OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Robby Langers

Robert 'Robby' Langers (Ciutat de Luxemburg, 1 d'agost de 1960) és un ex-futbolista luxemburguès. L'any 1987 fou nomenat com a millor esportista luxemburguès de l'any.

## Biografia
### Carrera esportiva

Langers va començar a l'US Luxemburg, però amb vint anys se'n va anar a la Bundesliga alemanya per jugar al Borussia de Mönchengladbach. Després de dues temporades al segon equip va tornar a canviar de país, aquest cop per jugar a França, on va participar tant a la primera com a la segona divisió de futbol amb diferents equips. Quan era a l'US Orléans va ser el màxim golejador de la Ligue 2. A l'AS Cannes va compartir vestidor amb un jove Zinédine Zidane.
El 1992, Langersse'n va anar cap a Suïssa per jugar amb l'Yverdon-Sport i l'Etoile Carouge. Després va tornar a Alemanya per jugar amb l'Eintracht Trier, i finalment retornà a Luxemburg, on primer va jugar amb el F91 Dudelange i, finalment, acabà la seva carrera marcant catorze gols amb el seu primer club, l'Union.

### Selecció luxemburguesa

Langers va debutar amb la selecció luxemburguesa el setembre de 1980 en un partit de classificació per a la Copa del Món contra Iugoslàvia. En total va disputar 73 partits en divuit anys, i va marcar vuit gols en aquest temps. Va jugar 35 partits de classificació per a la Copa del Món.
La seva carrera com a internacional va coincidir en el temps amb la de dos dels jugadors més importants de la història de Luxemburg: Guy Hellers i Carlo Weis. El seu darrer partit com a internacional fou el maig de 1998 contra Camerun, on va entrar des de la banqueta i fou, al seu torn, substituït pocs minuts abans d'acabar el partit per rebre els honors de la seva afició.

## Palmarès

* Copa francesa: 1
       1984
* Esportista Luxemburguès de l'Any: 1
       1987

## Referències

* ↑ Garin, Erik. «France - List of Topscorers Second Level». RSSSF, 20-02-2009. [Consulta: 9 abril 2012].
* ↑ Mamrud, Roberto. «Appearances for Luxembourg National Team». RSSSF, 29-02-2012. [Consulta: 9 abril 2012].
* ↑ Robby Langers Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Mamrud, Roberto. «Roby Langers». RSSSF, 28-09-2002. [Consulta: 9 abril 2012].
# Robert Townsend

«Robert Townsend» té aquests significats:
* Robert Townsend (espia) (1753–1838), espia estatunidenc
* Robert Townsend (capità) (1819–1866), oficial de la Marina dels Estats Units
* Robert Townsend (autor) (1920–1998), autor estatunidenc, director general d'Avis Rent a Car
* Ed Townsend (nedador) (Robert Edward Townsend Jr., nascut el 1943), nedador estatunidenc
* Rob Townsend (nascut el 1947), bateria de rock anglès
* Robert M. Townsend (nascut el 1948), professor d'economia al MIT
* Robert Townsend (actor) (nascut el 1957), actor i cineasta estatunidenc
# Rodnikovi

Rodnikovi (en rus: Родниковый) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 353 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Sant Felitz de Lauragués

Sant Felitz de Lauragués (francès Saint-Félix-Lauragais) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània.
Hi nasqué el músic Déodat de Séverac, que visqué i morí a Ceret i tingué una forta vinculació amb Catalunya.

## Monument

* Ajuntament
* L'Església
* El mercat cobert
* El castel
* Casa natal de Déodat de Séverac

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
* ↑ de Bellunt, Domènec. «Deodat de Severac, músic occitano-català (1979)». Ara, 01-09-2021. [Consulta: 28 octubre 2023].
# Rosedale (Louisiana)

Rosedale és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 753 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rosedale tenia 753 habitants, 264 habitatges, i 195 famílies. La densitat de població era de 37,4 habitants/km².
Dels 264 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 18,2% dones solteres, i en un 26,1% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,4.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.000 $ i la renda mediana per família de 39.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.417 $ mentre que les dones 20.568 $. La renda per capita de la població era de 12.953 $. Entorn del 15,9% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rosedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rosedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rufino Segovia del Burgo

Rufino Segovia (Madrid, 1 de març de 1985) és un futbolista madrileny, que ocupa la posició de davanter.
Format al planter del Rayo Vallecano, ha jugat en diversos clubs filials i de divisions més modestes. Ha disputat dos partits a primera divisió amb l'Atlètic de Madrid, a les temporades 05/06 i 06/07. Va ser cedit a l'Albacete Balompié, de Segona Divisió, però no hi va arribar a debutar.
# Rufisque

Rufisque és una ciutat a la regió de Dakar al Senegal occidental, a la base de la península de Cap Verd. Té una població de 179.797 (cens del 2002). Antigament fou una ciutat portuària important per dret propi, però és ara un suburbi de Dakar.
Rufisque és també la capital del departament del mateix nom.

## Història

Al principi una població de pescadors lebous anomenada Tenguedj (Wolof: Tëngéej), Rufisque va esdevenir important en el segle xvi com el port principal del regne de Cayor, sent freqüentat per portuguesos (qui el van anomenar Rio Fresco o Rio de Agua Dulce; deRio Fresco derivaria Rufisque; una altra teoria diu que derivaria de Rio Fusco o sigui Riu Fosc) i holandesos i per comerciants francesos i anglesos. Una comunitat euroafricana criolla o mestissa de mercaders va créixer allà en contacte proper amb comunitats similars a Saint Louis del Senegal, Gorée i altres llocs al llarg de la Petite Côte (Portudal, Joal) al sud del riu Gàmbia.
El 1840 un parell de vaixells mercants de Saint Louis va construir magatzems prop de la costa per emmagatzemar cacauets. Els mercaders de Gorée els van seguir. Això va anar seguit d'un període d'expansió comercial de la producció de cacauets, en auge al Cayor. El1859 es va construir un fort francès i Rufisque va ser incorporada a la colònia del Senegal. La factoria anomenada "Escale", un centre administratiu i comercial establert al llarg de la costa va ser inaugurat el 1862—els habitants africans foren empesos cap altres llocs en el procés. Rufisque esdevenia una "comuna" el 1880 i el seu port va ser connectat al ferrocarril Dakar-Saint Louis el 1885. El 1909 Galandou Diouf (mort el 1941) va ser elegit per representar Rufisque en el Consell General de la colònia a Saint Louis, sent el primer africà elegit a aquella posició.

## Decadència de portuari

A començaments del segle XX el creixement de la veïna Dakar, amb les seves facilitats portuàries superiors, va suposar la decadència de Rufisque. Aviat va deixar ser un port actiu, i progressivament Rufisque va experimentar una decadència d'activitats industrials i fou segurament el més negligit de les històriques "quatre comunes", sense sector de turisme i una manca crònica d'inversió en infraestructura publica.

## Indústria

Rufisque té unes fabriques de ciment.

## Administració

Ndiawar Touré va entrar al càrrec d'alcalde de Rufisque el 8 de juny de 2002. Anteriorment, Mbaye-Jacques Diop fou alcalde de 1987 a 2002, i subsegüentment fou designat com a alcalde honorari.

## Referències

* ↑ Europa Publications. Africa South of the Sahara 2004. Routledge, 2003, p. 937. ISBN 9781857431834 [Consulta: 10 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Rufisque News Arxivat 2008-04-23 a Wayback Machine., online version of Rufisque-based newspaper.
* MSN Map Arxivat 2012-08-29 a Wayback Machine.
# Txàixkina

Txàixkina (en rus: Чашкина) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que pertany al districte rural de Solikamski. El 2010 tenia 23 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Chromis multilineata

Chromis multilineata és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mont Kongō

El Mont Kongō (en japonès, Kongōsan 金剛山) és una muntanya en l'antiga província japonesa d'Kawachi, al sud-est de l'actual prefectura d'Osaka. És a prop del Mont Katsuragi. Hom pot ascendir a la muntanya des de Chihaya-Akasaka amb el telefèric Kongōsan Rōpuwei (金剛山ロープウェイ en japonès), de propietat municipal. Obert el 1966, recorre una alçada vertical de 267 metres en un recorregut d'1,3 km.
En l'armada japonesa és costum batejar els vaixells de guerra amb noms de muntanyes, i el d'aquesta l'han dut la corbeta Kongō (1877), el cuirassat Kongō (1912) i la classe que aquest encapçalà (compresa pel Kongō, el Hiei, el Kirishima i el Haruna), i l'actual destructor Kongō (DDG-173), que també denomina la seva classe (Kongō, Kirishima, Myōkō i Chōkai). També ha donat nom a dues espècies, una de vegetal, el bambú Pleioblastus kongosanensis i una d'animal, el dípter Eumerus kongosanensis.

## Enllaços externs

* Plana web sobre la muntanya (japonès) (anglès)
* Aeri del Mont Kongō Arxivat 2008-02-13 a Wayback Machine. (japonès)
* Cartografia molt detallada de l'institut de prospecció geogràfica Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (japonès)
# Cara al sol

El Cara al sol és l'himne de la Falange Española de las JONS. Fou compost l'any 1936 per José Antonio Primo de Rivera junt amb Agustín de Foxá i altres membres de la direcció del partit amb música del compositor basc Juan Tellería.
Arran del final de la Guerra civil espanyola, va esdevenir un himne oficial franquista junt amb la Marxa Reial i la Marxa d'Oriamendi.
| Lletra original | Traducció literal |
| Cara al sol con la camisa nueva que tú bordaste en rojo ayer: me hallará la muerte si me lleva y no te vuelvo a ver. Formaré, junto a mis compañeros que hacen guardia sobre los luceros, impasible el ademán, y están presentes en nuestro afán. Si te dicen que caí, me fui al puesto que tengo allí. Volverán banderas victoriosas al paso alegre de la paz y traerán prendidas cinco rosas: las flechas de mi haz. Volverá a reír la primavera, que por cielo, tierra y mar se espera. Arriba escuadras a vencer que en España empieza a amanecer. | Cara al sol, amb la camisa nova que ahir vas brodar de vermell: em trobarà la mort si se m'emporta i no et torno a veure. Formaré, amb els meus companys que fan guàrdia damunt els llumeners, impassible als gestos, i són presents al nostre afany. Si et diuen que he caigut, me n'he anat al lloc que hi tinc. Tornaran banderes victorioses al pas alegre de la pau, i duran clavades cinc roses: les sagetes del meu feix. La primavera tornarà a riure, que s'espera per mar, per cel i per terra. Som-hi, esquadres! Anem a vèncer, que a Espanya comença a fer-se clar. |

## Vegeu també

* Giovinezza, himne del feixisme italià.
# Théâtre National de Strasbourg

El Teatre Nacional d'Estrasburg (TNS) es va crear l'octubre de 1968 a Estrasburg, i té com a origen el Centre Dramàtic de l'Est, creat el 1946.
És un dels cinc teatres nacionals francesos, amb la Comédie Française, el Teatre Odeon d'Europa, el Teatre Nacional del Turó i el Teatre Nacional de Chaillot, i l'únic que es troba fora de Paris.
A banda de la programació teatral, és la seu de l'Escola Superior d'Art Dramàtic d'Estrasburg.
El TNS ocupa la part frontal de l'antic Palais de la diète d'Alsace-Lorraine. Aquest edifici va ser originàriament construït per acollir l'assemblea legislativa del Parlament regional d'Alsàcia-Lorena, quan aquest territori va quedar sota control alemany amb el Tractat de Frankfurt de 1871. El 1919, després de la Primera Guerra Mundial, quan Alsàcia-Lorena va retornar a França, el govern francès va oferir l'edifici a la ciutat d'Estrasburg.

## Sales

El TNS té quatre sales. Dues d'elles situades sobre l'Avenue de la Marseillaise:
* Sala Bernard-Marie Koltès (470 o 600 seients, segons la distribució)
* Sala Hubert Gignoux (sala modular amb 200 seients)
I altres dues a l'Espace de Klaus Michael Grüber, situat al carrer Jacques-Kablé:
* Le Studio (120 seients aproximadament)
* Le Hall (250 seients, segons la distribució)
La institució també disposa d'un centre de documentació que recopila els arxius de teatre des de 1947, així com un fons documental per a les arts escèniques, obert al públic.

## Referències

* ↑ «Décret n° 72-461 du 31 mai 1972 portant statut du Théâtre national de Strasbourg. | Legifrance». [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ «Théâtre National de Strasbourg - TNS : spectacles à Strasbourg | JDS» (en francès). [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ «École Supérieure d'Art Dramatique de Strasbourg» (en francès). Arxivat de l'original el 2018-09-14. [Consulta: 14 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Texa

Texa és una petita illa deshabitada de les Hèbrides Interiors, situada al nord-oest d'Escòcia. Se troba just al sud de l'illa d'Islay. Ocupa una superfície de 48 ha i el Ceann Garbh és el seu punt més alt amb 48 metres. Hi existeix una població de cabres salvatges i de nútries.
# Cap de Biarra

El Cap de Biarra (afrancesat en "Cap Béar" per tal de posar un nom d'un lloc pretesament francès, el Bearn, a la Catalunya del Nord) és un cap de la costa de la Marenda, en el terme comunal de Portvendres, a la comarca del Rosselló.
Està situat a la zona nord-est del terme de Portvendres, És un lloc d'alt valor per als navegants i estratègic per als militars de l'època moderna i primera part de la contemporània, i per això s'hi van construir un far, un radiofar i un semàfor marítim i, terra endins, a 211 m d'altitud, el Fort de Biarra, actualment lloc de radioguiatge per a l'aviació. S'havia construït en el període 1879-1884.
Pel Cap de Biarra passa la ruta excursionista que va de Banyuls de la Marenda a Portvendres resseguint el Camí de Ronda.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «123 - Portvendres». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Portvendres». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ «El Cap de Biarra en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-06-01. [Consulta: 9 maig 2016].
* ↑ «Ruta excursionista.». Arxivat de l'original el 2017-03-28. [Consulta: 28 març 2017].
# Teresa Miquel i Pàmies

Teresa Miquel i Pàmies (Reus, Baix Camp, 1900 - 1988) va ser una mestra reusenca, germana de l'enòleg i polític Josep Miquel i Pàmies.
Va fer els seus estudis fins als 16 anys en una escola privada i laica on l'ensenyament era exclusivament en català. Va estudiar també llatí, grec, anglès i francès. Va anar a l'Institut Francès de Barcelona i va estar un temps a Tolosa de Llenguadoc. Amb la República el català es va normalitzar i es va presentar als exàmens,obtenint el títol de mestra per la Universitat Autònoma de Barcelona de mans de Pompeu Fabra. Va exercir de professora de català al Centre de Lectura de Reus. Després de la guerra va seguir donant classes de català de manera clandestina, a casa seva, en petits grups. Amb un grup d'escriptors i reusencs que formaven part de la resistència cultural, Xavier Amorós, Josep Iglésies, Ramon Amigó, Rafael Vilà Barnils, Josep Maria Arnavat, Antoni Correig i Joaquim Santasusagna, organitzava també excursions on es llegien poemes i van celebrar uns Jocs Florals clandestins el 1946 i 1947 que se celebraven a l'Institut Pere Mata, el manicomi de Reus. Oficialment donava classes de francès, grec i llatí però també eren de català, fins que el 1958 va poder reprendre l'activitat de manera legal al Centre de Lectura. Col·laborà, amb Ramon Amigó, al Setmanari Reus, on publicava notes encaminades a aclarir dubtes lingüístics del català. Va rebre diversos premis del Centre de Lectura i d'Òmnium Cultural.
Va morir el 1988 i a títol pòstum va rebre la medalla d'honor de la ciutat. Van posar el seu nom a una escola de la ciutat, al passeig de Misericòrdia, i a una plaça entre el carrer dels Banys i el de la Muralla.

## Referències

* ↑ Puyol, Carme. Miralls de llina: dones als espais urbans de Reus. Reus: l'Ajuntament, 2008, p. 123-125. ISBN 9788489688421.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 455.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 144-145. ISBN 9788497916929.
# The Man who Dared (pel·lícula de 1913)

The Man who Dared és una pel·lícula muda de l'Éclair American protagonitzada per Barbara Tennant, Jack W. Johnston i Frederick Truesdell. La pel·lícula, de dues bobines, es va estrenar el 27 de febrer de 1913.

## Argument

Tess és una noia sense lligams per la qual el sergent Harry Smith de la policia muntada del Canadà sent una forta passió. En un ball al poble intenta seduir-la però se li avança Jack Stone, el cap d’una banda de traficants de licor. Aquest ho fa perquè és el germà de l'esposa del sergent. Com a conseqüència, la policia intenta registrar la cabana on la banda destil·la el whisky. Avisats, la banda la crema per eliminar qualsevol proba del delicte i escapa a les muntanyes. L’oficial persegueix el cap de la banda i passat un temps acaba exhaust. Jack el troba desmaiat i se l'emporta al seu refugi per ajudar-lo. L'endemà en recobrar-se es produeix un duel en el que tots dos acaben ferits. Jack aconsegueix tornar al poble i avisa la seva germana que troba el seu marit. En arribar tots dos al poble es troben Jack moribund assistit per Tess. Allà, Jack explica a Smith que ho ha fet tot per la seva germana i decideix canviar la seva vida.

## Repartiment

* Barbara Tennant (“Tess of the Hills”)
* Frederick Truesdell (sergent Harry Smith)
* Julia Stuart (Julia Smith)
* Jack W. Johnston (Jack Stone)
* Alec B. Francis (caporal Jones)

## Referències

* ↑ «“The Man Who Dared"». Moving Picture World XV, 10, 08-03-1913, pàg. 1002.
* ↑ «Complete record of current films – independent». Motography IX, 5, 01-03-1913, pàg. 182.
# Canal dels Monegres

El Canal dels Monegres és un canal hidràulic ideat al Pla de Regs de l'Alt Aragó el 1902. L'obra va començar el 1915, té 133 km de longitud i aboca, de mitjana anual, uns 400 hm³.
El canal transcorre per alguns municipis de la comarca dels Monegres i es divideix en dues zones, Monegres I i Monegres II. El punt d'origen de Monegres I és l'embassament de la Sotonera a Alcalá de Gurrea. El seu final i el començament de Monegres II és a Tardienta.

## Referències

* ↑ «Reactivación de las obras tras la Guerra Civil» (en castellà). Riegos Alto Aragón. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Garcés, Nuria. «A punto de comenzar las obras de reparación del Canal de Monegros» (en castellà). SER 100, 03-10-2022. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ H.A. «Adjudican el mantenimiento de los canales de Monegros y del Cinca por 1,2 millones» (en castellà). Heraldo de Aragón, 05-12-2022 [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «El Canal de Monegros -» (en castellà). Ayuntamiento de Tardienta. [Consulta: 2 gener 2024].
# Canal dels Freixos

La Canal dels Freixos és un barranc que discorre dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
És afluent per l'esquerre de la Noguera de Tor. Situada al sud de la Canal Carnicera, té el naixement a 1.910 metres, a l'Obaga de Caldes. El seu curs discorre cap a l'oest, per desaiguar a la Noguera de Tor, a 1.449 metres d'altitud, just davant del Balneari de Caldes de Boí.

## Enllaços externs

* ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Canal dels Freixos. [Consulta: 11/10/2013]

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Mapa Vall de Boí 1:25.000. Editorial Alpina. Obaga de Caldes. [Consulta: 11/10/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. la Noguera de Tor. [Consulta: 11/10/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Capella romana de Luxor

La capella romana de Luxor fou una capella construïda pels romans al temple de Karnak, a Luxor. Està a l'entrada del temple a la dreta i a la vora té unes parets i 11 pedestals amb les estàtues d'onze emperadors. La primera estructura romana del temple data de finals del segle iii.

## Referències

* ↑ Kalavrezou, 1975, p. 227.

## Bibliografia

* Kalavrezou-Maxeiner, I. «The Imperial Chamber at Luxor» (en anglès). Dumbarton Oaks Papers, 29, 1975, pàg. 225-251. DOI: 10.2307/1291375.
# Tinamú feréstec

El tinamú feréstec (Nothoprocta cinerascens) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu als boscos, sabanes i terres de conreu de Bolívia, oest del Paraguai i nord de l'Argentina.
# Tinamú olivaci

El tinamú olivaci (Tinamus major) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que habita la selva humida de la zona neotropical, a una gran àrea que va des del sud de Mèxic, a través d'Amèrica Central, fins a Colòmbia, Veneçuela, Guaiana, Equador (ambdós vessants dels Andes), est del Perú, nord de Bolívia i l'Amazònia del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tinamú olivaci». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# The Farmer's Wife

The Farmer's Wife és una pel·lícula britànica muda dirigida per Alfred Hitchcock, estrenada el 1929.

## Argument

Un granger gran i vidu decideix casar-se de nou. Després d'haver passat revista a diferents partits possibles, es desespera, ja que cap de les senyores que ha trobat no lliga amb ell. No acaba d'adonar-se que tenia la dona ideal davant seu, la seva serventa que estava secretament enamorada d'ell.

## Repartiment

* Jameson Thomas: Samuel Sweetland (el granger)
* Lillian Hall Davis: Aramintha Dench (la serventa)
* Gordon Harker: Churdles Ash'
* Maud Gill: Thirza Tapper
* Louise Pounds: la vídua Windeat
* Olga Slade

## Al voltant de la pel·lícula

* Com que el cap operador es va posar malalt, Hitchcock va haver de filmar escenes ajustant la llum ell mateix.
* Als Estats Units, la pel·lícula dura 129 minuts. Es tracta de la mateixa pel·lícula, però ralentida.

## Referències

* ↑ «The Farmer's Wife». The New York Times.

## Enllaços externs

* Anàlisi