OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Segon plat

El segon plat és, en la cultura dels Països Catalans, el plat o servei que se serveix després del primer plat en un àpat (dinar o sopar, ja que l'esmorzar i el berenar són diferents) complet tradicional. Els dos plats, primer i segon, solen tenir més o menys la mateixa quantitat de menjar, amb tot se sol considerar que el segon plat és el plat fort o plat principal, ja que sovint és el que conté més proteïnes. Moltes vegades consta de carn, peix o ous amanits amb alguna guarnició, encara que pot ser que no la tingui. Va seguit d'unes postres. De vegades però, només es menja un plat i unes postres en un àpat.
En altres cultures això és diferent. Pot ser que hi hagi molts plats servits alhora o sense cap ordre, o que se'n mengi només un, que ja ho conté tot, o que el primer plat sigui en realitat un aperitiu o una entrada, seguida d'un plat fort, etc.
# Schistura diminuta

Schistura diminuta és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Etimologia

El seu nom específic, diminuta, deriva del verb llatí diminuo (trencar en petites peces) i fa referència a la minsa grandària d'aquesta espècie.

## Morfologia

* Fa 2 cm de llargària maxima.
* Boca subterminal, força arquejada i amb els llavis superior i inferior molsuts. El llavi inferior presenta una interrupció mitjana.
* 8 radis tous a l'aleta anal.
* 36-38 vèrtebres.
* Línia lateral incompleta.
* Presenta una taca de color marró fosc al centre de la base de l'aleta caudal i entre 9 i 10 franges irregulars de color marró clar al llarg de la superfície dorsal del cos.
* Aleta caudal bifurcada feblement i amb els extrems dels lòbuls superior i inferior arrodonits. El lòbul inferior és lleugerament més llarg que el superior.
* Bufeta natatòria amb dues obertures laterals.
* Escates petites, cicloides, únicament presents a la meitat posterior del cos, profundament incrustades a la pell i àmpliament separades les unes de les altres.
* Estómac gran i en forma de sac. Intestí recte.
* Sense dimorfisme sexual.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu sobre el substrat sorrenc del riu Sekong (la conca del riu Mekong, el nord-est de Cambodja).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ John McClelland, 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941–948.
* 1 2 3 Ou, C., C.G. Montaña, K.O. Winemiller i K.W. Conway, 2011. Schistura diminuta, a new miniature loach from the Mekong River drainage of Cambodia (Teleostei: Nemacheilidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 22(3):193-200.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Animals and Plants Unique to Cambodia (anglès)
* ↑ Fish Species in Cambodia (anglès)

## Bibliografia

* Kottelat, M., 1990. Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Viet Nam. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic: 1-262.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Joaquín Correa

Carlos Joaquín Correa (nascut el 13 d'agost de 1994) és un futbolista professional argentí que juga com a migcampista ofensiu per l'Olympique de Marsella.

## Carrera de club
### Estudiantes

En època juvenil, va jugar pel River Plate, Renato Cesarini i Estudiantes. Va debutar amb el primer equip el 19 de maig de 2012 en una victòria for ade casa per 0–3 contra el Banfield.

### Sampdoria

El desembre de 2014, va fitxar pel UC Sampdoria de la Serie A per 8.2 milions d'euros.

## Palmarès
### SS Lazio

* 1 Copa italiana: 2018-19
* 1 Supercopa italiana: 2019

### FC Inter de Milà

* 2 Copes italianes: 2021-22, 2022-23
* 2 Supercopes italianes: 2022, 2023

### Selecció argentina

* 1 Copa Amèrica: 2021
* 1 Copa de Campions Conmebol-UEFA: 2022

## Referències

* ↑ «Argentina - A. Correa - Profile with news, career statistics and history - Soccerway». soccerway.com. [Consulta: 20 desembre 2014].
* ↑ «Banfield vs. Estudiantes - 19 maig 2012 - Soccerway». soccerway.com. [Consulta: 20 desembre 2014].
* ↑ «Correa leaving Estudiantes». Arxivat de l'original el 2014-12-20. [Consulta: 18 agost 2016].
* ↑ «Argentina es proclama campiona de la Copa Amèrica després de derrotar el Brasil». RAC 1, 11-07-2021.
* ↑ «Argentina, campiona de la nova "Finalíssima"». CCMA, 01-06-2022.

## Enllaços externs

* Joaquín Correa a BDFutbol
* Joaquín Correa, Fitxa a Soccerway
# Vilborg Davíðsdóttir

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Vilborg Davíðsdóttir (þingeyri, 3 de setembre de 1965) és una escriptora i periodista islandesa. Les seves novel·les Við Urðarbrunn (1993) i Normadómur (1994) s'ambienten en l'època vikinga i estan influenciades per les sagues islandeses.

## Obra

* Blóðug jörð (2017)
* Ástin, drekinn og dauðinn (2015)
* Vígroði (2012)
* Auður (2009)
* Hrafninn - kilja (2006)
* Hrafninn (2005)
* Felustaðurinn (2002)
* Galdur - kilja (2002)
* Korku saga - kilja (2001)
* Korku saga - Við Urðarbrunn og Nornadómur (2001)
* Galdur (2000)
* Eldfórnin (1997)
* Normadómur (1994)
* Við Urðarbrunn (1993)

## Referències

* ↑ «Vilborg Davíðsdóttir» (en islandès). forlagid. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 1r febrer 2014].
* ↑ «Vilborg Davíðsdóttir» (en anglès americà). Iceland Writers Retreat, 24-06-2016. Arxivat de l'original el 2021-12-19. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Vilborg Davíðsdóttir» (en anglès). Icelandic Literature Center. [Consulta: 19 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (islandès)
# Zapatista

«Zapatista» té aquests significats:
Zapatista és un terme que s'utilitza per referir-se a dos moviments socials a Mèxic.
* Zapatisme: facció de la Revolució de Mèxic encapçalada per Emiliano Zapata, del cognom deriva el terme zapatista.
* Neozapatisme: moviment social, vinculat a la lluita de l'EZLN. Els simpatitzants d'aquest moviment solen autodenominar zapatistes, però per qüestions històriques, aquí es tria el terme neozapatista per diferenciar-ho dels zapatistes de la Revolució.
També és un terme que denomina a:
* Exèrcit Libertador del Sud: grup insurgent de la Revolució Mexicana, comandat per Emiliano Zapata, que va mantenir sota el seu control l'estat de Morelos. En algunes fonts apareix com a Exèrcit Zapatista.
* Exèrcit Zapatista d'Alliberament Nacional: grup guerriller, conegut a partir de l'1 de gener de 1994 i que opera a l'estat de Chiapas.
* Front Zapatista d'Alliberament Nacional: grup de la societat civil que recolzava la causa de l'EZLN, dissolt a petició del mateix Exèrcit Zapatista.
* Aixecament zapatista: rebel·lió de 12 dies a l'estat de Chiapas, Mèxic.
# Olivier Kaisen

Olivier Kaisen (Namur, 30 d'abril de 1983) és un ciclista belga, professional des del 2005 fins al 2014. En el seu palmarès destaquen un parell de campionats nacionals en categories inferiors i una etapa de la Volta a Turquia.
Es va casar amb la també ciclista Ludivine Henrion.

## Palmarès

* 2001
** Campió de Bèlgica en contrarellotge júnior
* 2003
** Campió de Bèlgica sub-23 en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa al Triptyque des Barrages
* 2004
** 1r a la Crono de les Nacions sub-23
* 2007
** 1r al Gran Premi Gerrie Knetemann
* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turquia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2009. 159è de la classificació general
* 2010. 122è de la classificació general
* 2011. 141è de la classificació general
* 2012. 142è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 110è de la classificació general
* 2008. 92è de la classificació general
* 2009. 86è de la classificació general
* 2010. 125è de la classificació general
* 2011. 62è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Raimon Airamed

Raimon Airamed (s. XIX-?) fou un compositor pràcticament desconegut de finals del s. XIX. Només es conserva una obra seva, uns goigs per a 3 veus i orgue, datats el 1872, al fons musical de la Catedral-Basílica del Sant Esperit de Terrassa (TerC). És molt probable que el cognom «Airamed» correspongui a un pseudònim d'un frare conegut amb el nom de Raimon de Maria, atès que «Airamed» escrit al revés és «de Maria».

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 1: Fons de la catedral-basílica del Sant Esperit de Terrassa., 2007.
* ↑ «Obres de Raimon Airamed a l'IFMuC. Base de dades dels fons musicals de Catalunya».
# Taeniorhachis

Taeniorhachis és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Taeniorhachis repens
# Taller de Mosaics Jordi Albareda

El Taller de Mosaics Jordi Albareda és un edifici del municipi d'Igualada (Anoia). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una senzilla construcció industrial destinada a taller de mosaics i altres tipus de pedres. Es tracta d'un edifici de planta longitudinal de dos pisos d'alçada. A la porta inferior s'hi situa la porta d'entrada al taller amb un ample arc escarser sustentat sobre unes amples pilastres de pedra que, a la vegada, fan de mur de l'edifici. Una altra porta de dimensions més petites permet l'accés directe a la planta superior on dues finestres amb un balcó de línia ondulada són els únics elements que s'hi poden trobar i que trenquen amb la monotonia i senzillesa del conjunt.

## Referències

* ↑ «Taller de Mosaics Jordi Albareda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Tawfiq Zayyad

Tawfiq Zayyad (àrab: توفيق زيّاد, Tawfīq Zayyād) (Natzaret, 1929 - Vall del Jordà, 5 de juliol del 1994) fou un escriptor i poeta palestí.
De jove va afiliar-se al partit comunista i des del 1948 va lluitar políticament i literàriament a favor dels drets dels palestins. Va estudiar literatura a l'URSS. Com a cap del Partit Comunista de Palestina, va ser membre de la Knesset -el Parlament d'Israel- i alcalde de Natzaret des de 1973. Va morir el 5 de juliol de 1994 en un accident de cotxe.
Al llarg de la seva vida, Tawfiq Zayyad va pressionar molt activament el govern israelià per canviar les seves polítiques cap als àrabs, tant dels que estaven dins d'Israel com els que estaven en els territoris palestins ocupats. Va ser coautor d'un informe sobre les condicions a les presons israelianes i l'ús de la tortura contra els presos palestins, el qual va ser publicat al diari israelià Al HaMishmar. Aquest informe va ser presentat a les Nacions Unides per Tawfik Toubi i el mateix Zayyad després de la seva visita a la presó d'Al-Far'ah. Posteriorment, va ser citat en un informe de l'Assemblea General de Nacions Unides del 23 de desembre de 1987, on va ser descrit com "potser la millor prova de la veracitat dels informes que descriuen les repugnants condicions inhumanes patides pels presoners àrabs".
Zayyad va gaudir d'una gran popularitat i el 1976 va liderar «el dia de la terra» (dia de la Intifada Nacional el 30 de març de 1976, a partir d'una vaga general i manifestacions populars arreu de la Palestina ocupada) malgrat l'oposició dels comitès locals.
Literàriament, destaca per la seva poesia directa i representa un dels màxims exponents de l'obra lírica de la resistència palestina. Rotund, poc ortodox, poderós, el seu és un estil contundent i punyent, dirigit sempre a l'interlocutor corresponent: el seu poble, a qui arrossega i sacseja, perseguint el noble i irrenunciable objectiu de la llibertat i la justícia.

## Referències

* ↑ Moramarco, Fred S.; Zolynas, Al. The Poetry of Men's Lives: An International Anthology. University of Georgia Press, 2004, p. 234. ISBN 978-0-8203-2649-8 [Consulta: 26 desembre 2017].
* ↑ Tucker, Spencer C.; Roberts, Priscilla. The Encyclopedia of the Arab-Israeli Conflict: A Political, Social, and Military History [4 volumes]: A Political, Social, and Military History. ABC-CLIO, 2008, p. 1120–1121. ISBN 978-1-85109-842-2 [Consulta: 26 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Tawfiq Zayyad - Lloc web oficial
* http://toarab.net/poet32.html Arxivat 2009-03-10 a Wayback Machine. (àrab)
* Ben Ze'ev, Efrat. Remembering Palestine in 1948: Beyond National Narratives. Cambridge University Press, 2011. ISBN 9780521194471.
* Llibres de l'autor a les Biblioteques de Barcelona
# Teodoro Miguel Simón Vilardebò Matuliche

Teodoro Miguel Simón Vilardebò Matuliche (Montevideo, 9 de novembre de 1803 - † ibídem. 29 de març de 1856) fou un metge, naturalista i historiador uruguaià.
Era fill del marí català Miquel Antoni Vilardebò i de Martina Matuliche, uruguaiana. El seu pare, Miquel, havia participat en la Junta Americana prèvia a l'emancipació de l'Argentina i l'Uruguai respecte a Espanya. Després de començar la guerra de la independència, el seu pare va fugir a Rio de Janeiro al costat de la seva família, i el va enviar a estudiar, primer a Barcelona i després a París, on va realitzar els seus estudis de doctorat el 1830.
Tres anys després, el 1833, Teodoro tornà a l'Uruguai i convalidà el seu títol de metge; poc després fou nomenat membre de la Junta d'Higiene. El 1837 es va dedicar a la història natural i a l'estudi de fòssils, pel que va passar a formar part de la Biblioteca Nacional al costat del seu fundador, Dámaso Antonio Larrañaga. També es va dedicar a l'estudi de documents històrics uruguaians i va aportar diners per a la creació de la primera carta geogràfica del país.
Durant la Guerra Gran, es radicà a París i tornà a l'Uruguai el 1853, després de dos anys d'haver acabat el conflicte bèl·lic.
La febre groga, que estava causant morts a Brasil, es va expandir per l'Uruguai el 1856, causant víctimes mortals. Vilardebò va contreure la malaltia mentre atenia a uns pacients que la patien i va morir pocs dies després.
L'hospital psiquiàtric situat al barri de l'Aguada, a Montevideo, porta el seu nom.

## Enllaços externs

* Biografia de Teodoro M.S. Vilardebò (castellà)
# Teodoro González de Zárate

Teodoro González de Zárate (Vitòria, ? - 31 de març de 1937) fou un polític del País Basc, que fou nomenat alcalde de Vitòria i fou executat per les tropes franquistes durant la Guerra Civil.
Teodoro González formà part del Partit Republicà Autònom Alabès (PRA), d'Acció Republicana i, finalment, d'Izquierda Republicana. A les eleccions municipals de 1931 que donaren lloc a la proclamació de la Segona República Espanyola va ser escollit regidor però, després d'anul·lar-se els comicis a Vitòria, va tornar a presentar-se amb la Conjunció Republicano-Socialista per a les eleccions parcials de maig, on fou escollit novament amb divuit altres membres de la candidatura. Després va ser escollit alcalde, càrrec que va ocupar fins a 1934 en què va ser destituït pel govern cedista pels successos revolucionaris d'octubre. Fou reposat en el seu càrrec el 1936 amb la victòria del Front Popular a les eleccions generals, es va mantenir lleial al govern de la República al produir-se el cop d'estat que va donar lloc a la Guerra Civil.
Detingut després de l'ocupació de la ciutat per les tropes revoltades, va ser tret de la presó provincial d'Àlaba, traslladat en camió, confessat "enmig d'un estupor d'agonia" i executat per un grup de falangistes provinents de Sant Sebastià al costat d'uns altres quinze detinguts al port d'Azazeta, a la vora de la carretera que condueix de Vitòria a Estella. Les execucions van ser ordenades personalment pel general Emilio Mola. Dins dels afusellaments al País Basc durant la guerra, és considerat el que més impacte va produir en la població.

## Referències

* ↑ Egaña, Iñaki. Quién es quién en la historia del país de los vascos. Txalaparta, 2005, p. 220. ISBN 9788481363999.
* ↑ Egaña, Iñaki. Los crímenes de Franco en Euskal Herria, 1936-1940. Txalaparta, 2009, p. 132-133. ISBN 9788481365597.
* ↑ Rivera Blanco, Antonio. Historia de Álava. 17. Ediciones Nerea, p. 584-586. ISBN 9788489569959.
* ↑ de Pablo Contreras, Santiago «El control político del Ayuntamiento de Vitoria durante la Segunda República». Cuadernos de Sección. Historia-Geografía, 15, 1990. Arxivat de l'original el 2016-03-04. Pàgines 256-259, 263, 268 [Consulta: 8 desembre 2012]. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ 31 de marzo, día en defensa de la democracia, Javier Ugarte a El País, 31 de març de 2007, consultat el 13 d'agost de 2011.
# Teixit hematopoètic

El teixit hematopoètic és el responsable de la producció de cèl·lules sanguínies.
Existeix teixit hematopoètic en la melsa, als ganglis limfàtics, al timus i, fonamentalment, en la medul·la òssia vermella, el centre hematopoètic més important de l'organisme. En el moment de néixer, tota la medul·la òssia és vermella. En els individus adults, la medul·la vermella persisteix en els intersticis dels ossos esponjosos. Es tracta d'un teixit tou, format per fibres reticulars i una gran quantitat de cèl·lules: adiposes, macròfags, reticulars i precursores de les cèl·lules sanguínies.
Les cèl·lules mare hematopoètiques tenen capacitat de divisió i de diferenciació. Algunes de les cèl·lules procedents de la seva divisió es diferencien en cèl·lules que intervenen en la formació dels eritròcits, granulòcits i monòcits.
A la medul·la òssia es genera també l'estirp cel·lular dels limfòcits, encara que aquestes cèl·lules completen el seu desenvolupament en els òrgans limfoides, per això també s'anomenen cèl·lules limfoides.
Les plaquetes s'originen per fragmentació dels megacariòcits, unes cèl·lules gegants i polimorfonucleades que també es troben entre els elements hematopoètics de moll de l'os.

## Tipologia

El teixit hematopoètic pot ser de dos tipus:
* Mieloide: és el que forma la medul·la òssia vermella, que es troba entre les trabècules del teixit ossi esponjós. Format per fibres reticulars i una gran quantitat de cèl·lules mare precursores de glòbuls vermells, leucòcits i plaquetes.
* Limfoide: en ell es fa la diferenciació dels limfòcits. El trobem en els ganglis, el tim, la melsa i les amígdales.

## Vegeu també

* Hematopoesi

## Bibliografia

* Hematopoietic stem cell development. Springer, 2006. ISBN 978-0-306-47872-7.
# Teixit ossi

El teixit ossi és una varietat de teixit connectiu caracteritzat per tenir una matriu extracel·lular i calcificada amb cèl·lules allotjades en llacunes. Aquest tipus de teixit respon a estímuls mecànics i a influències metabòliques nutricionals o endocrines. Té el seu origen en el mesènquima.

## Funcions

* Constituent principal de l'esquelet adult.
* Protecció d'òrgans vitals.
* Allotja la medul·la òssia.
* Ajuda als músculs en la producció de moviment.
* Manté els nivells de calci.

## Components

El teixit ossi té una abundant matriu extracel·lular, una característica compartida per la majoria de teixits connectius. Aquesta matriu està formada per:
* Part orgànica (també anomenada osteoide)
** Fibres de col·lagen tipus I
** Substància fonamental amorfa:
*** Proteoglucans que contenen condroitín sulfat i queratan sulfat. Els proteoglucans de l'os contenen menys glucosaminglucans que els del cartílag.
*** Glucoproteïnes estructurals.
* Part inorgànica. Formada per calci, fòsfor, magnesi, potassi i sodi. El calci i el fòsfor formen cristalls de hidroxiapatita en forma de prismes hexagonals.

## Criteris de classificació

* Segons l'estructura macroscòpica
** Teixit ossi esponjós o trabecular. Formant trabècules. Delimiten els espais comunicats per medul·la òssia.
** Teixit ossi compacte. Formant una massa sòlida contínua.
* Segons estructura microscòpica.
** Teixit ossi immadur o primari. És el primer a formar-se durant el desenvolupament fetal i la reparació òssia. Conté osteòcits desordenats i la matriu òssia està menys mineralitzada que en el madur. Les fibres col·làgenes no tenen una orientació definida.
** Teixit ossi madur o secundari. És el cridat a substituir al primari, i es caracteritza per una major mineralització de la matriu òssia. A més els osteòcits són menys nombrosos i amatents regularment entre unes laminil·les on les fibres col·làgenes, ara si, tenen una orientació paral·lela.

## Vegeu també

* Os
* Osteoclast
* Osteoblast
* Osteòcit
* Ossificació
* Homeòstasi del calci
# Teodosi II de Constantinoble

Teodosi II de Constantinoble (en grec Θεοδόσιος Β') de nom laic Cristianopulos (Χριστιανόπουλος) va ser patriarca de Constantinoble de l'any 1769 al 1773.
Va néixer a Creta, i va ser abat de la Catedral patriarcal de Sant Jordi a Istanbul. Més tard va ser bisbe de Ièrissos (1765-1767) i metropolità de Tessalònica (1767-1769). Va ser elegit patriarca l'11 d'abril de 1769, en un moment delicat, quan els cristians que vivien a l'Imperi Otomà eren perseguits després de la sortida de les forces russes a l'inici de la Revolta d'Orlov. Molts clergues i també l'antic patriarca Serafí II havien animat als fidels a prendre part a la revolta. El sultà otomà va reprimir les manifestacions dels ortodoxes. Teodosi va aconseguir de salvar els monestirs del Mont Athos de la demolició i amb l'ajuda econòmica de molts cristians va poder alliberar una gran quantitat de captius.
Per la seva intervenció, el Patriarca de Jerusalem va aconseguir que els llocs de culte de Terra Santa es mantinguessin sota control de l'Església Ortodoxa tot i els esforços de l'Església Catòlica per controlar-los.
El 16 de novembre de 1773 per les pressions del metropolità de Prussa, es va veure obligat a dimitir, i es va exiliar a Heybeliada, a les Illes dels Prínceps. L'any 1776, completament cec, va tornar a Constantinoble on va viure fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ «Θεοδόσιος Β'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 13 agost 2023].