OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nasal velar sonora

La consonant nasal velar sonora és un so que es representa amb el signe [ŋ] en l'AFI (la lletra ena amb la cua de la ge a la cama dreta inferior). Aquest símbol és similar al de la nasal retroflexa i a vegades porta a confusió. És un so present a força llengües actuals, encara que sovint sense la categoria de fonema, per exemple, com a al·lòfon de [n] davant de consonant velar.

## Característiques

* És un so nasal perquè l'aire surt alhora per la boca i pel nas.
* Tots els sons nasals són sonors.
* El seu punt d'articulació és velar perquè la llengua es posa cap endarrere tocant al final del paladar

## En català

Aquest so es produeix sempre que un so nasal es troba davant d'una altra consonant velar per assimilació.
Hi ha diferents parells mínims que es podrien fer servir per a demostrar que en català té valor de fonema i no d'al·lòfon, però tots ells es poden explicar igualment com a realitzacions fonètiques de nasals amb assimilació davant d'una consonant velar a l'estructura profunda. Per exemple, en el cas banc/ban (['baŋ] en central, ['baŋk] en valencià) banc té una arrel /bank/ que reapareix en derivats davant de sufixos amb vocal, com banquer /bank + 'er/ ([bəŋ'ke] en central, [baŋ'ker] en el dialecte valencià). Per exemple, en el cas vinc/vint (['biŋ] en central, ['viŋk] en el dialecte valencià) vinc té la mateixa arrel amb augment velar /ving/ que apareix en altres formes del paradigma del mateix verb (com el subjuntiu, el participi passat, etc.).
* Banc/ban
* Fang/fan
* Fenc/fent
* Fong/fon
* Prenc/pren
* Ranc/ran
* Ring/Rin
* Ronc/ron
* Sang/sant
* Tanc/tan
* Venc/ven
* Vinc/vint

## Dígraf nc

El dígraf fonètic format per les lletres n i c quan es troben en posició de tancament de síl·laba, bé a final de mot banc o bé a l'interior plancton, es pronuncia com un únic so: [ŋ]. La transcripció fonològica dels mots proposats com a exemple és doncs /'bank/ i /'plankton/ i la fonètica (en el català central) és ['baŋ] i ['plaŋtun] (o ['plaŋton]).
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Partido Popular Regional Valenciano Autonomista

Partido Popular Regional Valenciano Autonomista (PPRVA) fou un partit polític conservador i regionalista de dretes fundat a València el 1975 per l'advocat Emilio Attard Alonso federat amb el partit popular d'Alacant, Castelló i Balears de Pío Cabanillas i José María de Areilza. El 1976 es va integrar en la UCD d'Adolfo Suárez, i juntament amb el Partit Demòcrata i Liberal del País Valencià, que s'integrà en 1977, van ser el nucli de la formació ucedista al País Valencià.
Conformat pel sector anticatalanista de la UCD, des del PPRVA es va vetar la participació de la formació valencianista Unió Democràtica del País Valencià a la UCD, tot i la predisposició de Ruiz Monrabal. La direcció d'UCD, controlada bàsicament per Attard, també marginaria als sectors valencianistes (d'especial importància al PDLPV) al si de la coalició. Inicialment, al si d'UCD hi havia un enfrontament entre els papos (malnom amb què es coneixia als afins al PPRVA) i el sector liberal, amb enfrontaments interns inclosos pel fet que dels quatre consellers d'UCD al primer Consell del País Valencià, tres foren liberals i sols un conservador.
Attard va ser el líder de la UCD i cap de llista per València a les eleccions generals espanyoles de 1977.

## Referències

* ↑ Sanz, Benito; Felip i Sardà, Josep Maria. La construcción política de la Comunitat Valenciana: 1962-1982. Institució Alfons el Magnànim, 226, p. 221. ISBN 8478224769.
* ↑ «Presentación del Partido Popular en Baleares» (en castellà). ABC, 26-01-1977, pàg. 14 [Consulta: 7 febrer 2016].
* ↑ Franch, Vicent. Document 88. València: Edicions 3i4, 1988. ISBN 84-7502-227-8. pag. 68
* 1 2 Flor, 2010, p. 573.
* 1 2 Flor, 2010, p. 166.
* ↑ Flor, 2010, p. 171.

## Bibliografia

* Flor i Moreno, Vicent. L'anticatalanisme al País Valencià: Identitat i reproducció social del discurs del blaverisme, 2009.
# Corretjola de conradís

La corretjola, corretjola de conradís, corriola o campaneta (Convolvulus arvensis) és una planta de la família Convolvulaceae (la família del moniato) i del gènere Convolvulus.

## Distribució

Té una distribució pràcticament cosmopolita, ja que no és gaire exigent pel que fa al clima ni a les condicions del sòl. Originària d'Europa i Àsia, s'ha introduït a l'Amèrica del Nord i del Sud. Està generalitzada a tots els Països Catalans. És una mala herba molt freqüent. És una planta ruderal que creix en erms i terrenys degradats o alterats; també forma part de la vegetació espontània forestal.

## Descripció

És una herba vivaç amb tiges i pecíols volubles que s'estenen per terra o s'enfilen per qualsevol suport. Les fulles són alternes, simples i amb forma de punta de llança. Les flors tenen els pètals soldats formant una campana de color blanc, rosat o amb estries d'aquests dos colors. El fruit és una càpsula arrodonida.

## Danys

Ocupa molt fàcilment grans superfícies i s'enreda a les plantes i les debilita, ja que els fa la competència per la llum, l'aigua i els nutrients. Quan ha crescut molt, la gran massa de tiges i fulles pot dificultar o impedir la recol·lecció mecànica. La corretjola és molt susceptible de ser envaïda pel fong de l'oidi i pot encomanar aquesta malaltia a les plantes conreades.

## Control

Amb les llaurades és difícil d'eliminar, perquè, encara que es talli la planta, l'arrel queda a dins de terra i la corretjola rebrota. Amb les tècniques de mínim conreu encara s'estén més. Vol molta feina d'eixarcolar per tenir-la sota control.
L'eruga del borinot gris (Agrius convolvuli) menja voraçment les fulles de corretjola, per això es coneix també com a borinot de les corretjoles.

## Vegeu també

* Borinot de les corretjoles

## Referències

* ↑ UIB - Herbari virtual - Convolvulus arvensis
# Loma (Nebraska)

Loma és una comunitat no incorporada al comtat de Butler, Nebraska, Estats Units. Segons el cens del 2000, la comunitat tenia 54 habitants.Segons el cens del 2000 tenia 54 habitants, 18 habitatges, i 13 famílies. Hi havia 20 habitatges. La composició racial de la comunitat era 100,00% blanca.
Loma rebé el nom pel ferrocarril, i possiblement deriva d'un nom espanyol que es pot traduir com lloma amb el significat de petit turó.
Loma es troba a41° 7′ 47″ N, 96° 56′ 37″ O﻿ / ﻿41.12972°N,96.94361°O﻿ / 41.12972; -96.94361 (41,12981, -96,94379).
Loma va aparèixer a la pel·lícula de comèdia de 1995 To Wong Foo, Thanks for Everything! Julie Newmar com el poble fictici de Snydersville, Nebraska.

## Notes

* ↑ Tota la informació de l'Oficina del Cens és refereix als blocs censals 1104-06 i 1109 del grup de blocs 1, secció censal 9878 al comtat de Butler, ja que Loma no és un lloc designat pel cens.
* ↑ «U.S. Census website». United States Census Bureau. [Consulta: 31 gener 2008].
* ↑ Fitzpatrick, Lillian L.. Nebraska Place-Names. University of Nebraska Press, 1960, p. 30. ISBN 0803250606.
* ↑ Benes, Ross. «When John Leguizamo Fixed Up My Hometown». Esquire, 24-03-2014. [Consulta: 31 juliol 2014].
# Blagovesxénskoie (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Blagovesxénskoie».
Blagovesxénskoie (en rus: Благовещенское) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 116 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Uapití de Roosevelt

El uapití de Roosevelt (Cervus canadensis roosevelti) és un mamífer herbívor de la família dels cèrvids. És una subespècie del uapití (Cervus canadensis).
Es tracta d'una subespècie amb una àrea de distribució moderada, reduïda a la costa oest nord-americana des de la badia de San Francisco a sud-oest de la Colúmbia Britànica, inclosa l'illa de Vancouver. Hi ha poblacions introduïdes en altres àrees de Columbia i a les illes Afognak d'Alaska; també s'ha reintroduït aquesta subespècie en zones dels estats d'Oregon i Washington, on havia estat exterminat prèviament.
Molt semblant al uapiti de les muntanyes Rocoses, el uapití de Roosevelt es diferencia d'aquest per la seva major grandària (els mascles solen rondar els 450 kg) i pelatge més fosc. Les astes posseeixen nombroses puntes i els seus extrems poden aparèixer lleugerament palmats.
Fou anomenat en honor del president dels Estats Units Theodore Roosevelt, que el 1909 creà el que esdevindria el Parc Nacional Olímpic.

## Referències

* ↑ Robb, Bob. Ultimate guide to elk hunting : techniques and strategies of North America's greatest elk hunters. Nova York: Lyons Press, 2000. ISBN 1-58574-180-9.
* ↑ «Guided ROOSEVELT ELK hunting in BC» (en anglès), 17-12-2019. [Consulta: 31 octubre 2021].
* ↑ Washington, Biological Society of. Proceedings of the Biological Society of Washington (en anglès). Biological Society of Washington, 1897.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Felipe Naranjo y Garza

Felipe Naranjo y Garza (Almadén, 1809 - Madrid, 6 de maig de 1877) va ser un enginyer de mines, mineralogista, acadèmic i polític espanyol.
Va ser professor a l'Escola Especial d'Enginyers de Mines on seria catedràtic de Mineralogia entre 1849 i 1860. També va ser membre de nombre de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, amb la medalla 33, en substitució de Donato García Negueruelas; escollit en 1856, va prendre possessió un any més tard, després de la seva defunció va ser rellevat en el lloc per Federico de Botella y de Hornos. Va ser autor de Manual de mineralogía general, industrial y agrícola (1862), una descripció geològica de la província de Burgos i la seva respectiva Carta geognóstica de las cercanías de Burgos, i d'estudis sobre la plata de les mines de Hiendelaencina, entre altres treballs. En el pla polític va ser diputat per Burgos entre 1866 i 1868..

## Referències

* 1 2 Boixerreu Vila, Puche Riart i Robador Moreno, 2011, p. 35-44.
* 1 2 Azpeitia Moros, 1924, p. 301.
* ↑ López de Azcona, 1986, p. 99.
* 1 2 3 López de Azcona, 1986, p. 101.
* ↑ Boixerreu Vila, Puche Riart i Robador Moreno, 2011, p. 37.
* ↑ López de Azcona, 1986, p. 100-101.
* ↑ López de Azcona, 1986, p. 99, 102.
* ↑ Naranjo y Garza, 1862.
* ↑ Naranjo y Garza, 1841.
* 1 2 López de Azcona, 1986, p. 102.

## Bibliografia

* Azpeitia Moros, Florentino «Minerales y mineralogistas espanyles». Revista de la Real Academia de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales de Madrid. Imprenta Clásica Espanyla [Madrid], 1924, p. 249-304.
* Boixereu Vila, E.; Puche Riart, Octavio; Robador Moreno, A. «Sobre el origen del Mapa Geológico de España. El Mapa Geognóstico de los alrededores de Burgos de Felipe Naranjo y Garza (1841)». A: XII Congreso Internacional sobre Patrimonio Geológico y Minero", 29 de septiembre-2 de octubre de 2011, Boltaña, Sobrarbe., 2011, p. 35-44. ISBN 978-99920-1-770-8.
* López de Azcona, Juan Manuel «Mineros destacados del siglo XIX. Felipe Naranjo de la Garza (1809-1877)». Boletín Geológico y Minero. Institut Geològic i Miner d'Espanya, 97, 3, mayo-junio 1986, p. 99-104. ISSN: 0366-0176.
* Naranjo y Garza, Felipe. Manual de mineralogía general, industrial y agrícola. Madrid: Imprenta de la Viuda de Antonio Yenes, 1862.
* Naranjo y Garza, Felipe. Carta geognóstica de las cercanías de Burgos. Madrid: Litografía Calle de la Montera nº 53, 1840.
# Nine tomorrows

Nine tomorrows: Tales of the Near Future (1959) és un recull de nou contes i dos poemes de ciència-ficció d'Isaac Asimov, amb històries escrites originalment durant els anys cinquanta, dècada prodigiosa per a l'autor i durant la qual es va guanyar a pols la fama que l'ha acompanyat des d'aleshores com a escriptor de ciència-ficció. Les històries de Nine tomorrows exploren tot l'espectre de temes del gènere d'intriga de ciència-ficció: la investigació científica, els ordinadors, les professions lligades a les noves tecnologies, visions del futur proper i del futur llunyà… i hi són tractats amb la lucidesa característica d'Asimov. Tant els nou relats com els dos poemes van ser publicats originalment en revistes de ciència-ficció i fantasia entre 1956 i 1958, amb l'excepció de Rejection Slips, que es va incloure al recull de 1959. La recull és especialment cèlebre pels seus dos últims relats, The Last Question, una faula en què l'autor es pregunta si es pot revertir l'entropia de l'univers, i The Ugly Little Boy, que tracta d'un nen neandertal que és portat al futur mitjançant el viatge en el temps. El llibre va ser traduït al català per Josep Sampere el 1996 amb el títol de Relats d'un futur proper, que inclou només set dels nou relats i prescindeix dels dos poemes.

## Relats

* I Just Make Them Up, See! (poema)
* Profession (La professió)
* The Feeling of Power (Sensació de poder)
* The Dying Night (Quan mor la nit)
* I'm in Marsport Without Hilda (Sóc a Port de Mart sense Hilda)
* The Gentle Vultures (Voltors gentils)
* All the Troubles of the World (Tots els mals del món)
* Spell My Name with an S (El meu nom s'escriu amb essa)
* The Last Question
* The Ugly Little Boy
* Rejection Slips (poema)

## Recepció

El crític Floyd C. Gale va puntuar el llibre amb quatre de cinc estrelles, afirmant que «pocs autors poden presumir del gran nivell d'excel·lència [d'Asimov]», i va seleccionar els relats Profession and The Ugly Little Boy com els millors del recull.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. Nine Tomorrows: Tales of the Near Future (en anglès). Doubleday, 1959.
* ↑ Asimov, Isaac. Relats d'un futur proper (en catalan). Barcelona: Cruïlla, 1996. ISBN 978-84-8286-135-7.
* ↑ Gale, Floyd C. «Galaxy's 5 Star Shelf». Galaxy, 01-10-1959, pàg. 146-150.

## Fonts

* Tuck, Donald H. The Encyclopedia of Science Fiction and Fantasy. Chicago: Advent, 1999, p. 22. ISBN 0-911682-20-1.
# Novoukraïnka

Novoukraïnka (en ucraïnès Новоукраїнка) és una ciutat de la província de Kirovohrad, Ucraïna. El 2021 tenia 16.338 habitants.

## Referències

* ↑ Всесоюзная перепись населения 1989 г. Численность городского населения союзных республик, их территориальных единиц, городских поселений и городских районов по полу
* 1 2 Новоукраинка // Большой энциклопедический словарь (в 2-х тт.). / редколл., гл. ред. А. М. Прохоров. том 2. М., "Советская энциклопедия", 1991. стр.42
* ↑ № 2866. Советское село // Летопись периодических и продолжающихся изданий СССР 1986 - 1990. Часть 2. Газеты. М., «Книжная палата», 1994. стр.376
# Partido Reformista

El Partido Reformista va ser un partit polític espanyol d'ideals republicans, laicistes i anticaciquils, fundat el 1912 per Melquiades Álvarez, després d'un memorable discurs pronunciat a l'Hotel Palace de Madrid. En ell van militar inicialment figures importants de la intel·lectualitat espanyola de l'època, com Manuel Azaña o José Ortega y Gasset.
La major base electoral del Partido Reformista se situava a Astúries, on va arribar a tenir nombrosos representants en les institucions locals i provincials.
Al Principat, cercà l'atracció del republicanisme, acostant-se a la Unió Federal Nacionalista Republicana. Aconseguí la col·laboració de Josep Zulueta i de Laureà Miró i Trepat i incorporà a Eusebi Corominas i Lluís Companys que li donen suport des de "La Publicidad". El grup català, constituït el 1912, tingué diferències amb Melquiades pel seu autonomisme moderat i Lluís Companys abandonà la formació.
A Mallorca, el nucli reformista fou creat el 1913 i, encapçalat per Jeroni Pou, provocà indirectament la creació del Partit Autònom d'Unió Republicana.
En 1923, Álvarez va ser elegit President del Congrés dels Diputats, del qual era membre en haver estat elegit pel districte asturià de Castropol, i davant de la proclamació de la Dictadura de Primo de Rivera va adoptar una postura passiva i ambigua, encara que posteriorment va participar en diverses conspiracions antidictatorials.
Després de proclamar-se la Segona República el 1931, el Partido Reformista va canviar el seu nom pel de Partido Republicano Liberal Demócrata.
# Louis de Régnier de Guerchy

Louis de Régnier (18 de maig, 1663 - 13 de febrer, 1748) fou marquès de Guerchy i un militar francès al servei de Felip V durant la Guerra de Successió Espanyola. Fill del baró de Guerchy Henri de Régnier i de Marie de Brouilly de Piennes, el 1707 es casà Jeanne Louise de Marion de Druy i foren pares de Claude Louis François Régnier de Guerchy (1715-1767). Amb el grau de tinent general dels Reials Exèrcit de Lluís XIV de França, comandà el contingent francès que auxilià el duc de Pòpuli durant el Setge de Barcelona (1713-1714) fins a l'arribada del duc de Berwick. Després de la caiguda de la ciutat el 12 de setembre de 1714 Berwick li concedí l'honor de ser el primer governador militar de la plaça fins a l'arribada del marquès de Lede el 22 de setembre.

## Referències

* ↑ Louis de Régnier de Guerchy
# Blagoje Istatov

Blagoje Istatov (macedoni: Благоје Истатов; 5 d'abril de 1947 - 27 de setembre de 2018) fou un futbolista macedoni de la dècada de 1970.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FK Belasica, FK Pobeda, FK Partizan i FC Utrecht.

## Referències

* ↑ Duch League stats at ElfVoetbal.
* ↑ Stats from Partizan Arxivat 2008-12-17 at Archive.is at Partizan official website.
# Tuwayk

La serralada de Tuwayq (àrab: جبل طويق, Jabal Ṭuwayq, pronunciat localment Ṭwayg) és una cadena de muntanyes de l'Aràbia central, a l'Aràbia Saudita, que discorre en direcció nord-sud durant uns 800 km creuant l'altiplà del Najd des d'al-Zufi, al nord de Riyadh, al nord, fins al Wadi ad-Dawasir al sud, prop de l'extrem occidental del Rub al-Khali. La part oriental descendeix gradualment, mentre que a l'oest acaba de manera abrupta. L'altura mitjana és de 920 metres. Els rius principals són el Habifa, al-Luha, al-Muaydja i al-Ayn. Les ciutats principals a part d'al-Riyadh, són al-Khardj, al-Afladj i al-Suhayyil. A al-Faw hi ha ruïnes importants. El nom no es coneixia als primers segles de l'islam i encara al segle xiii Yaqut al-Hamawí l'esmenta com al-Arid, pel que el nom s'hauria imposat vers el segle xv.

## Referències

* ↑ Saʻūd al- Saʻūd, ʻAbd Allāh. Central Arabia During the Early Hellenistic Period (en anglès). King Fahd National Library, 1997, p. 101. ISBN 9960000974.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 816
# Fitkid

El Fit Kid és un esport que combina la dansa amb la gimnàstica esportiva, i on l'acrobàcia és molt important. Existeix una Federació Internacional de Dansa esportiva que organitza diferents campionats i opens arreu d'Europa. El principal és el Campionat del Món, que cada any es realitza en un lloc diferent. Últimament s'ha organitzat a Rímini (Itàlia), Pula (Croàcia) i l'any 2009 a Badalona (Espanya). En el Campionat del Món existeixen diferents modalitats entre les quals les més importants són el Fit Kit, el Dance Show i la Fantasia.

## Enllaços externs

* INTERNATIONAL DANCE FEDERATION (anglès) (italià)
* Fit Kid España Arxivat 2009-05-18 a Wayback Machine. (castellà)
# Nine Hours to Rama

Nine Hours to Rama és una pel·lícula estatunidenco-britànica dirigida per Mark Robson, estrenada el 1963.

## Argument

L'hindú Nathuram Godse s'ha fet activista i després homicida de Mahatma Gandhi. El muntatge és tot en flashbacks i explica, nou hores abans del desenllaç fatal, per què Godse ha acusat injustament Mahatma Gandhi de ser responsable de la massacre de milers d'hindús pels musulmans, tragèdia que ha portat Godse a executar Gandhi el 1948.

## Punt de vista de la crítica

Variety escriu que
| « | si Buchholz actua amb intensitat i convicció, José Ferrer destaca com a policia preocupat i conscienciós dedicat a Gandhi, aquest últim increïblement i precisament encarnat per J. S. Casshyap | » |
, els altres personatges pateixen ser
| « | sigui inútilment i maldestrament desenvolupats com la de la dona casada (Valerie Gearon) de la qual Nathuram Godse està enamorat, o insuficientment consistents com els del còmplice indecís (Don Borisenko), de l'indi politicastre molest (Robert Morley) o de la prostituta impulsiva (Diane Baker) | » |

## Repartiment

* Horst Buchholz: Nathuram Godse
* José Ferrer: el superintendent de policia Gopal Das
* Valerie Gearon: Rani Mehta
* Don Borisenko: Naryan Apte
* Robert Morley: P. K. Mussadi
* Diane Baker: Sheila
* Harry Andrews: el general Singh
* David Abraham: el detectiu Munda
* J S. Casshyap: Mahatma Gandhi

## Nominacions

* 1964. BAFTA a la millor fotografia per Arthur Ibbetson.

## Referències

* ↑ Extrets de la crítica apareguda el 3 de desembre de 1962.
* ↑ Traducció lliure de l'anglès.
* ↑ «Nine Hours to Rama». Allociné.
# Novotxerkassk

Novotxerkask (rus: Новочеркасск) és una ciutat de l'óblast de Rostov, a Rússia, antiga capital dels cosacs del Don. Està situada a la riba dreta dels rius Tuzlov i Aksai, a 35 km al nord-est de Rostov del Don. La seva població era de 176.699 habitants el 2010.

## Història

Novotxerkassk va ser fundada el 1805 per Matvei Plàtov, com a centre administratiu dels Cosacs del Don, quan els habitants de la stanitsa de Txerkassk van ser obligats a abandonar les seves llars a la vora del riu Don a causa de les freqüents inundacions.
Durant la Guerra Civil Russa, Novotxerkassk va ser el cor de la contrarevolució del Don i estigué sota el comandament d'Aleksei Kaledín. L'Exèrcit Roig finalment foragità els blancs de Novotxerkassk el 7 gener del 1920 Durant la Segona Guerra Mundial, Novotxerkassk va ser ocupada pels alemanys entre 24 de juliol del 1942 i el 13 de febrer del 1943. En 1962 es van produir uns disturbis locals a causa dels aliments, que van ser brutalment reprimits per l'exèrcit soviètic en el cas conegut com la massacre de Novotxerkassk.

## Estatus administratiu i municipal

Dins del marc de divisions administratives, Novotxerkassk s'incorpora com a ókrug urbana -una unitat administrativa amb un estatus igual als districtes. Com a divisió municipal, aquesta unitat administrativa també té estatus d'ókrug urbana.

## Cultura i religió

Novocherkassk va ser una vegada un arquebisbat de l'Església ortodoxa grega i té una enorme catedral neo-bizantina (1904), el palau de l'ataman dels cosacs i monuments de Matvei Plàtov i Iermak Timoféievitx (Mikhail Mikeixin, 1904). Durant les celebracions del bicentenari al setembre 2005 es va inaugurar un altre monument, dedicat a la conciliació dels cosacs blancs i rojos, en presència de membres de la família Romànov.

## Relacions internacionals

Novotxerkassk està agermanada amb:
* Iserlohn, Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya (des de 1990)
* La Valette, Roine-Alps, França
* Kronstadt, Sant Petersburg, Rússia
* Sremski Karlovci, Sèrbia

## Referències

* ↑ Baron, Samuel H. Bloody Saturday in the Soviet Union: Novocherkassk, 1962 (en anglès). Stanford University Press, 2001, p. 11. ISBN 0804740933.

## Enllaços externs

* (rus) Informacions sobre Novotxerkassk
* (rus) Mapes topogràfics
# Partido Renovador Institucional de Acción Nacional

El Partido Renovador Institucional de Acción Nacional (PRIAN) és un partit polític de l'Equador d'ideologia conservadora i de marcat caràcter populista. El partit es basa en la fortuna personal d'Álvaro Noboa, empresari considerat la persona més rica del país i propietari de la major productora de plàtan del país.