OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Australoheros scitulus

Australoheros scitulus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Uruguai, Argentina i el Brasil.

## Referències

* ↑ Rícan, O. & S. O. Kullander 2006. Character- and tree-based delimitation of species in the 'Cichlasoma' fasciatum group (Teleostei, Cichlidae) with the description of a new genus. 1-17.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Australoheros scitulus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. (1998). "A phylogeny and classification of the South American Cichlidae (Teleostei: Perciformes)". A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.). Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre, Brasil: EDIPUCRS. pp. pp. 461-498. ISBN 978-85-7430-035-1.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ottoni, F.P. & W.J.E.M. Costa. 2008. Taxonomic revision of the genus Australoheros Rícan & Kullander, 2006 (Teleostei: Cichlidae) with descriptions of nine new species from southeastern Brazil. Vertebrate Zoology, 58 (2): 207-232.
* Rícan, O. & Kullander, S.O. 2008. The Australoheros (Teleostei: Cichlidae) species of the Uruguay and Parana River drainages. Zootaxa, 1724: 1-51.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Festival Terra de Trobadors

Terra de Trobadors és un festival medieval que va començar l'any 1990 a la vila de Castelló d'Empúries.
Amb ell es pretén reviure, amb la màxima fidelitat i rigor històric, el seu temps d'esplendor medieval quan la vila fou capital del comtat d'Empúries. Compta amb la participació de tots els veïns i entitats del poble i de diferents grups contractats. En ell s'hi celebren actuacions de música trobadoresca, combats de cavallers, un popular mercat medieval, actuacions musicals i de teatre, conferències de temes medievals i exposicions.
És un conjunt d'actes que tenen lloc normalment el segon cap de setmana de setembre coincidint amb la Diada Nacional de Catalunya. A partir de diverses actuacions i activitats, es vol recuperar la història i el passat en què Castelló va ser la capital del comtat d'Empúries, molt important durant l'edat mitjana, on convisqueren poetes, trobadors, joglars, cavallers ...
Cada any té una temàtica diferent, per exemple, en la XVIIIa edició es va triar com a tema i cronologia el temps d'Hug IV d'Empúries i el regnat del rei Jaume I.
Les principals activitats són el mercat medieval a la llotja, el torneig medieval, el sopar al pati del palau dels comtes i diferents actuacions musicals i teatrals al llarg de diversos dies intensos.

## Referències

* ↑ El Festival Medieval TERRA DE TROBADORS de Castelló d'Empúries presenta la seva programació a Barcelona Arxivat 2016-09-27 a Wayback Machine. a castello.cat
* ↑ Festival Terra de Trobadors de Castelló d'Empúries a festacatalunya.cat

## Enllaços externs

* Festival Terra de Trobadors - Lloc web oficial
# FMP

FMP té els següents significats:
* Forces Martiniqueses de Progrés, partit polític de Martinica
* KK FMP (del seu nom en serbi Košarkaški Klub Fabrika Metalnih Proizvoda), club de bàsquet de Belgrad (Sèrbia)
* FileMaker Pro, programari multiplataforma de base de dades relacional
* fmp també és l'acrònim en el lèxic casteller de folre, manilles i puntals, sobretot en el cas del pilar de 9 amb folre, manilles i puntals
# Falsa consciència

Karl Marx va denominar com a falsa consciència el pensament dels individus que no és conseqüent amb les seves condicions materials d'existència; això a més de no oferir una visió fiable de la realitat dificulta conèixer la veritat.
Segons Marx, és l'ésser social el que determina la consciència, no la consciència la que determina l'ésser social.
Un exemple de falsa consciència és l'adopció de la ideologia burgesa per a un treballador assalariat. Això també pot expressar-se dient que aquest treballador no té consciència de classe, ja que adopta una visió del món que no concorda amb els seus interessos individuals i de classe, sinó amb els interessos de classe de la burgesia.
Marx explica el fenomen de la falsa consciència com un producte de l'alienació. Si l'activitat social dels individus és alienada (no es correspon amb les seves necessitats i desitjos), la consciència d'aquests individus també ho serà. La falsa consciència dels treballadors assalariats, llavors, s'explica per la seva existència social com a classe dominada.

## Referències

* ↑ «Falsa consciència». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Autoconciència
* Etnografia crítica
# Bersatu

Bersatu és una aliança política i militar de moviments d'alliberament de Patani, al sud de Tailàndia, que lluita per la independència de Patani.
El 31 d'agost de 1989 el PULO, el Barisan Revolusi Nasional Melayu Pattani (BRN), el Barisan National Pember-Basan Pattani (BNPP) i els Mujahadeen Pattani, van formar una coalició i van establir la Payong Organization, nom que el 1991 fou canviat a Front Unit per la Independència de Patani i és conegut per Bersatu (Unitat), que va establir un govern a l'exili.
# Badia de Margarita

La badia de Margarita (en anglès Marguerite Bay) és una extensa badia que es troba al costat oest de la península Antàrtica. Es troba delimitada al nord amb l'illa Adelaida i al sud amb l'antiga barrera de gel de Wordie, el canal de Jordi VI i l'illa d'Alexandre I. La costa continental de la península Antàrtica és la costa de Fallières. A la badia s'hi troben nombroses illes, entre les quals destaquen l'illa Pourquoi Pas, l'illa Horseshoe i l'illa Lagotellerie. La badia de Margarita fou descoberta el 1909 per l'Expedició Antàrtica Francesa dirigida per Jean-Baptiste Charcot, i que va nomenar la badia en record a la seva dona.

## Referències

* ↑ «Badia de Margarita». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ 9387 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Marguerite Bay (en anglès)
* ↑ Marguerite Bay a geographic.org (anglès)

## Bibliografia

* Stephen J. Livingstone, Colm Ó Cofaigh, Chris R. Stokes, Claus-Dieter Hillenbrand, Andreas Vieli & Stewart S.R. Jamieson, Glacial geomorphology of Marguerite Bay Palaeo- Ice stream, western Antarctic Peninsula, Journal of Maps, 9:4, 558–572, DOI: 10.1080/17445647.2013.829411
# Blagoje Marjanović

Blagoje "Moša" Marjanović (9 de setembre de 1907 - 1 d'octubre de 1984) fou un futbolista serbi, posteriorment entrenador.
Jugà amb la selecció iugoslava, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1930 i on marcà un gol. A la seva tornada del Mundial, juntament amb Aleksandar Tirnanić, esdevingué el primer futbolista del país en rebre salari per practicar futbol. Jugà a clubs com SK Jugoslavija o BSK Beograd.
Entrenà a l'OFK Belgrad, l'AC Torino i el Calcio Catania, aquests dos a Itàlia.

## Referències

* ↑ Kada su fudbaleri primili prve plate; Blic, gener 17, 2010
* ↑ «ОФК БЕОГРАД - НЕЗВАНИЧНА КЛУПСКА СТРАНИЦА | БЕОГРАДСКИ ПЛАВИ!» (en anglès). Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 25 desembre 2017].

## Enllaços externs

* (serbi) Perfil a la Federació Sèrbia Arxivat 2011-04-04 a Wayback Machine.
# Biblioteca Virgilio Barco

La Biblioteca Pública Virgilio Barco és una biblioteca pública ubicada a l'oest de Bogotà, al Parc Metropolità Simón Bolívar. Es va inaugurar el 21 de desembre de 2001. Porta el nom de l'expresident, polític i enginyer colombià Virgilio Barco Vargas. L'edifici de la biblioteca va ser dissenyat per l'arquitecte colombià Rogelio Salmona.
L'edifici té 3 nivells que es comuniquen per rampes des de l'exterior i disposa de terrasses interconnectades que ofereixen una vista panoràmica de Bogotà. El sostre està cobert amb rajola ceràmica, que evoca les àmfores de la cultura precolombina Quimbaya. Compta amb sales especialitzades i ofereix una programació relacionada amb la lectura, l'escriptura i l'art.

## Referències

* ↑ Saenz, Laura. «Clásicos de Arquitectura: Biblioteca Virgilio Barco / Rogelio Salmona». ArchDaily en Español, 20-07-2016. [Consulta: 4 agost 2016].
* ↑ «La Biblioteca Virgilio Barco». El Tiempo, 12-12-2001 [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ «Biblioteca Pública Virgilio Barco». Bogotà Turismo. Alcaldia Mayor de Bogotà [Consulta: 3 setembre 2016].
# Flavio Briatore

Flavio Briatore (pronunciació en italià: [ˈflavjo briaˈtore]; nascut el 12 d'abril de 1950) és un empresari italià. Va ser el director esportiu de l'equip de Fórmula 1 de Renault des de gener de 2002 fins a setembre de 2009. Prèviament havia exercit les mateixes funcions a Benetton.
Històricament ha destacat per ser mànager de molts pilots de Fórmula 1, entre ells Michael Schumacher als seus inicis i d'altres pilots com Fernando Alonso, Jenson Button i Mark Webber.

## Trajectòria a la F1

* Benetton Formula - Director comercial (1988), Mànager (1988 - 1997, 2000 - 2001)
* Ligier - Propietari (1994 - 1996)
* Minardi - Co-propietari (1996)
* Supertec - (1999 - 2000)
* Renault F1 - Mànager (2002 - 2009)

## Enllaços externs

* Web oficial
* Force Blue Arxivat 2009-02-04 a Wayback Machine. Fotos del luxós iot de Flavio Briatore a Mònaco
# Barbus stappersii

Barbus stappersii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 59,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llupenci de Javols

Llupenci (Lupentius, en francès Lupien i Louvent) (Bòsc del Mont, Javols, Gavaldà, ca. 540 - Xampanya, 584) fou abat del monestir de Sant Privat de Javols (Gabalitanae urbis), aleshores capital del comtat de Gavaldà, al darrer terç del segle vi. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Nascut al Gavaldà cap al 540, prop de Javols, es va fer religiós cap al 564, i fou nomenat abans del 576 abat del monestir de Sant Privat, proper a Javols: fou consagrat en 576 pel bisbe Evanci.
Innocent del Gavaldà, comte del Gavaldà nomenat per Khildebert II d'Austràsia, i home violent i ambiciós, el va acusar de malparlar de la reina Brunilda (a qui el comte, així, volia afalagar) i d'haver dit coses massa lliures sobre els conflictes que en aquell temps afectaven la cort de Metz (Austràsia). Innocent va anar a Metz per acusar-lo, però l'abat es va saber justificar de manera convincent i en fou absolt.
El comte, frustrat, el va esperar a la seva tornada, el va fer presoner i el va portar a Pontion, una residència reial a la Xampanya, on fou torturat. El va alliberar, però el comte va considerar poc després que havia estatun error: quan l'abat creuava el riu Aisne el va detenir i el va matar d'un cop al cap. Li va tallar el cap i el va ficar a un sac ple de pedres, i va lligar al cos un altre sac, llençant-ne tots dos al riu; el cos, però, fou trobat per uns pastors i, segons una llegenda pietosa, poc després una àguila va portar el cap, deixant-la vora el cos, que fou enterrat amb tots els honors.

## Veneració

Els suposats miracles a la seva tomba, a l'església de Perthes, el van fer tenir culte popular i fou proclamar sant. Les seves relíquies van ésser portades a la catedral de Châlons-en-Champagne. Foren cremades pels calvinistes al segle xvi). Una part era de les relíquies anà a la catedral de Mende en 1737.

## Notes

* 1 2 3 Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Barbus stigmatopygus

Barbus stigmatopygus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Nil, al Níger i als rius de Guinea Bissau.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Lévêque, C., 1990. Cyprinidae. p. 269-361. A C. Lévêque, D. Paugy and G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rari Nantes Arenzano

El Rari Nantes Arenzano és un club de natació i waterpolo italià d'Arenzano a la Ligúria. Es va fundar el 1968.

## Palmarès en waterpolo

* Recopa d'Europa
** Campions (1): 1988-89
* Copa italiana:
** Campions (1): 1987-88

## Enllaços externs

* Rari Nantes Arenzano - Lloc web oficial
# Dret econòmic

El Dret econòmic és el conjunt de principis i normes de diverses jerarquies, principalment de dret públic, que inscrites en un ordre públic econòmic, dictat en la Constitució, faculten a l'Estat a planejar indicativament o imperativa el desenvolupament econòmic i social d'un país i regular la cooperació humana en les activitats de creació, distribució, canvi i consum de la riquesa generada pel sistema econòmic.
Es defineix com el paper que té el Dret (entès en aquest cas com a sistema jurídic) en la regulació de l'activitat econòmica. Aquest marc legal, que estableix les "regles del joc" neutrals per als actors econòmics, abasta les transaccions borsàries, l'auditoria de negocis, les lleis referents a l'economia (com les lleis monetàries, per exemple), i en general totes les activitats comercials i de funcionament dels mercats. S'observa llavors fins a quin punt els camps de l'economia i el Dret estan estretament lligats i mantenen una interacció constant entre si. Cal remarcar que el fet d'exercir influència en l'esfera econòmica, se li dona al Dret un caràcter multidisciplinari, amplia notablement el seu camp d'acció i s'aparta de la tradició antiga europea.

## Dret econòmic en les formes de producció del Dret antic europeu i nord-americà

Els principis del Dret econòmic es deriven i aprenen de la pràctica. L'anterior, si bé respon al model americà, contradiu el model antic europeu. Aquest últim s'aïllava completament del coneixement jurídic en la pràctica i fins i tot als practicants que dia a dia estaven en contacte amb les realitats de la vida quotidiana se'ls considerava inferiors als líders acadèmics.
Per altra part, en aquest mateix sistema, els jutges i advocats van assolir la seva autonomia aparentant renunciar al món comercial, la qual cosa va comportar que la idea de l'advocat com un conseller de negocis, per exemple, es desenvolupés molt a poc a poc. Conforme va ser passant el temps, va ser necessària una americanizació del sistema antic europeu, ja que a poc a poc es va veure incapaç de satisfer les demandes de regulació del mercat a Europa. Àdhuc si això renyia amb la tradició dels jutges, molts dels quals volien conservar les velles tradicions i el culte al dret pur, no quedava una altra sortida per a resoldre les disputes econòmiques a les quals s'enfrontaven fins a transformar-se el sistema de producció de Dret europeu. El paper dels seus actors va tenir l'oportunitat de transfigurar-se, tant dins del camp jurídic com amb la seva relació amb l'Estat, i es va poder donar cabuda al dret econòmic i a una nova forma de doctrina i educació jurídica.

## Referències

* 1 2 3 4 Trubek, David y Dezalay, Yves. (1997). La internacionalización de los campos jurídicos y la creación de espacios transnacionales. pp. 33 ss. En Pensamiento Jurídico, Ed 1. Bogotá, Universidad Nacional.
# Lluís Muñoz i Grau

Lluís Muñoz i Grau (Sabadell, 10 de novembre de 1935 - Sabadell, 4 de febrer de 2022) fou un futbolista català de les dècades de 1950 i 1960.

## Trajectòria

Es formà als equips inferiors del Centre d'Esports Sabadell, on ingressà amb 15 anys. Essent juvenil es proclamà campió del món amb la selecció espanyola a Alemanya, competició en la qual Muñoz disputà tots els partits. Aquest fet li suposà ésser nomenat millor esportista de la ciutat de Sabadell l'any 1954. Ràpidament passà al primer equip del Centre d'Esports. A finals de la temporada 1955-56 fitxà el RCD Espanyol per disputar la copa, i acabà quedant-se al club, on romangué les properes vuit temporades. El jugador podia jugar tant a la defensa com al centre del camp. Com a fets més destacats, a l'Espanyol va viure la final de la Copa de 1957, malgrat no la jugà, participà en la Copa de Fires la temporada 1961-62, i assolí l'ascens a primera el 1963. També visqué moments menys feliços com el descens a Segona l'any anterior. El 1964 abandonà el club per jugar una temporada al Deportivo de la Coruña, i a continuació Muñoz va retornar al CE Sabadell, que aleshores jugava a primera divisió. Jugà cinc temporades més al club fins que es va retirar definitivament, assolint amb el club arlequinat un quart lloc a la lliga de primera divisió la temporada 1968-69, la millor classificació en la història del club, i disputant una edició de la Copa de Fires.
Lluis Muñoz jugà un total de 16 anys de professional, 14 dels quals a primera divisió. Va arribar a ser internacional amb la selecció espanyola amateur. Jugà un partit amb la selecció catalana l'any 1960.

## Referències

* ↑ «Mor Lluís Muñoz, el capità sabadellenc del Centre d'Esports europeu». Diari de Sabadell, 04-02-2022. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ «Lluís Muñoz. Millor esportista de Sabadell de l'any 1954». Web de l'ajuntament de Sabadell. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «Luis MUÑOZ». hallofameperico. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «Luis Muñoz Grau». Mundo Deportivo, 31-12-1967. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «MUÑOZ GRAU, Lluís». Web del CE Sabadell. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «No se pierde la ilusión y la confianza en Sabadell». Mundo Deportivo, 30-10-1969. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Il·luviació

La il·luviació és el procés d'acumulació en l'horitzó d'un sòl d'elements procedents d'un altre.
La majoria de les vegades, la il·luviació és deguda al descens de matèries de l'horitzó A a l'horitzó B. En altres casos existeix una migració ascendent o bé, si es tracta de pendents, obliques. Els elements migratoris són partícules d'argila, òxid de ferro i d'alumini, humus, etc., a l'estat col·loidal emulsionades en l'aigua.
Hi ha dos tipus d'il·luviació:
* Mecànica
* Química

## Vegeu també

* El·luviació
# Floyd Council

Floyd Council (2 de setembre de 1911 – 9 de maig de 1976) va ser un guitarrista i cantant estatunidenc de blues. Es va convertir en un conegut professional del Piedmont blues al sud-est dels Estats Units durant la dècada de 1930.
Va néixer a Chapel Hill, Carolina del Nord, fill de Harrie i Lizzie Council. Floyd va començar la seva carrera musical als carrers Chapel Hill a la dècada del 1920, actuant amb dos dels seus germans, Leo i Thomas Strowd com a "The Chapel Hillbillies". Va gravar en dues ocasions per ARC en sessions amb Blind Boy Fuller a mitjans dels anys trenta, en tots els casos, emmarcats dins l'estil Piedmont.
Council va patir un accident vascular cerebral a finals dels seixanta que van paralitzar parcialment els seus músculs de la gola i alentir les seves habilitats motores, però no van danyar les seves habilitats cognitives. Peter B. Lowry va intentar gravar el 1970 però Floyd mai va recuperar la seva capacitat per a cantar o tocar.
Council va morir el 1976 d'un atac de cor, després de traslladar-se a Sanford, Carolina del Nord.

## El Floyd a Pink Floyd

Syd Barrett, de la banda anglesa de rock psicodèlic Pink Floyd, va adoptar el nom de la banda en juxtaposar els noms Council i del cantant de blues Pink Anderson. Barrett es va fixar en els noms en els crèdits del LP de 1962 de Blind Boy Fuller (Philips BBL - 7512). El text, escrit per Paul Oliver, era el següent:
| « | Curley Weaver and Fred McMullen, (…) Pink Anderson or Floyd Council - these were a few amongst the many blues singers that were to be heard in the rolling hills of the Piedmont, or meandering with the streams through the wooded valleys (traducció)Curley Weaver i Fred McMullen, (...) Pink Anderson o Floyd Council - aquests eren alguns entre els molts cantants de blues que podien escoltar-se en els ondulats turons de Piedmont, o serpentejant amb els rierols entre les valls arbrades | » |
| — Paul Oliver |||

## Discografia

No hi ha vinils disponibles on aparegui exclusivament el treball de Council. No obstant això el CD Carolina Blues recopila seis canciones grabadas por él: I'm Grievin and I'm Worryin, I Don't Want No Hungry Woman, Lookin' For My Baby, I'm Broke and I Ain't Got a Dime, Runaway Man Blues i Working Man Blues.
En una entrevista realitzada a Council el 1969 va declarar que havia gravat 27 cançons durant la seva carrera, set de les quals acompanyant Blind Boy Fuller. El Complete Recorded Works de Fuller conté cançons en què Council tocava la guitarra.

## Referències

* ↑ Harris 1994, p. 133.
* Harris, Sheldon (1994). Blues Who's Who (Revised Ed.). New York: Da Capo Press. ISBN 0-306-80155-8
* Introducing Floyd Council Arxivat 2004-04-02 a Wayback Machine.
* Floyd "Dipper Boy" Council

## Enllaços externs

* Illustrated Floyd Council discography
* Floyd Council Memorial Project Arxivat 2018-08-05 a Wayback Machine.