OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tit Lucreci Triciptí

Tit Lucreci Triciptí (en llatí: Titus Lucretius T. F. Tricipitinus) va ser un magistrat romà, escollit cònsol de la República Romana (508-504 aC) juntament amb Publi Valeri Publícola I.

## Biografia

Pertanyia a la Gens Lucrècia, una de les famílies responsables de l'acabament de la monarquia, entre altres motius per la violació de Lucrècia, l'esposa de Luci Tarquini Col·latí.
En acabar la monarquia i morir el principal dels conjurats Luci Juni Brut en la batalla de Silva Arsia contra Aruns, el senat va oferir el govern a Tarquini Col·latí, però aquest va rebutjar el càrrec per por que el relacionessin amb la família dels Tarquinis que tant s'havien fet odiar durant la monarquia. Llavors van aclamar a Publi Valeri Publícola I, d'on li ve el seu sobrenom (publicola vol dir aclamat pel poble), però en aquell moment els va arribar la notícia que els etruscs, moguts pel l'antic rei en l'exili, els volien atacar. Publi Valeri es va adonar que no podia fer front al govern tot sol i va demanar eleccions democràtiques. El poble el va escollir formalment juntament amb Tit Lucreci Triciptí per un govern que havia de durar quatre anys. Es van enfrontar als etruscs que anaven dirigits per Porsenna, preparant una emboscada en la qual col·laborava Tit Hermini Aquilí i van aconseguir guanyar-los. Probablement va ser ferit en batalla.
A les eleccions del 504 aC va tornar a ser escollit cònsol juntament amb Publi Valeri Publícola I. Durant aquell temps alguns nens van néixer deformats i els cònsols van ordenar que es consultessin els llibres sibil·lins per esbrinar si es tractava d'un mal presagi. Es va decidir fer ofrenes al déu Vulcà i tornar a instaurar els jocs.
Van haver de pujar les taxes per a la despesa militar, ja que novament van entrar en guerra, aquesta vegada contra els sabins, als quals també van derrotar.
No hi han dades exactes sobre la seva mort, però devia ser aquell mateix any o bé es va retirar per les ferides de guerra, ja que el seu nomenament no va durar els quatre anys previstos sinó que va ser substituït l'any 503 aC per Publi Postumi Tubert.

## Diferents versions

Hi ha algunes petites diferències entre les narracions històriques antigues. Dionís d'Halicarnàs situa la invasió de Porsenna el 507 aC i considera a Triciptí un general dels que lluitaven a les ordes dels cònsols d'aquell any. Titus Livi el fa cònsol el 507 aC sense indicar el nom (només Lucreci Triciptí) junt amb Publi Valeri Publícola, però els Fasti i Dionís d'Halicarnàs donen com a col·lega a Marc Horaci Púlvil.

## Referències

* 1 2 Titus Livi. Ab urbe condita, II, p. 8.
* ↑ Plutarc. "Vides paral·leles: Publicola", p. 10.
* 1 2 Plutarc. "Vides paral·leles: Publicola", p. 16.
* ↑ Titus Livi. Ab urbe condita, II, p. 11.
* ↑ Titus Livi. Ab urbe condita, II, p. 15.
* 1 2 Plutarc. "Vides paral·leles: Publicola", p. 21.
* ↑ Dionís d'Halicarnàs. "Rhōmaikē archaiologia", V, p. 21.
* ↑ Dionís d'Halicarnàs. "Rhōmaikē archaiologia", V, p. 41-42.
* ↑ Titus Livi. Ab urbe condita, II, p. 16.
# Capelle-Fermont

Capelle-Fermont és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 184 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Capelle-Fermont era de 184 persones. Hi havia 56 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 28 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 66 habitatges, 61 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. Tots els 64 habitatges eren cases. Dels 61 habitatges principals, 58 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 10 en tenien quatre i 50 en tenien cinc o més. 56 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 37 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Capelle-Fermont el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 16 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 12 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 126 persones, 97 eren actives i 29 eren inactives. De les 97 persones actives 90 estaven ocupades (46 homes i 44 dones) i 7 estaven aturades (3 homes i 4 dones). De les 29 persones inactives 11 estaven jubilades, 14 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Capelle-Fermont hi havia 63 unitats fiscals que integraven 184 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 21.387 €.

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 2 d'empreses de transport i 1 d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Capelle-Fermont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Capelle-Fermont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tit Manli Torquat (cònsol 165 aC)

Tit Manli Torquat (en llatí Titus Manlius A. F. T. N. Torquatus Atticus) va ser un magistrat romà. Era fill d'Aule Manli Torquat i formava part de la gens Mànlia, de la branca familiar dels Manli Torquat.
Va ser elegit cònsol l'any 165 aC junt amb Gneu Octavi.
Havia heretat la severitat de la seva família, famosa en el seu avi Tit Manli Torquat. Un fill seu, de nom Dècim Juni Silà Manlià, que havia estat adoptat per Dècim Juni Silà, va ser pretor l'any 142 aC obtenint com a província Macedònia, i va ser acusat d'extorsió i robatori als seus habitants. El van portar davant del senat al seu retorn a Roma l'any 140 aC i el senat va encarregar la investigació al seu propi pare biològic, i aquest va condemnar al seu fill i el va desterrar. Silà Manlià es va suïcidar i Torquat ni tan sols va voler anar al funeral.
Probablement és el mateix Tit Manli Torquat que va ser elegit Pontífex l'any 170 aC i el mateix que va ser enviat com a ambaixador a Egipte el 164 aC per fer de mediador entre els dos germans Ptolemeu VI Filomètor i Ptolemeu VIII Evergetes II. Al seu retorn Torquat va parlar davant del senat defensant el germà menor, Evergetes.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1164.
# Carta (topologia)

Carta s'inclou en terminologia matemàtica en el sentit cartogràfic, l'objectiu és el d'unir una sèrie de cartes o "mapes" perquè ens permetin definir completament un atles o "col·lecció de mapes" de la totalitat d'un espai topològic que volem estudiar.
Per a una ampliació contextual de la definició vegeu varietats diferenciables.

## Definició de cartes

Donat un espai topològic $M_^$, anomenarem carta de dimensió $m_^$ dins $M_^$ a un parell $(O,\Phi _^)$ tal que l'aplicació $\Phi :U={\stackrel {\circ }{O}}\subset M\rightarrow \mathbb {R} ^{m}$ compleixi que $\Phi _^(U)$ sigui un obert i $\Phi _^$ sigui un homeomorfisme (bijectiva, contínua i inversa contínua).
Notes
* Direm que $O_^$ és un obert coordenat.
* Si $p\in U$, direm que $O_^$ és un entorn coordenat de $p_^$.
* Si $\Phi (p)=0_^$, direm que la carta està centrada en $p_^$.

## Exemples trivials

1) Si $M=\mathbb {R} ^{n}$ podem veure que $(\mathbb {R} ^{n},\;id:\mathbb {R} ^{n}\rightarrow \mathbb {R} ^{n})$ és carta $\forall n\in \mathbb {N} :n>0$.
2) Si $M=\mathbb {R}$ podem veure que $((a,b),\;i:(a,b)\hookrightarrow \mathbb {R} )$ és carta $\forall a,b\in \mathbb {R} :a<b$.
3) Si $M=\mathbb {R}$ podem veure que $(\mathbb {R} ,\;x\mapsto x^{3})$ és carta, també ho és $x^{2n+1}\forall n>1$.
Demostració:
    $\mathbb {R}$ és espai topològic, $\forall x\in \mathbb {R} ,\;\exists !x^{3},\exists !{\sqrt[{3}]{x}}$, després és bijectiva i com és contínua tenim un homeomorfisme.
4) Si $M=S^{1}\subset \mathbb {R} \cong \mathbb {C}$ podem veure que $(S^{1}\ \{i\},\;\Phi )$ és carta per:
       ${\begin{matrix}\Phi :&{S^{1}\ \{i\}}&\longrightarrow&{(-{\frac {3\pi }{2}},{\frac {\pi }{2}})}\\&z&\longmapsto &{\theta :=\det -\arg _{(-{\frac {3\pi }{2}},{\frac {\pi }{2}})}(z)}\end{matrix}}$.
5) Si $M=S^{1}\subset \mathbb {R} \cong \mathbb {C}$ podem veure que $(S^{1}\ \{i\},\;\psi )$ és carta per:
       La projecció estereogràfica ${\begin{matrix}\psi :&{S^{1}\ \{i\}}&\longrightarrow&\mathbb {R} \\&z&\longmapsto &{x:={\frac {cos(arg(z))}{1-sin(arg(z))}}}\end{matrix}}$.
6) Si $M=S^{n}\subset \mathbb {R} ^{n+1}$ podem veure que $(S^{n}\ \{(0,\;\dots ,\;0,\;1)\},\;\Phi )$ és carta per:
       ${\begin{matrix}\Phi :&{S^{n}\ \{(0,\;\dots ,\;0,\;1)\}}&\longrightarrow&\mathbb {R} ^{n}\\&(x_{1},\;\dots ,\;x_{n+1})&\longmapsto &{\frac {(x_{1},\;\dots ,\;x_{n})}{1-x_{n+1}}}\end{matrix}}$.

## Bibliografia

La mateixa que Varietat diferenciable.

## Nota

Viccionari
# Tomás Muñoz y Romero

Tomás Muñoz y Romero (Alcalá de Henares, 1814 - Madrid, 7 d'octubre de 1867) fou un arxiver i historiador espanyol, primer director de l'Arxiu Històric Nacional i acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.
Llicenciat en dret, va exercir com a advocat. Fou oficial de la Milícia Nacional i seguidor de Baldomero Espartero. L'arribada dels moderats al poder el deixà sense feina i el 1844 fou contractat com a oficial d'arxiu de la Reial Acadèmia de la Història. El 1847 va proposar la creació d'un arxiu general per garantir la conservació dels documents. El 1856 fou nomenat catedràtic de paleografia crítica i literària a l'Escola Superior de Diplomàtica i el 1857 formà part de la Junta per a l'arranjament d'Arxius i Biblioteques. El 1859 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.
El 1860 dirigí els treballs encarregats per la Direcció General d'Instrucció Pública per tal d'elaborar un índex geogràfic del Regne d'Espanya. I quan el març de 1866 fou creat l'Arxiu Històric Nacional en fou nomenat director, encara que va morir al cap de poc més d'un any.

## Obres

* Diccionario bibliográfico-histórico de los antiguos reinos, provincias, ciudades, villas y santuarios de España (1858)

## Referències

* ↑ Noticia de los direcores del Archivo Histórico Nacional (1866-1953) per Agustín Torreblanca López
# Carta (restaurant)

La carta és un document (un full o llibret) ofert als comensals en un restaurants en el que es mostra la llista de possibles opcions de plats i begudes disponibles, normalment amb els preus corresponents indicats. La carta típicament s'estructura en fases de l'àpat, com ara «entrants», «plats principals» i «postres», i també té una secció de «begudes» o «vins». També es pot estructurar en plats per tipologies de contingut, com ara els plats principals es poden subdividir entre: carn, peix, arrossos, plats vegetarians, verdures, etc. o per tipus de cocció, com ara «a la graella», «a la planxa», etc.
Les begudes poden aparèixer en una carta separada, com ara una carta de vins, i poden haver-hi altres cartes especialitzats, com ara una carta de postres. Els processos per a l'elaboració de menús, s'han convertit en les tecnologies de la informació a través de Sistemes de Restaurants que permeten dissenyar en forma gràfica o, si s'escau presentar al client o comensal a través d'una pantalla el respectiu menú amb la foto de la presentació del plat.
No s'ha de confondre amb el terme «menú» o «menú del dia», que en català vol dir un «menjar de preu fix que oferixen hotels i restaurants, amb possibilitat limitada d'elecció», o, altrament explicat, el «cobert d'una fonda, d'un restaurant, etc.», és a dir, un «menjar per a una persona que una fonda, un restaurant, etc., serveix en un àpat i a un preu determinat, fix» i que inclou diferents plats, normalment un entrant, un plat principal, unes postres, pa i beguda, o per extensió, la llista de plats que es poden escollir per conformar aquest àpat a preu fix, és a dir, una «llista dels diferents plats que componen un àpat».
Tampoc no s'ha de confondre amb el concepte de plat combinat, una mena de menú que consisteix només en el plat principal i acompanyament a preu fix.

## Referències

* ↑ «carta». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «carta». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «carta» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «menú» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* 1 2 «menú». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* 1 2 «cobert» (5). Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Enginyeria de la carta (restauració)
* Menú del dia, menú preparat dins d'una oferta limitada i sota un semblant preu
* Menú turístic, tipus de menú ofert als turistes per tal de poder reproduir els estereotips d'una cultura culinària
* Plat combinat
# Thomas Jennefelt

Thomas Jennefelt (Huddinge församling, 24 d'abril de 1954) és un compositor suec, principalment un compositor coral.
Jennefelt és conegut com un dels compositors corals més importants de la seva generació a partir de l'èxit del seu Warning to the Rich (1977) per a solo, baríton i cor mixt que li va atorgar el reconeixement internacional. Altres peces corals inclouen Dichterliebe (I-X), un compendi d'escenaris musicals dels poemes de Heine, famós per estar musicalitats per Schumann en el seu cicle de cançons del mateix títol, i seqüències de Villarosa, una suite coral cantada en un llenguatge inventat basat en paraules llatines. També ha escrit obres per a orquestres grans i de cambra, i la seva música s'ha interpretat a sales sueques i internacionals.

## Biografia

Va créixer a Huddinge, un municipi d'Estocolm, i la seva educació es va basar al "Royal College of Music" d'Estocolm, on va estudiar composició amb Gunnar Bucht i Arne Mellnas de 1974 a 1980. Va formar part del que van anomenar el miracle coral suec a la dècada de 1960, una revolució coral que va començar amb el director Eric Ericson. Jennefelt va formar part del seu cor, i està associat amb els compositors d'aquest moviment. De 1994 a 2000, va ser president de la "Society of Swedish Composers".

## Estil musical

La música de Jennefelt és coneguda pel seu ús expressiu de la dissonància, les textures grandioses i l'accent en estructures sil·làbiques curtes. El seu interès per la literatura i la seva sensibilitat per la vocalització fan que la seva música sigui fàcil de muntar en escenaris dramàtics. Ha escrit moltes òperes, com ara Albert och Julia, la de llarga durada Gycklarnas Hamret (El Hamlet dels bufons), l'òpera de cambra Farkosten (El vaixell), amb llibret propi, i Sport och fritid (Esport i oci) per a la "Royal Òpera" sueca amb llibret de Niklas Rådström. L'amor del compositor pel teatre i la literatura també es reflecteix en altres gèneres. La seva obra orquestral Musik vid ett berg (Música abans d'una muntanya) estava pensada per combinar-se amb el text en un entorn de melodrama, però va acabar sent una peça instrumental exclusiva que encara conté l'expressió dramàtica intensa.

## Premis i reconeixements

Thomas Jennefelt és membre de la Reial Acadèmia Sueca de Música, i n'és el vicepresident des de 2004. El 2001, se li va concedir la medalla reial "Litteris et Artibus".

## Referències

* ↑ "Thomas Jennefelt i Esa-Pekka Salonen". Ràdio de Suècia. 22 de novembre de 2010. Consultat el 28 de maig de 2011.
* ↑ Per F. Broman, “New Music of Sweden,” in New Music of Nordic Countries, (Hillsdale, New York: Pendragon Press, 2002)
* ↑ "Thomas Jennefelt (CV) de Tony Lundman", Thomas Jennefelt, consultat el 27 d'octubre de 2018.
* ↑ Rolf Haglund, "Jennefelt, Thomas", Grove Music Online, 29 d'octubre. 2018, https://doi.org/10.1093/gmo/9781561592630.article.46506
# Carapa

Carapa és un gènere de plantes amb flors dins la família Meliaceae. Conté unes 27 espècies d'arbres tropicals a Amèrica del Sud i Àfrica. Algunes espècies tenen propietats d'insecticides naturals.

## Taxonomia

Anteriorment només es consideraven 3 espècies dins aquest gènere (Carapa guianensis, C. megistocarpa i C. procera) actualment se n'accepten 27.
* Carapa guianensis
* Carapa megistocarpa
* Carapa nicaraguensis
* Carapa procera
Les espècies descrites recentment són:
* Carapa akuri
* Carapa vaquezii
* Carapa alticola
* Carapa longipetala

## Referències

C.Michael Hogan. 2008. Isthmian-Atlantic moist forests. Encyclopedia of Earth and World Wildlife Fund National Council of Science and the Environment, eds. Mark Mcginley and Cutler Cleveland

### Usos

S'aprofita la fusta i l'oli de les llavors. El nom local andiroba prové de l'idioma Nheengatu que significa "oli amargant". Carapa guianensis produeix llavors amb oli similar al del neem.

## Enllaços externs

* Carapa website
* FAO factsheet Arxivat 2006-05-29 a Wayback Machine.
# Thomas John I'Anson Bromwich

Thomas John I'Anson Bromwich (Wolverhampton, 8 de febrer de 1875 - Northampton, 24 d'agost de 1929) va ser un matemàtic britànic.

## Vida i obra

Tot i haver nascut a Anglaterra va passar la seva infància i joventut a la Colònia de Natal perquè els seus pares van emigrar a l'actual Sud-àfrica. Va fer els seus estudis secundaris a Durban. El 1892 va retornar a Cambridge per estudiar al St. John's College en el qual es va graduar el 1895.
A continuació va ser professor del mateix St. John's College fins al 1902 en què va ser nomenat professor de la universitat de Galway (Irlanda). El 1907 va retornar a Cambridge. Una malaltia mental que va anar empitjorant amb el temps el va portar al suïcidi el 1929. El 1907 va ser nomenat fellow de la Royal Society, a la que va estar molt lligat, arribant a ser vicepresident els anys 1919 i 1920.
El 1908 va publicar el seu tractat més important: An Introduction to the Theory of Infinite Series. Els seus treballs més importants van ser en àlgebra, destacant-ne la transformada inversa de Laplace (a vegades denominada integral de Bromwich). També va fer aportacions interessants en el camp de la física matemàtica, destacant els seus treballs sobre la mecànica del tennis, esport al qual n'era molt aficionat.

## Referències

* ↑ Hardy, 1930, p. 209.
* ↑ Nahin, 1988, p. 227.
* ↑ Herman, 2014, p. 503.
* ↑ Beran i Čelikovský, 2016, p. 2.
* ↑ Newman, 1960, p. 2449.

## Bibliografia

* Beran, Zdeněk; Čelikovský, Sergej «Analytical-Algebraic Approach to Solving Chaotic System» (en anglès). International Journal of Bifurcation and Chaos, Vol. 26, Num. 3, 2016, pàg. 1-13. DOI: 10.1142/S0218127416500516. ISSN: 0218-1274.
* Hardy, G.H. «Thomas John Fanson Bromwich» (en anglès). Journal of the London Mathematical Society, Vol. 5, Num. 3, 1930, pàg. 209-220. DOI: 10.1112/jlms/s1-5.3.209. ISSN: 0024-6107.
* Herman, Russell L. A Course in Mathematical Methods for Physicists (en anglès). CRC Press, 2014. ISBN 978-1-4665-8468-6.
* Nahin, Paul J. Heaviside (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 1988. ISBN 0-8018-6909-9.
* Newman, James R. The World of Mathematics (en anglès). George Allen and Unwin, 1960.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Thomas John I'Anson Bromwich» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Crowe, Michael J. «Bromwich, Thomas John I’anson». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 15 novembre 2019]. (anglès)
* Weisstein, Eric W. «Bromwich Integral». MathWorld--A Wolfram Web Resource. [Consulta: 15 novembre 2019]. (anglès)
# Caranx papuensis

Caranx papuensis és un peix teleosti de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 88 cm de llargària total i als 6.400 g de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes de Zanzíbar i Sud-àfrica fins a les Illes Carolines, les Illes Marqueses, les Ryukyu i Austràlia.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Caranx heberi

Caranx heberi és un peix teleosti de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 85 cm de llargària total i als 12,5 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes de l'Àfrica oriental i Madagascar fins a les de Fidji, Ryukyu i nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.