OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Basalat Jang

Amir al-Umara Shuja al-Mulk Amad al-Daula Nawab Mir Muhammad Sharif Khan Bahadur Basalat Jang (1 de maig de 1737 - Adoni 6 d'octubre de 1782) fou jagirdar de Chicacole i Murtazanaghar i subadar d'Adoni i Raichur.
Era fill d'Asaf Jah I. Va rebre un mansab l'abril de 1756 i fou nomenat subadar de Bijapur fins al 1760; des del 23 de juliol de 1757 fou també Wakil-i-Mutlaq del Dècan fins al 17 de juny de 1759 o 27 de setembre de 1760. Va rebre diversos títols el 1758. El 1760 Salabat Jang li va concedir el districtes de Chicacole i Murtazanaghar com a jagir (feu) i el 1762 Asaf Jah II li va concedir la suba d'Adoni i Raichur,
Sembla que va intentar fer-se independent i el seu germà el nizam Asaf Jah II l'amenaçava quan va signar el tractat amb la Companyia Britànica de les Índies Orientals el 12 de novembre de 1766 perquè el nizam renunciava als seus drets als Circars Septentrionals a canvi d'una força britànica de suport en cas de guerra (o, en anys de pau, el pagament de 9 lakhs anuals) i un article del tractat estipulava que Nizam Ali hauria de respectar la vida del seu germà Basalat Jang que rebria un dels Circars (el que ja tenia) de manera vitalícia, com a feudatari.
Basalat Jang va morir a Adoni, on havia establert la seva capital, el 6 d'octubre de 1782. El territori havia de passar als britànics, però fou retingut pel nizam d'Hyderabad fins al 1788 en garantia de pagaments deguts.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia
# BYD

BYD té els següents significats:
* BYD Auto (de l'acrònim en anglès Build Your Dreams), empresa fabricant d'automòbils de la Xina
* Virus BYD (de l'acrònim en anglès Barley Yellow Dwarf), malaltia viral dels cereals
# Balbriggan

Balbriggan en irlandès Baile Brigín és una ciutat d'Irlanda, al comtat de Fingal (àrea del Gran Dublín), a la província de Leinster. Es troba a 32 kilòmetres de Dublín. És la ciutat que es troba més al nord del comtat de Dublín/Fingal (encara que la vila de Balscadden està més al nord en el comtat), i està situada molt a la vora de Bettystown, Laytown (Comtat de Meath) i Drogheda (Comtat de Louth). El nom significa «vila de Brecan» o «vila de les petites colines»)
Entre les escoles de la ciutat hi ha la Gaelscoil Bhaile Brigín (escola primària en irlandès), i està previst cap al 2014 obrir una Gaelcholáiste (escola secundària en irlandès).

## Història

Durant la nit de l'11 al 12 de desembre de 1920, enmig de la guerra angloirlandesa, un grup de Black and Tans cremà la vila de Balbriggan i destruí 5 cases, una fàbrica i quatre edificis públics.

## Vegeu també

* Castell d'Ardgillan

## Referències

* ↑ http://www.fingalcoco.ie/YourLocalCouncil/WelcometoBalbrigganie/HistoryofTownCouncil/FileDownload,6267,en.doc Arxivat 2012-02-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Balbriggan - Lloc web oficial
# Banevúrovo

Banevúrovo (en rus: Кроуновка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 284 habitants.

## Referències

* ↑ Кондратеновская территория
# Ball d'en Serrallonga de Vilafranca

El Ball d'en Serrallonga de Vilafranca del Penedès és un ball parlat que representa les correries del bandoler Joan de Serrallonga i la seva quadrilla de bandolers. Representen diverses danses de cercavila i un sainet, amb trabucs, l'espingarda d'en Serrallonga i el pistolot valencià de la Joana de Torrelles. Forma part dels elements de les cercaviles i processons de la Festa Major de Vilafranca del Penedès.

## Història

La primera referència escrita de la participació del Ball d'en Serrallonga de Vilafranca del Penedès a la seva Festa Major, data de 1820. Durant alguns anys del segle xix van anar participant en la Festa Major de Vilafranca. Altres anys no participaven, com el 1856, per culpa de la situació política del país. El 1876, l'Ajuntament de Vilafranca del Penedès va dictar una prohibició expressa per tal que no participés en la festa major d'aquell any. El 1980 es va recuperar el ball.
A finals de segle xix, deixa de representar-se pel perill dels trets de les armes que portaven.

## Composició

El Ball d'en Serrallonga el formen tretze components, però havia arribat a tenir trenta figurants. Els personatges que participen en el sainet, són els següents:
* Joan de Serrallonga
* Joana de Torrelles, dona d'en Serrallonga
* Joanet, fill d'en Serrallonga i la Joana de Torrelles
* Fadrí de Sau
* Peret Xinxola
* Rocaguinard
* Vermell
* Astut
* Xocopanarra
* Tallaferro
* Simó de Londres
* Simonet
* Pere Blau

## Referències

* ↑ «Balls de Serrallonga». Festes.org. [Consulta: 17 novembre 2020].
* 1 2 3 4 Miralles i Figueres, Eloi. Festa Major de Vilafranca del Penedès. Ajuntament de Vilafranca del Penedès. ISBN 84-921353-4-4.
* ↑ «Protocol Festa Major de Vilafranca del Penedès». Ajuntament de Vilafranca del Penedès, 01-10-2006. Arxivat de l'original el 2022-03-02. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ Ribas, Antoni. Passant comptes amb Sant Fèlix Màrtir. El llibre de l'administració del patró de Vilafranca del Penedès, de 1778 a 1876.. Ajuntament de Vilafranca del Penedès, 23/04/1999. ISBN 84-921353-1-X.
* ↑ Insenser i Bertran, Antoni. El Penedès. Balls, danses i comparses.. Ajuntament de Vilafranca del Penedès, 1982.
* ↑ «Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya. Festa Major de Vilafranca del Penedès.». Generalitat de Catalunya, 24-02-2010. Arxivat de l'original el 2020-12-02. [Consulta: 17 novembre 2020].
# Bangon Xayalath

Bangon Xayalath és un política laosiana. És membre del Partit Popular Revolucionari de Laos. És representant de l'Assemblea Nacional de Laos per la ciutat de Vientiane (circumscripció 1).

## Referències

* ↑ «List of members by province» (en anglès). Assemblea Nacional de la República Popular de Laos, 16-05-2007. Arxivat de l'original el 2008-08-30. [Consulta: 2 setembre 2020].
# Baldriga de Buller

La baldriga de Buller (Ardenna bulleri) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae) que cria a les illes Poor Knights de Nova Zelanda i es dispersa pel Pacífic.
# Baldriga de Gmelin

La baldriga de Gmelin (Procellaria cinerea) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics que habita als oceans meridionals entre 32 i 58° S, criant a les illes Tristan da Cunha, Príncep Eduard, Crozet, Kerguelen, Amsterdam, Campbell, Antípodes i Macquarie.
# Aganosma

Aganosma és un gènere de fanerògames de la família de les Apocynaceae. Conté 39 espècies.
És originari del sud de la Xina fins a l'oest de Malàisia.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per (Blume) G.Don i publicat a A General History of the Dichlamydeous Plants 4: 69, 77. 1837.

## Espècies seleccionades

* Aganosma acuminata G.Don
* Aganosma affinis G.Don
* Aganosma apoensis Elmer
* Aganosma blumei A.DC.
* Aganosma breviloba Kerr

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* ↑ «Aganosma». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 17 octubre 2013].
* ↑ USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Online Database]. National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland. URL: http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/genus.pl?279 Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. (31 July 2013)
* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* ↑ Aganosma en PlantList
* ↑ «Aganosma». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 17 octubre 2013].

## Bibliografia

* Middleton, D. J. 1996. A revision of Aganosma (Blume) G. Don (Apocynaceae). Kew Bull. 51:455–482.
# Tifo

* No s'ha de confondre amb tifó.
Tifo és una paraula italiana (que significa 'suport entusiasta') dedicada al fenomen de donar suport a un equip de futbol, mitjançant una coreografia mostrada per seguidors en un estadi. Aquesta coreografia pot consistir a fer un mosaic de cartolines, desplegar grans banderons o lones, onejar banderes i bufandes, encendre bengales, treure pancartes i missatges, etc. Normalment es fa a la sortida dels jugadors a la gespa, abans de l'inici del partit, quan se celebra un gol o quan es guanya un títol. Els tifos són realitzats principalment en partits importants, derbis locals i rivalitats. Els tifos són realitzats pels grups de tifosi, supporters o ultres d'un equip, tot i que també pot ser un club o un patrocinador qui els organitzi.,

## Referències

* ↑ «tifo». [Consulta: 3 juliol 2019].
* ↑ «DBU - fra leg til landshold!». Dbu.dk. Arxivat de l'original el 2009-03-02. [Consulta: 9 març 2009].
* ↑ Parker, Graham «Portland Timbers' giant tifo throws down gauntlet to Seattle Sounders». guardian.co.uk [Londres], 28-06-2012.
* ↑ Andrew Harvey. «Schmid: Timbers still haven’t caught Sounders | Sportspress Northwest», 15-07-2016. «Last season, Seattle fans mocked Portland with a tifo that read “Pity.”»
* ↑ Molly Blue. «Watch: Timbers Army welcomes Seattle Sounders with 'Legends Never Sleep,' Freddy Krueger-inspired tifo | OregonLive.com», 17-07-2016. «As cheers exploded, a red-and-black tifo was rolled out -- "Legends Never Sleep," a play on the "Nightmare on Elm Street" movie franchise.»

## Enllaços externs

* Vídeo d'un tifo en un partit Barça vs Real Madrid de 2007
# Buxton (Dakota del Nord)

Buxton és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2009est tenia 326 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Buxton tenia 350 habitants, 133 habitatges, i 96 famílies. La densitat de població era de 675,7 hab./km².
Dels 133 habitatges en un 39,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,4% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 11,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.694$ i la renda mediana per família de 48.333$. Els homes tenien una renda mediana de 26.875$ mentre que les dones 22.143$. La renda per capita de la població era de 16.232$. Cap de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Buxton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Buxton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Noblejas

Noblejas és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Colmenar de Oreja al nord, a la província de Madrid i Villarrubia de Santiago a l'est, Villatobas al sud, Ocaña al sud-oest i el territori d'Oreja, pertanyent a Ontígola, a l'oest, a la de Toledo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 3.022 | 3.010 | 3.016 | 3.060 | 3.063 | 3.081 | 3.149 | 3.239 | 3.287 | 3.332 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Felipe Antonio Jiménez Zarraute | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Agustín Jiménez Crespo | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Agustín Jiménez Crespo | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Agustín Jiménez Crespo | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Agustín Jiménez Crespo | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Agustín Jiménez Crespo | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Agustín Jiménez Crespo | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Agustín Jiménez Crespo | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Tritó

«Tritó» té aquests significats:
* Tritó (satèl·lit), satèl·lit més gran del planeta Neptú
* Tritó (mitologia), déu del mar en la mitologia grega
* Tritó (amfibi), amfibis urodels
# Cennino Cennini

Cennino d'Andrea Cennini (c. 1360 – c. 1440) va ser un pintor Italià influït per Giotto i conegut principalment per haver escrit Il libro dell'arte (El llibre de l'art).

## Vida

Cennini va néixer a Colle di Val d'Elsa, Toscana.
Va estudiar amb Agnolo Gaddi. Gaddi havia estat format pel seu pare, Taddeo Gaddi, qui havia estat deixeble de Giotto.
Les dates de la vida de Cennini són altament incertes. S'ha falsament assumit que fos viu el 1437 perquè aquella data apareix en una de les còpies del seu manuscrit. Al prefaci de la traducció feta per Daniel V. Thompson del Il libro dell'arte, s'esmenta aquesta informació, si bé l'autor no especula sobre les dates de naixement i mort de Cennini. En tot cas, les tècniques que Cennini descriu es basen en el final del segle xiii i meitat del XIV. En la mesura que no es recull el fort desenvolupament de la pintura a l'oli de començaments del segle xv, cal pensar que va ser escrit a mitjan segle xiv

## Il libro dell'arte

Escrit el segle xiv, el llibre és un manual de tècniques artístiques de l'època. Conté informació sobre pigments, pinzells, pintura sobre taula, l'art del fresc, i tècniques i trucs, incloent-hi instruccions detallades per a fer el dibuix subjacent, com fer la capa de preparació i la pintura al tremp d'ou. Cennini també proporciona uns apunts elementals sobre pintura a l'oli. La seva exposició sobre aquesta tècnica és important per esvair el mite, propagat per Giorgio Vasari i Karel van Mander, que la pintura a l'oli havia estat inventada per Jan van Eyck (encara que Teòfil ja havia escrit instruccions per a pintar a l'oli al seu tractat, Les diverses arts, escrita el 1125).
La intenció de Cennini era proporcionar un manual pràctic per al pintor novell. Juntament amb mètodes i tècniques, Cennini oferia també consell sobre l'estil de vida que un pintor jove hauria de seguir: "La seva vida s'hauria d'orientar com si estigués estudiant teologia, o filosofia, o d'altres teories similars; és a dir, bevent moderadament i menjant com a mínim dues vegades al dia, elegint plats digeribles i saludables, i vins lleugers; protegint i controlant les seves mans de perills com les pedres pesades, palanques, i moltes altres coses que són dolents per a les seves mans i evitar cansar-les. Hi ha una altra causa que, si ho descuideu, pot produir una inestabilitat que farà que us tremoli més que si fos agitada pel vent, que és prodigar-se en la companyia de dones."

## Bibliografia

* Cennini, Cennino. Libro del arte (en castellà). Editorial MAXTOR (trad. 1947, reeditada el 2008), 1390. ISBN 9788497613903 [Consulta: 10 juliol 2011].

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.101. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 26 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Encyclopaedia Britannica (anglès)
* Cennini sobre art i imaginació Arxivat 2006-08-15 a Wayback Machine. (anglès)
# Txerníxev

Txerníxev (en rus: Чернышев) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 14 habitants. Pertany al districte municipal de Pal·làssovka.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Cabussó argentat septentrional

El cabussó argentat septentrional (Podiceps juninensis) és una espècie d'ocell de la família dels Podicipèdids (Podicipedidae) que habita en estanys i llacs des de Colòmbia fins al nord-oest de l'Argentina i el nord de Xile. Tradicionalment considerat una subespècie de Podiceps occipitalis.
# Cal Gris (Avià)

Cal Gris és una masia del municipi d'Avià inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia orientada cap a migdia que ha sofert diverses transformacions i una important ampliació a principis del segle xx. Està estructurada en planta baixa i dos pisos superiors. El parament és a base de grans carreus de pedra, ben escairats per als llocs destacats com cantonades, obertures i sense desbastar i units amb més morter, per a la resta. La coberta és a dues aigües amb teula àrab. Les obertures són de diverses mides i tipologia, però disposades de forma més o menys ordenada. L'entrada, que es troba en un dels cantons llargs, és un arc de mig punt força senzill. Al primer pis ens trobem obertures allindanades, algunes finestres i altres de més estretes, balcons. A l'últim pis, al lateral hi ha una obertura d'arc escarser i al cantó més llarg, destaca tot un seguit d'arcs escarsers, finestres que ens recorden una galeria correguda d'arcs. Al seu costat dret, al que ja sembla l'ampliació, hi ha dues obertures molt petites i quadrades. Aquest cos principal té alguna construcció annexa, un cobert fet de maó deixat a la vista i també cobert amb teula àrab. El seu entorn és voltat de jardins i palmeres.

## Història

La data de la construcció original és incerta, possiblement en algun moment del s. XVIII. El que sí que es coneix amb certesa és l'ampliació, vers 1913. Al cobert hi ha gravada la data de 1887 a una de les llindes.

## Referències

* 1 2 «Cal Gris». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Braux-Saint-Remy

Braux-Saint-Remy és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 77 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Braux-Saint-Remy era de 77 persones. Hi havia 34 famílies, de les quals 13 eren unipersonals (13 homes vivint sols), 13 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. 38 eren cases i 1 era un apartament. Dels 36 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Braux-Saint-Remy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 12 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 39 eren actives i 11 eren inactives. De les 39 persones actives 36 estaven ocupades (24 homes i 12 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 11 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una entitat de l'administració pública.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren paletes.
L'any 2000 a Braux-Saint-Remy hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Braux-Saint-Remy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Braux-Saint-Remy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Brauró

Brauró (en grec antic Βραυρών) va ser una de les dotze ciutats més antigues de l'Àtica, però mai va arribar a ser un demos tot i que va existir molts anys. Al santuari consagrat a Àrtemis on se celebrava el festival anomenat Braurònia s'han trobat restes arqueològiques que daten de l'Hel·làdic mitjà, entre 2000-1580 aC. Segons una llegenda atenesa, Orestes i Ifigenia van deixar al santuari de Brauró l'estàtua d'Àrtemis que havien portat des de Tàurida. Les dones ateneses es dirigien al temple per celebrar una festa, de caràcter estrictament femení, en el curs de la qual, i per expiar la mort d'una ossa consagrada a la divinitat, unes joves, que es denominaven osses, imitaven els gests del mencionat animal.
A l'Acròpoli d'Atenes hi havia també un temple, el Santuari d'Àrtemis Braurònia on s'adorava aquesta divinitat amb un rituals semblants.

## Referències

* ↑ «Brauró». Gran Enciclopèdia Catalana. Enciclopèdia Catalana, SAU. [Consulta: 3 setembre 2009].
* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Attica. 91. Brauron». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ Devambez, Pierre. Diccionario de la civilización griega. Barcelona, Destino, 1972, p. 82. D.L. B.26323-72.
* ↑ Aristòfanes, Els ocells, trad. Manuel Balasch, Barcelona: Fundació Bernat Metge, p. 137, ISBN 84 7225 063 6