OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Godofreu I de Baixa Lotaríngia

Godofreu II de Verdun, nascut vers el 965, mort el 1023, va ser comte de Verdun i de les Ardenes (1002 - 1012), i després duc de Baixa Lotaríngia (com a Godofreu I de Baixa Lotaríngia, 1012 - 1023). Era el fill gran de Godofreu I de Verdun conegut com a Godofreu el Captiu, comte de Verdun, i de Matilde de Saxònia.
Va succeir al seu pare a Verdun i les Ardenes. El 1012, a la mort d'Otó, duc de Baixa Lotaríngia, l'emperador Enric II el Sant el va designar al capdavant d'aquest ducat per recomanació del bisbe de Cambrai Gerard I. Aquesta tria estava motivada per diverses consideracions: es tractava de reforçar la frontera occidental del Sacre Imperi Romanogermànic enfront del regne de França, tot pacificant el ducat. Godofreu, originari de l'Alta Lotaríngia, no havia participat en les lluites de l'aristocràcia de la Baixa Lotaríngia i s'havia mostrat sempre un de fidel dels emperadors otonians. Es beneficiava a més a més del suport dels seus germans Goteló, marquès d'Anvers, d'Herman, marquès d'Ename (al Brabant).
Va confiar el comtat de Verdun el 1012 al seu germà Frederic. El seu nomenament a la Baixa Lotaríngia va suscitar gelosies, i va haver de combatre a Lambert I de Lovaina comte de Lovaina, cunyat de l'antic duc, i a Renyer V, comte de Mons, nebot de Lambert. Godofreu els va derrotar a Florennes el 12 de setembre de 1015: Lambert va morir, i Renyer va haver de fer la pau, i casar-se amb Matilde de Verdun, una neboda de Godofreu, i va rebre en dot el Comtat d'Hainaut que des de feia 50 anys estava reduït a Mons.
Llavors va haver de combatre el comte de Metz, Gerard, a qui va infligir el 27 d'agost de 1017 una seriosa derrota, malgrat estar en inferioritat numèrica. L'any següent, de resultes de la dieta de Nimega, l'emperador Enric II li va encarregar de castigar el comte felló Teodoric III de Frísia Occidental (Holanda), però va ser vençut a la batalla de Vlaardingen i fet presoner, si bé fou alliberat ben aviat.
Godofreu va morir sense fills el 1023, i el seu germà més jove, Goteló I el va succeir.

## Referències

* Gottfried II. Herzog von Nieder-Lothringen (1012-1023) Graf von Verdun (1005-1023) Arxivat 2010-05-05 a Wayback Machine.
# Godofreu III de Baixa Lotaríngia

Godofreu III de les Ardenes, dit el Geperut, mort el 27 de febrer de 1076, va ser duc de Baixa Lotaríngia, marquès d'Anvers, i comte (titular) de Verdun de 1069 a 1076. Era fill de Godofreu II el Barbut (que portava els mateixos títols), i de Doda.
Va succeir al seu pare i es va casar, el 1069 amb Matilde de Toscana, filla de Bonifaci III de Toscana, marquès de Toscana, i de Beatriu de Bar, la qual vídua, s'havia casat de nou amb Godofreu II el Barbut. Godofreu III i Matilde no van tenir més que una noia, Beatriu, morta al poc de néixer (1071). Aquest matrimoni va ser un fracàs: des de 1071, els esposos van viure separats. En la lluita de les Investidures, Matilde era partidària del papa Gregori VII i dels guelfs, mentre que Godofreu sostenia l'emperador germànic Enric IV i als gibel·lins.
Va combatre el duc de Saxònia el 1075 per compte de l'emperador. El 1076 va sostenir al bisbe d'Utrecht atacat pel seu vassall Teodoric V, comte d'Holanda, i per Robert I Frisó, comte de Flandes i va ser assassinat mentre que es preparava a lliurar combat a la vora del riu Escalda.
Sense posteritat, i malgrat l'oposició de Matilde, havia designat per succeir-lo el seu nebot Jofré de Bouillon, però l'emperador va preferir designar el seu fill Conrad, i Jofré de Bouillon no va poder obtenir el Ducat de Baixa Lorena fins al 1089.

## Font

* Gottfried IV. der Bucklige Herzog von Nieder-Lothringen (1069-1076) Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
# Großnaundorf

Großnaundorf és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a 25 kilòmetres de Dresden i a 7 kilòmetres al nord-est de Pulsnitz. Comprèn els districte de Großnaundorf i Mittelbach.
# Gru, el meu dolent preferit (franquícia)

Gru, el meu dolent preferit (originalment en anglès, Despicable Me) és una franquícia de mitjans d'animació per ordinador centrada en Gru, un súper vilà reformat (que després es convertirà en pare, marit i agent secret) i els seus Minions de color groc. Està produït per Illumination i distribuït per la seva empresa matriu Universal Pictures.
La franquícia va començar amb la pel·lícula homònima del 2010, a la qual van seguir dues seqüeles: Gru 2, el meu dolent preferit (2013), Gru 3, el meu dolent preferit (2017) i una futura seqüela, Gru 4, el meu dolent preferit, que s'esperava que arribés als cinemes el 2024; dues preqüeles derivades: Els Mínions (2015) i els Minions: L'origen de Gru (2022). La franquícia també inclou molts curtmetratges, un especial de televisió, diversos videojocs i una atracció de parc temàtic. La franquícia és la franquícia de pel·lícules d'animació més taquillera i la 15a franquícia de pel·lícules més taquillera de tots els temps, amb més de 3.700 milions de dòlars a la taquilla mundial.

## Pel·lícules
### Gru, el meu dolent preferit (2010)

Gru és un home malvat que planeja el robatori més increïble de la història, robar la lluna. Però el su entrebanc principal és la tossuderia de tres nenes òrfenes.

### Gru 2, el meu dolent preferit (2013)

En Gru, que s'estrena com a pare de família, ha de descobrir qui és l'autor d'un crim espectacular.

### Els Mínions (2015)

Els Minions no saben conservar malvats, per això ara estan sols i deprimits. En Kevin i dos amics surten a buscar unn nou líder i van a parar a la gran trobada de superdolents d’Orlando, on la malvada Scarlet els fa un encàrrec reial.

### Gru 3, el meu dolent preferit (2017)

Han acomiadat en Gru perquè ha deixat escapar una estrella infantil dels anys 80 que va ser famosa per fer una sèrie on interpretava un criminal. Ara és adult i crea el caos a tot el planeta. A més, en Gru descobreix que té un germà bessó...

### Minions: L'origen de Gru (2022)

Anys 70. En Gru creix en un barri residencial. És un fan incondicional d’un famós grup de dolents i té una idea: demostrar-los que és prou dolent per treballar amb ells! Per sort, té l’ajut dels seus fidels seguidors, els mínions, que sempre estan disposats a escampar el caos!

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Guatlla pintada nana

La guatlla pintada nana (Turnix nanus) és una espècie d'ocell de la família dels turnícids (Turnicidae) sovint considerat una subespècie de Turnix hottentottus. Habita les praderies de gran part de l'Àfrica subsahariana.
# Gérone, la Venise espagnole

Gérone, la Venise espagnole és una pel·lícula espanyola de Segundo de Chomón de 1912, basada en la reproducció contínua d'imatges paisatgístiques de la ciutat de Girona.
La pel·lícula portava el segell de Pathé, la qual encarregà a Chomón la creació d'una sèrie de documentals amb la intenció d'utilitzar-los com a reclam turístic per a la ciutat que es mostrava en cada cas. Espanya lluitava en aquell moment per ser reconeguda com un país modern o en vies de desenvolupament. L'objectiu de Chomón amb aquesta pel·lícula era demostrar que Girona, malgrat no tenir canals, podia assemblar-se a la ciutat italiana de Venècia. Per a aconseguir aquesta semblança, el director filma plànols des de diferents perspectives del riu, i a més associa la població amb l'Estany de Banyoles, que es troba prou més lluny de Girona.
# Groudon

Groudon és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus terra. El seu nom és una combinació del mot anglès ground («terra») i la paraula castellana don («senyor»). Groudon va aparèixer per primera vegada a Pokémon Ruby i Pokémon Sapphire. Groudon es va convertir en la mascota del videojoc Pokémon Ruby, en els quals va aparèixer tant a la caixa dels jocs com als jocs en si. El seu rival Kyogre, amb el qual Groudon ha lliurat batalles titàniques en la continuïtat dels jocs, és la mascota de Pokémon Sapphire.
A l'anime Pokémon, Groudon apareix per primera vegada a l'episodi Gaining Groudon. Al capítol següent, The Scuffle of Legends, lluita contra el seu rival, Kyogre. També apareixen imitacions de Groudon a Malice in Wonderland! i la pel·lícula Pokémon: Jirachi Wish Maker.
És considerat un dels Pokémon més fort de tots a les batalles competitives de Pokémon (categoria «Uber»). Té un nivell d'atac molt alt i disposa de moviments que li permeten elevar-lo encara més. Tanmateix, també se'l pot utilitzar en modalitat defensiva gràcies a la seva capacitat d'encaixar atacs físics.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «Pokémon name origins» (en anglès). Pokémon Database. [Consulta: 9 abril 2014].
* ↑ Hollinger, E. Pokémon Ruby & Sapphire: Prima's Official Strategy Guide (en anglès). Prima Games, 2003, pàg. 117. ISBN 978-0761542568.
* ↑ «Groudon» (en anglès). Pokémon/Nintendo. [Consulta: 9 abril 2014].
* ↑ (anglès) Episode 373 - Gaining Groudon! a Serebii.net
* ↑ (anglès) Episode 374 - The Scuffle of Legends! a Serebii.net
* ↑ (anglès) Episode 511 - Malice in Wonderland! a Serebii.net
* ↑ (anglès) Jirachi - Wish Maker! a Serebii.net
* ↑ «Groudon» (en anglès). Smogon. [Consulta: 9 abril 2014].

## Enllaços externs

* Groudon a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Gøsta Esping-Andersen

Gøsta Esping-Andersen (Næstved, 24 de novembre de 1947) és un catedràtic de Sociologia de la Universitat Pompeu Fabra i professor ICREA-Acadèmia. Abans d'arribar a Barcelona, va donar classes a les universitats de Harvard, Trento i a l'European University a Itàlia.
És membre de l'Acadèmia Americana d'Arts i Ciències, professor honorari de la Universitat d'Aalborg i Doctor Honoris Causa per la Universitat Roskilde, de Dinamarca.

## Obra

El seu treball d'investigació se centra en l'estudi de l'estratificació social, les dinàmiques del curs de la vida i la comparació de polítiques socials i models d'estat de benestar.
Ha publicat nombrosos llibres, entre els quals Los tres mundos del estado del bienestar (Alfons el Magnànim, 1993), The Social Foundations of Postindustrial Economies (Oxford University Press, 1999) i, més recentment, Trois leçons sur L'État-providence (Le Seuil, 2008) i The Incomplete Revolution. Adapting Welfare States to Women's New Roles (Polity Press, 2009).

## Referències

* ↑ «Gøsta Esping-Andersen». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Guimbarda (eina)

La guimbarda és una eina emprada en la fusteria. És una eina de tall, generalment amb dos mànecs i una fulla de tall regulable (d'uns 4 cm d'amplada com a molt) al mig. Serveix per a rebaixar, igualar o polir superfícies, sobretot les que són corbades o enfonsades. S'utilitza també per a arrodonir mànecs, potes de cadira, arcs, sagetes, rems, rajos de roda o per donar forma a les dogues d'una bota.
La guimbarda funciona de manera similar al cutxef, però té el tall regulable, com el d'un ribot. D'aquesta manera, el fuster pot canviar la forma d'una fusta de mica en mica, sense que el tall s'hi enfonsi massa. Igual que el ribot, la guimbarda pot deixar les superfícies igualades i ben polides.

## Referències

* ↑ Mainar, Josep. Diccionari dels oficis del moble i l'interiorisme. Generalitat de Catalunya, Novembre 1999, p. 76. ISBN 84-393-4975-0.
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 9 gener 2020].
* ↑ Joyce, Ernest; Peters, Alan. Encyclopedia of Furniture Making (en anglès). Sterling Publishing Company, Inc., 2000-03. ISBN 978-0-8069-7142-1.
# Gürcü Hatun

Gürcü Hatun c. 1237 - c. 1286) fou una princesa georgiana, conversa a l'Islam, i casada amb el soldà seljúcida Kaykhusraw II. El seu nom original era Tamara. Després de la morte del soldà, es va casar amb el seu visir Pervane. Fou filla de Russudan de Geòrgia i Giyaseddin, un príncep turc seljúcida. El nom Gürcü Hatun significa "Senyora georgiana" en turc. És mare de Kaykubad II.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20160224183624/http://www.kayseri.bel.tr/web2/uploads/eDergiler/kayseri-ansiklopedisi-cilt2/files/assets/basic-html/page455.html

## Vegeu també

* Mama Hatun
# Haishu

El haishu (ventall de mà) és un cop simple de karate.
Es colpeja amb el dors de la mà totalment estesa procurant fer contacte fins i tot amb els dits. El canell ha d'estar ben ferm en el moment de l'impacte i el cop ha de ser explosivament percutant a manera de bufetada.
Encara que no és gaire perjudicial, és útil com a tècnica dissuasiva si hom l'aplica contra la cara de l'adversari. Moltes escoles l'utilitzen també per a realitzar desviaments laterals amb força efectivitat preferentment davant tècniques al coll o a mitjana alçada.

## Bibliografia

* Sam Lee, LIBRO DE ORO KARATE, ISBN 84-8403-061-X (castellà)
# Haishang Chuanqi

Haishang Chuanqi (xinès simplificat: 海上传奇, pinyin: Hǎishàng Chuánqí, literalment 'Llegenda Marina') comercialitzat internacionalment com I Wish I Knew és una pel·lícula documental xinesa de 2010 dirigida per Jia Zhangke. Es va projectar com a part de la secció Un Certain Regard del 63è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Sinopsi

La pel·lícula compta amb una sèrie de persones (unes 18,inclosos els directors de cinema Hou Hsiao-hsien i Wong Kar-wai) que parlen de les seves experiències vitals a Xangai i de la història del cinema de la Xina.

## Referències

* ↑ «I Wish I Knew by Jia Zhang-Ke in Un Certain Regard - Festival de Cannes». www.festival-cannes.com. Arxivat de l'original el 2020-06-25.

## Enllaços externs

* tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Haitaïta-(La)

La haitaïta-(La) és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la crichtonita. Rep el nom del poble d'Haita, a la República Popular de la Xina, la seva localitat tipus. El sufix modificador indica que el lantà és la terra rara predominant.

## Característiques

La haitaïta-(La) és un òxid de fórmula química LaU$^{4+}$Fe$^{3+}$₂(Ti$_{13}$Fe$^{2+}$₄Fe$^{3+}$)O$_{38}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, sent publicada en el mes de juliol de 2022. Cristal·litza en el sistema trigonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina), amb el número de catàleg: m13859.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la ciutat xinesa de Haita, situada al comtat de Miyi (Panzhihua, Sichuan), on es troba en forma d'agregats negres opacs de mida centimètrica. També ha estat descrita a la pedrera Åmot, a la localitat noruega de Modum (comtat de Viken). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Haitaite-(La)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 març 2022].
* ↑ Wang, Fenggang; Fan, Guang; Li, Ting; Ge, Xiangkun; Wu, Yu; Wang, Tao; Yao, Jian «Haitaite‐(La), LaU 4+ Fe 3+ 2 (Ti 13 Fe 2+ 4Fe 3+) Σ18 O 38, a New Member of the Crichtonite Group». Acta Geologica Sinica - English Edition, 96, 6, 01-12-2022, pàg. 2007–2014. DOI: https://doi.org/10.1111/1755-6724.14991 [Consulta: 2 abril 2023].
# Helena Kaupová

Helena Kaupová (Hořovice, 11 d'agost de 1964) és una soprano i professora de cant txeca.
Va estudiar cant al Conservatori de Brno i a l'Acadèmia d'Arts escèniques a Bratislava. Va assistir a diversos cursos internacionals de cant (Weimar, Siena i Gent). Després va ser solista al Teatre Nacional d'Eslovàquia a Bratislava (1989-1991).
Des de 1992 ha estat una convidada permanent del Teatre de l'Òpera Nacional de Praga. Aquí va crear un gran nombre de papers principals. D'altra banda, també ha sigut convidada en moltes escenes internacionals (Toronto, Vancouver, Amsterdam, Tel-Aviv, París i altres). Per la interpretació de Tatiana d'Eugeni Oneguin de Txaikovski va ser guardonada el 1994 amb el prestigiós premi Thalia.
Actualment, és professora de cant a la Facultat de Música de l'Acadèmia d'Arts Escèniques de Praga.

## Referències

* ↑ Dvořák, Vít. «Entrevista» (en txec). Operaplus. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ agency, digiONE s r o-independent digital. «Laureáti» (en txec). [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ «Biografia». Teatre Nacional de Praga. [Consulta: 3 gener 2017].
# Haakon Tranberg

Haakon Tranberg (Vestre Moland, 2 de març de 1917 - Kristiansand, 24 d'abril de 1991) va ser un atleta noruec, especialista en curses de velocitat i salt de llargada, que va competir en els anys previs i posteriors a la Segona Guerra Mundial.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata en els 100 i 200 metres llisos del Campionat d'Europa d'atletisme de 1946 i set campionats nacionals, tres en els 100 metres (1939, 1946 i 1947) i dos en els 200 metres (1939 i 1946) i dos en el salt de llargada (1946 i 1947).
La seva carrera esportiva es va veure interrompuda per la Segona Guerra Mundial. Va ser empresonat a Arkivet el 14 de novembre de 1944 i al camp de concentració de Grini entre el 5 de desembre de 1944 fins al final de la guerra, el maig de 1945.

## Millors marques

* 100 metres llisos. 10.4" (1939)
* 200 metres llisos. 21.5" (1939)
* salt de llargada. 7,26 metres (1940)

## Referències

* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Campionat de Noruega dels 100 metres», 30-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ «Campionat de Noruega dels 200 metres», 30-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ «Lengde/Long Jump», 05-02-2008. Arxivat de l'original el 2008-02-05. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ Nordmenn i fangenskap 1940-1945 alfabetisk register. 2. utg. Oslo: Universitetsforl, 2004, p. 690. ISBN 82-15-00288-9.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Hut Records

Hut Records, coneguda també com a VC Records, és una companyia discogràfica fundada el 1990 com una subsidiària de Virgin Records.
La companyia tenia una selecta gamma d'artistes, arribant al seu punt màxim al contractar a Smashing Pumpkins, qui fins a aquest moment eren part de Caroline Records.
Entre els seus artistes més destacats es trobaven també:
* The Music
* Placebo
* Richard Ashcroft
* The Verve
A causa d'una decisió estratègica, Virgin decideix tancar Hut el 2004, deixant un 80% dels seus artistes signar per EMI, i el 20% acomiadats.
# Bergbeek

El Bergbeek és un riu a la província de Flandes Occidental de Bèlgica que neix al lloc dit Zandberg a Oedelem, un nucli de Beernem i que desemboca al Sint-Trudoledeken al nucli d'Assebroek a Brugge.
En certes mapes el Bergbeek i el Meersbeek s'indiquen ambdós amb el nom de Sint-Trudoledeken, però localment i a altres mapes Sint-Trudoledeken només s'utilitza per a indicar la part des de la confluència.
El seu nom Bergbeek, que significa riu de la muntanya pot sorprendre per qui coneix el paisatge pla de la regió. Prové d'una resta d'una cuesta formada al terciari força erosionada. Al darrere edat glacial, el vent del mar del nord va deposar sorra a les depressions als quals els rius van formar el seu llit. Aquesta elevació llarga que culmina a 28 metres molt visible és un munt per qui viu a la planura. Parts de la vall formen una reserva natural on a la primavera plantes rares floreixen: gatassa, anemone nemorosa, adoxa moschatellina, prímula acaule i la raríssima sanicula europaea.
A la vall del Bergbeek poc urbanitzada hi ha diverses rutes senyalitzades per caminants i ciclistes.

## Referències

* ↑ Tim Provoost, Pieter Koten, Petra Aernoudt i Sophie Allegaert, Fietsnetwerk: Brugse Ommeland Noord(3), Brugge, Westtoer, 2007
* ↑ De Vlaamse Hydrografische Atlas Arxivat 2010-09-25 a Wayback Machine., Gent, Agentschap voor Geografische Informatie Vlaanderen, 2006, (traducció: L'Àtles geogràfic de Flandes)
* ↑ Situeringskaart Damse Polder - Sint-Trudoledeke, (traducció: Mapa dels pòlders de Damme i del Sint_Trudoledeken)
* ↑ Cuesta-bossen fietsroute, Natuurpunt Maldegem-Knesselare, 2011
* ↑ 2. Damme Zuid Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Natuurpunt Damme, pàgina 4
# Ferran Eiximenis d'Arenós

Ferran Eiximenis d'Arenós o Ferrando Eximénez d'Arenós (s. XIII-s. XIV) va ser un noble valencià del llinatge d'origen aragonès dels Arenós. Era fill de Blasco Eximénez d'Arenós i d'Alda Ferrandis Aba-Omahet, filla de Zayd Abu Zayd. Es casà amb la princesa Teodora, membre de la família imperial romana d'Orient.

## Biografia

El 6 de maig del 1301 vengué les seves possessions de Villamalur, Ayódar i Torralba i el 1303 s'uní a la Companyia Catalana d'Orient de Roger de Flor. Al servei de la Companyia Catalana d'Orient l'abandonà a causa de dissensions amb Roger de Flor l'hivern de 1303 i passà al servei del duc d'Atenes, Guy II de la Roche. Reincorporat a la Companyia com a capità almogàver va obtenir una gran victòria al setge de Màditos el 1306. Com a capità almogàver, durant la rivalitat pel lideratge de la Companyia entre Berenguer d'Entença i Bernat de Rocafort, va alinear-se amb el primer, i després de la seua mort, va fugir a Constantinoble, on li fou concedida la dignitat de megaduc i es casà amb Teodora, princesa de la família imperial. Altres fonts el donen casat amb Maria Assèn de Constantinoble.

## Vegeu també

* Comarques xurres

## Referències

* ↑ Arxiu Jaume I: Ferran Eiximén d'Arenós ven a Jaume Pérez, senyor de Sogorb, els castells i les viles de Villamalur i Aiòder i el lloc de Torralba

## Bibliografia

* Árbol genealógico de la familia Arenós Arxivat 2016-10-02 a Wayback Machine. (castellà)
* Biografia de Ferran Eiximenis d'Arenós (castellà)
* «Ferran Eiximenis d'Arenós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Diplomatari dels Arenós
# Ferran Escoda i Fortuño

Ferran Escoda i Fortuño (Barcelona, 24 de maig de 1960) és un periodista i escriptor català.

## Obra publicada
### Descripció i viatges

* El Baix Camp. Barcelona: Dissenys culturals, 1994

### Narrativa

* Teoria de la barra. Barcelona: Columna, 1994

### Poesia

* Crònica de les transpiracions. Barcelona: Columna, 1987
* El mal de la ubiqüitat. Lleida: Pagès, 2011

## Premis i reconeixements

* Premi Vila de Martorell de poesia 1987 per a Crònica de les transpiracions.
* Premi Maria Mercè Marçal 2011 per a El mal de la ubiqüitat

## Referències

* ↑ Ferran Escoda i Fortuño al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ «Ferran Escoda guanya el XIII Premi de Poesia M.M.Marçal». VilaWeb Mollerussa, 05-03-2011. [Consulta: 17 novembre 2014].
# FK Rudar Ugljevik

El Fudbalski Klub Rudar Ugljevik (serbi ciríl·lic: ФК Рудap Угљeвик) és un club de futbol bosnià de la ciutat de Ugljevik, Republika Srpska.

## Història

El club fou campió de la Lliga de la Republika Srpska les temporades 1996-97 i 1997-98, així com de la Copa de la Republika Srpska les edicions 1997-98 i 1998-99. La temporada 2004-05 jugà a la màxima categoria de Bòsnia i Hercegovina. No obstant, acabà descendint a la Primera Divisió de la Republika Srpska en finalitzar la temporada.

## Palmarès

* Lliga de la Republika Srpska:
** 1996-97, 1997-98
* Copa de la Republika Srpska:
** 1997-98, 1998-99

## Referències

* ↑ «Bosnia-Hercegovina 1996/97» (en anglès). RSSSF [Consulta: 10 novembre 2013].
* 1 2 «Bosnia-Hercegovina 1997/98» (en anglès). RSSSF [Consulta: 10 novembre 2013].
* ↑ «Bosnia-Hercegovina 1998/99» (en anglès). RSSSF [Consulta: 10 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Club a Transfermarkt
* Club a BiHsoccer Arxivat 2012-03-09 a Wayback Machine.
# Filòstrat (historiador)

Filòstrat (en llatí Philostratus, en grec antic Φιλόστρατος) fou un historiador grec que menciona Flavi Josep (Antiguitats judaiques X, 11 § 2), que diu que va escriure uns relats sobre l'Índia i sobre Fenícia i una història del setge de la ciutat de Tir (Contra Apió, I, 20, p. 1343). Molt probablement era nadiu de la ciutat de Tir. De vegades se l'ha confós amb Filòstrat d'Atenes, el biògraf d'Apol·loni de Tíana.

## Referències

* ↑ 5.Philostratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 328