OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grossita

La grossita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom en honor de la seva descobridora, Shulamit Gross (1923 - 2012), membre emèrit del Servei Geològic d'Israel.

## Característiques

La grossita és un òxid de fórmula química CaAl₄O₇. Cristal·litza en el sistema monoclínic en grans subèdrics en forma de llistons o arrodonits, de fins a 30 μm; també apareix en agregats policristal·lins vorejats de melilita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la grossita pertany a «04.CC: Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: cromobismita, freudenbergita, clormayenita, yafsoanita, latrappita, lueshita, natroniobita, perovskita, barioperovskita, lakargiïta, megawita, loparita-(Ce), macedonita, tausonita, isolueshita, crichtonita, davidita-(Ce), davidita-(La), davidita-(Y), landauïta, lindsleyita, loveringita, mathiasita, senaïta, dessauïta-(Y), cleusonita, gramaccioliïta-(Y), diaoyudaoïta, hawthorneïta, hibonita, lindqvistita, magnetoplumbita, plumboferrita, yimengita, haggertyita, nežilovita, batiferrita, barioferrita, jeppeïta, zenzenita i mengxianminita.

## Formació i jaciments

La grossita es forma en pedres calcàries argiloses metamorfosades a alta temperatura i baixa pressió (Formació Hatrurim, Israel) i en inclusions d'alt contingut en Ca-Al que es creu es van formar per condensacions de gotes o gas calent (meteorits). Va ser descoberta a la Formació Hatrurim (Nègueb, Israel). També ha estat descrita a Algèria, l'Antàrtida, l'Argentina, Austràlia, els Estats Units, França, Itàlia, el Kazakhstan, el Marroc, Mèxic, Rússia, la Xina i en meteorits del nord-oest d'Àfrica.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: brownmil·lerita, mayenita, larnita (Formació Hatrurim, Israel); perovskita, melilita, hibonita, espinel·la, piroxè càlcic (meteorits).

## Referències

* 1 2 3 «Grossite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Grossite» (en anglès). Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 7 gener 2018].
# Guadalajara (llibre)

Guadalajara és una obra que reuneix contes i relats de l'escriptor Quim Monzó. Va ser publicada l'any 1996 a Quaderns Crema i, el 1997, va aconseguir el Premi Crítica Serra d'Or de Literatura i Assaig. Guadalajara ha estat traduït a l'alemany, a l'espanyol, a l'anglès, al noruec, al francès, al romanès, a l'hongarès, a l'italià i al rus. Va guanyar el Premi Crítica Serra d'Or de 1997.

## Referències

* ↑ Guadalajara, Frankfurter Verlagsanstalt, Frankfurt
* ↑ Guadalajara, Editorial Anagrama, Barcelona
* ↑ Guadalajara, Open Letter Books, Nova York
* ↑ Guadalajara, Solum Forlag AS, Oslo
* ↑ Guadalajara, Éditions Jacqueline Chambon, Nimes
* ↑ Guadalajara, Editura Meronia, Bucarest
* ↑ Guadalajara, Európa Könyvkiadó, Budapest
* ↑ Guadalajara, Marcos & Marcos, Milà
* ↑ Гвадалахара, dins Самый обычный день. 86 рассказов, Inostranka, Moscou
* ↑ «Guadalajara (llibre)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Crítiques internacionals de Guadalajara citades al web de Quim Monzó
# Guillem Soler Niell

Guillem Soler Niell (Palma, 1952) és un escriptor i empresari mallorquí.
Es va llicenciar en filologia hispànica a la Universitat Central de Barcelona, el 1974. El 1973 participà en el recull de poemes col·lectiu "Temptant l'equilibri", amb Joan Perelló, Damià Pons i Lleonard Muntaner. Després publicà els poemaris "Ronda de tardor" (1979); "Boulevards de tardor" (1983), premi Ciutat de Palma 1982; "Calaegos" (1991) i "La noche que penetra" (1994). Tengué cura de l'edició "Antologia de poetes balears (1840-1930)" (1985) i "Antologia de poetes balears. De la postguerra las nostres dies" (1987). Col·laborà en el llibre "Palma" (1988). Va ser director general de cultura del Govern Balear (1986-1988). Un cop finalitzada l'etapa política, va dirigir una empresa de publicitat.

## Referències

* ↑ «Soler Niell, Guillem». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 16. Palma: Promomallorca, p. 352. ISBN 84-8661702-2.
# Guillem Talarn

Guillem Talarn (op.1427- m.a.1491) fou un pintor gòtic català, col·laborador de Jaume Cirera. La seva obra més coneguda és el Retaule de Sant Miquel (1450-1451) per a Sant Pere de Terrassa en col·laboració amb Jaume Cirera.

## Referències

* ↑ «Guillem Talarn». Catàleg en línia. Frick Collection. [Consulta: 6 desembre 2015].
# Guinea del Cap Verd

Guinea del Cap Verd fou el nom que els portuguesos van donar a la part de Guinea que explotaven situada principalment en el que avui dia és la Guinea Bissau i abans Guinea Portuguesa. Els principals establiments portuguesos foren el port de Cacheu i el de Guinala; d'aquest darrer sortien la majoria dels negres captius, més de la meitat dels quals van anar a parar al Brasil. La regió va esdevenir la capitania de Cacheu el 1588 però el nom es va conservar per designar una regió més amplia on sovint els portuguesos no tenien presència; el nom més comú fou aleshores Rius de la Guinea del Cap Verd fins que el 1832 va esdevenir districte de la Costa de Guinea dins la prefectura de Cap Verd i Costa de Guinea.

## Referències

Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau, per Peter Karibe Mendy i Richard A. Lobban Jr.
# Guiraut Riquier

Guiraut Riquier està entre els últims trobadors occitans. És famós per haver escrit amb molta cura els seus treballs i haver-los conservat junts. La "New Grove Encyclopedia" el considera un antologista del seu propi treball.
Se'n conserven més de cent composicions, entre les quals destaquen, a més de les moltes cançons, una sèrie de sis pastorel·les, gairebé una vintena de poesies pertanyents a gèneres de debat (tençons, partiments i tornejaments) i dues albes ben originals.
El cançoner R conserva 48 melodies de les seves poesies.
Serví Almaric el Savi, vescomte de Narbona, i Alfons X el Savi. Ell també creia que havia servit Enric II, comte de Rodés.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 3, p. 1609-1646 [estudi, i edició d'onze composicions, amb traducció a l'espanyol]

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-248/248%20-%20Guiraut%20Riquier.htm
* Article a Enciclopèdia Catalana
# Guirguillano

Guirguillano és un municipi de Navarra, a la comarca de Puente la Reina, dins la merindad de Pamplona. Limita al nord amb Salinas de Oro, Guesálaz i Bidaurreta, al sud amb Cirauqui, Mañeru i Artazu, a l'E. amb els de Puente la Reina i Belaskoain i a l'oest amb Guesálaz i Cirauqui. Està format pels concejos d'Echarren de Guirguillano i Guirguillano i per l'indret d'Argiñariz.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 80 | 76 | 72 | 72 | 72 | 93 | 92 | 94 | 94 | 96 | 91 |
| Fonts: Guirguillano i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# HDBaseT

HDBaseT és una normativa de connectivitat en productes comercials de consum. Les dades a enviar són vídeo d'alta definició sense comprimir, àudio, energia elèctrica, xarxes domèstiques, Ethernet, USB i alguns senyals de control. El suport de transmissió és cable de categoria 5e o superior i els connectors Ethernet tipus 8P8C. HDBaseT fou dissenyat per l'aliança HDBT el juny del 2010.

## Història

* HDBT va ser creada per l'empresa Valens.
* El 2010, incorporen Samsung Electronics, Sony Pictures Entertainment i LG Electronics.
* El 2013, d'editen les especificacions 2.0
* El 2017, es demosra una versió amb connectivitat IP.
* Fig.1 Exemple de cable Cat 6aEl IEEE anuncia que HDBase ha estat acceptat com l'estàndard IEEE 1911.

## Característiques

* HDBaseT es transmet a través de cables de categoria 6a (vegeu Fig.1) fins a 100 metres amb connectors modulars tipus 8P8C com els emprats en xarxes locals Ethernet.
* HDBaseT transmet vídeo d'alta definició sense comprimir, àudio, energia elèctrica, xarxes domèstiques, Ethernet, USB i alguns senyals de control com IR.
* El protocol HDBaseT és complementari al protocol HDMI, ja que permet eviar la mateixa informació a molta més distància. És una alternativa a sistemes de ràdio-freqüència i cable coaxial.
* Vídeo : permet enviar vídeo d'alta definició sense comprimir (màxima resolució de 4K a 30Hz, no a 60Hz) debut a la velocitat de transmissio de 10,2 Gbit/s. El protocol HDMI 2.0 té 18 Gbit/s
* Ethernet : soprta fins a 100 Mbit/s
* Energia elèctrica : és una variació del sistema Power over Ethernet i pot enviar fina 100W.

## Vegeu també

* Protocol HDMI.
* Sistema Power over Ethernet
* Connectors modulars

## Referències

* ↑ «HDBaseT™ – A Standard of the Future, Today» (en anglès). hdbaset.org. [Consulta: 11 abril 2017].
* ↑ «David versus Goliath: HDBaseT challenges HDMI to become the HD pipeline of the future» (en anglès). Digital Trends, 21-06-2013.
* ↑ «HDBaseT: What Is It and Why Do I Need It? | Projector People» (en anglès). www.projectorpeople.com. [Consulta: 11 abril 2017].
* ↑ «Welcome! | Valens - First in HDBaseT» (en anglès). www.valens.com. [Consulta: 11 abril 2017].
# Gran dirombidodecàedre dixato

En geometria, el gran dirombidodecàedre dixato, també anomenat figura de Skilling, és un políedre estelat uniforme degenerat.
Es pot construir com una o exclusiva (fusió) del gran dirombicosidodecàedre i el compost de vint octàedres.

## Referències

* ↑ «The Great Disnub Dirhombidodecahedron». [Consulta: 8 desembre 2021].
* ↑ «Skilling's Figure». [Consulta: 8 desembre 2021].

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes
# Gran dodecahemidodecàedre

En geometria, el gran dodecahemidodecàedre és un políedre uniforme no convex indexat com a U$_{70}$. Té 18 cares (12 pentagrames i 6 decagrames), 60 arestes i 30 vèrtexs. La seva figura de vèrtex és un quadrilàter creuat. És un hemipolíedre amb sis cares decagràmiques que travessen el centre del model.
A part dels regulars petit dodecàedre estelat {$^5$/₂,5} i del gran dodecàedre estelat {$^5$/₂,3}, aquest políedre és l'únic políedre uniforme no convex les cares del qual són totes polígons regulars no convexos (polígons estelats), en concret els pentagrames {$^5$/₂} i els decagrames {$^{10}$/₃}.

## Galeria

| Emplenament tradicional | Emplenament modulo-2 |

## Referències

* ↑ Maeder, Roman. «70: great dodecahemidodecahedron».

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Great dodecahemidodecahedron» a MathWorld (en anglès).
* Uniform polyhedra and duals
# Gran del carp

L'os gran, magne, capitat o capitatum (nomenclatura actual) (magnumo capitatum) és un os del carp, parell, curt i esponjós, cuboide, format per tres porcions: cap, coll i cos, amb sis cares, de les quals quatre són articulars. És el tercer os de la segona fila del carp. S'articula amb l'escafoides, semilunar, trapezoide, ganxut i els 2, 3 i 4 metacarpians.

## Ossos del carp

| Fila | Nom | Articulacions proximals/radials | Articulacions distals | Articulacions metacarpianes |
| Proximal | Escafoide | radi, semilunar | trapezi, trapezoide, gran del carp | - |
| Proximal | Semilunar | radi, escafoide, piramidal | gran del carp, ganxut | - |
| Proximal | Piramidal | semilunar, pisiforme (però no el cúbit) | ganxut | - |
| Proximal | Pisiforme | piramidal | - | - |
| Distal | Trapezi | escafoide | trapezoide | #1 i #2 |
| Distal | Trapezoide | escafoide | trapezi, gran del carp | #2 |
| Distal | Gran del carp | escafoide, semilunar | trapezoide, ganxut | #2, #3 i #4 |
| Distal | Ganxut | piramidal, semilunar | gran del carp | #4 i #5 |

## Vegeu també

* Síndrome del túnel carpià.
* Ossos en l'esquelet humà.

## Imatges

* Reconstrucció tridimensional per CT, dels ossos del carp
* Ossos del canell, placa d' Anatomy of the Human Body , 1918
* Ossos de la mà esquerra. Cara palmar
* Ossos de la mà esquerra. Cara dorsal

## Referències

* ↑ Eathorne, SW «The wrist: clinical anatomy and physical examination--an update.». Primary care, 32, 1, 01-03-2005, pàg. 17–33. DOI: 10.1016/j.pop.2004.11.009. PMID: 15831311.
# Gran dirombicosidodecàedre

En geometria, el gran dirombicosidodecàedre és un políedre uniforme no convex indexat com a U$_{75}$.
És l'únic políedre uniforme amb més de sis cares que es troben en un vèrtex (encara que hi ha alguns "políedres uniformes degenerats" amb deu cares a cada vèrtex). Cada vèrtex té 4 quadrats que passen a través de l'eix del vèrtex central (i, per tant, pel centre de la figura), alternant amb dos triangles i dos pentagrames. Una altra característica inusual és que totes les cares ocorren en parells coplanars.
També es tracta de l'únic políedre uniforme que no es pot construir mitjançant la construcció de Wythoff a partir d'un triangle esfèric. Té un símbol de Wythoff especial de | $^3$/$_2$ $^5$/$_3$ 3 $^5$/$_2$ que el relaciona amb un quadrilàter esfèric. Aquest símbol suggereix que és una mena de políedre xato, excepte pel fet que, en comptes que les cares no xates estiguin envoltades per triangles no xatos com en la majoria de políedres xatos, estan envoltades per quadrats xatos.
Se l'ha anomenat Monstre de Miller en referència a J. C. P. Miller, qui juntament amb Donald Coxeter i M. S. Longuet-Higgins enumerà els políedres uniformes el 1954).

## Bibliografia

* Coxeter, Harold Scott MacDonald; Longuet-Higgins, M. S.; Miller, J. C. P. «Uniform polyhedra». Philosophical Transactions of the Royal Society of London. Series A. Mathematical and Physical Sciences, 246, 1954, p. 401–450. DOI: 10.1098/rsta.1954.0003. ISSN: 0080-4614.
* Wenninger, Magnus. Polyhedron Models. Cambridge University Press, 1974. ISBN 0-521-09859-9. OCLC 1738087.
* Har'El, Z. Uniform Solution for Uniform Polyhedra. Arxivat 2009-07-15 a Wayback Machine., Geometriae Dedicata 47, 57-110, 1993. Zvi Har’El Arxivat 2009-07-27 a Wayback Machine., Kaleido software Arxivat 2011-05-20 a Wayback Machine., Images Arxivat 2011-05-20 a Wayback Machine., dual images Arxivat 2011-05-20 a Wayback Machine.
* Mäder, R. E. Uniform Polyhedra. Mathematica J. 3, 48-57, 1993.
* Klitzing, Richard. «3D uniform polyhedra» (en anglès).

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Great dirhombicosidodecahedron» a MathWorld (en anglès).
* http://www.mathconsult.ch/showroom/unipoly/75.html
* http://www.software3d.com/MillersMonster.php
# Grapeville

Grapeville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 676 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grapeville tenia 676 habitants, 260 habitatges, i 187 famílies. La densitat de població era de 2.007,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 260 habitatges en un 30,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,6% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.886 $ i la renda mediana per família de 33.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.083 $ mentre que les dones 18.661 $. La renda per capita de la població era de 10.824 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grapeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grapeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Halbe

Halbe (baix sòrab: Łobje) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Schenkenländchen. Limita amb les ciutats i municipis de Teupitz, Märkisch Buchholz, Baruth/Mark, Groß Köris, Krausnick-Groß Wasserburg i Rietzneuendorf-Staakow.
Està format per les comunitats de Teurow (Tojerów), unida el 2003, Oderin (Odrań), Freidorf (Swobodna Wjas), Briesen/Brand (Brězowka o Brjaze/Brant).

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 1875 | 1 573 |
| 1890 | 1 807 |
| 1910 | 2 476 |
| 1925 | 2 408 |
| 1933 | 2 422 |
| 1939 | 2 555 |
| 1946 | 3 031 |
| 1950 | 3 007 |
| 1964 | 2 648 |
| 1971 | 2 570 |
| 1981 | 2 264 |
| 1985 | 2 194 |
| 1989 | 2 133 |
| Any | Població |
| 1990 | 2 119 |
| 1991 | 2 117 |
| 1992 | 2 098 |
| 1993 | 2 079 |
| 1994 | 2 112 |
| 1995 | 2 105 |
| 1996 | 2 134 |
| 1997 | 2 217 |
| 1998 | 2 262 |
| 1999 | 2 244 |
| Any | Població |
| 2000 | 2 266 |
| 2001 | 2 267 |
| 2002 | 2 240 |
| 2003 | 2 225 |
| 2004 | 2 360 |
| 2005 | 2 232 |
| 2006 | 2 219 |
| 2007 | 2 194 |
| 2008 | 2 167 |
| 2009 | 2 169 |
| Any | Població |
| 2010 | 2 141 |
| 2011 | 2 194 |
| 2012 | 2 208 |
| 2013 | 2 150 |
| 2014 | 2 176 |
| 2015 | 2 615 |
| 2016 | 2 457 |
| 2017 | 2 402 |
| 2018 | 2 385 |
| 2019 | 2 331 |
| Any | Població |
| 2020 | 2 415 |

## Referències

* ↑ Les fonts de dades es poden trobar en els Wikimedia Commons Population Projection Brandenburg at Wikimedia Commons
# Hannu Siitonen

Hannu Siitonen (Parikkala, 18 de març de 1949) és un atleta finlandès, ja retirat, especialista en el llançament de javelina, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on fou quart en la prova del llançament de javelina del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real, guanyà la medalla de plata en la mateixa prova, rere l'hongarès Miklós Németh.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en la prova del llançament de javelina del Campionat d'Europa d'atletisme de 1974, així com cinc campionats nacionals, de 1970 a 1974.
Una vegada va posar punt-i-final a la seva carrera esportiva ha destacat com a fotògraf. És especialment conegut per les seves imatges d'ocells. Va rebre el premi ambiental de l'Institut de Medi Ambient del Sud-est de Finlàndia l'any 2004 pels seus esforços per protegir el gaig siberià i el seu hàbitat. El seu llibre Kuukkeli – sielulintu fou escollit pel WWF com a Llibre de la natura del 2003.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 93,90 metres (1973)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Hannu Siitonen». [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «Finnish Championships». [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «WWF:n raati valitsi: Vuoden luontokirja on Kuukkeli – sielunlintu» (en finès), 26-02-2004. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 15 maig 2022].
# Havaj

Havaj és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1403.
# Mas d'en Just

El Mas d'en Just és un mas situat al municipi de Vilaverd a la comarca catalana de la Conca de Barberà.

## Referències

* ↑ «Mas d'en Just». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lydia Byam

Lydia Byam (Antigua, 1772-?) va ser una il·lustradora botànica coneguda per les seves obres que representaven plantes del Carib. La carrera de Byam va florir durant el període comprès entre el 1797 i el 1800. Va publicar dues obres A collection of exotics, from the Island of Antigua (1797) i Fruits of the West Indies (1800). Aquestes són importants pel paper que van tenir en l’interès per la botànica de les illes del Carib i pels beneficis dietètics i medicinals que van oferir.
Els seus pares eren William Byam (advocat i membre del Consell Privat d'Antigua, mort i enterrat a St. Georges, Antigua el 1779) i Martha Rogers (filla d'Edward Rogers). Lydia Byam va ser batejada el 4 de setembre de 1772 a Antigua i va morir a la mar, en una data desconeguda. El protagonisme de la família Byam a l’illa d’Antigua es desprèn del testament que va escriure el seu pare, que descrivia l'extensa finca que posseïa. El testament de William Byam, datat de març de 1773, va deixar la seva finca a Antigua al primer fill Edward Byam, 4000 lliures al fill Samuel Byam i 3000 lliures a la filla Lydia Byam; a la seva dona Martha se li va concedir la casa i els terrenys a Pembrokshire i que havien de ser concedits a Lydia a la seva mort. El seu arbre genealògic es remunta al seu besavi Edward Byam, que va exercir com a subdelegat o tinent governador d'Antigua entre el 1715 i el 1741, i estableix el protagonisme de la família Byam a Antigua.

## Treballs

* A collection of exotics, from the Island of Antigua (1797) versió digital disponible a través de la Biblioteca John Carter Brown.
* Fruits of the West Indies (1800) versió digital disponible a través de la Biblioteca John Carter Brown.

## Galeria

* Mimosa comuna
* Alvocat
* Bombay gossipium
* Canella alba
* Carica papaia femella
* Carica papaya
* Rocou
* Anacard
* Ricí
* Planta de café
* Dàtils
* Granadilla
* Guaiacum
* Poinciana
* Creïllera
* Poma d'aigua
* Sea-side grape
* Cogombre tropical
* Hibiscus
* Syringa lacinitia
* Wythe apple

## Referències

* ↑ Josephs, Aleric ««On the Periphery: Women, Science and Caribbean Natural History»». International Journal of Education and Research, 01-05-2013, pàg. 1-14.
* 1 2 Lanaghan, Mrs. Antigua and the Antiguans. 2. Londres: Saunders and Otley, 1844, p. 323–324.
* ↑ Oliver, Vere Langford. The History of the Island of Antigua. Londres: Mitchell and Hughes, 1894, p. 415.
* ↑ Henige, David. Colonial Governors from the Fifteenth Century to the Present: A Comprehensive List. Madison: University of Wisconsin Press, 1970. ISBN 0299054403.
# Wavrechain-sous-Denain

Wavrechain-sous-Denain és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.747 habitants. Limita al nord amb Oisy, al nord-est amb Hérin, a l'est amb Rouvignies, al sud amb Haulchin i a l'oest amb Denain.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.865 | 1.956 | 1.791 | 1.929 | 1.797 | 1.731 | 1.747 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-2006 | Lucien Laurette | PCF |
| 2006- | Jacques Delcroix | PCF |
# Cascades dels Àngels

Les cascades dels Àngles (en portuguès, Cascata dos Anjos) són unes cascades que es troben a Anjos, Ponta do Sol, illa de Madeira, Portugal.
L'aigua de les cascades cau sobre la superfície rocosa a l'antiga carretera regional costanera ER101 i desguassa a l'oceà Atlàntic per sota.

## Referències

* ↑ «Anjos, cascata dos» (en anglès).
* ↑ «My favourite non-touristy places of Madeira Island» (en anglès).

## Vegeu també

* Cascades de les 25 fonts
* Cascades de la Levada Nova da Ponta do Sol
* Cascades del Vel de la Núvia
* Llista de cascades