OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca n'Oms (Palafolls)

Ca n'Oms és una masia modernista de Palafolls (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa situada a la carretera que comunica Malgrat de Mar amb Les Ferreries de Palafolls. La casa actualment no té cap semblança amb l'edifici originari però encara la finestra i el portal rodó adovellat a la façana del cos principal. Per la banda de ponent hi ha adossat un altre cos amb llinda datada el 1668. Al cos principal de la casa s'hi ha incorporat una edificació d'estil modernista amb porta porxada, arrebossat i amb guardapols d'estil neogòtic a les finestres. Al conjunt modernista està envoltada per un jardí amb barri de ferro forjat.

## Referències

* ↑ «Ca n'Oms». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Tour de Flandes 1928

El Tour de Flandes 1928 és la 12a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 25 de març de 1928, amb inici i final a Gant i un recorregut de 225 quilòmetres.
El vencedor final fou el belga Jan Mertens, que s'imposà a l'esprint als seus quatre companys d'escapada en l'arribada a Gant. Els també belgues August Mortelmans i Louis Delannoy foren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Jan Mertens (BEL) | Securitas | 6h 55' 00" |
| 2 | August Mortelmans (BEL) | Touring-Pirelli | m. t. |
| 3 | Louis Delannoy (BEL) | Securitas | m. t. |
| 4 | Lucien Buysse (BEL) | Automoto | m. t. |
| 5 | Armand van Bruaene (BEL) | La Nordiste | m. t. |
| 6 | Leander Gijssels (BEL) | Automoto | + 7' 30" |
| 7 | Julien Vervaecke (BEL) | Armor-Dunlop | + 7' 35" |
| 8 | Jozef van Dam (BEL) | | + 8' 30" |
| 9 | Jules Deschepper (BEL) | Van Hauwaert | + 8' 35" |
| 10 | Raoul Degroote (BEL) | | + 8' 40" |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl

## Enllaços externs

* Web oficial
# Pútxej

Pútxej (en rus Пучеж) és una ciutat de l'óblast d'Ivànovo, Rússia, i centre administratiu d'aquesta regió. Pútxej és un port a la riba dreta del Volga, és a 175 km a l'est d'Ivànovo. El 2009 tenia 9.354 habitants. La ciutat és mencionada per primer cop com el slobodà de Pútxisxe el 1594. El segle xix fou un centre cerealístic i de comerç de lli. El 1952, l'embassament de Gorki va amenaçar la ciutat, que va haver de reconstruir-se en un nivell més elevat durant els següents tres anys.
# Fotogramas de Plata 2004

La 55a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 2004, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc el 7 de març de 2005 a la discoteca Joy Eslava de Madrid. Fou presentada per Anabel Alonso amb guió de Miguel Angel Fernández i Joaquín Górriz. El veredicte es produeix per votació dels lectors de la revista i a través de la seva pàgina web.
L'abril de 2005, com a continuació dels premis, es va convocar el primer premi de curtmetratges Fotogramas en Corto, que fou atorgat a Miguel C. Rodríguez i Francisco Pérez per Manolito Espinberg: une vie de cinéma.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Mar adentro | Alejandro Amenábar | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Lost in translation | Sofia Coppola | Guanyadora |

### Tota una vida

| Intèrpret | Resultat |
| Julieta Serrano | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Pilar Bardem | María querida | Candidata |
| Ana Belén | Cosas que hacen que la vida valga la pena | Candidata |
| Belén Rueda | Mar adentro | Guanyadora |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Javier Bardem | Mar adentro | Guanyador |
| Eduardo Noriega | El Lobo | Candidat |
| Guillermo Toledo | Crimen ferpecto | Candidat |

### Millor actor de televisió

| Actor | Sèrie de televisió | Resultat |
| Luis Merlo | Aquí no hay quien viva | Candidat |
| Santi Millán | 7 vidas | Candidat |
| Fernando Tejero | Aquí no hay quien viva | Guanyador |

### Millor actriu de televisió

| Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Malena Alterio | Aquí no hay quien viva | Candidata |
| Carmen Machi | 7 Vidas | Guanyadora |
| Patricia Vico | Hospital Central | Candidata |

### Millor actriu de teatre

| Actriu | Muntatge | Resultat |
| Núria Espert | La Celestina | Candidata |
| Lola Herrera | Cinco horas con Mario | Guanyadora |
| Lucía Jiménez | El otro lado de la cama | Candidata |

### Millor actor de teatre

| Actor/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Héctor Alterio | Yo, Claudio | Candidat |
| Carmelo Gómez | La cena | Candidat |
| Josep Maria Pou | El rey Lear | Guanyador |

## Referències

* ↑ 'Mar adentro' gana los tres premios de cine español de fotogramas 2004, El País, 8 de març de 2005
* ↑ Javier Bardem y Belén Rueda ganan los Fotogramas de Plata de cine, El Mundo, 8 de març de 2005
* ↑ Los Premios Fotograma 2004 ya tienen nominados, formulatv.com, 28 de gener de 2005
* ↑ Catorce minutos de satisfacciones, El País, 16 d'abril de 2005

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2004
* XIX Premis Goya
* 49a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* XIV Premis de la Unión de Actores
* III Premis Barcelona de Cinema
* XIV Premis Turia

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
# Lesquin

Lesquin és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 6.432 habitants. Limita al nord-oest amb Ronchin, al nord amb Lezennes, a l'oest amb Faches-Thumesnil, a l'est amb Sainghin-en-Mélantois, al sud-oest amb Vendeville i al sud amb Fretin.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.010 | 4.319 | 5.302 | 5.311 | 5.660 | 6.007 | 6.432 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1904-1908 | Henri Delobel | |
| 1908-1919 | Félix Leclercq | |
| 1919-1925 | Alexis Defretin | |
| 1925-1939 | Victor Vanheren | |
| 1939 | Henri Sury | |
| 1939-1944 | Florent Willems | |
| 1944-1947 | Etienne Coulon | |
| 1947-1971 | Lucien Bernard | |
| 1971-1995 | Claude Senepart | |
| 1995- | Dany Wattebled | MoDem |

## Agermanament

* Linnich
* Bafoulabé
# Astydamia latifolia

Astydamia latifolia és una espècie de planta de la família de les Apiàcies endèmica de les Illes Canàries. És l'única representant del gènere monotípic Astydamia. És una planta bulbosa pròpia de comunitats vegetals halòfiles des del nivell del mar fins per damunt dels 150 m. Se'l coneix amb els noms comuns de "lechuga o acelga de mar, servilleta o servilletero".

## Descripció
### Port

Es tracta d'una planta bianual o perenne, amb les tiges i les fulles carnoses, de color verd clar a glauc.

### Fulles

Són pinnades o profundament inciso-dentades, amb lòbuls amples.

### Flors

Les flors són groguenques, disposades en umbel·les compostes de 6 a 12 cm de diàmetre i de fins a 15 radis. Els fruits són ovoides, més o menys carnosos i amb una textura semblant al suro. Quan els fruits maduren es tornen d'un color marró clar, amb tres nervis i amb un marge dilatat.

## Taxonomia

Astydamia latifolia va ser descrita per Nees ex Steud. i publicada a Synopsis Plantarum Glumacearum 1: 322. 1854.

### Etimologia

* Astydamia: nom genèric dedicat a la nimfa Astydamia, filla de Oceanus en relació al fet que aquesta planta creix vora el mar.
* latifolia: epítet llatí que es compon de les paraules late que vol dir ample i folius que vol dir fulla, i, per tant, significa "fulla ampla".

## Referències

* ↑ «Astydamia latifolia» a The Plant List. Data consulta: 18 de febrer de 2014.
* ↑ «Astydamia latifolia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 13 novembre 2013].
* ↑ «Astydamia latifolia» (en castellà). floradecanarias.com. [Consulta: 28 desembre 2020].
# Juan Pablo de Miguel Bravo

Juan Pablo de Miguel Bravo, conegut com a Juanpa, és un futbolista segovià, nascut el 28 de setembre de 1978. Ocupa la posició de defensa.
Es va formar a la UD Salamanca. El 2000 puja al primer equip, jugant a Segona Divisió quatre temporades, totes elles titular. La temporada 04/05 marxa al CD Numancia, equip amb el qual debuta a la màxima categoria. Posteriorment tornaria a jugar a Segona amb el mateix Numancia, el Lorca i la UD Las Palmas. En total, acumula 263 partits entre Primera i Segona Divisió.
# Cal Bieló (el Prat de Llobregat)

Cal Bieló és una masia del Prat de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia que correspon a la tipologia 1.II de l'esquema de l'arquitecte Josep Danés i Torras. Presenta la façana orientada a mar i consta de planta baixa i pis. La teulada és a dues vessants al cos principal o habitació, té un cos lateral d'un pis i coberta a una sola vessant destinat a usos agropecuaris. Els materials constructius són pobres. Hi predominat la maçoneria sobre la pedra.

## Referències

* ↑ «Cal Bieló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2018].
# Tossal de Conete

El Tossal de Conete és una muntanya de 288 metres que es troba al municipi de Sarroca de Lleida, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ramon Illa i Salvia

Ramon Illa i Salvia (Bellvís, 12 de febrer de 1914 - Barbastre, 15 d'agost de 1936) fou un religiós claretià. És venerat com a beat per l'Església Catòlica.
S'inicià d'escolà a la parròquia de la Mare de Déu de les Sogues. Va ingressar al col·legi claretià de Cervera als 9 anys. Va continuar els seus estudis a Vic, Solsona i Barbastre. A l'inici de la Guerra civil espanyola, fou executat, juntament amb els seus companys de comunitat, per milicians anarquistes.
El 25 d'octubre de 1992 fou beatificat pel Papa Joan Pau II.

## Referències

* ↑ «Ramón Illa Salvia». martiresdebarbastro.org. [Consulta: 30 setembre 2019].
* ↑ «13 d'agost. Beats Màrtirs Claretians de Barbastre». claretians.cat. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «Felipe de Jesús Munárriz Azcona y 50 compañeros, Beatos». catholic.net. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «Blessed Ramon Illa Salvia». catholicsaints.info. [Consulta: 30 setembre 2019].

## Vegeu també

* Beats màrtirs claretians de Barbastre
# Francesc Dasí Ortega

Francesc Dasí Ortega, fou un pintor de rajoles molt actiu durant la segona meitat del segle xix que treballà sota les pautes de l'academicisme que agradava a la burgesia culta valenciana.
Resident a València, probablement tingué relació amb la família de Vicente Dasí Lluesma, Marqués de Dos Aguas el 1892. Una de les innovacions aportades per ell a la ceràmica peninsular fou el color rosa, que portà el 1880 de Londres.
Entre les seves millors obres destaquen les seves rajoles amb vistes de València i els retrats de Víctor Balaguer i la seva dona. L'any 1881 va resultar premiat a la Exposición del Ateneo Valenciano amb la medalla de plata de primera classe, on havia presentat tres rajoles: un paisatge, un cap i un gerro.

## Referències

* ↑ Ossorio y Bernard, M. Galeria Biografica de Artistas Españoles del siglo XIX.. Madrid: Ediciones Giner, 1975. ISBN 84-7273-084-0 [Consulta: 28 novembre 2013].
# Barrera de Coulomb

En física nuclear, la barrera de Coulomb entre dos nuclis atòmics que interactuen resulta de la competència entre dues forces: la força de repulsió electroestàtica entre protons (segons la llei de Coulomb), que és de llarg abast (teòricament fins a l'infinit), i la força nuclear entre nucleons (neutrons i protons), que és fortament atractiva però a curt abast (de l'ordre d'un femtòmetre). Aquesta barrera determina les propietats dels processos de fusió i fissió dels nuclis atòmics.
Aquesta noció va prendre forma a la dècada de 1930, amb el treball de George Gamow sobre la radioactivitat alfa, després amb els descobriments experimentals de la fissió espontània i la fissió induïda dels nuclis atòmics.

## Interacció entre dos nuclis atòmics

Quan dos nuclis atòmics s'apropen l'un a l'altre, la seva energia potencial d' interacció augmenta amb la repulsió coulombiana, després passa per un màxim quan la força nuclear atractiva comença a actuar. L'alçada del màxim i la seva posició determinen la barrera de Coulomb entre els dos nuclis. Aquesta barrera és asimètrica, per tant distingim:
* la barrera de fusió: quan dos nuclis s'apropen a fusionar-se, l'alçada de la barrera és la seva energia potencial màxima, mesurada des de la seva posició inicial (suposada a l'infinit) ;
* la barrera de fissió: quan un nucli es fissiona en dos nuclis fills, l'alçada de la barrera es mesura en relació amb l'energia potencial del nucli inicial en el seu estat fonamental. Aquest procés s'aplica tant a la fissió de nuclis molt pesats com a la radioactivitat alfa, que correspon a una fissió en la qual un dels nuclis fills és un nucli He$^4$.Seqüència de formes utilitzada per modelar la fusió de dos nuclis.
En una primera aproximació, la forma i la posició de les dues barreres són idèntiques; els càlculs més precisos tenen en compte les deformacions dels nuclis que poden ser diferents durant els processos de fissió o fusió, i els efectes de les capes quàntiques.

## Càlcul de les barreres de Coulomb

Una teoria que calcularia les barreres de Coulomb a partir de la interacció elemental nucleó -nucleó està fora de l'abast teòric i pràctic (vegeu Estructura nuclear). Els models més utilitzats són els models macroscòpics que permeten avaluar l'energia dels nuclis siguin quines siguin les seves deformacions, en particular el model de gota líquida nuclear. Els càlculs es realitzen amb hipòtesis simplificadores, que es validen empíricament per comparació amb dades experimentals: hipòtesi adiabàtica (l'energia és mínima a cada pas), paràmetres del model de gota líquida, elecció de paràmetres per a la seqüència de formes.

## Referències

* ↑ «Coulomb Barrier for Nuclear Fusion» (en anglès). [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ «[https://www.hep.phy.cam.ac.uk/~chpotter/particleandnuclearphysics/Lecture_16_FissionFusion.pdf 16. Fission and Fusion Particle and Nuclear Physics]» (en anglès). [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ Ngô, Christian,.. Physique nucléaire des quarks aux applications (en francès). Dunod, DL 2014, ©2014. ISBN 978-2-10-070541-2. OCLC 881576971.
* ↑ «Overcoming the Coulomb Barrier» (en anglès). [Consulta: 12 març 2024].
# John James Waterston

John James Waterston (1811-1883) va ser un científic escocès. Waterston és recordat sobre tot pel seu treball sobre teoria cinètica del gasos, que fou rebutjat per la Royal Society, però que va ser redescobert per lord Raleigh el 1892 i que conté una completa descripció de la teoria. També va publicar altres obres sobre química. i astronomia,
La família Waterston eren uns rics fabricants de lacre a Edimburg. John James va ser el sisè fill de nou. Tots van rebre una cuidada educació al institut d'Edimburg. John James Waterston va entrar a la universitat d'Edimburg, on va estudiar matemàtiques amb el professor John Leslie; però també va estudiar anatomia, cirurgia, química i literatura, mentre treballava com aprenent a la fàbrica Grainger & Miller.
El 1832 va marxar a Londres, on va treballar amb un important enginyer civil, James Walker, amb la intenció de fer aquesta carrera professional, però la dedicació que li exigia era tan alta que no li quedava temps pels seus estudis científics, ja que havia de viatjar per tot el país fent de topògraf. per això va optar i aconseguir tres anys després un lloc al departament d'hidrografia del Almirallat Britànic. El 1839 va obtenir el lloc d'instructor naval a la Companyia Britànica de les Índies Orientals a la citat de Bombai (actual Índia).
El 1857 va retornar a Escòcia. Va morir a Edimburg el 1883, probablement ofegat després de patir un mareig mentre passejava a la vora del mar.

## Referències

* ↑ Brush, pàgina 207.
* ↑ Wisniak, pàgines 156-157.
* ↑ Wisniak, pàgina 158.
* ↑ Wisniak, pàgina 147.
* ↑ Brush, pàgina 208.
* ↑ Wisniak, pàgina 148.

## Bibliografia

* Brush, Stephen G. «John James Waterston and the Kinetic Theory of Gases» (en anglès). American Scientist, Vol. 49, Núm. 2, 1961, pàg. 202-214. DOI: 10.2307/2308296. ISSN: 0003-0996.
* Jefferies, David. «John James Waterston». A: Thomas Hockey (ed.). Biographical Encyclopedia of Astronomers (en anglès). Springer, 2007, p. 1197-1198. ISBN 978-0-387-31022-0.
* Wisniak, Jaime «John James Waterston: A pioneer of the kinetic theory of gases» (en anglès). Educación Química, Vol. 18, Num. 2, 2007, pàg. 146-159. Arxivat de l'original el 2016-11-28. ISSN: 0187-893X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John James Waterston» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Can Casamada

Can Casamada és una masia del municipi de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Casamada segueix la clàssica estructura de les masies de mitja muntanya. L'edifici es correspon amb el primer habitacle (documentat des del segle xii), que estaria situat darrere de la casa actual i a un nivell superior. Les restes d'antigues parets de tàpia que suporten un porxo correspondrien molt probablement al mas primitiu.
La casa està dins un clos tancat, al qual s'accedeix per una única porta coberta amb una teulada de dues aigües. Al pati o barri donen diverses edificacions (corts, coberts, etc.). L'edifici principal té forma rectangular amb tres plantes. El frontis ve centrat, a la planta baixa, per la porta emmarcada per un arc de mig punt adovellat fet amb pedra arenassa. A partir del primer pis la façana presenta una distribució asimètrica. Una altra façana, amb dues portes, s'obre un dels laterals del rectangle, ambdues donen al barri. La teulada, amb vessant a dues aigües, és perpendicular a la façana principal. En la distribució interior trobem tres cossos o crugies, a la planta baixa els cellers i la cuina, al primer pis la planta noble i al tercer, les golfes.

## Història

La casa pairal de Can Casamada està documentada des del segle xiii, encara que l'arbre genealògic es conserva des de finals del segle xii.
Del llinatge dels Casamada destaquen: Manel Casamada i Comella (Barcelona,1772-1841) eclesiàstic i pedagog; Jaume Casamada i Viver (Castellar 1843-1903), un dels fundadors de la Caixa d'Estalvis de Terrassa; Ramon Casamada i Mauri (Terrassa 1874-1936), farmacèutic, físic i químic i Doctor en Farmàcia i en Ciències; Ramon Casamada i Faus, promotor de l'Associació de Productors de Mongeta del Ganxet i del Consell Regulador provisional de la DOP Mongeta del Ganxet Vallès-Maresme.

## Referències

* 1 2 3 «Can Casamada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ «Ramon Casamada "Hem de procurar que el màxim beneficiari d'una DOP sigui el productor"». Ruralcat.
# Tour de Flandes 1971

El Tour de Flandes 1971 va ser la 55a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 4 d'abril de 1971, amb inici a Gant i final a Merelbeke després d'un recorregut de 268 quilòmetres. El vencedor final fou el neerlandès Evert Dolman, que s'imposà per dos segons en l'arribada a Merelbeke a un grup de 14 ciclistes. El belga Frans Kerremans i el francès Cyrille Guimard foren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Evert Dolman (NED) | Flandria-Mars | 6h 12' 00" |
| 2 | Frans Kerremans (BEL) | Hertekamp-Magniflex-Novy | + 02" |
| 3 | Cyrille Guimard (FRA) | Fagor-Mercier-Hutchinson | m. t. |
| 4 | Georges van Coningsloo (BEL) | Molteni | m. t. |
| 5 | Frans Mintjens (BEL) | Molteni | m. t. |
| 6 | Jan Janssen (NED) | Bic | m. t. |
| 7 | Jan Krekels (NED) | Goudsmit-Hoff | m. t. |
| 8 | Tony Houbrechts (BEL) | Salvarani | m. t. |
| 9 | Ole Ritter (DEN) | Dreher | m. t. |
| 10 | Frans Maes (BEL) | Goldor | m. t. |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a les-sports.info
# Psychoda imounctata

Psychoda imounctata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: l'Índia, incloent-hi Kerala.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Brunetti, E., 1911. New Oriental Nemocera. Rec. Indian Mus. Vol. 4: 259-316.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Barrera de la Grua

La Barrera de la Grua és una superestructura de galàxies ("paret de galàxies"), que és perpendicular a la barrera del Forn i a la de l'Escultor.

## Referències

* ↑ Astrophysics and Space Science, Volume 230, Issue 1-2, pp. 225-235 "Large-Scale Structures in the Distribution of Galaxies" 08/1995 Bibcode: 1995Ap&SS.230..225F
* ↑ O'Meara, Stephen James. Deep-Sky Companions: Southern Gems. Cambridge University Press, 8 abril 2013, p. 107. ISBN 9781107015012.
# Klaas Lodewyck

Klaas Lodewyck (Roeselare, Flandes Occidental, 24 de març de 1988) és un ciclista belga, professional des del 2009 fins al 2015. Actualment és el director esportiu de l'equip BMC Development.
El 2014 se li va detectar una arrítmia cardíaca que el van fer apartar de la competició i a finals de 2015 es va retirar definitivament.

## Palmarès

* 2005
** 1r al Circuit Het Volk Juniors
* 2006
** Vencedor d'una etapa al Münsterland Tour Juniors
* 2007
** Vencedor d'una etapa de la Ronda de l'Oise
** Vencedor d'una etapa del Triptyque des Barrages

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2011. 147è de la classificació general
* 2013. No surt

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2012. 116è de la classificació general
* 2013. 120è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Un problema cardíaco aparta indefinidamente a Lodewyck (BMC) de la competición». biciciclismo.com, 07-08-2014 [Consulta: 18 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Klaas Lodewyck a ProCyclingStats
# Jucef Ravaia

Jucef Ravaya (o Ravaia) (Catalunya, ? — Sicília, 1282) fou un funcionari jueu al servei del rei Pere el Gran, batlle reial a Besalú (1268) i a Girona (1276) i administrador del patrimoni reial (1272-76). Fou director general d'emprèstits, conseller reial i, de facto, tresorer (1276-82).
Fill d'Astruc Ravaia, membre d'una de les família Ravaya, una de les famílies jueves més poderoses de la història de Girona, els quals van exercir alts càrrecs en l'administració reial i local a les darreries del segle xiii. Van ser molt poderosos tant en de la comunitat jueva com en l'administració general del regne.
El seu pare, Astruc Ravaya, fou batlle de Girona (1276-86), i el seu germà Mossé, de facto batlle general de Catalunya (1276-83), col·lector del bovatge (1277-82) i venedor de rendes reials del 1277 al 1289.

## Referències

* 1 2 «Jucef Ravaia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Relació de personalitats destacades del judaisme gironí - Web del Patronat Call de Girona
# Can Campeny

Can Campeny és una obra de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici amb planta baixa i dos pisos. Composició en façana d'estil neoclàssic, que ha estat posteriorment degradada amb afegits i reformes. L'interior ha estat subdividit en habitatges unifamiliars. L'immoble està coronat amb una barana tapada de pedra.

## Referències

* ↑ «Can Campeny». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].