OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torrent d'en Roig

El torrent d'en Roig és un torrent de Santanyí (Mallorca). S'origina a prop de la costa, a la marina de Santanyí en la confluència dels torrents de na Garró i d'en Bonjesús. Després d'uns 2,5 km de recorregut desemboca a la platja de s'Amarador formant un petit aiguamoll, és per aquest motiu que també se'l coneix en el seu tram final com a torrent de s'Amarador. Bona part de la seva conca forma part del Parc Natural de Montdragó. Té un curs força encaixat entre parets i meandriforme. El nom del torrent prové de la terra roja, sòl de color terrós abundant a la vall i que sol donar color les aigües del torrent quan hi ha revingudes. El torrent donava nom a la desapareguda possessió del Rafal Roig.
L'aiguamoll situat a la seva desembocadura, conegut com s'Amarador és una bassa permanent salabrosa separada del mar per una barra dunar. Té una forma allargada, seguint el meandre del torrent. L'aiguamoll és rodejat per vegetació de canyís, prats salins i matollars halòfils. Hi són comuns unes vuit espècies d'aucells hivernants com la polla d'aigua (Gallinula chloropus), l'ànec coll verd (Anas platyrhynchos), l'anedó (Anas crecca), terrola (Alcedo atthis), el gallet de riu (Rallus aquaticus), el tiruril·lo camanegre (Charadrius alexandrinus) o la cuereta torrentera (Motacilla cinerea).

## Referències

* ↑ Aguiló, Cosme «Toponímia de Santanyí i Ses Salines». Tesi Doctoral. Departament de Filologia Catalana i Lingüística General Universitat de les Illes Balears, 2007.
* ↑ «Humedales de las Islas de España». WWF. [Consulta: 9 agost 2020].
# Torrent d'en Valls

El Torrent d'en Valls, dit també el Rierot, és una petita riera de la ciutat de Badalona que discorre íntegrament per terreny urbanitzat, canalitzada i soterrada, en un recorregut total d'uns dos quilòmetres. Neix a la Serra d'en Mena per la confluència de dos cursos diferents: el Rierot d'en Roc, que neix a la falda del Turó d'en Carig i davalla pel barri de Sistrells per sota del carrer de Marià Benlliure; i el Rierot d'en Cabanyes, que ve de la masia de Can Cabanyes i conflueix amb l'anterior entorn de l'església de Sant Pau. És just després de l'aiguabarreig que rep el nom de Torrent d'en Valls, per la proximitat amb Can Valls, i discorre per sota del carrer del mateix nom. Finalment, en el curs baix rep els noms de Rierot d'en Peixau, per la proximitat a Can Peixau, i Rierot d'en Garriga; recorre el carrer de Maria Auxiliadora i arriba a la Platja del Coco, a tocar del Port, tot i que actualment l'aigua no desemboca a la mar sinó que és reconduïda per un col·lector interceptor que la porta a la depuradora del Besòs.

## Referències

* ↑ «Torrent d'en Valls». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Un recorregut per les rieres i els torrents de Badalona». Tot Badalona, 27-07-2018 [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ Abras, Margarida; Carreras, Montserrat; Nieto, M. Dolors. Tots els carrers de Badalona. Badalona: Museu de Badalona, 2003, p. 240 [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ «De les rieres a les clavegueres i a la depuradora». Ajuntament de Badalona. Arxivat de l'original el 1 de maig 2021. [Consulta: 1r maig 2021].
# Tour de Flandes 1960

El Tour de Flandes 1960 va ser la 44a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 3 d'abril de 1960, amb inici a Gant i final a Wetteren després d'un recorregut de 227 quilòmetres. El vencedor final fou el belga Arthur Decabooter, que s'imposà a l'esprint en l'arribada a Wetteren a un grup de ciclistes. El francès Jean Graczyk i el belga Rik van Looy acabaren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Arthur Decabooter (BEL) | Groene Leeuw-Sas-Sinalco | 5h 52' 00" |
| 2 | Jean Graczyk (FRA) | Helyett-Leroux-Hutchinson | m. t. |
| 3 | Rik van Looy (BEL) | Faema | m. t. |
| 4 | Gilbert Desmet (BEL) | Carpano | m. t. |
| 5 | Henri de Wolf (BEL) | Helyett-Leroux-Hutchinson | m. t. |
| 6 | Frans de Mulder (BEL) | Groene Leeuw-Sas-Sinalco | m. t. |
| 7 | Pierre Ruby (FRA) | Peugeot-BP-Dunlop | m. t. |
| 8 | Raymond Impanis (BEL) | Faema | m. t. |
| 9 | Frans Schoubben (BEL) | Peugeot-BP-Dunlop | m. t. |
| 10 | Alfons Hermans (BEL) | Dr Mann-Dossche | m. t. |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a les-sports.info
# Tour de Flandes 1957

El Tour de Flandes 1957 és la 41a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 31 de març de 1957, amb inici i final a Wetteren després d'un recorregut de 240 quilòmetres. El vencedor final fou el belga Fred de Bruyne, que s'imposà a l'esprint en l'arribada a Wetteren. Els també belgues Jef Planckaert i Norbert Kerckhove acabaren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Fred de Bruyne (BEL) | Carpano-Coppi | 5h 58' 00" |
| 2 | Jef Planckaert (BEL) | Peugeot-BP | m. t. |
| 3 | Norbert Kerckhove (BEL) | Faema-Guerra | m. t. |
| 4 | Nicolas Barone (FRA) | Saint Raphael-Geminiani-Quinquina | m. t. |
| 5 | Yvo Molenaers (BEL) | Plume Sport | m. t. |
| 6 | Gastone Nencini (ITA) | Leo-Chlorodont | m. t. |
| 7 | Seamus Elliott (IRL) | Helyett-Potin | m. t. |
| 8 | Frans Schoubben (BEL) | Peugeot-BP | m. t. |
| 9 | Agostino Coletto (ITA) | Carpano-Coppi | m. t. |
| 10 | Désiré Keteleer (BEL) | Carpano-Coppi | m. t. |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a les-sports.info
# Treze Futebol Clube

El Treze Futebol Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Campina Grande a l'estat de Paraíba.

## Història

El club ha guanyat el campionat estatal en tretze ocasions entre 1940 i 2011. També ha competit al Campeonato Brasileiro Série A els anys 1976, 1977, 1979, 1982, 1983, 1984, 1986, 1987 i 2000.

## Palmarès

* Campeonato Brasileiro Série B:
** 1986
* Campionat paraibano:
** 1940, 1941, 1950, 1966, 1975, 1981, 1982, 1983, 1989, 2000, 2001, 2005, 2006, 2010, 2011

## Referències

* ↑ «Campionat estatal a RSSSF». RSSSF. [Consulta: juny 2014].
* ↑ (portuguès) «Treze Futebol Clube». Arquivo de Clubes. Arxivat de l'original el 2013-01-17. [Consulta: 19 maig 2008].

## Enllaços externs

* Web oficial del club (portuguès)
# Tractat de Copenhagen (1709)

El Tractat de Copenhaguen, del 22 d'octubre de 1709, durant la Gran Guerra del Nord, va reprendre l'aliança entre l'Imperi Rus i Dinamarca-Noruega. Que Carles XII de Suècia havia destruït en l'anterior Tractat de Traventhal el 1700. Per a Rússia, d'octubre de 1709 signava el tractat a Copenhaguen.

## Referències

* ↑ Anisimov, Evgeniĭ Viktorovich. The reforms of Peter the Great. Progress through coercion in Russia. M.E. Sharpe, 1993, p. 125 (The New Russian history). ISBN 1563240475.

## Enllaços externs

* Escanejat del tractat al IEG Mainz
# Marcèla Drutel

Marcèla Drutel, en occità: Marcello Drutel, (Marsella, 24 de maig de 1897 – Toló, 30 de desembre de 1985) va ser una poetessa occitana, crítica literària i professora. El seu nom de ploma era Aubanelenca, en record del poeta Théodore Aubanel, al qual admirava. El 1933, va publicar el seu primer recull de poemes, Li desiranço, una celebració de l'amor carnal, publicació que va provocar un escàndol. A De Soulèu emai de Luno, de 1965, va voler transportar la música de Claude Debussy al camp de la poesia. Drutel va ser felibressa i interpret de tamborí i durant 37 anys va impartir classes de provençal a l'escola de formació del professorat d'Ais de Provença. Una de les fonts d'aquesta ciutat, a la plaça de Saint Honoré, porta el seu nom.

## Referències

* 1 2 «Marcèla Drutel | enciclopèdia.cat». [Consulta: 28 maig 2021].
* ↑ «Marcelle Drutel (1897-1985)» (en anglès). [Consulta: 28 maig 2021].
* ↑ Philippe Gardy, « Sully-André Peyre à Max Rouquette. Une correspondance (1938-1945) », Lengas, n$^o$ 69, 2011, Lettre n$^o$ 7, note 62
* 1 2 «Fontaine Marcello Drutel» (en francès), 08-08-2016. [Consulta: 28 maig 2021].
# Volta a Eslovàquia 2019

La Volta a Eslovàquia 2019, 63a edició de la Volta a Eslovàquia, es disputà entre el 18 i el 21 de setembre de 2019 sobre un recorregut de 714,9 km repartits entre cinc etapes. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2019, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou el belga Yves Lampaert (Deceuninck-Quick Step), mentre Arnaud Démare i Stefan Küng, ambdós del Groupama-FDJ, completaren el podi.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a quinze equips UCI WorldTeams, tres equips continentals professionals i quatre equips continentals:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a A etapa | 18 de set | Bardejov – Bardejov | etapa accidentada | 138,2 | Alexander Kristoff | Alexander Kristoff |
| 1a B etapa | 18 de set | Bardejov – Bardejov | contrarellotge individual | 7,4 | Stefan Küng | Stefan Küng |
| 2a etapa | 19 de set | Bardejov – Ružomberok | etapa de mitja muntanya | 226,6 | Eduard-Michael Grosu | Yves Lampaert |
| 3a etapa | 20 de set | Ružomberok – Hlohovec | etapa accidentada | 200,6 | Arnaud Démare | Yves Lampaert |
| 4a etapa | 21 de set | Hlohovec – Senica | etapa accidentada | 142,1 | Elia Viviani | Yves Lampaert |

### Etapa 1 A

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 1 B

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 2

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 3

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### Etapa 4

Font: ProCyclingStats :

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Evolució de les classificacions

| Etapa | Vencedor | Classificació general | Classificació per punts | Classificació de la muntanya | Classificació dels joves | Millor eslovac | Classificació per equips |
| 1.ª A | Alexander Kristoff | Alexander Kristoff | Alexander Kristoff | Kenny Molly | Florian Kierner | Erik Baška | Deceuninck-Quick Step |
| 1.ª B | Stefan Küng | Stefan Küng | Alexander Kristoff | Kenny Molly | Torjus Sleen | Erik Baška | Deceuninck-Quick Step |
| 2.ª | Eduard-Michael Grosu | Yves Lampaert | Alexander Kristoff | Martin Salmon | Torjus Sleen | Erik Baška | Deceuninck-Quick Step |
| 3.ª | Arnaud Démare | Yves Lampaert | Arnaud Démare | Martin Salmon | Torjus Sleen | Erik Baška | CCC |
| 4.ª | Elia Viviani | Yves Lampaert | Arnaud Démare | Martin Salmon | Torjus Sleen | Erik Baška | CCC |
| Classificacions finals | Classificacions finals | Yves Lampaert | Arnaud Démare | Martin Salmon | Torjus Sleen | Erik Baška | CCC |

## Referències

* ↑ «Viviani se lleva la última y Lampaert gana el Tour de Eslovaquia». biciciclismo.com. [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ «2019»63rd Okolo Slovenska / Tour de Slovaquie (2.1)». procyclingstats.com.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Sayak Valencia

Sayak Valencia Triana (Tijuana, Mèxic, 1980) és una poeta, assagista i performer mexicana.
Doctora europea en filosofia, teoria i crítica feminista per la Universitat Complutense de Madrid. Entre les seves publicacions més recents destaquen: Capitalismo gore (2010), El reverso exacto del texto (2007) i Jueves fausto (2004). Alguns dels seus treballs han estat publicats en revistes europees i americanes, també en diverses llengües. És cofundadora del grup feminista La Línea, col·lectiu format l'any 2002 que es dedica a la teoria, l'escriptura, l'edició, l'audiovisual i la performance. Com a artista d'aquesta disciplina, les seves accions performatives desenvolupen els conceptes del cos, l'espai públic i el queer.

## Referències

* ↑ Fernández, Lola. «“Los sicarios obedecen las lógicas del neoliberalismo y el mandato del machismo”» (en castellà). Ctxt, 21-11-2018. [Consulta: 12 juliol 2020].
* ↑ «Sayak Valencia». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Cambra de Castella

La Cambra de Castella fou un consell privat de la Monarquia espanyola, encarregat d'aconsellar al rei en els nomenaments, l'administració de la gràcia i mercès reals, concepte jurídic propi del poder que exerceixen els reis per la seva mera voluntat.
Va ser fundat el 1518 per Carles V del Sacre Imperi Romanogermàni. El seu origen està en el Despatx de la Cambra que ja funcionava en el regnat dels Reis Catòlics. Des de 1528 comencen a redactar-se instruccions per regular el seu funcionament. En les instruccions de 1588 es parla de tres secretaries: de cambra o gràcia, d'oficis de justícia i de patronat reial.
Va existir una vinculació estreta entre el Consell de Castella i el Consell de Cambra de Castella, d'aquesta manera, compartien el President del Consell de Castella, i tots els consellers de la Cambra eren també del Consell de Castella, a més tenia un secretari real. En ser una comissió reduïda del Consell de Castella, però separat d'aquest, funcionava com a despatx secret i reservat.
L'extensió territorial de la seva actuació fou la Corona de Castella, i, a partir de 1707, també la Corona d'Aragó, per la qual es va crear una nova secretaria.
Les seves atribucions eren:
* Proposar al rei persones per a les places dels consells, cancelleries i audiències i altres oficis de justícia
* Proposar els arquebisbes, bisbes i altres prebendes i dignitats eclesiàstiques
* Expedir les gràcies de grans d'Espanya i altres altes ocupacions
* Convocar les Corts de Castella del regne per al jurament dels reis i prínceps hereus i altres assumptes públics de la major consideració.
* Moltes altres mercès i regalies: perdons, legitimacions, llicències de majorat, exempcions de vila, cartes de naturalesa, llicències per a mines o molins...
* Assumptes relacionats amb els majorats.
El Consell de Cambra de Castella també intervenia en el procés legislatiu del regne de Navarra, ja que era l'encarregat de transmetre les disposicions legals a virrey de Navarra i al Consell Reial de Navarra, amb una real cèdula que contenia l'ordre de compliment signada pel rei.
Encara que les seves decisions no necessitaven ser remeses a cap altra instància, les gràcies concedides en la càmera que lesionessin drets de tercers podien donar origen a un recurs de retenció en el Consell de Castella. En 1834, tant el Consell Real de Castella com la Cambra de Castella acaben sent eliminats.

## Referències

* ↑ «Cambra de Castella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Escudero. Feliciano Barrios. . Ediciones de la Universidad de Castilla-La Mancha. ISBN 9788484271802.
* 1 2 José Luis de las Heras Santos. La justicia penal de los Austrias en la Corona de Castilla. Universidad de Salamanca, 1991, p. 36–. ISBN 978-84-7481-653-2.
* ↑ María Isabel Cabrera Bosch. El Consejo Real de Castilla y la ley. Editorial CSIC - CSIC Press, 1993, p. 41–. ISBN 978-84-00-05155-6.
# Bergasa

Bergasa és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Baixa.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Sant Julià d'Avellanet

Sant Julià d'Avellanet era una església situada en el poble de la Sagristia, del terme comunal dels Masos, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Estava situada en un lloc encara indeterminat del poble de la Sagristia.
És documentada des del 1276, any en què Jaubert de Barberà va cedir als homes de Prada les seves cases i possessions del terme de Sant Julià d'Avellanet. Fins al segle xvii es conserven notícies de l'església, però després es perden.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «83 - Els Masos». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Els Masos». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Puigferrat i Oliva, Carles. «Esglésies del Conflent anteriors al 1300: Els Masos. Sant Julià d'Avellanet». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ Lloc on era Sant Julià d'Avellanet en els ortofotomapes de l'IGN
# Sócrates Parri Romero

Sócrates Parri Romero (Burjassot, 16 de desembre de 1966) és un exfutbolista valencià, que ocupava la posició de defensa. És germà del també futbolista Líbero Parri.

## Trajectòria

Tot i formar part del València CF a finals de la dècada dels 80, no va debutar amb l'equip de Mestalla en Lliga. Ho faria amb l'Albacete Balompié, amb qui jugaria de 1991 a 1994 a primera divisió, sumant un total de 40 partits. L'estiu de 1994 va fitxar pel CD Toledo.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Serrat de Sant Miquel

«Serrat de Sant Miquel» té aquests significats:
# Scandiano

Scandiano és un municipi italià, situat a la regió d'Emília-Romanya i a la província de Reggio de l'Emília. L'any 2005 tenia 23.700 habitants.

## Fills il·lustres

* Giovanni Battista Crivelli (finals segle XVI-1652), compositor madrigalista.
# Schistura nielseni

Schistura nielseni és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Iran.

## Referències

* ↑ McClelland J. 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941-948.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nalbant, T. T. & P. G. Bianco. 1998. The loaches of Iran and adjacent regions with description of six new species (Cobitoidea). Ital. J. Zool. v. 65, Suppl.: 109-123.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Senyoria de Joinville

La senyoria de Joinville fou una jurisdicció feudal del Regne de França. Els senyors de Joinville van heretar el comtat de Vaudemont pel matrimoni del senyor Anceau o Ansel amb Margarita. Va seguir unit a Vaudemont fins al 1508 quan va passar a la línia dels ducs de Guisa establerta per Claudi, fill de Renat II de Lorena.

## Llista de senyors de Joinville

* Esteve ?-1057
* Geoffroi I 1057-1080
* Geoffroi II 1080-1100
* Roger 1100- 1132
* Geoffroi III 1132-1184
* Geoffroi IV 1184-1190
* Simó 1190-1233
* Pere de Genevill 1233-1249
* Geoffrei de Genevill 1249-1307
* Pere de Genevill 1307-?
* Anceau ?-1351
* Unit a Vaudemont 1351-1508
* als ducs de Guisa o Lorena-Guisa 1508
# Scobinichthys granulatus

Scobinichthys granulatus és una espècie de peix de la família dels monacàntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia: des del sud d'Austràlia Occidental fins a Nova Gal·les del Sud i Tasmània.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 «Scobinichthys granulatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ May, J.L. i J.G.H. Maxwell, 1986. Trawl fish from temperate waters of Australia. CSIRO Division of Fisheries Research, Tasmània. 492 p.
* ↑ Hutchins, J.B., 1997. Checklist of fishes of the Houtman Abrolhos Islands, Western Australia. p. 239-253. A: F.E. Wells (ed.) The marine flora and fauna of the Houtman Abrolhos Islands, Western Australia. Western Australian Museum, Perth.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Bussing, W.A. i R.J. Lavenberg, 1995. Monacanthidae. Cachúas, lijas. p. 1278-1280. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hutchins, J.B., 1984. Monacanthidae. A: W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing Area 51). Vol. 3. FAO, Roma. pag. var.
* Hutchins, J.B., 2001. Monacanthidae. Filefishes (leatherjackets). p. 3929-3947. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p.
* Tortonese, E., 1979. Monacanthidae. p. 643. A: J. C. Hureau i Th. Monod (eds.) Check-list of the Fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM). UNESCO, París. Vol. 1.
* Travers, M.J. i I.C. Potter, 2002. Factors influencing the characteristics of fish assemblages in a large subtropical marine embayment. J. Fish Biol. 61(3):764-784.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Serra Mitjana

«Serra Mitjana» té aquests significats:
* Serra Mitjana (Andorra), serra a la parròquia d'Escaldes-Engordany (Andorra)
* Serra Mitjana (Albanyà), serra al municipi d'Albanyà (Alt Empordà)
* Serra Mitjana (Pontons), serra al municipi de Pontons (Alt Penedès)
* Serra Mitjana (Rubió), serra al municipi de Rubió (Anoia)
* Serra Mitjana (Balsareny), serra al municipi de Balsareny (Bages)
* Serra Mitjana (Paüls), serra al municipi de Paüls (Baix Ebre)
* Serra Mitjana (la Pobla de Cérvoles), serra al municipi de la Pobla de Cérvoles (Garrigues)
* Serra Mitjana (Vinaixa), serra al municipi de Vinaixa (Garrigues)
* Serra Mitjana (Tremp), serra al municipi de Tremp (Pallars Jussà)
* Serra Mitjana (Isona i Conca Dellà), serra i espai d'interès natural al municipi d'Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà)
* Serra Mitjana (Esterri de Cardós), serra entre els municipis d'Esterri de Cardós i de la Vall de Cardós (Pallars Sobirà)
* Serra Mitjana (Unarre), serra al municipi de la Guingueta d'Àneu (Pallars Sobirà)
* Serra Mitjana (Sant Miquel de Campmajor), serra al municipi de Sant Miquel de Campmajor (Pla de l'Estany)
* Serra Mitjana (Caseres), serra al municipi de Caseres (Terra Alta)
* Serra Mitjana (Nalec), serra al municipi de Nalec (Urgell)