Ilmatar o Luonnotar és la deessa creadora de la mitologia finlandesa. Segons el context proverbial del mite del poble finlandès, en un començament va existir, només Ilmatar, en un gegantesc abisme marí, buit. Allà es dedicà només a observar i explicar els arcs de Sant Martí i a permetre que el vent bufés en els seus cabells.
Després d'aquesta etapa de contemplació, va iniciar un interminable periple durant segles sobre l'extensió còsmica, desitjant tenir un fill. La seva malenconia va ser tan gran que el vent de l'est se'n va compadir. El vent de l'est va iniciar, llavors, un intens i esvalotat romanç amatori amb Ilmatar, que, complaguda i lloada, acabà totalment esgotada i inconscient. Després d'aquest episodi, en les seves entranyes s'engendrà Väinämöinen, el fill del vent, que posteriorment serà el gran heroi rapsode del Kalevala.
Durant el mateix període, mentre estava embarassada, un ocell nià sobre els seus genolls i allí incubà els seus ous. Després d'un cert temps Ilmatar estava encarcarada de tanta immobilitat; lentament i acurada, començà, llavors, a estirar les cames i, d'aquesta manera, inevitablement, els set ous del niu caigueren al mar embravit.
De les corfes dels ous, sorgiran el cel i la terra. Els rovells formaran el sol i les clares, la lluna. La resta dels trossos dispersos es transformaran en estels. A la tarda, Luonnotar concebrà els mars i els continents.
El 1913, el músic nacional de Finlàndia, Jean Sibelius, va compondre el poema simfònic per a soprano i orquestra Luonnotar, op. 70. El seu personatge apareix en l'obra The Dinner Party, de Judy Chicago.

## Referències

* ↑ Musée de Brooklyn - Ilmatar

## Bibliografia

* Lönnrot, Elias, compiler. The Kalevala: Epic of the Finnish People. Translated by Eino Friberg. Otava Publishing Company, Ltd., 4th ed., p. 365. (1998) ISBN 951-1-10137-4.
* Lönnrot, Elias, compiler. The Kalevala, or Poems of the Kaleva District: A Prose Translation with Foreword and Appendices. Translated with foreword and appendices by Francis Peabody Magoun, Jr. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1963.