OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# FIN7

FIN7 és un grup criminal avançat d'amenaces persistents rus que s'ha orientat principalment als sectors del comerç al detall, la restauració i l'hostaleria dels Estats Units des de mitjan 2015. Una part de FIN7 s'executa a la companyia pantalla Combi Security. Se l'ha anomenat un dels grups de pirateria criminal amb més èxit del món.

## Història

El març de 2017, FIN7 es va dedicar a una campanya d'atacs spearfishing contra empleats de l'empresa implicats en les presentacions de la SEC.
L'agost de 2018, el Departament de Justícia dels Estats Units va acusar tres membres de FIN7 per ciberdelictes que van afectar més de 100 empreses nord-americanes.
El novembre de 2018 es va informar que FIN7 estava darrere de les infraccions de dades de Red Robin, Chili's, Arby's, Burgerville, Omni Hotels i Saks Fifth Avenue.
El març de 2020 es va informar que FIN7 estaven involucrats en atacs amb BadUSB.
El desembre de 2020 es va informar que FIN7 podria ser un col·laborador proper de Ryuk.
L'abril de 2021, un "gerent d'alt nivell" de FIN7 Fedir Hladyr d'Ucraïna va ser condemnat a 10 anys de presó als Estats Units després que es va declarar culpable dels càrrecs de conspiració per cometre frau electrònic i un càrrec de conspiració per cometre pirateria informàtica.

## Referències

* ↑ «Fin7: The Billion-Dollar Hacking Group Behind a String of Big Breaches» (en anglès). Wired.
* ↑ «FIN7 Spear Phishing Campaign Targets Personnel Involved in SEC Filings» (en anglès). FireEye. Arxivat de l'original el 2021-04-19. [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ «Three Members of Notorious International Cybercrime Group "Fin7" In Custody for Role in Attacking Over 100 U.S. companies» (en anglès). www.justice.gov, 01-08-2018. [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ Gorelik, Michael. «FIN7 Not Finished – Morphisec Spots New Campaign» (en anglès americà). blog.morphisec.com. [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ Cimpanu, Catalin. «Rare BadUSB attack detected in the wild against US hospitality provider» (en anglès). ZDNet. [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ «Collaboration between FIN7 and the RYUK group, a Truesec Investigation» (en anglès americà). TRUESEC Blog, 22-12-2020. Arxivat de l'original el 2021-04-19. [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ «High-level organizer of notorious hacking group FIN7 sentenced to ten years in prison for scheme that compromised tens of millions of debit and credit cards» (en anglès). www.justice.gov, 16-04-2021. [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ Palmer, Danny. «'High-level' organiser of FIN7 hacking group sentenced to 10 years in prison» (en anglès). ZDNet. [Consulta: 22 abril 2021].
# Josep Peris i Valero

Josep Peris i Valero (València, 1821 - València, 1877) fou un polític i periodista liberal valencià, governador civil i diputat a Corts durant el sexenni democràtic.

## Biografia

En 1837, durant la primera guerra contra els carlins, formà part de la milícia liberal (Milícia Nacional). En 1839 va treballar en la redacció de La Tribuna, diari progressista partidari de Baldomero Espartero. En 1843 es llicencià en dret a la Universitat de València i formà part del Col·legi d'Advocats de València. El mateix any, però, fou desterrat per donar suport Baldomero Espartero. El 1845 tornà a València i treballà als diaris La Esmeralda i El Libre Comercio, alhora que esdevenia el líder més carismàtic del partit Progressista. El 1854 fundà el diari El Justicia, des del que va donar suport la Vicalvarada. De 1854 a 1856 fou diputat provincial per Sueca i el 1856 fou breument alcalde de l'ajuntament de València.
Amb l'arribada de Leopoldo O'Donnell el 1856 va ingressar a la Unió Liberal, però el 1858 se'n va escindir i en 1859 fou elegit diputat per València. Durant la seva estada a Madrid va col·laborar a La Iberia i Las Novedades, des d'on es mostrà partidari de l'iberisme i defensà la sobirania nacional i la llibertat d'impremta. A la caiguda d'O'Donnell el 1863 va intentar reorganitzar el Partit Progressista i el 1864 va fundar el diari Los Dos Reinos. Però el seu suport a la tasca conspirativa de Joan Prim i Prats el va obligar a exiliar-se en 1865.
Després d'un exili a Itàlia, fou el president de la junta revolucionària de València durant la Revolució de 1868 també coneguda com La Gloriosa per posteriorment passar a ser governador civil (1868-70). Durant el seu mandat hagué d'enfrontar-se a la insurrecció federalista de 1869 dirigida la Milícia dels Voluntaris de la Llibertat, i el bombardeig de València i l'entrada de tropes posterior a la ciutat va malmetre la seva popularitat. Tot i així fou elegit diputat per Sagunt a les eleccions generals espanyoles de 1871, abril de 1872 i agost de 1872. Fou nomenat Director General de Beneficència i Sanitat, però després de la proclamació de la Primera República Espanyola va abandonar la política i es dedicà els darrers anys de la seva vida a publicar els seus articles i alguns poemes en valencià.

## Obres

* El ultramontanismo y la guerra civil (1876)
* Los Borbones (1876)

## Bibliografia

* Laguna Platero, Antonio Història de la comunicació: València, 1790-1898.
* Monlleó Peris, Rosa La burguesía valenciana en el sexenio democrático.
* Martínez Gallego, F. A Prensa y partido en el progresismo valenciano, José Peris y Valero. Ateneu de Periodistes, València 1994.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats
* «Josep Peris i Valero». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Una semana trágica, resum dels fets de la insurrecció de 1869 a València.
# Joan Corominas

«Joan Corominas» té aquests significats:
* Joan Coromines i Vigneaux, lingüista català, autor del Diccionari etimològic i complementari de la llengua catalana, de l'Onomasticon Cataloniae i del Diccionario crítico etimológico de la lengua castellana. En l'àmbit castellanoparlant també conegut com a "Joan (o Juan) Corominas"
* Joan Corominas i Vila, empresari català, president del Banc Sabadell des del 1976 fins a 1999.
# CELALI

El CELALI (sigles del Centro de Lengua, Arte y Literatura Indígena) és una institució del Govern de l'Estat de Chiapas (Mèxic) fundada el 1997, i que té per objecte rescatar, valorar i difondre la cultura dels pobles indígenes de Chiapas. Les activitats d'aquesta institució inclouen: cursos de llengües indígenes, producció i publicació de llibres i material per a l'aprenentatge de les llengües indígenes de l'Estat, realització anual dels festivals "maia-zoque", conferències sobre temes al·lusius, concursos per despertar l'interès entre els joves indígenes de la seva pròpia llengua, exposicions pictòriques i escultòriques d'artistes natius, etc.

## Referències

* ↑ «¿Que es el CELALI?». Arxivat de l'original el 2017-08-05. [Consulta: 4 agost 2017].
* ↑ Celali a mexicoescultura.com
* ↑ Irma Contreras García Las etnias del Estado de Chiapas: castellanizacioń y bibliografías p. 79

## Enllaços externs

* Centro Estatal de Lengua, Arte y Literatura Indígena (Chiapas, Mèxic)
* D.D. I Comisión Nacional para el Desarrollo de los Pueblos Indígenas
* Sna jTz'ibajom (Casa de Escritores en Lenguas Indígenas) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Test and test-and-set

A l'arquitectura d'ordinadors, la instrucció de prova i configuració de la CPU (o seqüència d'instruccions) està dissenyada per implementar l'exclusió mútua en entorns multiprocessador. Tot i que es pot implementar un bloqueig correcte amb test-and-set, l'optimització de prova i prova i establiment redueix la contenció de recursos causada pel bloqueig del bus, especialment la sobrecàrrega del protocol de coherència de la memòria cau en els bloquejos disputats.
Donat un bloqueig:
booleà bloquejat := fals // variable de bloqueig compartida
el protocol d'entrada és:
procediment EnterCritical {
fer { mentre (bloquejat == cert) ç
saltar // girar utilitzant instruccions normals fins que el bloqueig estigui lliure
} while (TestAndSet (bloquejat) == true ) // prova de bloqueig atòmic real amb la instrucció prova i configura }
i el protocol de sortida és:
procediment ExitCritical {
bloquejat := fals
La diferència amb el protocol de prova i establiment simple és el bucle de gir addicional (la prova en prova i prova i establiment ) a l'inici del protocol d'entrada, que utilitza instruccions de càrrega ordinàries. La càrrega d'aquest bucle s'executa amb menys sobrecàrrega en comparació amb una operació atòmica (resp. una instrucció exclusiva de càrrega). Per exemple, en un sistema que utilitza el protocol de coherència de la memòria cau MESI, la línia de la memòria cau que s'està carregant es mou a l'estat Compartit, mentre que una instrucció de prova i configuració o una instrucció exclusiva de càrrega la mou a l'estat Exclusiu.
Això és especialment avantatjós si diversos processadors estan lluitant pel mateix bloqueig: mentre que una instrucció atòmica o una instrucció exclusiva de càrrega requereix una transacció de protocol de coherència per donar a aquest processador accés exclusiu a la línia de memòria cau (faent que aquesta línia faci ping-pong entre els implicats). processadors), les càrregues ordinàries en una línia en estat compartit no requereixen cap transacció de protocol: els processadors que giren al bucle intern operen de manera purament local.
Les transaccions del protocol de coherència de la memòria cau només s'utilitzen en el bucle exterior, després que la comprovació inicial s'hagi comprovat que tenen una probabilitat raonable d'èxit.
Si el llenguatge de programació utilitzat admet l'avaluació de curtcircuits, el protocol d'entrada es podria implementar com:
procediment EnterCritical {
mentre (bloquejat == cert o TestAndSet (bloquejat) == cert)
saltar // girar fins que estigui bloquejat

## Referències

* ↑ «Hardware Synchronization Algorithms : Unlock and Lock, Test and Set, Swap» (en anglès americà), 09-12-2020. [Consulta: 8 desembre 2023].
* ↑ «What is Test-and-Set used for?» (en anglès). [Consulta: 8 desembre 2023].
* ↑ «Review: Test-and-set spinlock» (en anglès). [Consulta: 8 desembre 2023].
* ↑ «Coding Ninjas Studio» (en anglès). [Consulta: 8 desembre 2023].
# Principat de Kalhur

El principat de Kalhur (també Kalhurr) fou un petit estat autònom kurd format per la tribu Kalhur. Els prínceps remuntaven el seu origen a Gudarz, fill de Giw, de l'epopeia persa.
Els kalhurs es van dividir en tres branques, la de Palangan (vegeu Sanandadj), la de Dartang i la de Mahidasht (Kirmanshah).
La branca de Dartang (moderna Ridjab al districte de Zohab) i Darna corresponia a l'antic territori d'Hulwan; vers el 1597 el territori del príncep Kubad Beg s'estenia de Dinawar i Bilawar fins a Bagdad. La branca de Mihadahst i Bilawar (al sud del coll de Murwari) era sobretot nòmada i se'n tenen molt poques dades.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 463
# FIFO (comptabilitat)

First In, First Out (primer a entrar, primer a sortir); (FIFO) és, en comptabilitat, un mètode per registrar el valor d'un inventari. Es fa servir si ens trobem amb moltes unitats o lots de productes de forma que és molt difícil identificar-los individualment. Aquest mètode suposa que la primera unitat de producte entrada al magatzem serà, també, la primera a sortir, a afectes d'inventari.

## Referències

* ↑ Ng, Stephanie. «FIFO Inventory Method -- What Does FIFO Mean in Accounting?» (en anglès americà), 09-09-2020. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ «FIFO: What the First In, First Out Method Is and How to Use It» (en anglès). [Consulta: 30 desembre 2023].
* ↑ Stevens, Courtenay. «What Is the FIFO Method?» (en anglès americà), 02-04-2020. [Consulta: 30 desembre 2023].

## Vegeu també

* Anomalia de Belady
* Administració de les existències
# Arnaldo da Brescia

Arnaldo da Brescia (Brescia, h. 1090 – Roma, 1155) va ser un sacerdot i reformador religiós que seguint les propostes del seu mestre, el filòsof racionalista Pere Abelard, i de la pataria, estableix el seu ideari moral que consisteix en: la renúncia de l'església a la riquesa i el retorn a l'austeritat dels primers cristians; l'abandonamnet del poder temporal; la no validesa dels sagraments administrats per clergues indignes; la predicació per laics i la confessió practicada entre fidels sense la necessitat de sacerdots.
Les seves revolucionàries idees van provocar que el papa Innocenci II el desterrés d'Itàlia el 1139. S'estableix a París juntament amb el seu mestre Abelard i amb ell polemitza contra Bernat de Claravall sobre la Santíssima Trinitat. Les seves opinions, considerades herètiques, provoquen la condemna de mestre i deixeble al Concili de Sens (1140) i la seva expulsió de terres franceses.
Arnaldo es refugia a Alemanya fins que el 1143 es retracta de les seves idees i, mitjançant el suport del cardenal diaca Guido, aconsegueix el seu reingrés a l'Església en ser perdonat pel papa Eugeni III.
El 1145 torna a Roma, que des de 1143 s'havia convertit en una república comunal lliure de l'autoritat papal, i regida per un senat i per Giordano Pierleone com a patrici. Arnaldo s'uneix immediatament al moviment comunal convertint-se en el director espiritual del mateix, fet que comporta que el 1148 sigui novament excomunicat pel papa Eugeni, tot i el recolzament de la república romana.
La situació canvia el 1155, quan el papa Adrià IV llança un interdicte contra Roma davant l'assassinat d'un dels seus cardenals, és a dir, prohibeix la celebració dels sants oficis, l'administració dels sagraments i la sepultura eclesiàstica, refusant reconèixer al Senat i exigint el desterrament d'Arnaldo per concedir el perdó. Arnaldo es veu obligat a abandonar Roma, i en la seva fugida és fet presoner per Frederic I Barba-roja, qui, a canvi de la promesa papal de la seva coronació imperial pel Tractat de Constança, el lliura a la cúria romana, sent jutjat i condemnat a mort.
Va morir penjat, les seves restes van ser cremades a la foguera i les seves cendres llançades al riu Tíber perquè els seus partidaris no utilitzessin la seva tomba com a lloc de peregrinació.
Va crear el corrent anomenat Arnaldisme.

## Referències

* ↑ «Arnaldo da Brescia | enciclopèdia.cat». [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ «Arnoldo de Brescia - Enciclopedia Católica». [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ «Il popolo in Campidoglio nasce il libero comune di Roma» (en italià). La Repubblica, 21-10-2010. [Consulta: 10 octubre 2021].
* ↑ «Biografia de Arnaldo de Brescia» (en castellà). Biografías y Vidas. La Enciclopedia Biográfica Online. [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ «ARNALDO de Brescia | PUZZLE DE LA HISTORIA» (en espanyol europeu). [Consulta: 17 gener 2019].
# Brezov

Brezov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1335.
# The Celebrated Case

The Celebrated Case és una pel·lícula muda dirigida per George Nichols i protagonitzada per Charles Perley, Lucy Destelle i Alex Franks. Segons IMDb aquest darrer correspondria a Alec B. Francis. Rodada per la Gem Motion Picture Company en dues bobines, es va estrenar el 3 de setembre de 1912.

## Argument

Jean Renaud es casa amb Madeline, l’afillada de la comtessa d’Aubeterre i aquesta com a present de noces li regala un collaret. Set anys després Jean va a la guerra on es comporta com un heroi aconseguint capturar la bandera britànica a la batalla de Fontenoy. En el camp de batalla evita que un fascinerós, Lazare, saquegi un ferit que resulta ser el comte de Mornay. Aquest, abans de morir, confia els papers i les joies a Renaud per a que els faci arribar a la seva família. Jean els porta a casa seva que és per allà alavora però Lazare el segueix i quan ja es fora, assalta la casa, assassina Madeline i s’enduu les joies i els papers, juntament amb el collaret de Madeline. Adrienne, la filla de tres anys, queda amagada a la seva habitació i quan surt la seva mare no aconsegueix explicar qui ha estat l’assassí abans d’expirar per darrer cop. Quan l’assassinat és descobert la nena diu que el pare els havia visitat aquell vespre i Jean és acusat i sentenciat a perpetuïtat. Jean demana al seu amic O'Rourke que cuidi de la seva filla i aquest persuadeix la duquessa d’Aubeterre que l’adopta. Adrienne és educada per unes monges on té per amiga Valentine de Mornay filla del comte de Mornay. Passats 14 anys, durant un trasllat de presó, Jean té l’oportunitat de veure la seva filla que el reconeix. Ella es proposa provar la innocència del seu pare i per coincidència es presenta Lazare a la cort de Aubeterre clamant el dret a les propietats dels Mornay i dient que Valentine és la seva filla. Porta les joies i els papers per demostrar la seva identitat. El duc d’Aubeterre escolta les súpliques d’Adrienne i demana fer venir a Jean que faci de testimoni de la innocència del seu pare però aquest es nega a reconèixer Jean i decideix marxar. En el moment que agafa les joies, Jean reconeix el collaret de la seva dona i l'ensenya a la duquessa demostrant d’aquesta manera que l’assassí era Lazare.

## Repartiment

* Charles Perley (Jean Renaud)
* Alex Franks (Lazare)
* Lucy Destelle (Madeline)
* Janet Salisbury (Adrienne)
* Lucretia Davis (Valentine de Mornai)
* Viola Alberti (l’abadessa)
* Marion Navarro (duquessa d’Aubeterre)

## Referències

* ↑ Blaisdell, G.F. «A Celebrated Case». Moving Picture World 13, 10, 07-09-1912, pàg. 962.
* ↑ «The Celebrated Case» (en anglès). Internet Movie Database, 03-09-1912. [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ «Data from manufacturer’s list of releases». The Moving Picture News VI, 8, 24 d’agost 1912, pàg. 30.
* ↑ «The celebrated Case». Moving Picture World 13, 19, 07-09-1912, pàg. 1010.
# Processó de les Laies

La passejada (o processó) de les Laies, és un dels actes populars més antics i celebrats de les Festes de Santa Eulàlia. L'acte va sorgir en les celebracions de la festa d'hivern de Ciutat Vella de l’any 1984. Se celebra a la diada de Santa Eulàlia el 12 de febrer, a partir de les set del vespre.
Consisteix en una concentració, una desfilada i els balls de les gegantes de Ciutat Vella que durant el dia son rebatejades com a Laies. La concentració té lloc a les 19:00 a la plaça Sant Josep Oriol. En aquest mateix lloc el públic és convidat a una xocolatada on, es distribueixen les característiques aspes de Santa Eulàlia què són les menges de la diada. La passejada s'inicia pròpiament a les 19:30, encapçalada per la Gegantona Laia, les dues Laies de la Plaça Nova i la Laia del Pi, acompanyades per formacions de grallers. La cercavila circula pel carrer del Pi, la plaça de Cucurulla, el carrer dels Boters, la Plaça Nova, els carrers del Bisbe i el carrer de Sant Sever fins a arribar a la Baixada de Santa Eulàlia on es troba la imatge d'aquesta col·locada en una fornícula. Allà, després de fer una ofrena floral es realitza el primer ball de Santa Eulàlia a càrrec de les dues gegantes Laia (geganta nova) i Laieta (geganta centenària) interpretat pels grallers. En acabar aquesta dansa les Laies arriben al seu últim destí, la plaça de Sant Jaume. Allà, cap a les 20:30 les gegantes Laia i Laieta desfilen sota el penó i se situen al centre de la plaça, a on ballen el ball de Santa Eulàlia per últim cop aquell dia conjuntament amb la interpretació musical de la Cobla Ciutat de Barcelona.

## Referències

* ↑ Cordomí, Xavier. Protocol festiu de Ciutat Vella de Barcelona. Ajuntament de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 1 de març de 2017, p. 101.
* ↑ Cordomí, Fornés, Garrich, Lucena, Mendieta, Giner. et al., Xavier, Josep, Montserrat, Antoni, Josep, Carles. et al.. Protocol festiu de la ciutat de Barcelona. Ajuntament de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, p. 10.
* ↑ Cordomí, Xavier. Altíssims senyors, nobles bèsties.. setembre del 2001. Barcelona: l'Agulla i Ajuntament de Barcelona, p. 134.
# La vaca Connie

La vaca Connie (Connie the Cow) és una sèrie de dibuixos animats creada per Josep Viciana.

## Sinopsi

Explica les aventures de la vaca Connie, una vaca alegre, curiosa i sense preocupacions amb els seus amics Patch el gos, Wally l'ocell i la guineu de mal humor.

## Premis

La vaca Connie va ser una de les sèries més premiades en el festival de Cannes, l'any 2000.

## Personatges

* Narrador- És el narrador qui explica les aventures de la Connie. La veu està doblada per Fèlix Benito.
* Connie - És la protagonista de la sèrie. És una vaca blava amb taques blanques. La veu està doblada per Gemma Ibañez.
* Patch - Un gosset juganer que viu a prop de la granja de la Connie. La veu està doblada per Aleix Estadella.
* Wally - Un ocell cantant rodanxó, multicolor que viu en un arbre prop de la granja.
* Rondinaire - Una guineu que sempre es queixa i està de mal humor. És el principal antagonista de la sèrie. La veu està doblada per Norbert Ibero.
* Mollie i Bill - La mare i el pare de Connie, respectivament. Li donen consells a la Connie i l'ajuden amb els problemes.
* Punxes - Un eriçó que porta un mitjó sobre el seu nas.
* Maddie és un be que la seva llana és de color taronja.
* Paddy i Pearl són dos porquets i els veïns de Connie.
* Clara - És l'àvia de la Connie. La veu està doblada per Maria Lluïsa Magaña.
* Dormilega - És una tortuga.
* Tom - Formiga de color taronja amb les potes i antenes liles. És amic de la Connie.
* Berta - És una abella que viu al prat.
* Cyril - És un llop prim de color marró semblant a en Patch.
* Filós - És una aranya blava amb potes negres.
* Sam - És un conill de color rosa.
* Todd - És un talp de color lila.
* Dodger - És un gat de color blau i taronja.
* Timmy - És un os de color taronja.
* Bruno - És un os de color blau que li agrada molt la mel.
* Belínda - És una cabra taronja i grisa.
* Henry - És un mussol multicolor que viu en un arbre.
* Aletes - És un peix taronja i negre que viu al riu.
* Ploma velós - És una àguila marró i taronja
* Flap i Bela - Són dues papallones, en flap és de color blau amb rodones de colors i la Bela és groga i d'estrelles de colors amb un llaç vermell i blanc al cap.
* John - És una granota verda i taronja que viu al riu.
* Rebeca - És una gallina de color gris que viu en un corral.

## Referències

* ↑ «La vaca Connie (Serie de TV)» (en espanyol). [Consulta: 24 octubre 2016].
* ↑ SABRIÀ, SALVADOR. «Música para todo el mundo» (en castellà), 21-03-2011. [Consulta: 1r juny 2020].
* 1 2 3 4 5 «eldoblatge.com». www.eldoblatge.com. Arxivat de l'original el 2016-10-25. [Consulta: 25 octubre 2016].