OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Chimbonila

El districte de Chimbonila és un districte de Moçambic, situat a la província de Niassa. Té una superfície de 8.075 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 94.972 habitants. Limita al nord amb els districtes de Lago, Sanga i Muembe, a l'oest amb el llac Niassa i amb Malawi, al sud amb el districte de N'gauma i a l'est amb el districte de Majune. No inclou el municipi de Lichinga.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en tres postos administrativos (Chimbonila, Lione i Meponda), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Chimbonila:
** Cholue
** Machomane
** Malica, e
** Mussa
* Posto Administrativo de Lione:
** Lione
* Posto Administrativo de Meponda:
** Meponda,

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Terranovaïta

La terranovaïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les zeolites. Rep el seu nom de la l'estació antàrtica italiana situada a la badia de Terra Nova, a l'Antàrtida.

## Característiques

La terranovaïta és una zeolita de fórmula química (Na,Ca)₈(Si$_{68}$Al₁₂)O$_{160}$·29H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1995. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la terranovaïta pertany a «09.GF - Tectosilicats amb H₂O zeolítica; altres zeolites rares» juntament amb els següents minerals: gottardiïta, lovdarita, gaultita, chiavennita, tschernichita, mutinaïta, tschörtnerita, thornasita i direnzoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Mont Adamson, a la Terra de Victòria, a l'Antàrtida, l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Terranovaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 octubre 2016].
# Josep Antoni Rosselló i Picornell

Josep Antoni Rosselló i Picornell (Palma, 1961) és un botànic i professor mallorquí.
És Catedràtic de Botànica del Departament de Botànica i Geologia de la Facultat de Biologia, Universitat de València; on desenvolupa activitats científiques en diversitat i evolució de plantes terrestres, abarcant des dels grups més basals (briòfits) fins a les plantes amb flor.

## Algunes publicacions
### Llibres

* daniel Guillot, emilio Laguna, josep antoni Rosselló. 2009. La familia Aloaceae en la flora alóctona valenciana. Editor José Luis Benito Alonso. 58 pp. ISBN 8493729132 En línea y PDF
* daniel Guillot, emilio Laguna, josep antoni Rosselló. 2008. Flora alóctona suculenta valenciana: Aizoaceae i Portulacaceae. Editor José Luis Benito Alonso. 68 pp. ISBN 8493752800 En línea y PDF
* josep a. Rosselló, llorenç Sáez. 2000. Index Balearicum: an annotated check-list of the vascular plants described from the Balearic Islands. Collectanea botanica. Ed. Institut Botànic de Barcelona. 192 pp.

## Referències

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Getúlic

Getúlic, en llatí Gaetulicus, fou un poeta grecoromà que figura a l'Antologia grega amb nou epigrames (entre ells Γαιτουλίου, Γαιτουλίκου, Γαιτουλίχου, Γαιτούλλου, Γαιτουλικίου i Γετουλίου), de formes agradables i sobre diversos temes.
Es creu que és el mateix personatge que Gneu Corneli Lèntul Getúlic, un historiador i poeta romà del temps de Tiberi, però és difícil de provar. A part de la coincidència del nom, aquest Getúlic no mostra el caràcter llicenciós en el seus versos que Marcial i Sidoni Apol·linar atribueixen a Lèntul Getúlic.

## Referències

* ↑ Gaetulicus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 196
# Josep della Scala

Josep della Scala fou fill d'Albert I della Scala. Es va dedicar a la vida religiosa i fou prior de San Giorgio de Braida a Verona del 1281 al 1292, i abat de Sant Zenó del 1292 fins a la seva mort, probablement el 5 de novembre de 1314. Tot i la seva condició va deixar tres fills naturals: Guillem della Scala, Bartolomeo della Scala il vescovo i Albert della Scala (mort el 1352).
# Hippopotamyrus macroterops

Hippopotamyrus macroterops és una espècie de peix africà del gènere Hippopotamyrus en la família Mormyridae, endèmic del riu Bomekendi, afluent del Uele. És nativa de la República Democràtica del Congo.

## Morfologia

En funció de la seva morfologia, pot agrupar-se dins dels denominats «lluços del riu Nil» juntament amb el Brienomyrus, Mormyrops, Marcusenius, Petrocephalus y Pollimyrus.
Posseeix petites barbes i es caracteritza per posseir un cap allargat que pot arribar a mesurar el doble del seu alt. Manquen de l'extensió de l'aparell bucal dels peixos elefant.
Pot aconseguir una grandària aproximada de 95 mm.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN aquesta espècie es pot catalogar en la categoria de «Dades insuficients (DD)», ja que no hi ha informació suficient per a determinar la categoria d'aquesta espècie.

## Referències

* 1 2 Hippopotamyrus macroterops Llista Vermella de la UICN
* ↑ Gosse, 1984, p. 63-122.
* ↑ Hippopotamyrus macroterops, en Fishbase
* ↑ Boulenger, 1920, p. 38.
* ↑ Taverne, 1971, p. 1-143.
* ↑ Günter, 1866.
* ↑ Poll, 1945, p. 36-77.

## Bibliografia

* Boulenger, G.A. Poissons recueillis au Congo Belge par l'expédition de Dr C. Christy. Annales du Musée du Congo belge. (en anglès). Zoologie. Série I, Matériaux pour la faune du Congo, 1920.
* Gosse, J.P. Mormyridae (en anglès). Thys van den Audenaerde (eds.), 1984.
* Günther, Albert. Catalogue of the Fishes in the British Museum (en anglès). The Trustees, 1866.
* Poll, M. Descriptions de Mormyridae et de Characidae nouveaux du Congo belge avec une étude du genre Stomatorhinus et des genres de Characidae nains africains (en francès). Revue de Zoologie et de Botanique Africaines, 1945.
* Taverne, Louis. Ostéologie des genres Marcusenius Gill, Hippopotamyrus Pappenheim, Cyphomyrus Myers, Pollimyrus Taverne et Brienomyrus Taverne (Pisces, Mormyriformes) (en francès). 188, 1971. issn 0378-0953
# Barranc de la Teulera

El Barranc de la Teulera és un barranc del terme de Castell de Mur, a l'antic terme de Guàrdia de Tremp.
Es forma al vessant est del Serrat del Pui, a les Coscolletes, a 599 m. alt., des d'on davalla cap a llevant pel costat sud de les Costes, per prendre de seguida la direcció sud-est i adreçar-se a la Noguera Pallaresa, on s'aboca prop de la Central hidroelèctrica de Reculada, que queda a l'altra banda del riu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sílvia Tarragó i Castrillón

Sílvia Tarragó i Castrillón (Sant Andreu de Palomar, 1971) és una periodista i escriptora catalana. És autora de llibres de relats, poemaris, novel·les i llibres de saga juvenil. Durant catorze anys va exercir de llibretera, ofici que va inspirar la seva novel·la L'amor i la lectura (2018).

## Obres publicades

* La veu del guix. [S.l: s.n.], 1997
* La vida vençuda. Argentona: La Comarcal, 1998
* Aurora boreal. Barcelona: Edebé, 2013
* Temps de llum. Barcelona: Columna, 2016
* L'amor i la lectura. Barcelona: Comanegra, 2018
* L'obrador dels prodigis. Barcelona: Columna, 2019

## Premis

* Premi de narrativa juvenil Vall d'Uixó

## Referències

* ↑ «Sílvia Tarragó, Escriptora». La clau, 22-03-2018.
# Juan de Meneses y Orellana

Juan de Meneses y Orellana (Talavera de la Reina, ? - 7 de març de 1494) va ser un noble i religiós castellà.
Era fill de Juan Sánchez de Meneses i Teresa de Cerezuela. Va cursar estudis de teologia a la Universitat de Salamanca, i es va doctorar a Bolonya. En els seus inicis va ser canonge de la Col·legiata de Talavera i ardiaca de Guadalajara. Entre 1468 i 1494 va exercir com a bisbe de Zamora. D'altra banda, també va exercir els càrrecs d'ambaixador a Roma i Hongria, oïdor de la Cancelleria Reial, president de la Reial Audiència i Cancelleria de Valladolid el 1478 i membre del consell reial. Es va distingir pel seu ampli mecenatge, del qual destacada la fundació de l'església de San Juan Bautista de Fuentesaúco l'any 1491.

## Referències

* 1 2 Torres, 2003, p. 25.
* ↑ Fernández Duro, 1882, p. 233.
* ↑ Nieto Soria, 1993, p. 449.

## Bibliografia

* Fernández Duro, Cesáreo. Memorias históricas de la ciudad de Zamora, su provincia y obispado (en castellà). Tom I. Madrid: Establecimiento tipográfico de los sucesores de Rivadeneyra, 1882.
* Nieto Soria, José Manuel. Iglesia y génesis del estado moderno en Castilla (1369-1480) (en castellà). Madrid: Editorial Complutense, 1993. ISBN 978-7491-485-X.
* Torres, Alfonso de. Ejercicios de retórica (en castellà). Madrid: Editorial CSIC, 2003.
# Ghiyath Beg Itimad al-Dawla

Mirza Ghiyath al-Din Muhammad Teherani, conegut com a Ghiyath Beg i pel títol d'Itimad al-Mulk (?- Kangra, 1622) fou un visir mogol. Era fill d'un ministre del xa safàvida Tahmasp I i fou el pare de la princesa Nur Jahan, que es va casar amb l'emperador mogol Jahangir.
A la mort del seu pare, Khwaja Muhàmmad Xarif el 1576/1577, va decidir anar a l'Índia a buscar fortuna, que li devia fer falta perquè va fer el viatge de manera molt precària acompanyat de cinc persones; la seva filla gran (Mehr-un-Nisaa, coneguda després com a Nur Jahan) va néixer durant el viatge.
A l'Índia va servir l'emperador Akbar i en pujar al tron Jahangir el 1605 el va nomenar covisir amb el títol d'Itimad ad-Dawla. El 1606 fou nomenat governador del fort d'Agra.
El 1607 el seu fill Muhàmmad Xarif fou executat per l'emperador per haver participat en un complot contra Jahangir organitzat pel príncep Khusraw (el fill de Jahangir). Ghiyath Beg va ser arrestat però es va lliurar pagant una multa.
El 1611 Jahangir va demanar la mà de Nur Jahan que havia enviudat del seu primer marit Xir Afgan i vivia al palau reial. Durant l'any s'hi va casar i llavors va nomenar Ghiyath com a visir principal (wakil-i kull o primer ministre); va rebre diverses marques d'honor, els més alts rangs, el dret personal de tocar el timbal en presència de l'emperador i el màxim honor que es podia donar, la custòdia del turbant imperial.
A la seva mort fou enterrat a Agra.

## Bibliografia

* Beni Parshad, History of Jahangir, Allahabad, 1940
* Mehrdad Shokoohy, "GĪĀṮ BEG, ʿEʿTEMĀD-AL-DAWLA" a Encyclopaedia Iranica
# Just Dance

* Per a altres significats, vegeu «Just Dance (joc)».
Just Dance és el primer senzill del l'àlbum debut anomenat The Fame, de la cantant americana Lady Gaga, amb la participació de la cantant Colby O'Donis. Va ser estrenada el dia 8 d'abril de 2008, estant aquella mateixa tarda disponible com a descàrrega digital. També és el primer senzill de la cantant.

## Llista de cançons

* U.S. 'The Remixes' CD single
* "Just Dance" – 4:02
* "Just Dance" (Harry 'Choo Choo' Romero's Bambossa Main Mix) – 7:12
* "Just Dance" (Richard Vission Remix) – 6:13
* "Just Dance" (Trevor Simpson Remix) – 7:20
* U.S. promo club CD
* "Just Dance" – 4:02
* "Just Dance" (Instrumental) – 4:00
* "Just Dance" (Acapella) – 3:58
* U.S. promo remix CD
* "Just Dance" – 4:02
* "Just Dance" (Instrumental Version) – 4:00
* "Just Dance" (Acapella) – 3:58
* "Just Dance" (Harry 'Choo Choo' Romero's Bambossa Main Mix) – 7:14
* "Just Dance" (Richard Vission Remix) – 6:14
* "Just Dance" (Trevor Simpson Remix) – 7:21
* "Just Dance" (Harry 'Choo Choo' Romer's Bambossa Radio Edit) – 3:26
* "Just Dance" (Trevor Simpson Edit) – 3:35
* "Just Dance" (Harry 'Choo Choo' Romer's Bambossa Dub) – 5:56
* Australian CD single
* "Just Dance" – 4:02
* "Just Dance" (Trevor Simpson Remix) – 7:21
* German CD maxi single
* "Just Dance" – 4:02
* "Just Dance" (Harry 'Choo Choo' Romer's Bambossa Main Mix) – 7:14
* "Just Dance" (Instrumental Version) – 4:00
* "Just Dance" (Video) – 4:10
* German CD single
* "Just Dance" – 4:02
* "Just Dance" (Trevor Simpson Remix) – 7:21
* French CD maxi single
* "Just Dance" – 4:02
* "Just Dance" (Glam As You Radio Mix By Guéna LG) – 3:39
* "Just Dance" (Glam As You Club Mix By Guéna LG)) – 6:25
* U.S. promo remixes part 2 CD-R
* "Just Dance" (RedOne Remix) – 4:18
* "Just Dance" (Space Cowboy Remix) – 5:01
* "Just Dance" (Robots To Mars Remix) – 4:37
* "Just Dance" (Tony Arzadon Remix) – 6:24
* UK CD single
* "Just Dance" (Main Version) – 4:02
* "Just Dance" (RedOne Remix) – 4:18
* UK 7" numbered picture vinyl disc
* "Just Dance" (Main Version) – 4:04
* "Just Dance" (Harry 'Choo Choo' Romero's Bambossa Main Mix) – 7:12
* Japanese digital single
* "Just Dance" – 4:02
* "Just Dance" (Harry 'Choo Choo' Romero's Bambossa Main Mix) – 7:14
* "Just Dance" (Richard Vission Remix) – 6:14
* "Just Dance" (Trevor Simpson Remix) – 7:24

## Referències

* ↑ «Lady Gaga – Just Dance». Amazon. [Consulta: 15 agost 2010].
* 1 2 3 4 «Just Dance Tracklisting». Ultratop.de. [Consulta: 17 agost 2009].
* ↑ «Lady Gaga – Just Dance» (en japanese). Mora.jp, 25-06-2008. [Consulta: 3 maig 2009].
# Harry Austryn Wolfson

Harry Austryn Wolfson (2 de novembre de 1887 – 20 de setembre de 1974) va ser un erudit, filòsof i historiador de la Universitat Harvard, el primer president del Centre d'Estudis Judaics dels Estats Units.

## Vegeu també

* Alexander Altmann
* Gershom Scholem
* Isadore Twersky
# Districte municipal de Trakai

El districte municipal de Trakai (en lituà: Trakų rajono savivaldybė) és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat de Vílnius. La seva capital és la ciutat de Trakai.

## Història

El districte de Trakai va ser significatiu a començaments de la seva història a causa del Castell de Saneiki Trakai construït pel Gran Duc de Lituània Gediminas al segle xiii. Molts altres castells es van fer per la zona després d'aquest, incloent el Castell de la península de Trakai i el Castell de l'illa de Trakai. Durant molts anys, s'ha distingit de gran part de la resta de Lituània en què d'altres grups ètnics com els karaïm, els tàrtars, els russos i els polonesos viuen als voltants.

## Seniūnijos del districte

* Aukštadvario seniūnija Aukštadvaris)
* Grendavės seniūnija (Grendavė)
* Lentvario seniūnija (Lentvaris)
* Onuškio seniūnija (Onuškis)
* Paluknio seniūnija (Paluknys)
* Rūdiškių seniūnija (Rūdiškės)
* Senųjų Trakų seniūnija (Senieji Trakai)
* Trakų seniūnija (Trakai)

## Enllaços externs

* Districte municipal de Trakai Arxivat 2013-11-02 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania (anglès)
# Sílvia Tur Ribas

Sílvia Tur Ribas és una política formenterenca, diputat al Parlament de les Illes Balears en la IX i X legislatura.
Militant de Gent per Formentera, després de les eleccions de 2007 fou nomenada consellera de medi ambient al Consell Insular de Formentera, càrrec que revalidà a les eleccions de 2011.
Fou escollida diputada per Formentera a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015 gràcies a un acord entre Gent per Formentera i el PSIB-PSOE. S'ha integrat en el Grup Mixt del Parlament Balear.

## Referències

* ↑ El Consell de Formentera presenta su nuevo equipo de gobierno, Diario de Ibiza, 13 de juny de 2011
* ↑ «Llista de GxF». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 22 setembre 2015].
* ↑ Silvia Tur serà la cap de llista al Parlament de la coalició Gent per Formentera y PSOE noudiari.es, abril de 2015
* ↑ Fitxa del Parlament Balear

## Enllaços externs

* Sílvia Tur, entrevista a RTVE "Informatiu Balear".
# Juan de Llano Ponte

Juan de Llano Ponte (Avilés, 23 d'abril de 1727 - Oviedo, 29 d'abril de 1805) fou un historiador i clergue asturià que fou bisbe d'Oviedo del 1791 al 1805. De família noble, es doctorà a la facultat de teologia de la Universitat d'Oviedo. Començà la seva carrera eclesial amb càrrecs d'ardiaca i prior de Gordón traslladant-se a la catedral d'Oviedo passant de canonge, bisbe auxiliar i finalment bisbe el 26 de setembre del 1791, càrrec que ocupà fins a la seva mort el 1805. Durant el seu mandat recorregué infatigablement la diòcesi asturiana. El 1801 és nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història car treballà amb el seu amic Francisco Martínez Marina en el Diccionario Geográfico de Asturias.

## Referències

* ↑ Vallaure, Emilio Marcos. Personajes asturianos. Retratos para la historia. Oviedo: Museo de Bellas Artes de Asturias, 1998, p. 24-25.
# Guennadi Tumilóvitx

Guennadi Tumilóvitx (Minsk, 3 de setembre de 1971) és un exfutbolista belarús de la dècada de 1990.
Fou 32 cops internacional amb la selecció de Belarús.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Dinamo Minsk, Antwerp i Luch-Energiya Vladivostok.

## Referències

* ↑ «Belarus - Record International Players». RSSSF. [Consulta: 6 octubre 2008].
* ↑ Guennadi Tumilóvitx Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Transfers: 16–22 February». UEFA.com, 22-02-2004. [Consulta: 1r març 2008].
* ↑ Guennadi Tumilóvitx a National-Football-Teams.com (anglès)
# Júlio Duarte Langa

Júlio Duarte Langa (nascut el 27 d'octubre de 1927) és un cardenal de l'Església catòlica. És arquebisbe emèrit del bisbat de Xai-Xai, on serví com a bisbe des del 24 d'octubre de 1976 fins a la seva jubilació, el 12 de juliol de 2004. És el segon moçambiquès en haver estat promogut al Col·legi Cardenalici.

## Biografia

Va estudiar a l'escola local, abans d'ingressar al Seminari de Magude; estudiant al Seminari de Namaacha. Va ser ordenat prevere el 9 de juny de 1957 a la catedral de la Mare de Déu de Conceição.
Va ser nomenat rector a Malaisse, sent posteriorment nomenat consultor diocesà, membre del consell presbiteral i, finalment, vicari diocesà. En conèixer profundament les llengües locals, supervisà la traducció local dels texts del Concili Vaticà II.
El 31 de maig de 1976 el Papa Pau VI el nomenà bisbe de João Belo, diòcesi que l'1 d'octubre d'aquell any canvià el nom pel de diòcesi de Xai-Xai. Rebé la consagració episcopal el 24 d'octubre següent de mans de Alexandre José Maria dos Santos, arquebisbe metropolità de Maputo, assistit per Francesco Colasuonno, delegat apostòlic a Moçambic i per Januário Machaze Nhangumbe, bisbe de Pemba. Es jubilà del govern de la diòcesi el 24 de juny de 2004.
El 4 de gener de 2015 el Papa Francesc anuncià que seria creat cardenal al consistori del 14 de febrer següent, sent el segon moçambiqueny en rebre el capel vermell cardenalici. Se li assignà el títol de cardenal prevere de San Gabriele dell'Addolorata. Com que en el moment de la creació ja tenia 87 anys no adquirí el dret a entrar en un futur conclave.

## Referències

* 1 2 3 4 5 The Cardinals of the Holy Roman Church
* 1 2 «Consistório 2015: Papa reforça papel das «periferias» no Colégio Cardinalício». Agência Ecclesia, 04-01-2015. Arxivat de l'original el 2015-01-05. [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «Agradeço, mas não fiz nada - D. Júlio Langa reage à noemaçao cardinalícia». Radio Vaticana, 05-01-2015. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 27 juliol 2016].
* ↑ «Annuncio di Concistoro per la creazione di nuovi Cardinali» (en italian). Holy See Press Office, 04-01-2015. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ «Consistory: list of titular church assignments». Vatican Radio, 14-02-2015 [Consulta: 14 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Júlio Duarte Langa a The Cardinals of the Holy Roman Church (anglès)
* Júlio Duarte Langa a www.gcatholic.org (anglès)
* Júlio Duarte Langa a www.catholic-hierarchy.org (anglès)
* Bispos moçambicanos satisfeitos com subida de Júlio Duarte Langa a cardeal – notícia apareguda a Agência Lusa el 5 de gener de 2015 (portuguès)
* Júlio Duarte Langa a vatican.va (italià)
# Molly Moon i l'increïble llibre de l'hipnotisme

Molly Moon i l'increïble llibre de l'hipnotisme (originalment en anglès, Molly Moon and the Incredible Book of Hypnotism) és una pel·lícula de fantasia britànica del 2015 dirigida per Christopher N. Rowley i protagonitzada per Dominic Monaghan, Lesley Manville, Emily Watson, Joan Collins i Raffey Cassidy. Està basat en la novel·la de 2002 Molly Moon's Incredible Book of Hypnotism de Georgia Byng. S'ha doblat al valencià per a À Punt.
== Sinopsi ==  Molly Moon (Raffey Cassidy) viu en un orfenat amb el seu millor amic Rocky (Jadon Carnelly-Morris) i el seu gos carlí, Petula. Després de descobrir un llibre sobre hipnotisme i aprendre a hipnotitzar, fa servir els seus poders per escapar a Londres i protagonitzar una obra de teatre al West End. Finalment, s'adona que ser una estrella no és el que vol, i torna a l'orfenat.

## Repartiment

* Raffey Cassidy com a Molly Moon
* Dominic Monaghan com a Nockman
* Lesley Manville com a Miss Adderstone
* Emily Watson com a Miss Trinklebury
* Celia Imrie com a Edna, la cuinera
* Anne-Marie Duff com a Lucy Logan, la bibliotecària
* Ben Miller com el senyor Alabaster
* Sadie Frost com la senyora Alabaster
* Omid Djalili com a Barry Rix
* Gary Kemp com Cregg
* Tom Wisdom com a Charlie Cooper
* Fern Deacon com a Hazel
* Jadon Carnelly-Morris com a Rocky
* Tallulah Evans com a Davina Nuttel
* Joan Collins com la mare de Nockman, Tracey

## Referències

* ↑ «Molly Moon i l'increïble llibre de l'hipnotisme». À Punt, 07-01-2023. [Consulta: 15 gener 2023].
# Harry Atkinson

Harry Albert Atkinson (1831-1892) va ser el dècim Primer Ministre de Nova Zelanda en 4 ocasions durant el segle xix.

## Referències

* ↑ «Atkinson, Harry Albert» (en anglès). Teara, Encyclopedia of New Zealand. [Consulta: 1r març 2015].
# Batalla de Croix-Bataille

La batalla de Croix-Bataille va tenir lloc durant el Gir de galerna durant la Revolta de La Vendée.

## Preludi

Article detallat: Gir de galerna. L'exèrcit catòlic i reial acabava de capturar Laval. La nit del 25 d'octubre de 1793, les tropes de François-Joseph Westermann i Michel de Beaupuy van fer la seva unió a Château-Gontier, van precedir el cos principal de l'exèrcit republicà comandat per Jean-Baptiste Kléber i François Séverin Marceau. Malgrat l'esgotament dels seus soldats i les objeccions de Beaupuy que defensava esperar el cos principal, Westermann volgué immediatament atacar.

## Batalla

Arribat tota la nit davant de Laval, Westermann va enviar el capità Hauteville a una missió de reconeixement. Però aquest moviment va despertar els vendeans que van vèncer el general i van abandonar la ciutat per trobar-se amb els blaus.
Westermann amb prou feines va tenir temps de desplegar les seves tropes al pantà de Croix-Bataille quan els Vendeans ja atacaven. Ràpidament la cavalleria va fugir i va omplir de desordre a les files republicanes. Un destacament de Vendeans i Chouans dirigit per Aimé Picquet du Boisguy va prendre els republicans per la rereguarda, cosa que va completar el recorregut d'aquest últim. Totalment desbordats per les xifres, es van retirar a Château-Gontier.
L'endemà de la batalla, la major part de l'exèrcit republicà es va unir a Westermann a Chateau-Gontier. L'acció de Westermann va fer enfadar a Kleber, que posteriorment va decidir suspendre la persecució per donar dos dies de descans a la tropa que estava esgotada.

## Pèrdues

Es desconeixen les pèrdues de la Vendée i no es coneixen amb exactitud les dels republicans. Segons Yves Gras, aquest últim va deixar a terra 1.600 homes. Charles-Jacques Lauron, lloctinent de l'exèrcit de Mainz, informa en una carta a la seva dona: "Vam tenir més de 600 a 700 ferits en aquest afer; no sabem el nombre de morts que hem perdut el camp de batalla".

## Referències

* ↑ Gras 1994, pàg. 99.
* ↑ Hussenet 2007, pàg. 38

## Bibliografia

* Charles-Louis Chassin, La Vendée Patriote (1793-1800), Tom III, edició Paul Dupont, 1893-1895, pàg. 238.
* Émile Gabory, Les Guerres de Vendée, Robert Laffont, 1912-1931 (reimpressió 2009), 1476 pàg.
* Yves Gras, La guerra de Vendée (1793-1796), Economica, 1994, 192 pàg.
* Jacques Hussenet (dir.), Destrueix la Vendée! »Diferents perspectives sobre les víctimes i la destrucció de la guerra de Vendée, La Roche-sur-Yon, centre d'investigació històrica de Vendée, 2007, 634 pàg.