OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cléo de Mérode

Cléopâtre-Diane de Mérode (París, 27 de setembre de 1875 - 17 d'octubre de 1966). Fou una ballarina francesa coneguda com a Cléo de Mérode.
Formada a l'escola de ball de l'Òpera de París, aquesta jove noble emprèn una carrera independent internacional a partir de 1898 i balla fins a la Primera Guerra Mundial. Destacà a l'exposition universelle de París en 1900 en els «balls cambodjans» i continuarà en escena fins a 1934.
La seva bellesa delicada, fora dels canons del «1900», va ser llegendària, així com els homenatges que va rebre d'alguns cèlebres pretendents, particularment el rei Leopold II de Bèlgica, aventures que relatà a les seves memòries, El Ballet de la meva vida.
Va posar per a l'escultor Alexandre Falguière, per als pintors Degas, Boldini i Henri de Toulouse-Lautrec. El pintor valencià Manuel Benedito li va fer el 1910 un retrat magnífic a París (Madrid, Colección Grupo Santander) i n'hauria estat amant ocasional. La seva imatge captada pels fotògrafs Paul Nadar, fill i successor de Félix Nadar, i Léopold Reutlinger, va estar difosa a escala mundial.
Morta a París, al seu domicili del carrer de Tehéran, va ser inhumada al cementiri del Père-Lachaise.

## Referències

* ↑ Preckler, Ana María. Historia del arte universal de los siglos XIX y XX (en castellà). Editorial Complutense, 2003, p. 456–. ISBN 9788474917079 [Consulta: 10 març 2011].

## Bibliografia

* Cléo de Mérode, Le Ballet de ma vie, Paris, Pierre Horay, 1955, 277 p., ill. (francès)
* Christian Corvisier, Cléo de Mérode et la photographie, la première icône moderne, Paris, éditions du Patrimoine, 2007, 127 p., 150 ill. (francès)
# Belrupt-en-Verdunois

Belrupt-en-Verdunois és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 436 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Belrupt-en-Verdunois era de 436 persones. Hi havia 180 famílies, de les quals 44 eren unipersonals (16 homes vivint sols i 28 dones vivint soles), 60 parelles sense fills, 56 parelles amb fills i 20 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 193 habitatges, 176 eren l'habitatge principal de la família i 17 estaven desocupats. 179 eren cases i 14 eren apartaments. Dels 176 habitatges principals, 151 estaven ocupats pels seus propietaris, 24 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien una cambra, 3 en tenien dues, 14 en tenien tres, 43 en tenien quatre i 114 en tenien cinc o més. 136 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 61 habitatges hi havia un automòbil i a 104 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 325 persones, 245 eren actives i 80 eren inactives. De les 245 persones actives 226 estaven ocupades (112 homes i 114 dones) i 19 estaven aturades (11 homes i 8 dones). De les 80 persones inactives 28 estaven jubilades, 33 estaven estudiant i 19 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Belrupt-en-Verdunois hi havia 186 unitats fiscals que integraven 470,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 20.531 €.

### Activitats econòmiques

Dels 13 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses extractives, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses de transport, 1 d'una empresa financera, 2 d'empreses immobiliàries, 2 d'empreses de serveis, 1 d'una entitat de l'administració pública i 2 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una agència immobiliària i 1 saló de bellesa.
L'any 2000 a Belrupt-en-Verdunois hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 291 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola maternal integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Belrupt-en-Verdunois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Belrupt-en-Verdunois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Munkurin

Munkurin, també conegut amb el nom de Sumbiarsteinur, és un illot d'11 metres d'alçada que marca el punt més meridional de les illes Fèroe. Munkur significa "monjo" en feroès. La roca forma part d'un grup d'illots anomenat Flesjarnar, situats a 5 km al sud de l'illa de Suðuroy. El canal entre Flesjarnar i Suðuroy és conegut pel seu fort corrent.

## Les Flesjarnar

Les Flesjarnar són un grup de roques, situat a 5 km al sud del cap d'Akraberg, a l'illa de Suðuroy. Las roques són les següents:
* Sumbiarfles: 4 metres d'altura (és l'illot més poper a Suðuroy).
* Miðjufles: 4 metres d'altura (la paraula miðju significa al mig).
* Bøllufles; 6 metres d'altura (en realitat són dues roques).
* Stórafles; 7 metres d'altura (Stora significa gran).
* Munkurin o Sumbiarsteinur: 11 metres d'altura.

## Munkurin

Els illots es troben molt a prop entre ells, excepte el Munkurin, que es troba una mica apartat. Es creu que pot ser per això que n'hi diuen "el monjo". Un article publicat el 1887 a la revista Popular Science proposa una altra raó que es remunta abans que la roca s'ensorrés. L'article parla de les observacions que el pastor Jørgen Landt va escriure el 1800; on hi deia que quan es veia l'illot des de la terra, presentava un aspecte de monjo amb coll vermell i cos i cap gris fosc, i quan es veia des del mar semblava un vaixell amb les veles issades. L'article esmenta que el Munkurin tenia uns 21 metres d'altura, 10 metres més alt del que ho és avui, ja que el 1884-1885 es va ensorrar.
Abans que l'illot s'ensorrés el mascarell atlàntic (Morus bassanus) hi niava, però en van marxar; avui nien a Mykineshólmur. De vegades el Munkurin sembla emblanquinat des de terra a causa dels mascarells que hi descansen.

## Referències

* 1 2 3 «Sumbiarsteinur» (en danès). Den Store Danske. [Consulta: 25 juny 2019].
* ↑ «Mapa de les Fèroe». Trap Danmark. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Disappearance of an Island» (en anglès). Popular Science, 30, pàg. 719.
# Motorola Dragonball

Motorola/Freescale Semiconductor DragonBall (Bola de Drac) és un disseny de microprocessador basat en el cèlebre nucli 68000, però implementat com un xip tot en un de baix consum per ordinadors de mà. Està dissenyat per l'equip de Motorola amb seu a Hong Kong.
La millor implementació del DragonBall són les primeres versions la plataforma Palm Computing; des del Palm OS 5 ha estat succeït pel Intel XScale (basat amb la CPU ARM). El processador també s'utilitza amb la línia de processadors de text portàtils AlphaSmart. Per exemple el Dana, i Dana Wireless.
El processador pot treballar fins a una velocitat de 16.67 MHz i executa fins a 2.7 MIPS (milions d'instruccions per segon), pels models base i EZ. S'amplia a 37 MHz, 3.5 MIPS pel model VZ, i 66 MHz, 10.8 MIPS pel Super VZ.
És un processador de 16 bits amb 32 bits d'arquitectura interna i bus extern de direccions (bus extern de 24 bits pels EZ i VZ). En el seu interior inclou moltes funcions, com a controlador de pantalla color i escala de grisos, so per altaveu tipus PC, port sèrie amb suport UART i IrDA (port d'infrarojos), UART Bootstrap (pot començar a carregar dades pel port sèrie a l'arrancar sense necessitat de cap programa), és capaç d'accedir directament a la DRAM, Flash ROM, i mask ROM, i inclou suport de pantalla tàctil.
És un ordinador tot en un xip; Després del dragonballEZ, les PDAs Palm tenen dos cops més circuits integrats.
La sèrie més recent de microcontroladors DragonBall MX, posteriorment reanomenats com la sèrie Freescale i.MX (MC9328MX/MCIMX) estan dissenyats per aplicacions similars a les dels primers DragonBall, però es basen en un nucli de processador ARM9 o ARM11 en lloc del 68000.
# Parc Nacional del Simien

El Parc Nacional del Simien és un dels parcs nacionals d'Etiòpia. Situat a l'àrea del Simien Gondar de la Regió Amhara, el seu territori cobreix les Muntanyes Simien i inclou Ras Dashan, el punt més alt d'Etiòpia. Està inscrit en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1978, i en perill des del 1996.
És la llar d'un nombre d'espècies en perill d'extinció, com el llop d'Etiòpia i l'íbex d'Etiòpia, una cabra salvatge que no es troba en cap altra part del món. El papió gelada i el caracal, un fèlid, també habiten dins de les muntanyes de Simien. Més de 50 espècies d'aus habiten al parc, incloent-hi l'impressionant trencalòs, amb una envergadura de 3 m.

## Clima i vegetació

El parc està situat en una regió de clima semiàrid, amb menys de 600 mm anuals de precipitació, distribuïdes de octubre a abril.
Es poden distingir tres tipus de vegetació en funció de l'altitud. En el nivell inferior, entre 3000 i 3300 metres, la vegetació original de cedres i podocarps ha sigut substituïda per cultius agrícoles, excepte en les zones menys accessibles. Dels 3300 metres fins als 4000, trobem en pocs enclaus també boscos de Brucs i sàlvia. El nivell superior està dominat per praderies semialpines, amb alguns afloraments rocosos.

## Fauna

Entre els mamífers que hi habiten, destaquen el Xacal d'Etiòpia, la cabra d'Abisini i el Papió Gelada. Totes tres espècies són endèmics del massís Etíop, i les dues primeres es troben en perill d'extinció.

## Conservació

Va ser un dels primers llocs en ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la Unesco, l'any 1978. Degut a la davallada en la població de les espècies natives característiques, es va afegir a la Llista del patrimoni de la humanitat en perill l'any 1996, i l'any 2017 es va retirar gràcies a la millora de la gestió del parc i als esforços per controlar la pastura excessiva i l'impacte negatiu del turisme.
El parc natural es troba molt degradat; el 80% de la seva superfície ha sigut alterada i es troba en ús per activitats agrícoles i ramaderes.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Simien National Park» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Parc Nacional del Simien - Lloc web oficial
* UNESCO World Heritage Entry on Simien National park.
# Llei de Finagle

La llei de Finagle dels negatius dinàmics més coneguda al Regne Unit com a llei de Sod (Sod's Law), se sol enunciar així:
| « | Una cosa que pugui sortir malament ho farà, i a més al pitjor moment possible. En anglès: Anything that can go wrong, will — at the worst possible moment. | » |
El terme llei de Finagle va ser utilitzat per primera vegada per John W. Campbell Jr., l'influent editor de Astounding Science Fiction. L'utilitzava amb freqüència als seus editorials a les dècades de 1940 a 1960, però mai va arribar a ser tan popular com la llei de Murphy. Va popularitzar-se en les novel·les de Larry Niven als quals un grups de minaires en un cinturó d'asteroides utilitzen l'expressió com una broma recurrent durant la veneració del deus mort Finagle. Va ser criticada com epistemològicament enganyosa, com que, contràriament a les veritables lleis científics, no permet qualsevol predicció, i només pot aplicar-se a posteriori. Tot i la versió atenuada «Una cosa que pugui sortir malament, probablement ho farà.» en accentuar la probabilitat en lloc de la certitud, queda controversa, com que amplia la percepció del risc i inhibeix la gent a perseguir els seus objectius.
És considerada com també el corol·lari de Finagle de la llei de Murphy, tot i que les lleis de Sod o de Finagle molt probablement són anteriors a la de Murphy, que finalment diu la mateixa cosa però que va, per l'atzar de la història, guanyar més popularitat que els seus antecedents.
Un concepte relacionat, el «factor de Finagle», és un terme empíric multiplicatiu o additiu que apareix en una equació i que només es pot justificar pel fet que dona resultats més correctes. Hi ha una variant, coneguda com a «corol·lari d'O'Toole de la llei de Finagle», amb predicament entre els furoners, que parafraseja la segona llei de la termodinàmica (també coneguda com a llei de l'entropia): «La perversitat de l'univers tendeix cap a un màxim.»

## La llei de Finagle a les arts

A més de les novel·les de Larry Niven, apareix a l'episodi de Star Trek L'últim ordinador, a la qual el doctor McCoy fa esment d'una beguda alcohòlica coneguda com la «Bogeria de Finagle», aparentment una referència a la Llei de Finagle. Al primer episodi de la segona temporada, el capità Kirk li diu a en Spock, «Com diu una de les lleis de Finagle: 'Quan el vaixell arriba a un port on hi ha la llar d'algun tripulant, aquest tripulant mai sóc jo.'»

## Referències

* 1 2 Raymond, Eric S. The New Hacker's Dictionary (en anglès). MIT Press, 1996, p. 189. ISBN 9780262680929.
* ↑ «Finagle's Law» (en anglès). [Consulta: 24 febrer 2012].
* 1 2 Cohen, Elliot D. Critical Thinking Unleashed. Rowman & Littlefield, 2009, p. 171 (Col·lecció Elements of Philosophy). ISBN 9780742564329.
* ↑ Cryer, Max. «Murphy's Law». A: Curious English Words and Phrases: The truth behind the expressions we use. Exisle Publishing, 2015, p. 242-244. ISBN 9781921966019.
* ↑ Okuda, Michael; Okuda, Denise; Mirek. The Star Trek Encyclopedia. Simon and Schuster, 2011. ISBN 9781451646887.
# Coreb (mitologia)

Coreb, o Corebos (en grec antic Κόροιβος) és el nom d'un príncep frigi, fill de Mígdon, que va oferir el seu ajut a Príam per lluitar contra els grecs si aquest li concedia la mà de la seva filla Cassandra. Però aquest heroi va morir durant la presa de Troia davant de l'altar d'Atena, intentant defensar Cassandra d'Àiax el petit, que la violà.

## Referències

* ↑ «Thomas D. Seymour, Commentary on Homer's Iliad, Books I-III, Book 3 (Γ）, line 186». [Consulta: 21 juny 2021].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 115. ISBN 9788496061972.
# Tour de Flandes 1936

El Tour de Flandes 1936 és la 20a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 5 d'abril de 1936, amb inici a Gant (Mariakerke) i final a Wetteren després d'un recorregut de 250 quilòmetres.
El vencedor final fou el belga Louis Hardiquest, que s'imposà a l'esprint als seus tres companys d'escapada a Wetteren. Els també belgues Edgard de Caluwé i François Neuville arribaren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Louis Hardiquest (BEL) | De Dion Bouton | 7h 30' 00" |
| 2 | Edgard de Caluwé (BEL) | Dilecta-Wolber | m. t. |
| 3 | François Neuville (BEL) | Helyett-Hutchinson | m. t. |
| 4 | Cyriel van Overberghe (BEL) | Mercier - Hutchinson - Leducq | m. t. |
| 5 | Albert Hendrickx (BEL) | Alcyon-Dunlop | + 25" |
| 6 | Leopold Vandenbossche (BEL) | Dilecta-Wolber | + 3' 00" |
| 7 | Petrus van Teemsche (BEL) | Genial Lucifer - Hutchinson | + 3' 00" |
| 8 | Romain Gijssels (BEL) | Dilecta-Wolber | + 3' 00" |
| 9 | Jean Wauters (BEL) | Helyett-Hutchinson | + 3' 00" |
| 10 | Michel d'Hooghe (BEL) | Van Hauwaert | + 3' 00" |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl

## Enllaços externs

* Web oficial
# PXM

PXM té els següents significats:
* Plataforma por Madrid, partit polític d'Espanya
* Pxm també és l'abreviatura de la piroxmangita, mineral de la classe dels silicats
* pxm també és el codi ISO 639-3 del mixe de Quetzaltepec, llengua mixe del sud de Mèxic
# Comblot

Comblot és un municipi francès situat al departament de l'Orne i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 72 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Comblot era de 72 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 44 eren cases i 1 era un apartament. Dels 26 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 9 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Comblot el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 12 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 33 eren actives i 8 eren inactives. De les 33 persones actives 32 estaven ocupades (19 homes i 13 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 8 persones inactives 1 estava jubilada, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a Comblot hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Comblot a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Comblot a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Torre de Malgrats

La Torre de Malgrats era una talaia de guaita del terme de Calvià, situada a la punta de Malgrat, davant les illes Malgrats. Fou construïda a final del segle xvi i va ser enderrocada el 1877.
Formava part d'un extens sistema de vigilància i senyalització de tota la costa mallorquina per combatre la pirateria. Va ser construïda com a torre de senyals, connectada amb la torre del Cap Andritxol i la de Rafalbeig, però per la seva condició d'únic punt de defensa de la badia de Santa Ponça hagué de complir també una funció defensiva, per mitjà d'artilleria lleugera i, més endavant, també pesada.

## Descripció

Era situada a la punta de Malgrat o punta de na Foradada, vora el mirador de Malgrat, on hi ha un canó que, precisament, procedeix de la torre i que ha donat el nom de mirador del Canó.
No s'ha conservat cap pintura, gravat ni fotografia de la torre, i solament es coneix per les descripcions històriques. La documentació diu que tenia un diàmetre d'uns deu metres i mig, i tenia un primer cos lleugerament atalussat que concloïa amb un segon cos cilíndric. Era construïda de pedra calcària i morter, i disposava d'una única cambra, coberta per volta de mitja esfera. El cos inferior era ple, i s'accedia a la cambra per mitjà d'una escala de braó. A la terrassa, el parapet era a barbeta i tenia un porxo.

## Història

Va ser construïda el 1585 per decisió del virrei Lluí Vic i Manrique de Lara, per a formar part de la xarxa defensiva de l'illa. Concebuda com a torre de guaita, tot i així, per poder defensar la badia es proveí d'una peça d'artilleria petita (un falconet). Deu anys més tard Joan Binimelis la va afegir al mapa que acompanyava la seva obra.
Ben prest la torre començà a deteriorar-se. El 1615 consta que s'hagué de restaurar perquè amenaçava a ruïna, i el 1643 es tornà a intervenir per consolidar-la: es va refer el porxo i es reparà el parapet i el trespol de la terrassa. Successives reparacions el 1672, 1724 1757 constaten que la torre devia tenir problemes estructurals tal vegada derivats del fet que havia de suportar el pes d'una peça d'artilleria més pesant.
Tot i això, el 1824, en una revisió del coronel Eusebio Ruiz, hi ha constància que, tret d'alguns desperfectes, la torre està en bon estat, i a mitjan segle xix sembla que continuava ben consolidada. No obstant això, després que l'estat la traspassàs el 1867, va ser enderrocada el 1877 pel seu mal estat de conservació.

## Referències

* 1 2 3 «Malgrat (Calvià)». Toponimiamallorca, 02-05-2018.
* 1 2 3 4 Aparicio, Àngel; Sastre, Vicenç. Mallorca. Torres i talaies costaneres. Palma: Institut d'Estudis Baleàrics, 2019, p. 178. ISBN 84-17389-98-7.
# Estudis Universitaris Catalans

Estudis Universitaris Catalans (EUC) són un ensenyament de caràcter universitari que es va iniciar el 16 d'octubre de 1903 a causa del Primer Congrés Universitari Català, com a resposta a la negativa del rector de la Universitat de Barcelona, Rafael Rodríguez Méndez, a acceptar el català com a llengua de comunicació. Com que no comptaven amb autorització oficial del Ministeri d'Educació d'Espanya per a instal·lar les aules a la Universitat, les van haver d'habilitar a l'Ateneu Barcelonès, a l'Escola Industrial, i a la Biblioteca de Catalunya.
D'antuvi només s'impartia classes de dret civil català i història de Catalunya, però aviat s'amplià amb economia social i política aranzelària, literatura catalana, dret públic català, història de l'art català, geologia aplicada a Catalunya, tècnica i anàlisi química, agricultura, pedagogia nacional, estudis portuguesos, filologia romànica, filosofia, gramàtica comparada del llatí i el català, història musical i ètnica de la cançó popular, lògica i metodologia de la ciència i geografia, totes elles matèries impartides a la Universitat i impartides per professorat titulat.
Entre els professors dels Estudis, podem destacar personalitats com Antoni Rubió i Lluch, Josep Puig i Cadafalch, Antoni Borrell i Soler, Pompeu Fabra, Eugeni d'Ors, Pere Bosch i Gimpera, Manuel de Montoliu, Jordi Rubió i Balaguer, Ferran Valls i Taberner, Francesc Martorell i Trabal i Pau Vila. L'arribada de la Segona República Espanyola i l'assumpció de competències educatives per la Generalitat de Catalunya, així com la fundació de la Universitat Autònoma de Barcelona i la catalanització de la Universitat de Barcelona van reduir les assignatures a quatre: gramàtica, literatura, història i geografia.
A la fi de la guerra civil espanyola les activitats foren suspeses, i no van poder reprendre fins al 1942, i es van fer de manera clandestina fins al 1950. Aleshores s'hi ensenyà lingüística catalana, per Ramon Aramon i Serra, història de la literatura, per Jordi Rubió i Balaguer (després per Jordi Carbonell, Antoni Comas i Joaquim Molas), història de Catalunya, per Ferran Soldevila (després per Miquel Coll i Alentorn) i, esporàdicament, dret civil català, per Antoni Borrell i Macià, economia política, per Salvador Millet i Bel, paleografia, per Pere Bohigas, i arqueologia, per Josep de Calassanç Serra i Ràfols.
Del 1961 al 1985 l'EUC també organitzà cursos de cultura catalana per a estudiants estrangers. També van editar una revista amb el mateix nom on publicaren els seus treballs la major part dels professors i dels alumnes més destacats.

## Bibliografia

* Vidal i Jansà, Mercè. Teoria i crítica en el Noucentisme: Joaquim Folch i Torres. Institut d'Estudis Catalans i Publicacions de l'Abadia de Montserrat, SA., 1991, p. 47-49. ISBN 84-7283-174-4.

## Enllaços externs

* Fons documental dels EUC a la Biblioteca de Catalunya