OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Montfalcó

«Castell de Montfalcó» té aquests significats:
* Castell de Montfalcó (les Oluges), edifici dalt d'un turó que domina la confluència de la riera de Vergós amb el riu Sió al nord-est de Cervera
* Castell de Montfalcó Gros, castell termenat a Veciana (l'Anoia) declarat bé cultural d'interès nacional
* Castell de Montfalcó d'Ossó, ruïnes al cim del tossal al vessant de migdia del qual s'esglaonen les cases del poble Montfalcó d'Ossó
# Sebastes rosenblatti

Sebastes rosenblatti és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels sebàstids i a l'ordre dels escorpeniformes. Va ser descrit per Lo-Chai Chen el 1971.

## Descripció

Fa 48 cm de llargària màxima i, en general, és de color rosa a vermell, taronja o blanquinós amb un dibuix vermiculat al dors i 4-5 grans taques (normalment, blanques) entre l'aleta dorsal i la línia lateral. La forma entre els ulls és còncava. El peritoneu pot ésser fosc o clar. La 2a. espina anal és més allargada que la 3a. 8 espines fortes al cap.

## Reproducció

És de fecundació interna, vivípar i capaç d'arribar a pondre fins a 655.000 ous en el cas de les femelles de les poblacions del corrent de Califòrnia.

## Alimentació

El seu nivell tròfic és de 3,82. Menja gambetes, peixos i calamars.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 61 i 396 m de fondària) i de clima subtropical, que viu al Pacífic oriental central: els fons aspres des de San Francisco a Califòrnia fins al centre de Baixa Califòrnia (Mèxic), incloent-hi el corrent de Califòrnia.

## Observacions

És inofensiu per als humans, el seu índex de vulnerabilitat és d'alt a força alt (68 de 100), pot viure fins a cinquanta anys, viu en solitari o en grups molt petits. És una espècie relativament important per a la pesca comercial del sud de Califòrnia.

## Referències

* ↑ Chen, Lo-Chai «Systematics, Variation, Distribution, And Biology Of Rockfishes Of The Subgenus Sebastomus (Pisces, Scorpaenidae, Sebastes)» (en anglès). Bulletin of the Scripps Institution of Oceanography, 18-06-1971.
* 1 2 «Sebastes rosenblatti Chen, 1971 Greenblotched rockfish» (en anglès). FishBase. [Consulta: 23 desembre 2022].
* 1 2 3 4 «Sebastes rosenblatti (Greenblotched Rockfish)» (en anglès). Digital Fish Library. University of California, 2009. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ AFSC Guide to Rockfishes (anglès)
* ↑ Reproduction of Sebastes rosenblatti - FishBase (anglès)
* ↑ Wourms, J. P., 1991. Reproduction and development of Sebastes in the context of the evolution of piscine viviparity. Environ. Biol. Fish. 30: 111-126. Pàg. 114.
* ↑ «Fecundity for Sebastes rosenblatti» (en anglès). FishBase.
* ↑ «Scorpionfishes» (en anglès). Sea Around Us, 2016.
* 1 2 Eschmeyer, W. N., E. S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p. Pàg. 148.
* ↑ Cailliet, G.M; Andrews, A.H; Burton, E.J; Watters, D.L; Kline, D.E «Age determination and validation studies of marine fishes: do deep-dwellers live longer?» (en anglès). Experimental Gerontology, 36, 4-6, 01-04-2001, pàg. 739–764. DOI: 10.1016/S0531-5565(00)00239-4.

## Bibliografia

* Leonarz, W. H. i T. W. Echeverria, 1991. Sexual dimorphism in Sebastes. Environ. Biol. Fish. 30: 71-80.
* Randolph, S. i M. Snyder, 1993. The seafood list: FDA's guide to acceptable market names for seafood sold in interstate commerce. U.S. Government Printing Office, Washington DC, els Estats Units. Pàg. 27.
# Apicata

Apicata (en llatí Apicata) era la muller del prefecte del pretori, Sejanus (Sejà), del qual es va divorciar l'any 23 quan ja tenien tres fills, després que Sejà hagués seduït Clàudia Livil·la, l'esposa de Drus el Jove i conspirés contra la vida del marit enganyat.
Apicata va revelar l'assassinat de Drus, segons explica Tàcit en els Annals. Quan vuit anys després, l'any 31 aC, van caure assassinats Sejà i els seus fills, Apicata es va suïcidar.

## Referències

* ↑ Apicata a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 225
# Guatlla pintada ullroja

La guatlla pintada ullroja (Turnix varius) és una espècie d'ocell de la família dels turnícids (Turnicidae) que habita el sotabosc i zones de matoll del sud-oest, est i sud-est d'Austràlia, Tasmània i Nova Caledònia. La població pròpia de Nova Caledònia, potser extinta, és considerada per alguns autors una espècie de ple dret: guatlla pintada de Nova Caledònia (Turnix novaecaledoniae, Ogilvie-Grant, 1889).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i Nigel J. Collar. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines, 2014
# Charlotte Brent

Charlotte Brent (1735 - 10 d'abril de 1802) fou una soprano anglesa.
Era la filla de Charles Brent (1693-1770), Handelian contratenor, i mestre d'esgrima. Va ser alumna i amant de Thomas Arne (compositor de Rule, Britannia!) I posteriorment a la dona del violinista Thomas Pinto (a qui es va casar el 1766) i al que li va donar set fills. També va ser l'àvia del virtuós del compositor i teclat George Pinto. Brent va tenir una llarga associació musical amb Arne, sovint apareixent en les seves produccions d'òpera i realitzant les seves obres en concerts. Entre els papers que va interpretar d'Arne, foren Artaxerxes, Sally a Thomas i Sally, i Rosetta a Love in a Village.

## Referències

* ↑ «Charlotte Brent (1735 - 10 abril 1802)». Europeana. [Consulta: 12 novembre 2018].
# Caracaràs

Els caracarins (Caracarinae) o poliborins (Polyborinae) són un grup d'ocells rapinyaires de la família dels falcònids (Falconidae), tradicionalment considerats una subfamília, però que recentment s'han proposat com membres dels falconins, sovint formant la tribu Caracarini.
Dins aquesta subfamília (o tribu) s'inclouen els diferents gèneres de caracaràs, juntament amb el gènere Spiziapteryx, que era classificat més prop dels falcons típics.
Els caracaràs són uns falcònids grans, de potes llargues i aspecte molt diferent als falcons. Viuen en boscos, sabanes i terreny obert, amb variada alimentació, que inclou els insectes i la carronya. No tenen un vol ràpid però corren veloçment per terra. A diferència d'altres falcònids construeixen el seu niu.

## Taxonomia

Considerats tradicionalment una de les dues subfamílies dels falcònids, els estudis genètics de principis del segle xxi, els han apropat als falcons típics, fins al punt de ser sovint inclosos a la subfamília dels falconins dins una tribu pròpia. Els 6 gèneres que formen el clade, són classificats en 11 espècies pel Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, 2022):
* Gènere Spiziapteryx, amb una espècie: falconet alatacat (Spiziapteryx circumcincta).
* Gènere Caracara amb dues espècies.
* Gènere Ibycter, amb una espècie: Caracarà gorja-roig (Ibycter americanus).
* Gènere Daptrius, amb una espècie: Caracarà negre (Daptrius ater).
* Gènere Milvago, amb dues espècies.
* Gènere Phalcoboenus, amb 4 espècies.
El Handbook of the Birds of the World Alive (2017) inclou el Caracarà chimango (Milvago chimango) al gènere Phalcoboenus, pel qual aquest gènere comptaria 5 espècies, mentre que el Caracarà capgroc (Milvago chimachima) es quedaria com única espècie del gènere Mivalgo.

## Referències

* ↑ A classification of the bird species of South America. South American Classification Committee Rev. 26/01/2012 (anglès)
* ↑ Els falcònids a John Boyd's Page Rev. 26/01/2012 (anglès)
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 353. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Nakagawa (Tochigi)

Nakagawa (那珂川町, Nakagawa-machi) és una vila i municipi de la prefectura de Tochigi, a la regió de Kanto, Japó i pertanyent al districte de Nasu. És un municipi eminentment agràri i poc populós.

## Geografia

El municipi de Nakagawa està situat al nord-est de la prefectura de Tochigi, al nord-est també de la regió de Kanto. El terme municipal de Nakagawa limita amb els d'Ōtawara al nord; amb Nasukarasuyama al sud i amb Sakura a l'oest. Cap a l'est, Nakagawa fa frontera amb la prefectura d'Ibaraki i els seus municipis de Hitachi-Ōmiya i Daigo.

### Clima

Nakagawa té un clima continental humid, caracteritzat per estius càlids i hiverns freds i amb fortes nevades. La temperatura mitjana anual a Nakagawa és de 12,8 graus. La mitjana anual de precipitacions és de 1.418 mil·límetres, sent el setembre el mes més humid. La mitjana més alta la trobem a l'agost amb vora 24,8 graus i la més baixa al gener, amb només 1,6 graus.

## Història

L'àrea que actualment ocupa el municipi de Nakagawa ha estat des de temps antics fins als primers anys de l'era Meiji part integrant de l'antiga província de Shimotsuke. El 29 de maig de 1891 es creà la vila de Batō, al districte de Nasu, sota la nova llei de municipis sortida de la restauració Meiji. La moderna vila de Nakagawa es va crear l'1 d'octubre de 2005 fruit de la unió de Batô amb la veïna vila d'Ogawa, també pertanyent al districte de Nasu.

## Política i govern
### Alcaldes

En aquesta taula només es reflecteixen els alcaldes democràtics, és a dir, des de l'any 1947. En el cas concret de Nakagawa, la llista comença el 2005, quan es fundà la vila.
| Alcalde | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit |
| Kazuo Kawasaki | 2005 | 2009 | Ind |
| Iichi Ōgane | 2009 | 2013 | Ind |
| Yasuo Fukushima | 2013 | | Ind |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| ND | ND | ND | ND | 29.256 | 24.138 | 22.704 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 22.383 | 20.999 | 18.460 | 15.105 | - | - | - |

## Transport

El municipi disposa d'autobús comunal públic.

### Ferrocarril

Nakagawa no té cap estació de ferrocarril al seu terme municipal.

### Carretera

* Nacional 293 - Nacional 294 - Nacional 400 - Nacional 461

## Agermanaments

* Aishō, prefectura de Shiga, Japó. (13 de gener de 2006)
* Horseheads, estat de Nova York, EUA.

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=09411
* ↑ Nakagawa climate data
* ↑ Statistics Bureau of Japan
* ↑ Agermanada des de 1990 amb l'antic poble de Batô, actualment integrat dins de Nakagawa
# Sementivae

Les Sementivae o també Feriae Sementivae van ser unes festes a l'antiga Roma destinades a celebrar la sembra.
Se celebraven cada any, però no en dies fixos, sinó quan ho establien els magistrats o els sacerdots, en funció de en quin moment s'hagués acabat la sembra. A les festes s'honorava a Ceres la deessa de l'agricultura, i a Tellus, la personificació de la terra nodridora. Les festes dedicades a Tellus duraven dos dies, normalment a finals de febrer, i les dedicades a Ceres començaven una setmana més tard, quan ho fixaven les autoritats, i només durava un dia. Es pregava per obtenir una bona collita.
El festival se celebrava al pagus, i per això també s'anomenava paganalia.

## Referències

* ↑ Macrobi. De Differentiis et Societatibus Graeci Latinique Verbi, s.v. Sementivae
* 1 2 Varró. De lingua latina, VI, 25
* 1 2 Ovidi. Fastos, I, 658
# Faustrecht der Freiheit

Faustrecht der Freiheit (El dret del més fort) és una pel·lícula alemanya de Rainer Werner Fassbinder estrenada el 1975.
En la pel·lícula Fassbinder analitza en manera despietada i cruel la relació de sfruttamento de capitalismeo i les seves dinàmiques, triant com ambientació el món homosexual hipòcrita i burgès del Mònaco dels anys setanta. Triada evidentment no solament per factors personals (Fassbinder coneixia molt ben aquell món i en detestava els mecanismes) però sobretot per la necessitat de mostrar com les relacions coercitives del poder econòmic no estan només en mans de qui mana sinó també de les consiederades "minories".
Temàtiques comuns a altres pel·lícules de Fassbinder, per exemple Les amargues llàgrimes de Petra Von Kant i es troba també en el seu teatre, cal recordar la tragèdia del 1965 Com gotes sobre pedres calentes .

## Argument

Franz Bieberkopf, anomenat Fox, és un noi homosexual que treballa en un barracó del Luna Park de Múnic.
Després de la detenció de l'amo per estafa perd la seva precària ocupació. La fortuna se li mostra amiga, i guanya a una loteria, li canvia de sobte la vida. Gràcies a la seva nova condició social aconsegueix a accedir a l'alta burgesia homosexual.
Aquí coneix Eugen, cadell burgès d'una notable família bavaresa. El pare d'Eugen, efectivament, és propietari d'una important tipografia de la ciutat, actualment en problemes.
Eugen es mostra de cop atret per la condició social de Fox no obstant els seus modes vulgars i gruixuts que no triguen a fer-l passar vergonya davant els seus amics i a la seva família.
Els dos van a viure junts i Eugen convenç Fox a invertir els seus diners en la tipografia de la família i en la compra d'un ric apartament i de quadres d'autor i mobiliari meravellós.

## Repartiment

* Peter Chatel
* Rainer Werner Fassbinder
* Karlheinz Böhm
* Adrian Hoven

## Referències

* ↑ «faustrecht der freiheit». The New York Times.
# Antoni Ferrer

Antoni Ferrer és el nom dels següents personatges:
* Antoni Ferrer Carné (Manresa, 1957 — 2009), pintor català
* Antoni Ferrer i Codina (Barcelona, 1837 – 1905), dramaturg i periodista català
* Antoni Ferrer i Perales (Alcúdia de Crespins, 1943 — València, 2022), poeta valencià
* Antoni Ferrer i Pi (Vilanova i la Geltrú, 1911 – 2001), polític i advocat català
* Antoni Ferrer (Sant Feliu de Guíxols, 1564 – Milà, 1634), gran canceller de Milà
# Salih Kalyon

Salih Kalyon (Ağrı, 2 de febrer de 1946) és un actor turc de teatre, cinema i televisió. Va iniciar la seva carrera com a actor de teatre el 1964.
Kalyon va estar casat amb İnci Kalyon per 47 anys, a qui perdeix el 2018. Té una fil·la, Ekin Kalyon.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20080412235336/http://www.milliyet.com.tr/default.aspx?aType=HaberDetay&Kategori=magazin&ArticleID=511861&Date=01.04.2008
* ↑ https://www.hurriyet.com.tr/kelebek/tolga-tuccar-gibi-davrandi-9949932
* ↑ https://www.sozcu.com.tr/hayatim/kultur-sanat-haberleri/oyuncu-salih-kalyonun-hayati-sattigi-biletle-degismis/
* ↑ https://www.ntv.com.tr/galeri/yasam/unlu-oyuncu-salih-kalyondan-47-yillik-esi-inci-kalyona-son-veda,xbwNHFuLAk6AtYOvoCY4Ow/VeQIfJ4UaEmE55vlrqbJHQ
* ↑ https://www.cnnturk.com/ajanda/salih-kalyonun-esi-inci-kalyon-hayatini-kaybetti
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-07-09. [Consulta: 6 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Entrevista amb Salih Kalyon (turc)
# Guatlla pintada pitnegra

La guatlla pintada pitnegra (Turnix melanogaster) és una espècie d'ocell de la família dels turnícids (Turnicidae) que habita el terra dels boscos i matolls de la costa oriental d'Austràlia.
# Club Leones Negros de la Universidad de Guadalajara

El Club Leones Negros de la Universidad de Guadalajara és un club de futbol mexicà de la ciutat de Guadalajara, Jalisco.

## Història

Fou fundat el 19 d'agost de 1970. Ascendí a primera divisió en comprar la franquícia del club Torreón. El seu major triomf fou el campionat de la CONCACAF de 1978. A nivell nacional fou campió de Copa el 1991.

## Evolució de l'uniforme

| 1970 | 1976 | 1977 | 1982 | 1987 | 1994 |

## Palmarès

* Copa de Campions de la CONCACAF:
** 1978
* Copa México:
** 1990-91
* Ascenso MX:
** Apertura 2013
* Campeón de Ascenso:
** 2014
* Segunda División de México:
** 1996-97

## Referències

* ↑ «CONCACAF Cup». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Copa mexicana de futbol». rsssf. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Cambio de Sede a Ciudad Guzmán Arxivat 2018-07-29 a Wayback Machine.
# Caracazo

Caracazo va ser la revolta popular que tingué lloc a Caracas (Veneçuela) el 27 de febrer de 1989 contra el pla de xoc dictat pel Fons Monetari Internacional. L'increment del preu dels transports públics va ser el detonant de les mobilitzacions.
El president Carlos Andrés Pérez va reprimir la revolta ordenant a l'exèrcit la seva dissolució a trets i causant entre 300 i 3000 morts, segons les fonts.

## Referències

* ↑ Millet, Damien; Toussaint, Éric. 50 preguntas/50 respuestas sobre la deuda, el FMI y el Banco Mundial (en castellà). Intermón Oxfam Editorial, 2004, p.101. ISBN 8474266998.
# Nakagyō

Nakagyō (中京区, Nakagyō-ku) és un dels onze districtes de la ciutat de Kyoto, a la prefectura del mateix nom, al Japó. El seu nom, traduït al català vol dir «centre de la capital» o amb els kanjis de «centre» (中) i «capital» (京), fent referència a la seua ubicació geogràfica a l'antiga Kyoto, capital del Japó fins 1868. Nakagyō és, a més, el centre administratiu de la ciutat de Kyoto, on es troben tots els edificis administratius i empresarials de la ciutat i la prefectura.

## Geografia

El districte de Nakagyō es troba just al bell mig de la ciutat, com indica el seu nom en japonés. Limita amb els districtes de Kamigyō i Kita al nord; amb Shimogyō al sud; amb Ukyō a l'oest i amb Sakyō i Higashiyama a l'est. El riu Kamo flueix pel districte i passa per la zona del carrer Kawaramachi, la zona central i comercial del districte.

### Barris

* Umeya (梅屋)
* Chikkan (竹間)
* Fuyū (富有)
* Kyōgyō (教業)
* Jōson (城巽)
* Tatsuike (龍池)
* Hatsune (初音)
* Ryūchi (柳池)
* Dōda (銅駝)
* Inui (乾)
* Honnō (本能)
* Meirin (明倫)
* Nisshō (日彰)
* Seishō (生祥)
* Rissei (立誠)
* Shujaku (朱雀)

## Història

El districte de Nakagyō fou fundat l'any 1929 com una escissió dels dos districtes originals de Kyoto: Kamigyō i Shimogyō. Al districte es troba el castell de Nijō, residència ocasional per al shogun Tokugawa quan visitava la capital imperial. També a Nakagyō se celebren la majoria dels matsuris o festivals històrics i més coneguts de la ciutat, com ara l'aoi matsuri, el Gion matsuri o el jidai matsuri.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| n/a | 163.890 | 172.824 | 155.522 | 163.572 | 130.482 | 105.921 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 94.676 | 95.038 | 105.306 | 110.009 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Metro de Kyoto
** Marutamachi - Karasuma-Oike - Nishiōji-Oike - Nijō - Nijōjō-mae - Kyoto Shiyakusho-mae
* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Nijō - Enmachi
* Ferrocarril Elèctric Hankyū
** Ōmiya
* Ferrocarril Elèctric de Kyoto-Fukui (Keifuku)
** Saiin - Nishiōji-Sanjō

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=26104
* ↑ https://japonismo.com/blog/viajar-japon-el-castillo-nijo-nijo-jo-en-kioto
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Segle XIV aC

El segle XIV aC és un període de l'edat antiga caracteritzat per l'increment de les relacions comercials entre els grans pobles d'Orient Mitjà, que provocaran una influència mútua detectable en l'art i la tecnologia.

## Política

Durant el segle xiv aC té lloc l'esplendor de l'Imperi hitita. Assíria inicia la seva expansió territorial sota el comandament d'Adadnirari I. Els aqueus dominen el Peloponès. Yinxu esdevé la nova capital xinesa. Es troben els primers poblats dels il·liris.
El faraó Akhenaton inicia una sèrie de canvis politicoreligiosos a Egipte, la majoria dels quals van ser abandonats pels seus successors. Es conserven les cartes d'Amarna, que inclouen la correspondència del monarca. La seva dona, Nefertiti, era considerada l'exemple màxim de bellesa de l'època antiga.

## Economia i societat

El comerç entre Egipte, Mittani, Babilònia i els pobles llevantins constitueix un eix regular d'intercanvi que agilita el coneixement de les invencions tecnològiques de les diferents civilitzacions i explica la similitud de molts mites, propagats pels comerciants. Els productes que més es venien eren el coure, la fusta, les pells de grans animals i la terrissa decorada. Dins el segment del luxe, es compraven ornaments d'ivori, metalls preciosos i cavalls.

## Invencions i descobriments

Comença a sorgir la idea d'unir el Nil amb la mar Roja (futur canal de Suez), si bé la tecnologia existent només pot fer obres parcials per millorar la irrigació de la zona.

## Art, cultura i pensament

Akhenaton intenta implantar el monoteisme a Egipte al voltant del culte al sol, important tradicions de pobles veïns, com els palestins. Els monuments i himnes de la deïtat proliferen i suposen una època molt fèrtil en la cultura egípcia. El seu fill Tutankamon va ser enterrat en una tomba de gran importància arqueològica.

## Referències

* ↑ William Kelly Simpson, The Art and Architecture of Ancient Egypt, Yale University Press, 1998 (ISBN 9780300077476,
# Faustulus

Faustulus és un dels personatges de la mitologia romana. Era un pastor que acostumava a portar un ramat de porcs a pasturar per la vora del riu Tíber en una zona propera al que després seria la ciutat de Roma.

## Llegenda

Segons la tradició romana Faustulus era un porquer al servei d'Amuli, rei d'Alba Longa. Ell fou qui va trobar dos bessons de poca edat abandonats en una cova que estava vigilada per una lloba. Pel que sembla l'animal havia tingut cura dels noiets des de no feia gaire, ja que a la vora va trobar un cistell bastant nou. Quan la lloba va marxar un moment, el pastor va aprofitar per agafar els bessons i els va portar a la seva dona Acca Laurèntia. Tots dos van decidir criar-los com si fossin fills propis i els van posar els noms de Ròmul i Rem.
Els nens es van fer grans vivint a la cabana del pastor i la seva dona, que estava situada a cim del turó Palatí i en arribar a l'edat adulta, en un lloc anomenat Germalus, Faustulus els va revelar el seu origen noble, doncs estava convençut que devien ser fills d'algú important, ja que els déus, probablement Mart, s'havien pres la molèstia d'enviar la lloba perquè els cuidés. Amb el temps el pastor es va assabentar que eren fills de Rea Sílvia, filla de Numítor, el príncep desterrat d'Alba Longa pel seu germà Amuli.
Els germans van matar Amuli i li van retornar el regne al seu avi. Aclamats per la seva audàcia Ròmul i Rem van aplegar una colla de seguidors amb els quals van marxar per fundar una nova ciutat.
Quan amb els anys Faustulus va morir, el van enterrar al Comitium de la nova ciutat, que es va dir Roma.

## Posteritat

Una família romana es vantava de ser descendents de Faustulus i va fer encunyar una moneda amb el nom del pastor. Sext Pompeu Fest diu que es va emetre un denari d'argent, cap al 140 aC, que mostrava per una banda els bessons alletats per la lloba i per l'altre costat Faustulus amb els nens adoptius.

## Referències

* 1 2 Estrabó, Geografia, V, 3,2.
* ↑ Titus Livi, Ab Urbe condita, I, 4
* ↑ Plutarc, "Vides paral·leles: Ròmul", 3, 5-6
* ↑ Luci Anneu Flor, "Epitome de Titus Livi: Bellorum omnium annorum DCC", I, 1.3.
* ↑ Titus Livi, Ab Urbe condita, I, 5
* ↑ Kerry Usher:"Mitologia romana, herois, déus i emperadors", ed.Barcanova,1984,Barcelona, ISBN 84-7533-216-1, p.80-84
* ↑ Kerry Usher, p.85-86
* ↑ Dionís d'Halicarnàs, "Rhōmaikē archaiologia", I, 87.2
* ↑ Vegeu als enllaços externs "Dictionary of Roman coinage"

## Enllaços externs

* "Dictionary of Roman coinage:Fauustulus"
# Antonin Lozès

Antonio Lozes, o Antonin Lozès, (Sant Sebastià, 19 de maig de 1905 - 1945) fou un futbolista francès, basc de naixement, de la dècada de 1930.
Fou 3 cops internacional amb la selecció francesa l'any 1930. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Club Français, FC Sochaux-Montbéliard i FC Mulhouse a França. Prèviament havia jugat al Racing de Madrid.

## Palmarès

* Coupe Peugeot: 1930

## Referències

* ↑ «Perfil a la Federació Francesa». Arxivat de l'original el 2018-09-25. [Consulta: 25 setembre 2018].
* ↑ Antonin Lozès a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Carta de París». Mundo Deportivo, 11-04-1930. [Consulta: 24 març 2018].
# Saligòs

Saligòs (en francès Saligos) és un municipi francès, situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 89 | 99 | 91 | 82 | 84 | 80 | 85 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | René Nadau | PCF |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana