OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionats del món de ciclocròs de 1975

Els Campionats del món de ciclocròs de 1975 foren la 26a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 26 de febrer de 1975 a Melchnau, Cantó de Berna, Suïssa. Es disputaren dues proves masculines.

## Resultats

| Prova | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| Cursa elit masculina | Roger De Vlaeminck França | 1h 09' 53" | Albert Zweifel Suïssa | + 31" | Peter Frischknecht Suïssa | + 1' 26" |
| Cursa amateur masculina | Robert Vermeire Bèlgica | 1h 00' 11" | Klaus-Peter Thaler RFA | m. t. | Gerrit Scheffer Països Baixos | m. t. |

## Classificacions
### Classificació de la prova masculina elit

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Roger De Vlaeminck | Bèlgica | 1h 09' 53" |
| | Albert Zweifel | Suïssa | + 31" |
| | Peter Frischknecht | Suïssa | + 1' 26" |
| 4 | Eric De Vlaeminck | Bèlgica | + 2' 03" |
| 5 | Albert Van Damme | Bèlgica | + 2' 18" |
| 6 | Marc De Block | Bèlgica | + 2' 48" |
| 7 | Hermann Gretener | Suïssa | + 3' 49" |
| 8 | Rolf Wolfshohl | RFA | + 4' 22" |
| 9 | Michel Baele | Bèlgica | + 6' 14" |
| 10 | Richard Steiner | Suïssa | + 6' 28" |

### Classificació de la prova masculina amateur

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Robert Vermeire | Bèlgica | 1h 00' 11" |
| | Klaus-Peter Thaler | RFA | m. t. |
| | Gerrit Scheffer | Països Baixos | m. t. |
| 4 | Willy Lienhard | Suïssa | + 2' 09" |
| 5 | André Geirland | Bèlgica | + 2' 20" |
| 6 | Czesław Polewiak | Polònia | + 2' 28" |
| 7 | Gilbert Lahalle | França | + 2' 33" |
| 8 | Franco Vagneur | Itàlia | + 2' 41" |
| 9 | Eric Desruelle | Bèlgica | + 2' 43" |
| 10 | Ekkehard Teichreber | RFA | + 3' 01" |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Bèlgica | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Suïssa | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 3 | RFA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Països Baixos | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Campionats del món de ciclocròs de 1978

Els Campionats del món de ciclocròs de 1978 foren la 29a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 22 de gener de 1978 a Amorebieta-Etxano, País Basc. Es disputaren dues proves masculines.

## Resultats

| Prova | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| Cursa elit masculina | Albert Zweifel Suïssa | 1h 07' 21" | Peter Frischknecht Suïssa | + 54" | Klaus-Peter Thaler RFA | + 2' 32" |
| Cursa amateur masculina | Roland Liboton Bèlgica | 1h 02' 32" | Gilles Blaser Suïssa | + 21" | Karl-Heinz Helbling Suïssa | + 30" |

## Classificacions
### Classificació de la prova masculina elit

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Albert Zweifel | Suïssa | 1h 07' 21" |
| | Peter Frischknecht | Suïssa | + 54" |
| | Klaus-Peter Thaler | RFA | + 2' 32" |
| 4 | Willy Lienhard | Suïssa | + 4' 52" |
| 5 | Marc De Block | Bèlgica | + 5' 48" |
| 6 | Erwin Lienhard | Suïssa | + 6' 06" |
| 7 | Richard Steiner | Suïssa | + 6' 17" |
| 8 | Eric Desruelle | Bèlgica | + 7' 04" |
| 9 | Gertie Wildeboer | Països Baixos | + 8' 23" |
| 10 | Cees van der Wereld | Països Baixos | + 8' 48" |

### Classificació de la prova masculina amateur

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Roland Liboton | Bèlgica | 1h 02' 32" |
| | Gilles Blaser | Suïssa | + 21" |
| | Karl-Heinz Helbling | Suïssa | + 30" |
| 4 | Hennie Stamsnijder | Països Baixos | + 1' 18" |
| 5 | Vito Di Tano | Itàlia | + 1' 37" |
| 6 | Jean-Yves Plaisance | França | + 1' 54" |
| 7 | Andrzej Mąkowski | Polònia | + 2' 04" |
| 8 | Alex Gérardin | França | + 2' 17" |
| 9 | Miloš Fišera | Txecoslovàquia | + 2' 22" |
| 10 | Franco Vagneur | Itàlia | + 2' 22" |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Suïssa | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | RFA | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Candoia

Candoia és un gènere de serps que inclou a diverses espècies de petites boes autòctones de Nova Guinea i algunes illes de la Melanèsia i les Moluques.

## Taxonomia

* Candoia aspera
* Candoia bibroni
* Candoia carinata
* Candoia paulsoni
* Candoia superciliosa

## Referències

* ↑ McDiarmid RW, Campbell JA, Touré T. 1999. Snake Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, vol. 1. Herpetologists' League. 511 pp. ISBN 1-893777-00-6 (series). ISBN 1-893777-01-4 (volume).
# Cando

Cando és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.342 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cando tenia 1.342 habitants, 595 habitatges, i 345 famílies. La densitat de població era de 835,7 hab./km².
Dels 595 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,7% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 42% no eren unitats familiars. En el 40,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 2,5% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 26,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.989 $ i la renda mediana per família de 43.571 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.421 $ mentre que les dones 17.308 $. La renda per capita de la població era de 19.128 $. Entorn del 6,5% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cando». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cando». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Camí dels Obacs de Cal Tonillo

El jaciment arqueològic del camí dels Obacs de Cal Tonillo, està situat al municipi de Peramola, a l'Alt Urgell.

## Descripció

Es troba en bon estat. Pertany al Paleolític Inferior Arcaic, amb algunes peces més evolucionades. La cronologia s'ha establert entre -600000 i -120000. Considerat zona urbana, es troba afectat per una pista forestal. Està tipificat com lloc d'habitació.
Fa uns vint anys es localitzaren dos choopers. La remoció de terres afectà una de les terrasses quaternàries del Segre, concretament la del Niudel.

## Vegeu també

* Arqueopèdia
* Jaciments mesolítics i paleolítics de l'Alt Urgell

## Referències

* ↑ Camí dels Obacs de Cal Tonillo, Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya

## Bibliografia

* Orals: Miquel Bach i Francesc Riart (Peramola)
* Generalitat de Catalunya (Extranet eGIPCI)
# Can Colomer (Amer)

Can Colomer és una casa d'Amer (la Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de tres plantes, terrassa i torreta quadrangular, amb tres crugies, que destaca per la cornisa de rajola i la citada torreta de la part superior.
La planta baixa consta d'un sòcol de placat de pedra de mig metre d'alçada i tres obertures. A la crugia central hi ha una porta amb arc carpanell rebaixat, emmarcada de pedra, una entrada de garatge, també d'arc rebaixat i feta de rajola i arrebossat i una finestra rectangular, també de rajola i arrebossat, amb reixa de ferro. Entre els diferents pisos hi ha una línia de separació decorativa de doble motllura.
El primer pis conté tres finestres amb balcó de barana de ferro i decoració d'espiral als barrots, que fan panxa exterior a la part inferior. Els emmarcaments de les finestres són de pedra calcària en grans blocs de forma rectangular.
El segon pis també conté tres finestres amb balcó, però de mida més petita i sense emmarcaments de pedra. La decoració de la barana és també més senzilla.
Pel que fa a la cornisa, està confeccionada amb rajola sense arrebossar i consta d'una cornisa de rajola sostinguda per 16 mènsules també de rajola (cinc rajoles rectangulars de diferents mides superposades) i d'una balustrada amb decoració per buidat o absència de rajoles de formes cruciformes i geomètriques.
Quant a la torreta, de planta quadrada, és feta també de rajola i arrebossada en la seva part oriental. La part superior d'aquesta té una cornisa i una balustrada similar a la de la cornisa del segon pis.

## Història

Casa d'origen medieval reformada al llarg dels segles, sobretot a principis del segle xx.
Durant els últims anys del segle xx, l'arrebossat de la façana fou refet, però no pintat.
Aquesta casa és de la família Colomer. A la part de la planta baixa hi ha una placa commemorativa, promoguda per l'Ajuntament el 1984, del centenari del naixement d'un dels seus membres, Josep Maria de Porcioles i Colomer (1904-1993), que fou alcalde de Barcelona durant la dictadura franquista, entre 1957 i 1973.
Com la resta de cases situades a aquest costat de la Plaça del Monestir, té un gran pati a la part posterior, que dona al passeig del Firal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Can Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Capella de la Puríssima de Cóll

La Capella de la Puríssima de Cóll és una capella del poble de Cóll al municipi de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Capella de planta rectangular adossada lateralment a un habitatge de tres plantes d'alçada. Antigament estava oberta a migjorn amb un gran arc continuació de la volta interior, i la coberta era a dues vessants. Actualment es troba modificada amb la façana tapiada amb porteta rectangular, finestres romboïdals i rosetó, coronada per un campanar de cadireta descentrat i amb coberta a una vessant, aixecada sobre l'anterior.

## Referències

* ↑ «Capella de la Puríssima de Cóll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Can Roure

* No s'ha de confondre amb Can Roura.
«Can Roure» té aquests significats:
* Can Roure (Bigues), masia de Bigues (Vallès Oriental)
* Can Roure (Brunyola), masia de Brunyola (Selva)
* Can Roure (Llagostera), jaciment a Llagostera (Gironès)
* Can Roure (Osor), casa a la Selva
* Can Roure (Santa Pau)
* Can Roure (Sant Martí de Llémena)
* Can Roure (Vilobí d'Onyar), casa de Viloví d'Onyar (Selva)
* Can Roure Vell, masia de Tortellà (Garrotxa)
# Carlos Roberto Gallo

Carlos Roberto Gallo, més conegut com a Carlos (Vinhedo, 4 de març de 1956), és un exfutbolista brasiler que juga com a porter.
Amb la selecció del Brasil va participar en tres mundials, el 1978, 1982 i 1986.

## Referències

* ↑ Carlos Roberto Gallo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Carlos Roberto Gallo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Todos os brasileiros - 1978» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Perfil a sambafoot
# Cantó de Perreux

El cantó de Perreux era una divisió administrativa francesa del departament del Loira, situat al districte de Roanne. Comptava 9 municipis i el cap era Perreux. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Combre
* Commelle-Vernay
* Le Coteau
* Coutouvre
* Montagny
* Notre-Dame-de-Boisset
* Parigny
* Perreux
* Saint-Vincent-de-Boisset

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Charles Gallet | UDSR |
| 1949-1955 | Henry Monroë | MRP |
| 1955-1975 | Charles Gallet | UDSR, després centrista |
| 1975-1992 | Lucien Burdin | UDR, després RPR |
| 1992-2011 | Jean-Baptiste Giraud | Divers droite |
| 2011-2015 | Fabienne Stalars | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 12.080 | 13.528 | 15.160 | 16.592 | 16.487 | 16.555 | 16.541 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cas Oliari i altres contra Itàlia

El cas Oliari i altres contra Itàlia (sol·licituds nº18766/11 i nº36030/11) és un cas resolt en 2015 pel Tribunal Europeu de Drets Humans (TEDH) en el qual el Tribunal va establir l'obligació positiva dels Estats membres de proporcionar reconeixement legal a les parelles del mateix sexe.

## Context

El TEDH va sostenir anteriorment en el cas Schalk i Kopf contra Àustria (2010) que la Convenció no obliga els Estats membres a obrir el matrimoni a les parelles del mateix sexe, però que si existeix un tipus diferent de règim de parella, les parelles del mateix sexe no poden ser excloses pel cas Vallianatos i altres contra Grècia (2013).
El matrimoni entre persones del mateix sexe no és legal a Itàlia, i en el moment de la causa no oferia cap altre tipus de reconeixement a les parelles del sexe oposat o del mateix sexe, sent l'últim gran país d'Europa occidental a no fer-ho.
Els sol·licitants eren sis homes italians (tres parelles del mateix sexe) que van presentar els seus casos en 2011 després que els tribunals italians rebutgessin la seva sol·licitud de matrimoni.

## Judici

El Tribunal va sostenir que Itàlia violava l'article 8 del Conveni Europeu de Drets Humans ("Dret al respecte de la vida privada i familiar") per la falta de reconeixement jurídic de les relacions entre persones del mateix sexe.
En l'examen de la legislació pertinent, el Tribunal també es va referir al cas Obergefell contra Hodges, una sentència del Tribunal Suprem dels Estats Units que legalitzava el matrimoni entre persones del mateix sexe, que es va publicar pocs dies abans que el Tribunal Europeu de Drets Humans deliberés en el cas Oliari i altres contra Itàlia.
No obstant això, el TEDH va determinar que, malgrat l'evolució dels Estats a favor de la legalització del matrimoni entre persones del mateix sexe, no hi ha violació de l'article 12 (dret a contreure matrimoni) i, per tant, va confirmar la seva anterior sentència en el cas Schalk i Kopf contra Àustria (2010).

## Conseqüències

En 2016, Itàlia va aplicar una llei sobre les unions civils, que poden ser celebrades per parelles del mateix sexe.

## Referències

* 1 2 «Final Judgment». Case of Oliari and Others v. Italy. European Court of Human Rights, 21-10-2015.
* ↑ 324cat. «Itàlia aprova la unió de les parelles homosexuals, tot i l'oposició ferma de l'Església», 12-05-2016. [Consulta: 23 agost 2020].
# Caroline Lee Hentz

Caroline Lee Hentz (Lancaster, Massachusetts, 1 de juny de 1800 - Marianna, Florida, 11 de febrer de 1856) fou una escriptora nord-americana.
Es casà ben joveneta amb un plantador de Carolina del Sud i va escriure novel·les en favor de l'esclavatge i del modus vivendi del Sud. Autora de Lovell's Folly, 1833; De Lara, or, The Moorish Bride, 1843; Aunt Patty's Scrap-bag, 1846; Linda, or, The Young Pilot of the Belle Creole, 1850; Rena, or, The Snow Bird, 1851; Eoline, 1852; Ugly Effie, or, the Neglected One and the Pet Beauty, 1852; Marcus Warland, 1852; The Planter's Northern Bride, 1854; The Banished Son, 1856; Courtship and Marriage, 1856; Ernest Linwood, 1856; The Lost Daughter, 1857 i altres. La seva obra fou força apreciada entre els lectors sudistes, que sovint s'hi veien reflectits.

## Referències

* ↑ Flora, Joseph M.; Vogel, Amber. Press Southern Writers: A New Biographical Dictionary. LSU, 21 de juny de 2006, p. 196–197. ISBN 978-0-8071-3123-7.
* ↑ Parker, Sandra A. Home Material: Ohio's Nineteenth-century Regional Women's Fiction. Popular Press, 1998, p. 79–81. ISBN 978-0-87972-766-6 [Consulta: 8 octubre 2017].
* ↑ Williams, Benjamin Buford. «Caroline Lee Hentz, Alabam's first best-selling author». A: A Literary History of Alabama: The Nineteenth Century. Fairleigh Dickinson Univ. Press, 1979, p. 170–174. ISBN 978-0-8386-2054-0 [Consulta: 8 octubre 2017].
* ↑ Rindo, Ron «Caroline Lee Hentz». The Encyclopedia of Alabama, 10-09-2009 [Consulta: 8 octubre 2017].
* ↑ Morritt, Robert D. Lost in the Antebellum. Cambridge Scholars Publishing, 18 de gener de 2011, p. 155–176. ISBN 978-1-4438-2741-6 [Consulta: 8 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Biografia (anglès)
# Carles Martí Massagué

Carles Martí Massagué (Castellvell del Camp, Baix Camp, 23 d'octubre de 1907 - Reus, 7 d'abril de 1992) fou un polític català.

## Biografia

Va estudiar batxillerat a Reus i Dret a la Universitat de Barcelona amb breus estades a París (La Sorbona) i Londres, i el 1931 es va incorporar a l'ERC. Advocat, va exercir de jutge municipal a Reus, on el 1934 va ser detingut pels fets del sis d'octubre i confinat en un vaixell-presó al port de Tarragona.
El 1936 va participar en la Guerra Civil espanyola al costat dels republicans i al final de la guerra va passar a França, però va tornar i fou detingut i empresonat el 1942. Una vegada alliberat, va obrir despatx d'advocat a Reus el 1946, destacant en la defensa de presos polítics i on va exercir durant la dictadura. Durant els anys seixanta va mantenir contactes amb Josep Pallach i Carolà.
A la transició va participar en la delegació local de l'Assemblea de Catalunya, i les primeres reunions d'aquest grup es van fer al seu despatx. A les primeres eleccions generals espanyoles de 1977 va anar com a independent a les llistes socialistes i fou elegit senador per la província de Tarragona (els tres de l'Entesa dels Catalans, Baixeras, Martí i Subirats). Fou reelegit a les eleccions generals espanyoles de 1979 i va ocupar el càrrec de senador fins al 1982. Fou vicepresident primer de la Comissió de Competència Legislativa i vicepresident segon de la Comissió Especial d'Investigació sobre escoltes telefòniques.
Així mateix es va presentar a les municipals del 1979 pels socialistes, i la seva llista va ser la més votada, de manera que es va convertir en el primer alcalde de Reus de la democràcia. A les eleccions de 28 d'octubre de 1982, ja d'edat avançada, va deixar el primer lloc de la llista al tinent d'alcalde Anton Borrell Marcó, també socialista. L'any 1987 va ser candidat al Parlament Europeu representant Esquerra Republicana de Catalunya dins de la Coalició per l'Europa dels Pobles. Va morir el 1992 a Reus.

## Referències

* ↑ Relació dels detinguts pels fets del 6 d'octubre p. 143
* 1 2 3 Gavaldà, Antoni. "Reus en la transició": A: Història general de Reus, vol. V. Reus: l'Ajuntament, 2003, p. 46. ISBN 8489688222
* ↑ Pere Meroño Josep Pallach 1920-1977 Arxivat 2014-06-30 a Wayback Machine. p. 51
* ↑ Fitxa del Senat
# Carles Martí i Frasquier

Carles Martí i Frasquier (la Ràpita, 1982) és instrumentista de trompeta i compositor de sardanes.

## Biografia

Començà a estudiar música a l'Agrupació Musical Rapitenca, amplià la seva formació al Conservatori de Música de Tarragona i cursà el grau superior de trompeta a l'Ecole National de Musique d'Orleans. Finalment, completa els seus estudis al Conservatori Superior de Música de Castelló amb el mestre Vicent Campos. Ha actuat en diversos conjunts instrumentals (Cobla Ciutat de Cornellà 2007, Orquestra de Joves Intèrprets dels Països Catalans 2008-2009) i en l'actualitat (2009) és trompeta de la Cobla Reus Jove. El 2007 va ser professor de trompeta de l'Escola Municipal de Música de Cambrils.

## Obres
### Arranjaments

* Canzona per sonare n. 1 "La Spiritata" de Giovanni Gabrieli, arranjada per a quintet de vent [ttp://www.youtube.com/watch?v=5XzkfMuR1yg]
* Concert en do major per a dues trompetes d'Antonio Vivaldi
* Sevilla, Suite espanyola d'Isaac Albéniz, per a quintet de vent [www.youtube.com/watch?v=eFcsyDq3H]

### Sardanes

* Ara fa un any (2005)
* Clan (2009), obligada per a dues trompetes
* Un gran camí (2007), enregistrada per la cobla Reus Jove en disc compacte (2009), segon premi del "X Concurs per a Joves Compositors" de Blanes
* La meva gent (2004), enregistrada per la cobla Reus Jove en el DC Sardanes d'Ametlla de Mar (2005)
* Més que un poble, dedicada a la Ràpita, enregistrada per la cobla Reus Jove en el DC Tan sols un pas (Barcelona: Àudiovisuals de Sarrià, 2007 ref. AVS 52089)
* Recança (2003), primera sardana, enregistrada per la cobla Contemporània en el DC Contemporanis 4 (Barcelona: PICAP, 2005 ref. 91.0431-02)
* Tan sols un pas (2006), enregistrada al CD Tan sols un pas

## Referències

* ↑ «Martí i Frasquier, Carles». musicsperlacobla.cat. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «Cobla Contemporània - Autors». contemporania.net. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ Martí-Frasquier, Joan. «Patrimoni de tothom». ebredigital.cat, 26-11-2019. [Consulta: 14 maig 2023].

## Enllaços externs

* Biografia i fotografia
* Llista de sardanes
* Filmació de la nterpretació de Tan sols un pas per la Cobla Reus Jove el 2007
* Bloc de la Cobla Reus Jove, on es poden escoltar les sardanes Mes que un poble i Un gran camí
# Carangoides oblongus

Carangoides oblongus és un peix teleosti de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 46 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes del Golf d'Aden i de l'Àfrica oriental fins a les de Fidji, Tonga, sud del Japó, la Mar d'Arafura i Austràlia.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Carenat (astronàutica)

El carenat és un dels components principals d'un vehicle de llançament. Serveix per protegir la càrrega útil de l'impacte contra l'atmosfera terrestre durant l'ascens (pressió aerodinàmica i escalfament aerodinàmic). Més recentment ha adquirit una nova funció: mantenir un espai de sala blanca per als instruments de precisió. El carenat se separa del coet una vegada ha sortit de l'atmosfera, exposant la càrrega útil. En aquest moment es poden observar xocs mecànics i un augment de l'acceleració.

## Galeria

* Una nau espacial sent encapsulada dins el seu carenat
* El carenat de l'Atlas 5 (preparat pel llançament)

## Vegeu també

* Carenat (aviació)
* Carenat (motos)

## Referències

* ↑ Thomas P. Sarafin, Wiley J. (1995) "Spacecraft Structures and Mechanisms--from Concept to Launch", ISBN 0-7923-3476-0 p. 47
# Cascabulho

Cascabulho (crioll capverdià Kaskabudj) és una vila al nord de l'illa de Maio a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 15 kilòmetres al nord-est de Vila do Maio.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Cascada (desambiguació)

«Cascada» té aquests significats:
* Una cascada, caiguda d'un curs d'aigua per un precipici
* Una font monumental d'on brolla l'aigua en forma de cascada;
* Un conjunt de focs artificials disposats de manera que la caiguda de llurs elements encesos imiti la forma d'una cascada
* Un conjunt d'elements de dispositius, d'aparells, col·locats successivament de manera que la sortida de cadascun d'ells és connectada a l'entrada del següent.
Viccionari