OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Tonet (Vidreres)

Can Tonet és una masia de Vidreres (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular estructurada en dues plantes. La planta baixa consta de dues obertures, com són el portal d'accés rectangular, de llinda monolítica la qual ha desaparegut però no així els muntants de pedra. Flanquejat a ponent per una petita obertura rectangular de llinda monolítica amb muntants de pedra. Pel que fa al primer pis o planta noble, també disposa de dues obertures. Per una banda, la central, ubicada simètricament sobre el portal d'accés, d'arc depressiu convex i muntants de pedra. I per l'altra, a ponent, una finestra rectangular, de llinda monolítica conformant un arc pla i muntants de pedra.
La masia va ser construïda en diverses etapes constructives a base d'afegits successius, tal com molt bé demostren els diversos dintells que recullen inscripcions al·ludint a les diverses etapes constructives, com ara el 1633 i el 1719. Masia coberta amb una teulada de vessants a laterals.

## Referències

* 1 2 «Can Tonet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 juliol 2018].
# Paullina

Paullina és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.124 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paullina tenia 1.124 habitants, 508 habitatges, i 322 famílies. La densitat de població era de 789,1 habitants/km².
Dels 508 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 5,7% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 34,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 19,3% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 31% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.188 $ i la renda mediana per família de 42.569 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.293 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era de 17.644 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paullina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paullina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Polinomi de Szegő

En matemàtiques, un polinomi de Szegő és una d'una família de polinomis ortogonals per al producte interior hermitià
    $\langle f|g\rangle =\int _{-\pi }^{\pi }f(e^{i\theta }){\overline {g(e^{i\theta })}}\,d\mu$
on dμ és una mesura positiva donada entre [−π, π]. Escrivint $\phi _{n}(z)$ pels polinomis, aquests obeeixen una relació de recurrència
    $\phi _{n+1}(z)=z\phi (z)+\rho _{n+1}\phi ^{*}(z)$
on $\rho _{n+1}$ és un paràmetre, anomenat coeficient de reflexió o paràmetre de Szegő.
Porten el seu nom en honor del matemàtic hongarès-americà Gábor Szegő, qui els va estudiar en els anys 1930's.

## Bibliografia

* Bultheel, A. Michiel Hazewinkel (ed.). Szegö polynomial. Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4.
* Szegő, G. Orthogonal polynomials (en anglès). 33. Amer. Math. Soc., 1967.

## Vegeu també

* Classe Schur
# Pelléas (cràter)

Pelléas és un cràter de l'asteroide del tipus Amor (433) Eros, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 63.1 ° de latitud nord i 221.3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 1.2 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2003 i fa referència a Pelléas, amant de Mélisande del drama simbolista Pelléas et Mélisande de Maurice Maeterlinck (Bèlgica, 1892).

## Referències

* ↑ "Pelléas (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Encyclopaedia Britannica Inc. The New Encyclopaedia Britannica, 1974, 1993.
# Departament de Beni

El Departament de Beni és una de les divisions administratives de Bolívia. Limita al norte amb el departament de Pando i la república del Brasil; a l'est amb Brasil i Santa Cruz; al sud amb Santa Cruz, Cochabamba i La Paz; i a l'oest amb La Paz i Pando.

## Població

La composició ètnica del departament és força variada. Entre els pobles nadius del territori cal destacar els sirionó, Moxeño,(Trinitario, Ignaciano, Javierano i Loretano), Yuracaré, Sireneire, Moré, Sansimoniano, Pauserna, Baure, Paunaca, Canichana, Joba, Chacobo, Acana, Chama, Tacana, Chimán, Movima, Sinabo, Cayubaba i Itonoma.

## Províncies

El territori es divideix en vuit províncies:
| Província | Població | Capital | Províncies de Beni |
| Cercado | 94.221 | Trinidad | Províncies de Beni |
| Iténez | 20.190 | Magdalena | Províncies de Beni |
| José Ballivián | 82.588 | Reyes | Províncies de Beni |
| Mamoré | 13.700 | San Joaquín | Províncies de Beni |
| Marbán | 15.850 | Loreto | Províncies de Beni |
| Moxos | 23.873 | San Ignacio de Moxos | Províncies de Beni |
| Vaca Díez | 136.100 | Riberalta | Províncies de Beni |
| Yacuma | 29.400 | Santa Ana del Yacuma | Províncies de Beni |

## Referències

* ↑ Charles C. Mann, "1491", The Atlantic, March 2002
* ↑ «Sub-national HDI - Area Database - Global Data Lab» (en anglès).

## Vegeu també

* Parc Nacional Noel Kempff Mercado
# Can Tomàs Verdolet

Can Tomàs Verdolet és una obra del municipi de Viladamat (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat dins del petit nucli de masos que conformen el poble de Palau Borrell, a ponent del municipi de Viladamat al qual pertany. El mas està al nord-oest de l'antiga església preromànica de Santa Eulàlia. El petit nucli de Palau Borrell no ha sofert pràcticament cap canvi en el decurs de més de sis-cents anys. El 1467 tenia cinc focs, el 1660 en tenia quatre i, actualment, hi ha cinc cases. Les tres cases principals, el mas Batlle (o mas del Batlle), el mas Briolf i el mas Verdalet, són bastides en època moderna, tot i que semblen aixecats sobre les restes d'edificis anteriors. El mas Tomàs Verdolet fou bastit entre els segles xvi i xvii, tot i que presenta reformes posteriors i es troba completament rehabilitat.
Masia rehabilitada de planta irregular, determinada per la successió de cossos adossats, amb cobertes d'una i dues vessants de teula i distribuït en planta baixa i pis. L'edifici està construït en un terreny en pendent, damunt la roca de la zona. La façana principal, orientada a migdia, presenta un portal d'accés d'arc de mig punt adovellat, amb els brancals bastits amb carreus ben desbastats. Al seu costat hi ha un altre portal, aquest d'arc rebaixat bastit amb maons i els brancals en pedra. La resta d'obertures, tant de la façana com de l'edifici en general, són rectangulars i estan emmarcades majoritàriament amb carreus de pedra. Destaca la finestra amb llinda plana sostinguda amb permòdols, situada al pis de la façana principal. L'interior de la casa està cobert amb tres voltes grasses disposades en paral·lel, dues de les quals són més curtes, deixant un espai cobert per una altra volta transversal. La construcció és bastida amb còdols i pedra sense treballar lligada amb morter, amb les cantonades bastides amb pedra desbastada.

## Referències

* 1 2 3 «Can Tomàs Verdolet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Vilarjoan

El Vilarjoan és una masia del municipi de Moià (Moianès) protegida com a bé cultural d'interès local. Està situada a la part meridional del terme de Moià, a 727 metres d'altitud. És a l'extrem nord-est del Serrat de Vilarjoan, a llevant del Serrat de la Moretona, a l'esquerra de la riera de l'Om. També és al sud-oest de la masia de Casagemes i al nord-oest del Casalot de Casagemes.

## Descripció

És un casal de planta rectangular, amb el carener perpendicular a la façana, amb tres plantes. La façana principal és de grans dimensions: la planta baixa és porxada de banda a banda, aguantant la galeria del primer pis. Els arcs dels baixos són de mig punt, mentre que els de la galeria, aguantats per pilars de pedra picada, són d'arc rebaixat. Porxada i galeria van ser sobreposades a la façana primitiva.
La porta d'entrada és amb arc rebaixat, així com les finestres de les golfes. Al mur de llevant hi ha tres obertures convertides en balcons. Els darreres han estat també reformats amb l'annex d'un terrat i d'una torre circular, que servia de dipòsit d'aigua.

## Història

El mas manté, malgrat les reformes, una estructura setcentista clara. El portal d'entrada data aquesta part del 1776. El mur de Llevant va sofrir reformes al segle xix, convertint tres obertures en balcons. Els darreres, també reformats, s'han ampliat amb la construcció del terrat i de la torre circular, ambdues obres daten del segle xix.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
* 1 2 3 «Vilarjoan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# Paulo Almeida Ribeiro

Paulo Almeida Ribeiro, més conegut com a Paulinho, (15 d'abril de 1932 - 11 de juny de 2007) fou un futbolista brasiler i entrenador.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1954.

## Palmarès
### Internacional

* Campionat gaúcho: 1951, 1952, 1953.

### Vasco da Gama

* Campeonato Carioca: 1956, 1958
* Torneio Rio-São Paulo: 1958

## Referències

* ↑ «Paulinho». Sport Club Internacional. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «Paulo de Almeida Ribeiro». Galo Digital. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «Paulinho de Almeida, ex-jogador e técnico do Vasco, morreu aos 75 anos». NETVASCO, 04-09-2007. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «QUE FIM LEVOU - PAULINHO DE ALMEIDA». Terceiro Tempo. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «Todos os brasileiros - 1954» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Polinomi primitiu

Un polinomi primitiu pot referir-se a un dels dos següents conceptes:
* Un polinomi sobre un domini de factorizació única (com el dels enters) tal que el màxim comú divisor dels seus coeficients és u.
* El polinomi mínim d'un element primitiu d'una extensió de cossos GF(p$^m$).

## Propietats

Com que tots els polinomis mínims són irreductibles, tots els polinomis primitius també ho són.
Tots els polinomis primitius tenen un nombre senar de termes, entre ells, el terme constant. Si un polinomi primitiu no té el terme constant aleshores x (la indeterminada) pot ser treta com a factor comú en tots els termes pel que el polinomi no és irreductible. Si un polinomi primitiu té un nombre parell de termes, aleshores (x + a) pot ser tret com a factor comú.
Un polinomi irreducible de grau m, F(x) sobre GF(p) per a un p primer, és primitiu si l'enter positiu n més petit tal que F(x) divideix x$^n$ − 1 és n = p$^m$ − 1.
Sobre GF(p$^m$) hi ha exactament φ(p$^m$ − 1)/m polinomis primitius de grau m, on φ és funció fi d'Euler.
Totes les arrels d'un polinomi primitiu tenen ordre p$^m$ − 1.

## Usos
### Representació dels elements d'un cos

Els polinomis primitius es fan servir en la representació dels elements d'un cos finit. Si α ∈ GF(p$^m$) és una arrel d'un polinomi primitiu F(x) aleshores l'ordre d'α és p$^m$ − 1 el que significa que tots els elements de GF(p$^m$) poden ser representats com a les successives potències d'α:
    $\{0,1,\alpha ,\alpha ^{2},\ldots ,\alpha ^{p^{m}-2}\}$
Quan aquests elements són reduïts mòdul F(x) produeixen una representació en forma de base polinòmica de tots els elements del cos.

### Generació de seqüències pseudoaleatòries

Els polinomis primitius defineixen una relació de recurrència que pot ser utilitzada per a generar seqüències pseudoaleatòries.
Per exemple, donat el polinomi primitiu x¹⁰ + x$^3$ + 1, comencem amb una llavor especificada per l'usuari (pot ser escollida a l'atzar, però no és una condició necessària). Aleshores prenen el 10º, 3º, i el 0° bit, començant pel menys significatiu, i operem amb una porta XOR, obtenim així un nou bit. La llavor es rota cap a l'esquerra i el nou bit es converteix en el menys significatiu de la llavor. Aquest procés pot ser repetit fins a generar 2¹⁰-1 = 1023 bits pseudoaleatoris.
En general, per a un polinomi primitiu de grau m, aquest procés genera 2$^m$ bits pseudoaleatoris abans de repetir la mateixa seqüència.

## Veure

* LFSR

## Enllaços externs

* MathWorld
* PlanetMath Arxivat 2007-01-17 a Wayback Machine.
# Gonçal Serraclara i Costa

Gonçal Serraclara i Costa (Barcelona, 1841 - 2 d'agost de 1885) fou un polític català d'ideologia republicana i federalista, germà de Josep Maria Serraclara i Costa.

## Trajectòria

Fill de Josep Serraclara i Maria Costa. Casat a Barcelona el 4 d'agost de 1874 amb Maria Hubert i Garçon cosina de Frederic Soler i Hubert.. Participà en la revolució de 1868 i a les eleccions generals espanyoles de 1869 fou elegit diputat per Barcelona. Era un dels membres més intransigents del Club dels Federalistes, fundador de El Estado Catalán juntament amb Valentí Almirall i Llozer, i intervingué en l'aixecament federalista de 1869 i el 1870 en l'alçament contra les quintes pel qual fou condemnat a 12 anys d'exili. Amnistiat, va retornar el 1873 i essent diputat provincial de Barcelona, col·laborà amb Baldomer Lostau i Prats en l'intent de proclamació de l'Estat Català del març del 1873.

## Obres

* La nueva inquisición. Proceso del diputado Serraclara y sucesos ocurridos en Barcelona el día 25 de setiembre de 1869 (1870)
* El libro del ciudadano (1877)

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* «Gonçal Serraclara i Costa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Referències

* ↑ «Registre de defuncions.1885.Registre núm.5438». Arxiu Municipal de Barcelona, 02-08-1885.
* ↑ «Matrimonis.1874.Registre núm.1712». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 04-12-1874. [Consulta: 21 maig 2019].
# Departament de Canindeyú

El (XIV) departament de Canindeyú (castellà: Departamento de Canindeyú) és un dels 17 departaments del Paraguai. El seu codi ISO 3166-2 és PY-14.

## Geografia

El departament és limítrof:
* al nord, amb el Brasil, de l'estat de Mato Grosso do Sul ;
* a l'est, amb el Brasil, de l'Estat de Paraná ;
* al sud-est, el departament de l'Alto Paraná ;
* al sud-oest, el departament de Caaguazú ;
* a l'oest, el departament de San Pedro ;
* al nord-oest, el departament d'Amambay.

## Subdivisions

El departament està dividit en deu districtes :
* Corpus Christi
* General Francisco Caballero Álvarez (Puente Kyhá)
* Itanará
* Katueté
* La Paloma
* Nueva Esperanza
* Salto del Guairá (capital)
* Villa San Isidro Curuguaty
* Villa Ygatimí
* Ypejhū

## Referències

* ↑ DGEEC del Paraguai (castellà)
# Campionat britànic de motocròs 1963

La temporada de 1963 del Campionat britànic de motocròs, anomenat a l'època ACU Scramble Drivers' Star, fou la 12a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU.

## Classificació final
### 500cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jeff Smith | BSA | 27 |
| 2 | Vic Eastwood | Matchless | 25 |
| 3 | John Burton | BSA | 16 |
| 4 | Andy Lee | Matchless | 11 |
| 5 | Chris Horsfield | Matchless | 8 |
| 6 | John Giles | Triumph | 7 |
| 7 | Derek Rickman | Metisse | 6 |
| 8 | Gordon Blakeway | Matchless | 3 |
| 9 | Don Rickman | Metisse | 4 |
| 10 | Jim Aim | Orcadian | 3 |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dave Bickers | Husqvarna | 24 |
| 2 | Bryan Goss | Greeves | 16 |
| 3 | John Banks | Dot | 10 |
| 4 | Norman Crooks | Dot | 9 |
| 5 | Ernie Greer | Dot | 9 |
| 6 | Alan Clough | Greeves | 8 |
| 7 | Chris Horsfield | James | 7 |
| 8 | Arthur Lampkin | BSA | 6 |
| 9 | John Griffiths | Dot | 6 |
| 10 | Malcolm Davis | Greeves | 6 |

## Referències

* «Grande Bretagne - Auto Cycle Union» (PDF) (en francès). memotocross.fr, 24-02-2023. [Consulta: 27 febrer 2023].
* Berry, Ian. «ACU Scramble Drivers' Star Winners 1960-65». A: Out Front! British Motocross Champions 1960-1974 (en anglès). High Wycombe: Panther Publishing, 2011, p. 12. ISBN 978-0-9564975-3-6.
# Vídeo 180°

El vídeo 180°, o VR180, és un nou format de realitat virtual que es limita a oferir un camp de visió de 180°, a diferència dels 360° que ofereix el vídeo 360°. Aquesta proposta d'experiència immersiva va ser presentada per Google l'any 2017, amb la idea que no sempre interessa oferir una perspectiva de 360° de tot el que passa a l'escena, i en alguns casos un camp de visió de 180° ja permet una correcte experiència immersiva. Per tant, només es pot gaudir d'imatge mirant frontalment, i no d'allò que es trobaria darrere de l'usuari.

## Implantació

Els continguts tenen l'aspecte tradicional de "vídeo pla", però al visualitzar-los a partir de diferents ulleres de realitat virtual, com les Google CardBoard, les DayDream o les PSRV, es pot gaudir d'una experiència immersiva 3D.
   "Transiten perfectament a una experiència de VR quan es veuen amb Cardboard, Daydream i PSVR, que permeten veure les imatges estil estereoscopi en 3D, on les coses properes semblen estar a prop, i les coses llunyanes semblen estar lluny."
   Product Manager de Google VR, Frank Rodriguez.
Google ja ha creat aliances amb fabricants com Lenovo, LG o Yi per tal de treure al mercat càmeres per gravar contingut en aquest format.
Facebook ja havia fet una aproximació a la realitat virtual a partir de la funcionalitat Facebook 360, que permet visualitzar fotografies en 360° a partir d'ulleres de realitat virtual. Amb l'aparició del format de 180°, Facebook ha apostat per aquest format amb fins socials. Aquests vídeos estan disponibles al Feed principal de la xarxa social.
Aplicacions com Adobe Premiere Pro permeten treballar nativament amb el format perquè els editors d'aquests continguts puguin oferir la millor experiència possible.

## Avantatges respecte el format de 360°

Hi ha diferents avantatges del vídeo en 180° respecte els vídeos de 360°. Primer de tot, no és necessari "enganxar" diferents parts de vídeo fins a crear el vídeo en 360°. A més, aquest format redueix els costos de producció.
VR180 estarà disponible per a transmissions en streaming amb una imatge més nítida que les imatges en 360 graus, ja que mostra només la meitat de l'esfera i en resolució 4K. D'altra banda, la mida dels arxius pot ser menor que els vídeos gravats en 360 graus i, a més, els vídeos poden gravar-se mentre una persona està darrere, sense necessitat que s'amagui per no sortir a la imatge.

## Referències

* ↑ «Google: El video en 180° es el futuro de la realidad virtual» (en castellà-mx). PCMag Latam, 26-06-2017. Arxivat de l'original el 2018-11-29 [Consulta: 28 novembre 2018].
* 1 2 Pastor, Javier «VR180: realidad virtual en 180 grados, porque Google cree que 360 pueden ser (a veces) demasiados» (en castellà). Kataka.com, 23-06-2017.
* 1 2 «Realidad virtual en 180 grados: cuando 360° es demasiado» (en castellà). Lentes Eyezen™, tu solución para la fatiga visual, 12-09-2017. Arxivat de l'original el 2018-11-29 [Consulta: 28 novembre 2018]. Arxivat 2018-11-29 a Wayback Machine.
* ↑ «Facebook lanza vídeos de 180 grados en 3D» (en castellà). TreceBits - Redes Sociales y Tecnología, 18-06-2018.
# Parheli

Un parheli és una taca de llum blanca o irisada (amb el roig cap al Sol) que de vegades s’observa amb cel cobert de núvols alts, generalment, i de vegades mitjans, a banda i banda del Sol (o a una sola banda) i a la mateixa altura. El cas extrem (molt poc habitual, però) es pot donar amb quatre parhelis, dos en els extrems de l’halo de 22º i dos més als extrems de l’halo extraordinari de 46º, aquests últims molt més dèbils.

## Formació

Es formen per la reflexió de la llum sobre les cares verticals dels prismes de glaç dels núvols esmentats, col·locats en posició especialment favorable. Aquest fenomen també es pot veure amb la lluna, tot i que és molt més rar. En aquest cas es coneix amb el nom de paraselene. Hi ha alguns tipus de parhelis que tenen una denominació específica, com l’antiheli, una taca arrodonida que apareix molt rarament al costat oposat del Sol i a la seva mateixa alçada, o el parantheli, una taca lluminosa de diàmetre lleugerament superior al Sol que apareix a 120º del Sol a la mateixa alçada sobre l’horitzó.

## Observació

El seu aspecte arrodonit i brillant pot recordar el del Sol. Sovint només es poden veure fragments del fenomen. Els més vistosos i habituals es poden veure en presència de cirroestrats. Menys habituals són els parhelis amb altocúmuls. Van units molt sovint als halos i si el Sol està baix, els parhelis se situen en els extrems del diàmetre de l’halo de 22º, i si, contràriament, el Sol està alt, llavors se situen un xic enfora del mateix halo. Col·loquialment es coneix com a fals Sol.

## Referències

* 1 2 3 «Parheli». Meteocat. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 7 de febrer 2015. [Consulta: 7 febrer 2015].

## Vegeu també

* Paraselene
* Fenomen celeste de Nuremberg

## Enllaços externs

* http://www.youtube.com/watch?v=eIlNE1uzJRM.
* http://www.timeslive.co.za/local/article737673.ece/Sundog-in-Joburg-sky.
* http://science.nasa.gov/science-news/science-at-nasa/2011/11feb_sundogmystery/ Arxivat 2014-04-01 a Wayback Machine..
# Mesclador de gasos d'escapament

Un mesclador de gasos d'escapament és una part que es troba en molts motors turboventiladors i que barreja l'aire de derivació (més fred i lent) amb els gasos d'escapament del nucli (més calents i ràpids) abans d'expulsar-los a l'atmosfera per una tovera de propulsió comuna (flux mixt).
El mesclador redueix la velocitat de l'aire que surt del nucli del motor i, per tant, redueix el soroll que genera. A més a més, baixa la temperatura dels gasos d'escapament, fet que redueix la signatura tèrmica de l'avió. Aquest últim atribut és essencial per als avions militars que es poden enfrontar a sistemes de detecció tèrmica o míssils guiats per la calor.
Idealment, el mesclador també ofereix millor rendiment en forma de major empenyiment.

## Referències

* ↑ Turbofan Lobed Mixer Nozzle (anglès)
# Polinomi de Newton-Gregory

Donats els valors $y_{0},y_{1},...,y_{n}$ d'una funció corresponents als (n+1) valors equidistants $x_{0},x_{1},...,x_{n}$ de la variable, es busca un polinomi de grau n:
$P_{n}=a_{o}+a_{1}(x-x_{0})+a_{2}(x-x_{0})(x-x_{1})+...+a_{n}(x-x_{0})(x-{x_{1}})$ que passi pels (n+1) parells de coordenades.
Els coeficients $a_{0},a_{1},a_{2},...,a_{n}$ s'obtenen sometent la paràbola corresponent a $P_{n}(x)$ les n+1 condicions en les que passa pels punts $A_{0},A_{1},...,A_{n}$.
El polinomi de Gregory-Newton (ascendent) expressat formalment per:
$p_{n}(x)=y_{0}+{\frac {x-x_{0}}{h}}\Delta y_{0}+{\frac {(x-x_{1})\cdot (x-x_{0})}{2\cdot h^{2}}}\Delta ^{2}y_{0}+...+{\frac {(x-x_{n-1})...(x-x_{1})\cdot (x-x_{0})}{n!\cdot h^{n}}}\Delta ^{n}y_{0}$
s'utilitza Normalment per trobar l'expressió del polinomi derivada, amb dades equidistants interpolades.

## Referències

* ↑ Manuel Sadosky. Cálculo numérico y gráfico. 8ª edición, Buenos Aires
* ↑ Sadosky. Op. cit. Precedeix el nom de Gregory al de Newton