OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gravat en sec

El gravat en sec es refereix a l'eliminació de material, normalment un patró emmascarat de material semiconductor, exposant el material a un bombardeig d'ions (generalment un plasma de gasos reactius com ara fluorocarburs, oxigen, clor, triclorur de bor; de vegades amb addició de nitrogen, argó, heli i altres gasos) que allunyen porcions del material de la superfície exposada. Un tipus comú de gravat en sec és el gravat d'ions reactius. A diferència de molts (però no tots, vegeu gravat isotròpic) dels gravadors químics humits utilitzats en el gravat humit, el procés de gravat en sec normalment grava direccionalment o anisotròpicament.
El gravat en sec s'utilitza conjuntament amb tècniques fotolitogràfiques per atacar determinades zones de la superfície d'un semiconductors per tal de formar rebaixats en el material.
Les aplicacions inclouen forats de contacte (que són contactes amb el substrat semiconductor subjacent), a través de forats (que són forats que es formen per proporcionar un camí d'interconnexió entre capes conductores en el dispositiu semiconductor en capes), portes de transistors per a la tecnologia FinFET o per eliminar porcions d'una altra manera. de capes de semiconductors on es desitgen costats predominantment verticals. Juntament amb la fabricació de semiconductors, el micromecanitzat i la producció de visualitzacions, l'eliminació de residus orgànics mitjançant plasmes d'oxigen de vegades es descriu correctament com un procés de gravat en sec. En el seu lloc, es pot utilitzar el terme cendra de plasma.
El gravat en sec és especialment útil per a materials i semiconductors que són químicament resistents i no es poden gravar en humit, com ara el carbur de silici o el nitrur de gal·li.
El plasma de baixa densitat (LDP) és capaç de produir reaccions d'alta energia a un baix cost energètic gràcies a la seva baixa pressió, el que significa que el gravat en sec requereix una quantitat relativament petita de productes químics i electricitat per funcionar. A més, els equips de gravat en sec acostumen a ser un ordre de magnitud més barats que els equips de fotolitografia, de manera que molts fabricants confien en estratègies de gravat en sec, com ara la duplicació o l'aquarterament del pas per obtenir resolucions avançades (14 nm +) mentre necessiten eines de fotolitografia menys avançades.

## Referències

* ↑ «Dry Etching - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 27 octubre 2022].
* ↑ Osenga, George. «What is Dry Etching?» (en anglès). https://www.thierry-corp.com.+[Consulta: 27 octubre 2022].
* ↑ «Dryetching.com | Read about dry etching» (en anglès). https://dryetching.com.+[Consulta: 27 octubre 2022].
* ↑ «Dry Etching vs. Wet Etching: Difference, Process, Applications - WayKen» (en anglès). https://waykenrm.com,+23-08-2022.+[Consulta: 27 octubre 2022].
* ↑ «Dry Etching Recipes - UCSB Nanofab Wiki» (en anglès). https://wiki.nanotech.ucsb.edu.+[Consulta: 27 octubre 2022].
# Grisalla

La grisalla és una tècnica pictòrica basada en una pintura monocroma en camafeu gris que produeix la sensació de ser un relleu escultòric. Va ser posada de moda per diversos escultors al segle xiv, emprant-la en esbossos i dibuixos preparatoris, ja que amb aquesta tècnica aconseguien de fer l'efecte de relleu mitjançant un clarobscur molt matisat, fent diverses gradacions d'un sol color, en general gris o groc fosc, el més proper possible al color de la pedra.
Encara que l'ús de la grisalla arrenca a l'alta edat mitjana, la seva generalització va començar a França, al taller del pintor i escultor André Beauneveu. S'usava principalment a manuscrits (com a Heures de Jeanne d'Évreux, de Jean Pucelle, Cloisters, Nova York), i sobretot a bastiments, substituint escultures o elements d'arquitectura (Saltiri del duc de Berry, 1380 - 1385, Bibliothèque Nationale, París). Sota el regnat de Carlos V, l'ús de la grisalla va tenir un notable apogeu, sobretot a la miniatura, el vitrall i la pintura (Frontal de Narbona, Louvre). La seva utilització serà una de les característiques de la pintura nòrdica: al dors dels retaules s'acostumava a representar una Anunciació en grisalla (L'anyell místic, Jan Van Eyck, catedral de Sant Bavón, Gant).
Durant un temps, la grisalla va rebre una funció religiosa sent associada al temps de quaresma per la litúrgia catòlica, però aviat va perdre aquesta funció: en temps de Bruegel i El Bosch (El fill pròdig, Museu Boymans Van Beuningen, Rotterdam), es va convertir en un procediment pictòric que, traduint la falsa perspectiva, posava a prova l'habilitat del pintor. Així va ser utilitzada per nombrosos artistes: Andrea del Sarto, Correggio, Beccafumi, Rubens, Van Dyck, etc.
A mitjan segle xvi, la grisalla va tenir gran èxit a l'esmalt, amb Pierre Reymond i els germans Pénicaud. Al segle xviii, va constituir una de les varietats d'esbós rococó amb pintors com Boucher o Pittoni; P.J. Sauvage va practicar una especialitat de falsos baixos relleus pintats. Des d'aleshores ha continuat sent una tècnica utilitzada per molts artistes.
Existeixen exemples de cases senyorials de principis del segle xix on la grisalla s'empra per a la decoració de les parets, seguint el gust neoclàssic més auster que prefereix aquesta gamma de grisos enfront del color i el nervi tardobarroc. En el cas de Catalunya hi ha un exemple molt clar de l'ús d'aquesta tècnica en la decoració d'interiors al Museu Romàntic Can Papiol de Vilanova i la Geltrú, on gairebé totes les estances de la planta noble estan decorades amb grisalles que representen temes bíblics.
Josep Maria Sert s'emfatitza encara més per la seva evolució cromàtica, que acaba recolzant-se en un predomini de la monocromia daurada. Emprava una gamma cromàtica limitada: ors, ocres, terres torrades, amb tocs de carmí, utilitzant com a fons una rica preparació en metall, plata, pans d'or, etc. La seva pintura és propera a la grisalla.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.274. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
# Gran Via (Sabadell)

La Gran Via és l'eix urbà principal de Sabadell. Va ser inaugurada el 1976 com una mena d'autovia urbana.
El 1855 s'ha inaugurat el ferrocarril de la Línia Barcelona-Manresa-Lleida-Almacelles que seguia el traçat de la muralla enderrocada, però va quedar una cicatriu al teixit urbà de la ciutat. Des dels anys 1960 es fan projectes per a soterrar el ferrocarril. A principis dels anys 1970 finalment l'obra va començar i el 1976 va ser estrenada el vial damunt els túnels de RENFE. Quan el projecte es va presentar a la població el 1968, encara sota la dictadura franquista, ja va suscitar gran contestació pública i poc consens —subversió segons el règim– sobre la transformació «d'una barrera de ferro en una barrera d'asfalt».
La via que va ser construïda per a suprimir la barrera que formava el ferrocarril, amb l'augment del trànsit en algunes dècades s'ha transformat en una «barrera de formigó», font de pol·lució acústica i aèria. Des dels anys 2005 se cerquen solucions per tornar un caràcter urbà i més convivencial a aquesta artèria principal. Hi ha la voluntat de reduir el trànsit de pas entre Sabadell i Castellar del Vallès per aquesta via i recuperar l'espai amb prioritat per als vianants, la bicicleta i el transport públic, i transformar l'autovia urbana en un eix cívic.

## Referències

* ↑ Magrinyà i Carcaño, 2011, p. 38.
* ↑ Papell, Oriol. «La Gran Via de Sabadell».
* ↑ Farrés, Cristina «Molt bona rebuda al tercer carril de la Gran Via». Avui, 21-11-2009. Arxivat de l'original el 2010-09-14 [Consulta: 30 gener 2016].
* ↑ Magrinyà i Carcaño, 2011, p. 11.
* ↑ «El tren a Sabadell. De la Via a la Gran Via, quatre documentals històrics de Miquel Cervera». Unió Excursionista de Sabadell, 28-01-2016. Arxivat de l'original el 2016-02-05. [Consulta: 30 gener 2016].
* ↑ Magrinyà i Carcaño, 2011, p. 5.
* ↑ Parés, Albert. «¿La contaminación ya no es un problema en Sabadell?» (en castellà). ecomovilidad.net, 06-05-2011. [Consulta: 30 gener 2016].
* ↑ Agulló, Emili «Sabadell inicia la reforma total de la Gran Via amb les obres de millora dels túnels». El Punt, 22-05-2005.
* ↑ «ERC proposa redifinir l'urbanisme de la ciutat per donar prioritat als vianants». Radio Sabadell, 15-05-2015. Arxivat de l'original el 2016-02-06 [Consulta: 30 gener 2016]. «Juli Fernández creu imprescindible unir Castellar amb la C-58 sense passar per Sabadell per pacificar la Gran Via» Arxivat 2016-02-06 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Magrinyà, Francesc; Carcaño, Carme. Editors: Font, Antonio i Castiñeira, Isabel. La reforma de la Gran Via, un projecte de futur (pdf) (en català, castellà). Sabadell: Oficina Multimèdia i Publicacions, 2011, p. 98. ISBN 978-84-7653-761-9.
# Gran Via

«Gran Via» té aquests significats:
* Gran Via de les Corts Catalanes, un vial principal de Barcelona
* Gran Via del Marqués del Túria, vial principal de València
* Gran Via (barri de València)
* Gran Via de Ferran el Catòlic, a València
* Gran Via de Ramón y Cajal, a València
* Gran Via de les Germanies, via urbana de València, entre la Gran Via del Marqués del Túria i la Gran Via de Ramón y Cajal
* Gran Via (Sabadell), vial principal de Sabadell
* Gran Via (Madrid), carrer de Madrid
# Glénouze

Glénouze és un municipi francès situat al departament de la Viena i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 114 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Glénouze era de 114 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 64 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 64 habitatges eren cases. Dels 48 habitatges principals, 43 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 5 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 41 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Glénouze el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 70 persones, 48 eren actives i 22 eren inactives. De les 48 persones actives 45 estaven ocupades (25 homes i 20 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 22 persones inactives 8 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 3 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Glénouze hi havia 11 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 515 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Glénouze a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Glénouze a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Goriganga

Goriganga és un riu d'Uttarakhand (Índia) al sud-est de l'estat. És un dels rius que originen el Gogra. Neix en una glacera a uns 20 km al sud del pas d'Unth o Unta Dhara a 3.575 msnm; corre en perpètua cascada durant prop de 100 km per muntanyes i valls i s'uneix al riu Kali.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Godofreu III

Godofreu III és el nom dels següents personatges:
* Godofreu III de Baixa Lotaríngia, el Geperut, duc 1069-1076
* Godofreu III de Lovaina dit el Nen, comte 1142-1186
* Godofreu III de Verdun, II de Baixa Lotaríngia, dit el Barbut, comte 1025-1069, duc 1065-1069
# Gränichen

Gränichen és un municipi del cantó d'Argòvia (Suïssa), situat al districte d'Aarau.

## Fills il·lustres

* Werner Arber (1929 -) microbiòleg i genetista, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de l'any 1978.

## Enllaços externs

Gränichen en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* Web oficial del municipi
# Grächen

Grächen és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte de Visp.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Gregor Gazvoda

Gregor Gazvoda (Maribor, 15 d'octubre de 1981) és un ciclista eslovè, professional des del 2004, i actualment a l'equip Adria Mobil.
Bon contrarellotgista, en el seu palmarès destaquen tres campionats nacionals de la modalitat, el 2005, 2008, 2010 i 2014. En curses per etapes el seu èxit més important és la victòria a la Volta al llac Qinghai de 2011.

## Palmarès

* 2002
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 2005
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Cuba
* 2008
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa del Circuit de les Ardenes
** 1r a Velika Nagrada Ptuja
** 1r a Kroz Vojvodina II
* 2010
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de la Volta al llac Qinghai
* 2011
** 1r a la Volta al llac Qinghai i vencedor d'una etapa
** 1r a Kroz Vojvodina I
* 2014
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2012. 134è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# HKI

HKI té els següents significats:
* Herois de la Katalunya Interior, grup musical de Moià (Moianès)
* Illa de Hong Kong (del seu nom en anglès Hong Kong Island), illa que constitueix el centre històric i polític de la ciutat de Hong Kong
* Helen Keller International, organització no governamental pel foment de la salut, fundada per Helen Keller
* Hexocinasa (de l'acrònim en anglès d'Hexokinase), enzim encarregat de la fosforilació de les hexoses
# Guaza de Campos

Guaza de Campos és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Limita al nord amb Boadilla de Rioseco, a l'est amb Mazuecos de Valdeginate, Frechilla i Autillo de Campos, al sud amb Villarramiel i a l'oest amb Herrín de Campos (Valladolid).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 111 | 85 | 73 | 68 |
# Grup Acèfala

El Grup Acèfala o Grup Acephala que etimològicament vol dir sense cap o en aquest cas sense cabdell, és un grup cultivar per a l'espècie Brassica oleracea (la col, també hi ha el Grup Capitata o sigui el de les cols de cabdell). El Grup Acèfala inclou:
* Col verda, en anglès: Kale
* Col farratgera, en anglès: Collard greens
* spring greens, terme en anglès per a un tipus de col verda molt proper al tipus silvestre de la col.
Les cols verdes i les cols farratgeres són més nutritives que les cols que formen cabdells donat que les seves fulles estan més exposades a la llum. La col verda o Kale crua té 4 vegades més vitamina C, a igualtat de pes, que la que contenen els fruits cítrics.

## Referències

* ↑ http://www.leafforlife.org/PAGES/BRASSICA.HTM Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.
# Calàndria de Mongòlia

La calàndria de Mongòlia (Melanocorypha mongolica) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae)

## Hàbitat i distribució

Zones àrides d'altiplà al sud-oest de Sibèria, Mongòlia i nord de la Xina.

## Referències

* ↑ «Calàndria de Mongòlia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Hamberg

Hamberg és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 28 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hamberg tenia 28 habitants, 13 habitatges, i 6 famílies. La densitat de població era de 27,7 hab./km².
Dels 13 habitatges en un 23,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,5% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 46,2% no eren unitats familiars. En el 46,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,3% tenia menys de 18 anys, un 14,3% entre 18 i 24, un 21,4% entre 25 i 44, un 28,6% de 45 a 60 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 200 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família de 29.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 30.100 $. Cap de les famílies i el 28,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hamberg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hamberg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Woodland Park (Colorado)

Woodland Park és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 6.515 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Woodland Park tenia 6.515 habitants, 2.476 habitatges, i 1.884 famílies. La densitat de població era de 444,4 habitants per km².
Dels 2.476 habitatges en un 39,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,3% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 23,9% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 32,9% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 6,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.279 $ i la renda mediana per família de 59.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.157 $ mentre que les dones 27.459 $. La renda per capita de la població era de 22.780 $. Entorn de l'1,8% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Woodland Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Woodland Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Cantó de Pertús

El cantó de Pertús és un cantó francès del departament de la Valclusa, situat al districte d'Ate. Té 14 municipis i el cap és Pertús.

## Municipis

* Ansoís
* La Bastida dei Jordans
* La Bastidona
* Beumont de Pertús
* Cabrieras d'Egues
* Gramboès
* Mirabèu
* La Mota d'Egues
* Pertús
* Puègpin d'Egues
* Sant Martin de la Brasca
* Çana
* La Torre d'Egues
* Vitròla de Leberon
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1988 | André Jaubert | PS |
| 1988- | Maurice Lovisolo | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Haworthia cymbiformis var. obtusa

Haworthia cymbiformis var. obtusa, és una varietat de Haworthia arachnoidea del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia cymbiformis var. obtusa és una petita suculenta que forma denses rosetes de fulles carnoses, llises i de color verd brillant, de 20 a 25 fulles, de 3 a 10 cm de diàmetre i amb arrels superficials. Les fulles tenen forma de barca amb franges longitudinals més fosques i puntes transparents. Les flors són de color blanc a blanc verdós amb venes de color marró rosat i apareixen en inflorescències primes, de fins a 20 cm d'alçada, de la primavera a l'estiu. Aquesta varietat és similar a Haworthia cooperi var. truncata, però té una forma de fulla una mica diferent i les puntes de fulles menys transparents.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat és nativa de la província sud-africana del Cap Oriental. En el seu hàbitat, és una suculenta que s'estén i cobreix el sòl formant denses mates de rosetes de fulles molt suculentes i sucoses rosetes parcialment enfonsades al sòl i que poden fer 15 cm de diàmetre o més. A l'hàbitat només les puntes de les fulles, que tenen un aspecte semblant a la punta dels dits, sobresurten de la superfície del sòl.

## Taxonomia

Haworthia cymbiformis var. obtusa va ser descrita per John Gilbert Baker i publicat a Journal of the Linnean Society, Botany 18: 209, a l'any 1880.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
cymbiformis: epítet llatí que significa "en forma de barca".
var. obtusa: epítet llatí que significa "obtús, sense brillantor".

### Sinonímia

* Haworthia cymbiformis var. umbraticola
* Haworthia hilliana
* Haworthia obtusa
* Haworthia umbraticola
* Haworthia umbraticola var. hilliana

## Referències

* 1 2 «Haworthia cymbiformis var. obtusa» (en anglès). Llifle - Encyclopedia of living forms. [Consulta: 31 març 2022].
* 1 2 3 4 5 «Haworthia cymbiformis var. obtusa». World of Succulents. [Consulta: 28 juny 2021].
* ↑ «Haworthia cymbiformis var. obtusa» (en anglès). Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets». [Consulta: 28 juny 2021].