OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ajuntament de Sant Pere Pescador

Ajuntament de Sant Pere Pescador és un edifici del municipi de Sant Pere Pescador (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És al nucli urbà de la població de Sant Pere, a la part sud de l'antic recinte fortificat de la vila. Forma cantonada amb el carrer Verge del Portalet i el passatge i la plaça de l'Església.

## Arquitectura

Edifici cantoner de planta rectangular, amb la coberta a dos vessants de teula i distribuït en planta baixa, pis i altell. La construcció està arrebossada i pintada, amb carreus de pedra a les dues cantonades. La façana principal presenta el cos central destacat a la planta baixa, amb el portal i dues finestres als laterals d'arc de mig punt. Damunt la porta hi ha l'escut municipal i un guardapols motllurat. Al pis hi ha un balcó corregut, amb la llosana motllurada i tres finestrals de sortida. Una motllura horitzontal recorre la divisòria dels dos nivells i emmarca la façana per la part superior. A la part posterior, la teulada presenta un recreixement a mode decoratiu.

## Història

Després d'utilitzar diversos locals de lloguer, fins i tot la rectoria, l'any 1870 l'Ajuntament aprovà el projecte de les Escoles presentat per l'arquitecte Fèlix de Azúa i Gasque, pressupostat en 2470 escuts, encara que arran de l'esclat de la tercera guerra carlina (1872-76) i de la forta epidèmia de verola que s'escampà pel municipi, l'any 1871 s'aturaren i no s'enllestiren fins a l'any 1879.
Pocs anys després de la seva inauguració l'edifici ja havia quedat petit, i aviat apareixerien problemes amb el seu estat de construcció i calgué fer diferents reparacions l'any 1985. Tot i així, l'any 1918, donat el mal estat de l'edifici, es va refer íntegrament.
L'any 1927 l'Ajuntament adquireix un solar per a la construcció d'unes noves escoles, l'actual CEIP Llagut, encara que aquest no entra en funcionament fins després de la Guerra Civil Espanyola (1936-39).
L'edifici de les Antigues Escoles va convertir-se en seu de l'Ajuntament des del 2004 fins a l'actualitat, i en aquest temps ha patit diverses remodelacions, especialment importants les dels anys 40 (1945 aproximadament) i les dels anys 90.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ajuntament de Sant Pere Pescador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Aldo Poy

Aldo Poy (28 de juliol de 1945) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1974.

## Referències

* ↑ "El hijo de Poy gritó en la reserva" Arxivat 2008-09-22 a Wayback Machine., Clarín, 4 març 2002
* ↑ "La palomita de Poy cumple 40 años Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., Cancha Llena, 19 desembre 2011
* ↑ Aldo Poy on fansite Canalla.com
# Al-Marrakushi (cràter)

Al-Marrakushi és un petit i relativament isolat cràter lunar a l'oriental Mare Fecunditatis. És una formació circular, simètrica, amb parets interiors que baixen fins al punt mig. Al nord-est hi ha el cràter Langrenus. El mar proper a Al-Marrakushi està marcat per material de raigs del seu veí més gran.
Aquest cràter es va identificar com a Langrenus D fins que se li va donar un nom per part de la UAI el 1976. Va ser anomenat en honor d'Ibn al-Banna al-Marrakushi (c. 1256 – c. 1321).

## Referències

* ↑ Al-Marrakushi, Gazetteer of Planetary Nomenclature, International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN)
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature. NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature». USGS, 15-07-2007. [Consulta: 5 agost 2007].
* Bussey, B.; Spudis, P. The Clementine Atlas of the Moon. New York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-0-521-81528-4.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature. Tudor Publishers, 1995. ISBN 978-0-936389-27-1.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature». Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 24 octubre 2007].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by the Working Group of Commission 17 of the IAU». Space Science Reviews, 12, 2, 1971, pàg. 136–186. Bibcode: 1971SSRv...12..136M. DOI: 10.1007/BF00171763.
* Moore, Patrick. On the Moon. Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 978-0-304-35469-6.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook. Cambridge University Press, 1988. ISBN 978-0-521-33500-3.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon. Kalmbach Books, 1990. ISBN 978-0-913135-17-4.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes. 6th revised. Dover, 1962. ISBN 978-0-486-20917-3.
* Whitaker, Ewen A. Mapping i Naming the Moon. Cambridge University Press, 1999. ISBN 978-0-521-62248-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon. Springer, 2000. ISBN 978-1-85233-193-1.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Enllaços externs

* «Localització del cràter al Google Moon».
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atlas of the Moon».
# Al-Mawasi

Al-Mawasi (àrab: المواصي, al-Mawāṣī) és una vila de beduïns palestins a la costa meridional de la Franja de Gaza, aproximadament d'un kilòmetre d'ample i catorze quilòmetres de llarg, que abans del pla de retirada unilateral israeliana en 2005 existia com a enclavament palestí dins de l'assentament israelià de Gush Katif.Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques, al-Mawasi tenia 1.409 habitants a mitjan 2006.

## Referències

* ↑ «Al-Mawasi». ésAdir. [Consulta: 15 octubre 2023].

## Enllaços externs

* UNICEF Brings Critical Supplies to the Isolated Children of Al-Mawasi Arxivat 2007-01-27 a Wayback Machine.
* Al-Mawasi, Gaza Strip: Impossible Life in an Isolated Enclave B'Tselem publication
# Albert Sing

Albert Sing (7 d'abril de 1917 - 31 d'agost de 2008) fou un futbolista alemany de la dècada de 1940.
Fou 9 cops internacional amb la selecció alemanya. Pel que fa a clubs, defensà els colors de 1. FC Eislingen, Stuttgarter Kickers, VfR Mannheim i TSG Ulm 1846.

## Referències

* ↑ Albert Sing Fitxa a Fussballdaten
* ↑ Albert Sing a worldfootball.net
# Al Baree'

Al Baree' (àrab: البرئ, Al-barīʾ, ‘L'innocent’) és un llargmetratge egipci dirigit per Atef al-Tayyeb, estrenat el 15 d'agost de 1986 i protagonitzat per Ahmed Zaki, Gamil Ratib i Mahmoud Abdel Aziz.

## Trama

Ahmed Sabe' El Leil (Ahmed Zaki), un jove granger que lluita, és retratat a la pel·lícula complint el seu any de reclutament. Com a resultat de la seva punteria, és escollit com a guàrdia de la presó. A la presó es troba amb els presos polítics que són tractats de manera inhumana. Segueix les ordres de torturar i humiliar els presoners, i fins i tot fer execucions, camions plens d'estudiants universitaris que van participar en els disturbis del pa egipci de 1977 són portats a aquesta presó, entre ells hi ha el seu vell amic de la poble, Hussein Wahdan. A través de Hussein, el jove guàrdia descobreix com d'opressiu i corrupte és el govern, i Ahmed es nega a torturar Hussein. A l'escena final, censurada a Egipte, l'Ahmed obre foc indiscriminadament contra els oficials i els seus companys d'armes fins que mor a trets quan arriba un nou camió ple d'estudiants amotinats.

## Referències

* ↑ «Al Bary' (1986) The Innocent». El Cinema. Arxivat de l'original el 2 gener 2019. [Consulta: 1r gener 2019].
* ↑ Zeinab Abul-Magd. «Ahmed Zaki: The rise and fall of a generation». Egypt Independent, 07-04-2010. [Consulta: 1r gener 2019].
# Almadenejos

Almadenejos és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.
Està situat al sud-oest de la Vall d'Alcúdia, prop d'Almadén, i en els límits de la província de Còrdova.
Té una superfície de 102,88 km² amb una població de 483 habitants (INE 2013) 1 i una densitat de 4,69 hab / km².

## Història

Des de l'antiguitat es tracta d'una població minera. L'explotació dels jaciments de cinabri a la comarca està documentada des del segle IV aC, sent esmentades pel filòsof grec Teofrast d'Ereso, encara que ja existien amb anterioritat. Les mines es van continuar explotant durant l'època romana, romanent en activitat fins a l'ocàs de l'imperi. Posteriorment, amb els àrabs, es va reiniciar l'extracció, que continuaria fins al segle xx.
En l'actualitat, encara existeixen interessants restes d'arquitectura industrial minera, com el Baritel de la mina de la Concepció (també conegut com a Baritel de San Carlos), així com antics forns de fosa.
D'altra banda, es conserva també la muralla del segle xviii que envoltava totalment aquesta població. Comptava amb quatre portes d'accés, havent arribat als nostres dies únicament la d'Almadén, recentment restaurada y la de la Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 683 | 601 | 573 | 520 |
# Ammodytes hexapterus

Ammodytes hexapterus és una espècie de peix de la família dels ammodítids i de l'ordre dels perciformes. Poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic (des d'Alaska fins al Mar del Japó i el sud de Califòrnia) i a l'Atlàntic occidental (des del nord del Quebec fins a Carolina del Nord).

## Referències

* ↑ Linnaeus, C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p.
* Pallas, P. S. 1814. Zoographia Rosso-Asiatica, sistens omnium animalium in extenso Imperio Rossico et adjacentibus maribus observatorum recensionem, domicilia, mores et descriptiones anatomen atque icones plurimorum. 3 vols. [1811-1814]. Petropoli. Zool. Rosso-Asiatica v. 3: i-vii + 1-428 + index (I-CXXV), Pls. 1, 13, 14, 15, 20 and 21.
# Alaid

Alaid (en aleutià: Igingiinax̂, en rus Алаид) és la més occidental de les illes Semichi, un subgrup de les illes Near, a l'extrem occidental de les illes Aleutianes, al sud-oest d'Alaska. Va rebre aquest nom del russos per la seva semblança amb l'illa Alaid de les illes Kurils, Rússia.

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 30 octubre 2022].
# Alagón (llinatge)

El llinatge dels Alagó prengué el cognom de la senyoria d'Alagón i fou dels principals del Regne d'Aragó, donant donà lloc als comtes de Sástago, una de les vuit grans cases del Regne d'Aragó anomenades a les Corts de Montsó i considerada la segona en ordre jeràrquic. Els Alagón també s'emparentaren amb els Híjar, els marquesos d'Aguilar, els comtes d'Agosta, Aranda, Fuenclara, Gociano, Malta, Montesanto, Nobaria, Policeto i Villasur, els vescomtes de Biota i de Rueda, etc. També tingueren branques al Regne de València, al Regne de Sicília i al Regne de Sardenya.
Un dels noms habituals del lliantge fou el d'Artal, traducció a l'aragonès d'Artau, heretat del comte de Pallars Sobirà Artau III de Pallars Sobirà. El seu net, Artal II d'Alagón, es casà amb Toda Romeo, que aportà la tradició del nom Blasco propi del seu llinatge. A partir d'aleshores els noms Artal i Blasco seran els propis del lliantge Alagón, que s'aniran alternant en els hereus; a més, també anomenaven Artal o Blasco al segon fill en funció de què a l'hereu li pertoqués el nom de Blasco o Artal.
Les seves armes heràldiques són en camp de plata sis rodelles de sable situades en dos pals de tres o quatre cadascun.

## Senyors d'Alagón

* Lope Garçés "el Peregrino" o 'Lope I d'Alagón'
* Ximena Lópeç d'Alagón o 'Ximena I d'Alagón' (filla)
* Ximena Péreç d'Alagón o 'Ximena II d'Alagón' (filla)
* Artau III de Pallars Sobirà o 'Artal I d'Alagón' (marit)
* Palacín I d'Alagón (fill)
* Artal II d'Alagón (fill)
* Blasco I d'Alagón "el Gran" (fill)
* Artal III d'Alagón (fill)
* Blasco II d'Alagón "el Net" (fill)
* Artal IV d'Alagón (fill). Era germà de Blasco d'Alagón "el Vell", qui va ser pare de Blasco d'Alagón "el Jove"
* Artal V d'Alagón (fill)
* Blasco III d'Alagón (fill)
* Artal VI d'Alagón (fill)
* Artal VII d'Alagón (fill)
* Artal VIII d'Alagón (fill)
* Blasco IV d'Alagón (fill)
* Pero I d'Alagón (fill)
* Blasco V d'Alagón (fill) (1r comte de Sástago). El 1511 el rei Ferran II d'Aragó creà el comtat de Sástago, essent coneguts a partir d'aleshores com els Alagón de Sástago.

## Referències

* ↑ (castellà) La nobleza aragonesa en el siglo XIII Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Los Alagón Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Alexandria (Nebraska)

Alexandria és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 216 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alexandria tenia 216 habitants, 99 habitatges, i 53 famílies. La densitat de població era de 208,5 habitants per km².
Dels 99 habitatges en un 24,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,4% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 45,5% no eren unitats familiars. En el 40,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 17,6% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 23,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.083 $ i la renda mediana per família de 29.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.750 $ mentre que les dones 17.750 $. La renda per capita de la població era d'11.988 $. Aproximadament el 20,4% de les famílies i el 25% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alexandria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alexandria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ana Portnoy

Ana Portnoy (Buenos Aires, Argentina, 1950 - Barcelona, 30 de maig de 2020) va ser una fotògrafa argentina resident a Barcelona des del 1977.
Resident a Barcelona des de 1977, en la darrera dècada s'havia especialitzat en el retrat literari d'escriptors de gènere negre. Pel seu objectiu han passat tots els grans autors internacionals dedicats a aquest tipus de novel·la, i especialment els escriptors que vivien o passaven sovint a Barcelona, amb els quals solia establir una molt bona relació d'amistat.
Arribà a Barcelona fugint del cop d'estat militar de Videla. Militant compromesa de l'extrema esquerra va arribar a la ciutat amb els seus dos fills i els pares en un viatge que va ser tota una odissea: viatge en cotxe fins al Brasil, trasllat a Mèxic on va néixer el seu fill –havia marxat embarassada de l'Argentina– i després cap a Barcelona. Va ser el 1982 quan es va iniciar en la fotografia. El seu primer treball va ser fotos de nens per a una enciclopèdia de psicologia infantil. Va treballar durant cinc anys al dominical de El Periódico fent reportatges socials, i posteriorment, es va dedicar sobretot a la documentació gràfica per a diferents editorials.
Apassionada de la literatura, des de la llibreria Negra i Criminal, de la Barceloneta, regentada per Paco Camarassa i Montsé Clavé, de la qual era una habitual, va començar a retratar tots els escriptors que hi presentaven el seu llibre i també els que assistien a les jornades. Desprės va fotografiar els participants a la BCNegra, i el 2014 va poder exposar al Centre Cívic Pati Llimona la seva mostra ‘Un disparo al autor', que aplegava el millor de la seva col·lecció de retrats d'escriptors criminals. El 2016 va exposar les seves fotografies a la Universitat de Salamanca en el decurs del congrés de novel·la i cine negre que es fa cada any en aquella universitat.
El 30 maig del 2020 va morir a Barcelona, com a conseqüència d'un càncer.

## Referències

* 1 2 3 4 Bennasar, Sebastià «Adéu a la fotògrafa de l'ànima negra i criminal S'ha mort a 70 anys Ana Portnoy». VilaWeb, 30-05-2020 [Consulta: 30 maig 2020].
* 1 2 Hevia, Elena «Muere Ana Portnoy, la mirada curiosa de los mecanismos del alma La fotógrafa argentina, radicada en Barcelona desde 1977, fallece a los 69 años». El Periódico, 30-05-2020 [Consulta: 30 maig 2020].
# Andreas Graf

Andreas Graf (Ebreichsdorf, Baixa Àustria, 7 d'agost de 1985) és un ciclista austríac, ja retirat, que fou professional entre el 2009 i el 2021. Especialista en pista, es proclamà campió nacional en diferents modalitats i el 2014, fent parella amb Andreas Müller, guanyà el Campionat d'Europa en Madison. Gràcies als bons resultats obtinguts al Campionat del món de ciclisme en pista de 2020 va aconseguir classificar-se per als Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio.
Des del 2022 treballa per a la Federació Austríaca de Ciclisme com a entrenador d'equips de pista. Sota la seva direcció l'equip austríac va aconseguir el millor resultat mai aconseguit al Campionat d'Europa de Pista júniors i sub-23 de 2023.

## Palmarès en pista

* 2008
** Campió d'Àustria en Madison (amb Andreas Müller)
* 2009
** Campió d'Àustria en Persecució
** Campió d'Àustria en Madison (amb Andreas Müller)
* 2010
** Campió d'Àustria en Persecució
** Campió d'Àustria en Madison (amb Andreas Müller)
* 2013
** Campió d'Àustria en Persecució
* 2014
** Campió d'Europa en Madison (amb Andreas Müller)
* 2015
** Campió d'Àustria en Puntuació
** Campió d'Àustria en Madison (amb Andreas Müller)
* 2016
** Campió d'Àustria en Madison (amb Andreas Müller)
* 2017
** Campió d'Àustria en Madison (amb Andreas Müller)
* 2018
** Campió d'Àustria en Madison (amb Andreas Müller)
* 2020
** Campió d'Àustria en Puntuació

### Resultats a la Copa del Món

* 2012-2013
** 1r a la Classificació general i a la prova de Cali, en Puntuació

## Referències

* ↑ Archives, Cycling. «Andreas Graf» (en anglès). [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ «Olympedia – Andreas Müller». [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ «Müller/Graf lösen mit WM-Rang 13 das Olympiaticket für Tokio» (en alemany). radsportverband.at, 01-03-2020.
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«Bundesheer-Leistungssportler/ -innen» (en alemany). Website Bundesheer. Österreichisches Bundesheer, 01-12-2020. [Consulta: 5 febrer 2021].
* ↑ «Schmidbauer und Kokas erobern Europameistertitel im Madison bei U23-EM» (en alemany). radsportverband.at, 16-07-2023.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ancistrus maracasae

Ancistrus maracasae és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Trinitat i Tobago.

## Referències

* ↑ Kner, R. 1854. Die Hypostomiden. Zweite Hauptgruppe der Familie der Panzerfische. (Loricata vel Goniodontes). Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 7: 251-286 [separate 1-36], Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Ancistrus maracasae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Fowler, H. W. 1946. Notes on a collection of fishes from Trinidad. Not. Nat. (Phila.) Núm. 165: 1-11.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de 1918: Ancistrus. Revista da Sociadade Brasileira de Sciências (Rio de Janeiro) v. 2: 112-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Andries Bosman

Andries Bosman o Bosmans (Anvers, 1621 – Roma, ca. 1681), va ser un sacerdot i pintor barroc flamenc, especialitzat en garlandes de flors emmarcant motius religiosos.
Batejat el 28 de juliol de 1621, el 1637 es va inscriure com a aprenent al gremi de Sant Lluc d'Anvers, però només quatre anys després es va traslladar a Gant per seguir la carrera religiosa. El 1657 va retornar a Anvers i el 1664 va marxar a Roma on va morir cap a 1681-1682.
En la seva pintura va ser seguidor del també clergue i jesuïta Daniel Seghers, com evidencia la garlanda del Museu del Prado, amb un baix relleu fingit que representa Santa Anna, la Verge i el Nen, signada a baix a l'esquerra «ABosman.f Brúx$^{lis}$», com pintada a Brussel·les, encara que s'ignora en quin moment de la seva carrera. O també la garlanda amb el bust de Crist en una vénera, del Statens Museum for Kunst de Copenhaguen, signat «A.Bosman Canon St. Jacobi f. 1659», ostentant el càrrec de canonge de Sint-Jacobskerk d'Anvers, que va ocupar després de la seva estada a Gant.

## Referències

* ↑ Frans Jozef Peter Van den Branden, Geschiedenis der Antwerpsche schilderschool, Antwerpen, 1883, p. 1134
* ↑ Andries Bosman al Netherlands Institute for Art History

## Enllaços externs

* Andries Bosman a RKD (anglès)