OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Minsk Cup

La Minsk Cup és una competició ciclista d'un dia que es disputa a Minsk, la capital de Belarús, des del 2015. Forma part de l'UCI Europa Tour, amb una categoria 1.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2015 | Oleksandr Golovash | Matvei Nikitin | Nurbolat Kulimbetov |
| 2016 | Aleksandr Kulikovski | Iauhèn Hutaròvitx | Anton Ivashkin |
| 2017 | Iehor Dementiev | Andrii Bratashchuk | Iauhen Sobal |
| 2018 | Maciej Paterski | Branislau Samòilau | Norman Vahtra |
| 2019 | Iauhèn Karaliok | Onur Balkan | Maksim Piskunov |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |

## Referències

* ↑ «Minsk Cup (Blr) - Cat.1.2». [Consulta: 1r novembre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès de la Minsk Cup a sitiodeciclismo.net
* Palmarès de la Minsk Cup a cqranking.com
# Molbog

Els molbog (també molebugan, molebuganon o molbuganon) són els habitants originals de grup d'illes Balabac al sud-oest de les Filipines i l'oest de Mindanao.
Són uns sis mil i viuen a la costa i a les muntanyes, practicant l'agricultura i la pesca. El seu nom deriva de malubog, que significa "aigua tèrbola"; estan molt influïts per l'islam que els fou introduït el segle XV des de Borneo i després des de Sulu. Fins a la meitat del segle xviii depenien del soldà de Brunei, però el 1749 Espanya va proclamar la seva sobirania.
# Montevideo (Minnesota)

Montevideo és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2008 tenia 5.462 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montevideo tenia 5.346 habitants, 2.353 habitatges, i 1.444 famílies. La densitat de població era de 459,7 habitants per km².
Dels 2.353 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 38,6% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.447$ i la renda mediana per família de 44.706$. Els homes tenien una renda mediana de 30.838$ mentre que les dones 19.013$. La renda per capita de la població era de 18.025$. Entorn del 4,7% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Montevideo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montevideo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
Viccionari
# Monteverdi Marittimo

Monteverdi Marittimo és un municipi situat al territori de la província de Pisa, a la regió de la Toscana, (Itàlia).
Monteverdi Marittimo limita amb els municipis de Bibbona, Castagneto Carducci, Montecatini Val di Cecina, Monterotondo Marittimo, Pomarance, Sassetta i Suvereto.

## Galeria

* Localització del municipi a la prov. de Pisa
# Monato

Monato —Mes, en esperanto— és una revista independent mensual publicada en esperanto per la Flandra Esperanto-Ligo, amb articles sobre política, cultura, ciència i altres temes. S'imprimeix a Bèlgica i té lectors a 65 països.
Monato va ser fundada l'any 1979 per Stefan Maul. El primer número aparegué el 15 de gener del 1980 i des de llavors n'apareix un cada mes. Monato és el successor de Semajno —Setmana, en esperanto—, revista que només publicà un número, el setembre de 1978.
Hi ha en total cinc versions de Monato. La més popular i principal és la versió en paper. Per als cecs es produeixen versions gravades en cintes, però no contenen tots els articles de la revista. Des del 2001 els subscriptors poden rebre tots els texts de Monato a través del correu electrònic, tant en format ASCII amb la ix, com en format XHTML en Unicode. El 2003 s'afegí una cinquena versió en format PDF.

## Referències

* ↑ «El historia vidpunkto». Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 13 novembre 2016].
* ↑ La ciferecaj versioj de MONATO

## Enllaços externs

* Pàgina web de Monato Arxivat 2020-09-29 a Wayback Machine.
# Moul El Bergui

Moul El Bergui (àrab مول البرڭي) és una comuna rural de la província de Safi de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.342 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Montserrat Carol

Montserrat Carol, pseudònim de Montserrat Crusells Truñó (Esparreguera, 1929 - Barcelona, 2011), fou una poeta catalana.
Es casà amb en Josep Carol, de qui en prengué el cognom literari. Es considera una poeta d'inspiració netament maragalliana. Escrigué poesia des de ben jove, per pura necessitat d'escriure, tot i que mai no va voler participar en cap mena d'acte social o literari. Només llegia i escrivia, tot i que estava convençuda, això sí, que li havia de dedicar a la poesia el millor del seu temps. Publicà quatre llibres de poemes, tot i que el primer, Bon dia terra, bon dia mar, no va arribar fins als 51 anys (Ámbito literario, 1980). Van seguir Tristesa de gencianes (Editorial Columna, 1989), El funeral del vent (Columna, 1992) i En un indret del temps (Viena Edicions, 2001).
Joan Perucho escrigué al pròleg del primer llibre de Montserrat Carol que la seva "és una poesia de la vida i del misteri, plena d'aire pur, que ens reconcilia amb bona part de la poesia catalana dels nostres dies."
El juliol del 2013, Josep Carol va donar les obres de la Montserrat al centre de documentació de l'Institut Català de les Dones, de la Generalitat de Catalunya. I el desembre, se li va fer un homenatge a la biblioteca d'Abrera amb la participació del poeta local José Luis García Herrera.

## Obres

Montserrat Crusells Truñó, En un indret del temps, Editorial Viena, 2001. ISBN 978-84-8330-118-0
Montserrat Crusells Truñó, Tristesa de gencianes, Columna Edicions, 1989. ISBN 978-84-7809-102-7
Montserrat Crusells Truñó, El funeral del vent, Columna Edicions, 1992. ISBN 978-84-7809-415-8
Montserrat Crusells Truñó, Bon dia, terra. Bon dia, mar, Víctor Pozanco Editor, 1980. ISBN 978-84-7457-102-8

## Referències

* ↑ «Donatiu de llibres de la poetessa Montserrat Carol». Biblioteca Josep Roca i Bros, Abrera, 31-07-2013. [Consulta: 4 desembre 2013].
* 1 2 «Donació de llibres de la poetessa Montserrat Carol». Institut Català de les Dones, 07-10-2013. [Consulta: 4 desembre 2013].
* 1 2 3 «Homenatge a Montserrat Carol». aAbrera.com, 28-11-2013. [Consulta: 4 desembre 2013].
# Museu d'Història de Tarragona

El Museu d'història de Tarragona està ubicat a Casa Castellarnau, una casa-palau del municipi de Tarragona protegida com a bé cultural d'interès local. A aquesta seu central s'hi poden veure monuments romans.
El museu gestiona els monuments arqueològics romans de la ciutat que foren declarats Patrimoni Mundial per la UNESCO. Des de 1999 organitza Tàrraco Viva.

## Referències

* ↑ «Museu d'Història de Tarragona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diputació de Tarragona, Museu d'història de Tarragona
* ↑ «Tarraco Viva torna a la normalitat amb 400 actes en dues setmanes». La Vanguardia.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Muslim Mujahideen

Muslim Mujahideen fou un grup guerriller islàmic de Caixmir format el 1993 com escissió de Hizb-ul-Mujahideen el 1993.
El 1995 es va aliar al govern indi, i va participar en les eleccions de 1996 a Jammu i Caixmir sota el seu braç polític el Front Popular Patriòtic de Jammu i Caixmir
Les seves forces foren desmobilitzades el 1987 i 1988.
El seu líder fou Ghulam Nabi Mir, que fou assassinat el 2001.
# Mufàrraq ibn Sal·lam

Mufàrraq ibn Sal·lam (àrab: مفرق بن سلام, Mufarraq ibn Sallām) fou emir musulmà de Bari. Es desconeix la seva relació amb el primer emir, Kalfun, al qual va succeir vers el 850. Mufàrraq va enviar una petició al califa abbàssida i al governador d'Egipte per ser reconegut com a valí de Bari i Apúlia en nom del califat, però no va obtenir resposta. Va ampliar el territori musulmà a Apúlia i va morir assassinat vers el 857, succeint-lo Sawdan.

## Referències

* ↑ Feniello, Amedeo. Sotto il segno del leone: Storia dell'Italia musulmana (en italià). Gius Laterza & Figli Spa, 2014. ISBN 8858112547.

## Bibliografia

* Kreutz, Barbara M. Before the Normans: Southern Italy in the Ninth and Tenth Centuries. Filadèlfia: University of Pennsylvania Press, 1991. p. 38
* Giosuè Musca, L'emirato di Bari, Bari, Dedalo, 1978, p. 20–22
# Mustafa ibn Umar Kyari

Mustafa ibn Umar Kyari Amin al-Kanemi (Dikwa, 1924-el Caire, 2009) fou el 19è sultà de Bornu.
Era el quart fill del sultà Umar ibn Muhammad Amin Kayari al-Kanemi, que havia regnat durant 50 anys primer a Dikwa i després a tot Bornu fins que va morir el gener del 1968. Es va educar a Dikwa fins al 1944. Després va anar a la universitat Ahmadu Bello de Zaria (Nigèria) i va estudiar també a Potiskum (1953 i 1969). La seva carrera política va començar el 1945 amb petits càrrecs administratius. El 1956 fou escollit membre de l'Assemblea de Nigeria Septentrional pel Congrés dels Pobles del Nord per la circumscripció de Damaturu/Bursari; fou reelegit el 1959. Fou després (1961) secretari parlamentari o viceministre del Ministeri de Terres i Inspeccions de la Regió Septentrional.
Va tornar a Maiduguri el 1966 i va exercir alguns carres administratius, sent cap dels districte de Mafa el 1968 i després de Nganzai el 1970. Exercia aquest darrer càrrec el 1974 quan fou escollit per la Majilasku Kaduwube (reunió de notables que escollien al sultà, presidida pel waziri de Bornu). Fou coronat (enturbanat) formalment pel governador de l'estat el divendres 1 de febrer de 1975 a Yerwa (Maidiguri). Va representar a Nigèria al funeral de l'assassinat rei d'Aràbia Saudita i va aprofitar per fer la peregrinació a la Meca. El 1978 fou nomenat camarlenc de la Universitat de Port Harcourt i va treballar amb la Universitat de Maiduguri per la qual fou doctor honoris causa.
Va anar a Egipte per tractar-se d'una malaltia i va morir al Caire a les darrers hores del 20 de febrer de 2009 amb 85 anys. El 4 de març de 2009 fou designat nou sultà Abba Kyari Shehu Umar Garbai.

## Referències

* Notícies d'Àfrica
# Mësonjëtorja

Mësonjëtorja (en albanès, Aules) és una pel·lícula albanesa del 1979 dirigida per Muharrem Fejzo.

## Trama

L'acció de la pel·lícula probablement té lloc a finals del segle xix a Korçë. La Dafina, una jove mestra, arriba a la ciutat amb la intenció d'obrir una escola per a noies. S'oposen a aquests plans les autoritats otomanes locals que estan intentant aconseguir la deportació de Dafina. El clergat coopera amb les autoritats, reconeixent les activitats de Dafina com a antireligioses. La Dafina és ajudada pel seu oncle, Stefan Bardhi, el partisà Kajo i altres que l'ajuden a amagar-se. La pel·lícula fa referència als fets que van tenir lloc l'any 1891, quan la família Qirjazi va intentar obrir la primera escola per a noies a Korçë.

## Repartiment

* Roza Anagnosti com a professora de Dafina
* Guljelm Radoja com Stefan Bardhi
* Valentina Çaçi com a Anthulla
* Petrika Riza com a funcionari otomà
* Ardian Cerga com Kajo
* Thimi Filipi com a Vani
* Marko Bitraku com a comandant de la gendarmeria
* Selma Sotiriadhi com Aferdita
* Robert Ndrenika com a Kosta
* Renato Rapi com a Andon
* Theodor Rupi
* Fabiola Karapici

## Referències

* ↑ Filmi shqiptar 1977-1987. Tirana: Shtepia Botuese 8 Nentori, 1990, p. 4-5.

## Bibliografia

* Abaz Hoxha: Enciklopedia e kinematografise shqiptare. Autore & vepra. Tirana: Toena, 2002. ISBN 99927-1-555-3.
* Arxiu del Cinema albanès

## Enllaços externs

* Mësonjëtorja a YouTube
# Mícheál Ó Cléirigh

Mícheál Ó Cléirigh (1590 - 1643) va ser un cronista irlandès, i l'autor principal dels Annals dels quatre mestres. Va estar assistit per altres historiadors com, Peregrinee O'Clery, Fergus O'Mulconry i Peregrine O'Duignan. Va néixer a Kilbarron, a la vora de Greevy, entre Rossnowlagh i Ballyshannon, a la badia de Donegal. Era net d'un cap d'Uí Chléirigh i va ser batejat com Tadhg, però es va canviar el nom per Michael quan es va convertir en frare franciscà. Era cosí de Lughaidh o Cléirigh (1595-1630), el qual al costat del seu fill Cacrigcriche Ó Cléirigh, un dels seus col·laboradors, és també conegut com un famós historiador d'Irlanda.

## Referències

* ↑ Nollaig Ó Muraíle. «Mícheál Ó Cléirigh, His Associates and St Anthony's College Louvain» (en anglès). MRIA, 2010. [Consulta: 10 febrer 2013].
# National Organization for Women

La National Organization for Women, o NOW (Organització nacional per a dones), és una organització feminista estatunidenca cofundada el 1966 per Betty Friedan., Aileen Hernandez, Dorothy Haener, Alice Rossi, Caroline Davis, Betty Talkington, Shirley Chisholm, Anna Arnold Hedgeman i Sonia Pressman Fuentes.
Pauli Murray i Betty Friedan van redactar els estatuts.
Ivy Bottini esdevé la presidenta del capítol novaiorquès als anys seixanta.
Mary Jean Collins s'uneix a l'associació l'any 1967 i es converteix en la presidenta del capítol de Chicago l'any 1968.
Sidney Abbott es va unir a NOW a principis dels anys setanta i va fer campanya pels drets de les lesbianes. El 1976, durant la conferència anual a Filadèlfia, va aconseguir que l'1 % del pressupost de l'associació es destinés a un grup de treball anomenat « Sexuality and lesbian task force ».

## Dirigents

Les persones següents han dirigit l'organització:
* Betty Friedan (1966-1970)
* Aileen Hernandez (1970-1971)
* Wilma Scott Heide (1971-1974)
* Karen DeCrow (1974-1977)
* Eleanor Smeal (1977-1982)
* Judy Goldsmith (1982-1985)
* Eleanor Smeal (1985-1987)
* Molly Yard (1987-1991)
* Patricia Ireland (1991-2001)
* Kim Gandy (2001-2009)
* Terry O'Neil (2009-2017)
* Toni VanPelt (des de 2017)

## Referències

* ↑ «National Organization for Women | History, Goals, & Facts» (en anglès). Encyclopedia Britannica. [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ «NOW Mourns the Loss of Aileen Hernandez» (en anglès). Site officiel. [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ «Dorothy Haener» (pdf) (en anglès). Michigan Women's Hall of Fame. Arxivat de l'original el 2016-06-24. [Consulta: 10 març 2021].
* ↑ «Alice S. Rossi dies at 87; feminist author and scholar» (en anglès americà), 15-11-2009. [Consulta: 28 gener 2021].
* ↑ «National Organization For Women» (en anglès). encyclopedia.com. Encyclopedia.com. [Consulta: 23 octubre 2019].
* ↑ «Co-founder of National Organization for Women to speak to female aviators» (en anglès), 19-12-2017. [Consulta: 1r gener 2018].
* ↑ «Fifty Years After Renouncing History, The Counterculture Made History in 'The Post', 'Detroit', 'The Deuce' & 'The Vietnam War'» (en anglès). Huffington Post, 01-01-2018.
* ↑ «Queery: Ivy Bottini» (en anglès). Los Angeles Blade, 29-12-2017. [Consulta: 1r gener 2018].
* ↑ «"An idea whose time had come": The National Organization for Women at its half-century mark» (en anglès). OUPblog, 30-06-2016. [Consulta: 1r gener 2018].
* ↑ «Collins, Mary Jean, 1939-. Papers of NOW officer Mary Jean Collins, 1966-1988: A Finding Aid» (en anglès). Oasis.lib.harvard.edu. Arxivat de l'original el 2017-04-03. [Consulta: 1r gener 2018].
* ↑ «Celebrating Our Presidents» (en anglès). LLoc oficial, 21-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-01-21. [Consulta: 1r gener 2018].
# Neoperla bicoronata

Neoperla bicoronata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Borneo.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1986. Aquatic Insects 8(1):43.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Bornean species of the stonefly genus Neoperla (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Neoperla banksi

Neoperla banksi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Illies, 1966. Das Tierreich 82:495.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Zwick, P., 1988. Entomol. Scand. 18(4):403.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Concord (Massachusetts)

Concord és una població del Comtat de Middlesex (Massachusetts) que segons el cens del 2007 tenia 16.840 habitants. Fou escenari de la crucial batalla de Concord enfrontament armat entre el Regne de la Gran Bretanya i les Tretze Colònies en el context de l'Amèrica del Nord britànica que es va produir el 19 d'abril de 1775. Aquest succés va suposar un punt de no retorn i van marcar l'inici de la Guerra d'Independència dels Estats Units.

## Demografia

Segons el cens del 2000 Concord tenia 16.993 habitants, 5.948 habitatges, i 4.437 famílies. La densitat de població era de 263,3 habitants per km².
Dels 5.948 habitatges en un 37,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,5% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 25,4% no eren unitats familiars. En el 22% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 4,2% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 28,4% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 95.897 $ i la renda mediana per família de 115.839$. Els homes tenien una renda mediana de 82.374 $ mentre que les dones 47.739$. La renda per capita de la població era de 51.477$. Entorn del 2,1% de les famílies i el 3,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Personatges il·lustres

* Thomas Whitney Surette

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ French, Allen. The day of Concord and Lexington, the nineteenth of April, 1775. Little, Brown, and Company, 1925.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Concord». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Concord». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tiago Lemos

Tiago Lemos (Campinas, 26 d'abril de 1991), és un skater brasiler patrocinat per Thrasher. L'any 2021 va guanyar el torneig King of MACBA 4 de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Tiago Lemos from SP BRA Bio and Photos» (en anglès). [Consulta: 8 desembre 2021].
* ↑ «KING OF MACBA 4 (FINAL) | elpatin.com» (en castellà). [Consulta: 8 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Guerreiro. A história de Tiago Lemos a YouTube
# Sunnyside-Tahoe City

Sunnyside-Tahoe City és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.761 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sunnyside-Tahoe City tenia 1.761 habitants, 789 habitatges, i 362 famílies. La densitat de població era de 199,4 habitants/km².
Dels 789 habitatges en un 20,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,9% hi vivien parelles casades, en un 4,6% dones solteres, i en un 54,1% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,9% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 45% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 132,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.875 $ i la renda mediana per família de 79.412 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.136 $ mentre que les dones 25.833 $. La renda per capita de la població era de 33.534 $. Entorn de l'1,1% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sunnyside-Tahoe City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sunnyside-Tahoe City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Mnèsarc (fill de Pitàgores)

Mnèsarc (Mnesarchus, Mnésarkhos Μνήσαρχος) fou el fill de Pitàgores i de Teano.
Es creu que fou el successor d'Aristeu com a president de l'escola pitagòrica i així ho assegura el Suides.
Foci diu que va morir jove (Photius. Cod. 259, 438b).
# Sant Menna de Vilablareix

Sant Menna de Vilablareix és una església de Vilablareix (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església actual, dedicada al llegendari sant Menna d'Egipte, va ser construïda conjuntament amb la rectoria de la Parròquia, segons consta a la llinda de la porta de la rectoria (1707), encara que el campanar i els detalls interiors són posteriors a aquesta data. De l'església destaquen les arcades que donen a la plaça que formen una galeria molt típica i característica de la contrada.
Pica baptismal de pedra calcària. A la buixarda. D'estil neoclàssic, té forma octogonal. No té cap relleu ni inscripció. Conserva un tall de la cadena (emplomada a la pedra) que servia per subjectar la tapadora de fusta. Amida 117cm d'alçada per 81cm de diàmetre de la boca.
Hi ha dues piques per aigua beneïda. La primera pedra calcària, treballada a la Guixarda. Consta de pica i columna en estil neoclàssic (segle xx). El suport és una columna estriada amb una petita base. Està col·locada a uns centímetres de separació de la paret. El conjunt mesura 105 cm. La segona pica és també de roca calcària buixardada. D'estil neoclàssic i aparedada al costat de la porta per accedir a l'antic convent. La columna i la pica estan ornamentades amb estries, mesura 105 cm.

## Història

L'església ja era documentada l'any 882 com sancti Menne, basilica in Villa ablares i també l'any 1019, en la dotació de la canònica gironina. Al segle xiv n'adquiriren la senyoria els Santcliment.
A la pica baptismal hi ha una disposició del Bisbe Taberner d'Ardena que disposa que «les fonts baptismals siguin cobertes amb una tapadora de fusta, recoberta amb cuiro (per evitar que la pols arribi a l'aigua) i amb claus de punxa (per evitar que ningú s'hi assegués al cim) 1730».

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Menna de Vilablareix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2016].