OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consell de la Generalitat Valenciana a la VII Legislatura

El Consell de la Generalitat Valenciana en el període 2007-2011, correspon a la VII legislatura del període democràtic.

## Cronologia

Després de les eleccions del 23 de maig de 2007 la candidatura encapçalada per Francesc Camps del PPCV obté una majoria absolut de 54 escons sobre els 38 del PSPV-PSOE de Joan Ignasi Pla. Francesc Camps resultar elegit President de la Generalitat Valenciana, prenent possessió del càrrec, ell i el seu govern, el 29 de juny de 2007.

## Estructura del Consell

| Conselleries | Titulars | Titulars | Titulars |
| Conselleries | 29 de juny de 2007 | 19 de setembre de 2008 | 31 d'agost de 2009 |
| Vicepresident Primer | Vicente Rambla Momplet (PPCV) | Vicente Rambla Momplet (PPCV) | Vicente Rambla Momplet (PPCV) |
| Vicepresident Segon | Gerardo Camps Devesa (PPCV) | Gerardo Camps Devesa (PPCV) | Gerardo Camps Devesa (PPCV) |
| Vicepresident Tercer | Juan Gabriel Cotino Ferrer (PPCV) | Juan Gabriel Cotino Ferrer (PPCV) | Juan Gabriel Cotino Ferrer (PPCV) |
| Conseller de Presidència | Vicente Rambla Momplet (PPCV) | Vicente Rambla Momplet (PPCV) | Dissolta |
| Conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació | Gerardo Camps Devesa (PPCV) | Gerardo Camps Devesa (PPCV) | Gerardo Camps Devesa (PPCV) |
| Conseller de Benestar Social | Juan Gabriel Cotino Ferrer (PPCV) | Juan Gabriel Cotino Ferrer (PPCV) | Angélica Such Ronda (PPCV) |
| Conseller d'Infraestructures i Transports | Mario Flores Lanuza (PPCV) | Mario Flores Lanuza (PPCV) | Mario Flores Lanuza (PPCV) |
| Conseller d'Educació | Alejandro Font de Mora Turón (PPCV) | Alejandro Font de Mora Turón (PPCV) | Alejandro Font de Mora Turón (PPCV) |
| Consellera de Cultura i Esports | Trinidad María Miró Mira (PPCV) | Trinidad María Miró Mira (PPCV) | Trinidad María Miró Mira (PPCV) |
| Conseller de Sanitat | Manuel Cervera Taulet (PPCV) | Manuel Cervera Taulet (PPCV) | Manuel Cervera Taulet (PPCV) |
| Conseller/a d'Indústria, Comerç i Innovació | Belén Juste Picón (PPCV) | Belén Juste Picón (PPCV) | Vicente Rambla Momplet (PPCV) |
| Consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació | Francisca Mercedes Hernández Miñana (PPCV) | Francisca Mercedes Hernández Miñana (PPCV) | Francisca Mercedes Hernández Miñana (PPCV) |
| Conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge | José Ramón García Antón (PPCV) (Defunció: 11/8/2009) | José Ramón García Antón (PPCV) (Defunció: 11/8/2009) | Juan Gabriel Cotino Ferrer (PPCV) |
| Conseller de Justícia i Administracions Públiques | Fernando de Rosa Torner (PPCV) | Paula Sánchez de León Guardiola (PPCV) | Paula Sánchez de León Guardiola (PPCV) |
| Conseller de Governació | Serafín Castellano Gómez (PPCV) | Serafín Castellano Gómez (PPCV) | Serafín Castellano Gómez (PPCV) |
| Consellera de Turisme | Angélica Such Ronda (PPCV) | Angélica Such Ronda (PPCV) | Belén Juste Picón (PPCV) |
| Conseller d'Immigració i Ciutadania | Rafael Blasco Castany (PPCV) | Rafael Blasco Castany (PPCV) | Rafael Blasco Castany (PPCV) |

## Vegeu també

* Eleccions a les Corts Valencianes de 2007
# Torre Friedrich Clemens Gerke

La Torre Friedrich Clemens Gerke (en alemany, Friedrich-Clemens-Gerke-Turm) és una torre de telecomunicacions de 230 metres d'alçària situada a Cuxhaven, Alemanya. Les obres de construcció de la torre van començar el 26 d'abril de 1990 i van completar-se el 9 d'abril de 1992.
Malgrat la seua grandària, i a diferència d'altres torres similars, és una estació repetidora de senyals emesos des d'altres punts i no s'utilitza com a font d'emissions pròpies.

## Referències

* ↑ «Friedrich Clemens Gerke Tower» (en anglés). Structurae.
* ↑ «Friedrich-Clemens-Gerke-Turm» (en anglés). Emporis.
# Ermita de Santa Fe del Montseny

Santa Fe és una ermita al poble de Santa Fe del Montseny (Vallès Oriental) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La capella de Santa Fe del Montseny és el centre històric de la vall i el que li ha donat el nom. Aquesta surt documentada el 1231. El 1270 hi residia un grup d'eremites que s'anomenaven orde d'ermitans de Santa Fe, però aquesta no va subsistir gaire temps, puix que del segle xiv en endavant la capella es trobà a cura d'un sol ermità, dependent del rector de Fogars de Montclús. La primitiva capella fou engrandida el 1577 i fou renovada a inicis del segle xviii (1701). Edifici religiós d'una sola nau amb campanar d'espadanya d'un sol buit; aquest està lleugerament descentrat respecte de la porta. Sota el campanar hi ha restes d'un rellotge de sol. Aquest element és molt freqüent de les esglésies del Montseny.

## Notes

* ↑ «Ermita de Santa Fe del Montseny». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Motu Iti (desambiguació)

«Motu Iti» té aquests significats:
En diverses llengües polinèsies, significa «illa petita» i és un nom comú utilitzat a diferents indrets de la Polinèsia:
* A les illes Marqueses, és una illa al nord de l'arxipèlag: Motu Iti, o Hatu Iti.
* A les illes de la Societat, és un nom alternatiu per l'atol Tupai.
* A l'illa de Pasqua, és un illot prop de la costa.
* A diversos atols de les Tuamotu, Tokelau, etc., és un illot de la corona d'esculls.
A més també pot ser:
# Monovalent

«Monovalent» té aquests significats:
* En química monovalent pot fer referència a la valència unitat. La valència és una mesura del nombre d'enllaços que pot formar un àtom d'un element donat.
* Els ions monovalents són aquells que contenen un electró de valència
# Limfopoesi

La limfopoesi (en anglès: Lymphopoiesis o lymphocytopoiesis) és la generació de limfòcits els quals són un dels cinc tipus de cèl·lules blanques sanguínies (WBC). De manera més formal es coneix com a hematopoesi limfoide.
La patologia en la limfopoesi condueix a diversos trastorns limfoprolferatius com el limfoma i la leucèmia limfoide.
La mielopoesi es refereix a la 'generació de cèl·lules del llinatge mieloide' i l'eritropoesi es refereix a la 'generació de cèl·lules del llinatge eritroide', etc.,per tant, l'ús paral·lel ha evolucionat a dir que la limfopoesi es refereixi a la 'generació de cèl·lules del llinatge limfoide'.
La limfopoesi és absolutament necessària per a la vida. Els limfòcits madurs són una part crítica del sistema immunològic que (amb l'excepció de les cèl·lules memòria i cèl·lules T) tenen una vida curta mesurada en dies o setmanes i s'han de generar de manera contínua per divisió cel·lular i diferenciació a partir de cèl·lules com les cèl·lules progenitores (CLPs) en ratolí. Quan falla aquest sistema, el cos queda en gran part indefens davant les infeccions.

## Procés

La limfopoesi comença des d'una cèl·lula mare hematopoètica pluripotent, que gràcies a l'acció de les interleucines, en concret la Interleucina 7, s'especialitza en teixit limfoide, el qual a la vegada per acció de la interleucina 3 i la interleucina 4 s'especialitzen en les de limfòcit T i limfòcit B, respectivament.

## Imatges addicionals

Vistes alternades de llinatges
* Llinatge de les cèl·lules sanguínies
* Vista esquemàtica. Llinatges ben definits.
* Comparació dels models de llinatges nous i antics.

## Enllaços externs

* The www.copewithcytokines.de Mini-portal to Lymphopoiesis terminology
* «Limfopoesi» (en anglès). Medical Subject Headings.
* Overview at hematologica.pl Arxivat 2006-08-30 a Wayback Machine.
# Autobuses del Norte

Autobuses del Norte és una de les estacions que formen part del metro de Ciutat de Mèxic, pertanyent a la Línia 5. Se situa al nord de la Ciutat de Mèxic a la delegació Gustavo A. Madero.
El seu nom es deu al fet que està situada enfront de la Terminal Central de Autobuses del Norte, la mateixa que dona servei de transport forà terrestre. La línia 5 va ser inaugurada el 1981 i va patir tres obres d'ampliació, de les quals en l'última, inaugurada el 1982 de La Raza a Politécnico, es va trobar Autobuses del Norte.

## Connectivitat
### Sortides

* Orient: Avenida de los 100 metros (Central Camionera), Colonia Calputitlan.
* Nordponent: Ponent 118, Colonia Ampliación Panamericana.
* Sudponient: Ponent 116, Colonia Ampliación Panamericana.
* Sudorient: Ponent 116, Colonia Ampliación Panamericana.

### Connexions

Existeixen connexions amb les estacions i parades de diversos sistemes de transport:
* Línia A del Troleibús
* Algunes rutes de la Red de Transporte de Pasajeros
* Terminal Central de Autobuses del Norte

## Referències

* ↑ Sistema de Transporte Colectivo. «Red del Sistema de Transporte Colectivo-Línea 5». Ciudad de México, México: Sistema de Transporte Colectivo, 2007. Arxivat de l'original el 2008-03-02. [Consulta: 18 juliol 2015].
# Torre Noguesa (Mollerussa)

La Torre Noguesa és un edifici de Mollerussa (Pla d'Urgell) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està formada per l'edifici-habitatge, de planta rectangular i de tres plantes d'alçada, cobert a dues aigües, i construït de tàpia i maó arrebossat. Juntament amb d'altres edificis destinats a coberts, magatzems i granja, tanca un pati central al que s'accedeix des de l'exterior a través d'una portalada coberta.
El primer edifici del conjunt és el que serveix d'habitatge. Aquest té un altre edifici adossat, de tàpia i maó, que és el que primer es feu dels que serveixen a la granja.

## Història

És una de les cases que es feu a la comarca després de la construcció del Canal d'Urgell que significà un impuls a l'agricultura de la comarca. El promotor fou Josep Nogués Freixa, i fou edificada l'any 1876 per paletes del poble.

## Referències

* 1 2 3 «Torre Noguesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Estiatge

L'estiatge és el nivell de cabal mínim que aconsegueix un riu o llacuna en algunes èpoques de l'any, principalment a causa de la sequera. El terme es deriva d'estiu, pel fet que a la regió de la Mediterrània, l'estiu és l'època de menor cabal dels rius a causa de la relativa escassetat de precipitacions en aquesta estació. Quan ens referim al règim d'un riu, l'estiatge és el període d'aigües baixes. L'estiatge d'un riu no depèn només de l'escassetat de precipitacions, sinó també per causa d'una major insolació i, per tant, al major potencial d'evapotranspiració (de les plantes) i de l'evaporació més intensa dels cursos d'aigua. Principalment és causat per la sequera, l'escalfament global o la manca de pluges.

## A la península Ibèrica

A les tres vessants peninsulars l'estiatge es dona en els mesos d'estiu, però la mediterrània presenta els estiatges més importants (l'estiatge és més intens i durador com més meridional és la conca d'un riu, ja que, a la península Ibèrica, les pluges disminueixen del nord i nord-oest cap al sud i sud-est del territori. També es poden produir a la primavera per causa de la temperatura.

## Referències

* ↑ «Estiatge». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Muammer Güler

Muammer Güler (nascut el 1949), és un diputat turc de l'AKP, antic funcionari i governador d'Istanbul. El 2013 fou nomenat Ministre de l'Interior.

## Vida i carrera

Güler va néixer a Mardin, Turquia. Va cursar els seus estudis primaris a Ankara i es va graduar a la Facultat de Dret de la Universitat d'Ankara el 1972. Güler va començar la seva carrera com a candidat a Governador de Districte el 14 de març de 1973 a Balıkesir. Després de ser nomenat com a Governador de Districte Adjunt de Çal a la província de Denizli i després governador de districte (caimacan) de Pehlivanköy a la Província de Kırklareli i Horasan a la província d'Erzurum, va ser assignat a la Direcció de la Subdirecció de personal del Ministeri de l'Interior, on va exercir com a Director de Departament i després com a director general.
El 29 de gener de 1992 va ser designat governador de la província de Niğde. El 27 setembre 1993 fou nomenat governador de la província de Kayseri. Després de servir com a governador de Gaziantep entre el 6 de juliol de 1994 i el 28 de juliol del 2000, es va traslladar a Güler província de Samsun com a governador. A partir del 17 febrer del 2003 va exercir com a governador de la província d'Istanbul. El 12 de maig de 2010 fou nomenat subsecretari de Seguretat i Ordre Públic.
El 24 de gener de 2013, va ser nomenat Ministre de l'Interior en substitució d'İdris Naim Şahin, però el 17 de desembre de 2013, el seu fill Barış Güler va ser arrestat com a conseqüència d'una operació contra la corrupció i Muammer Güler va dimitir com a ministre de l'Interior enmig de l'escàndol del 25 de desembre, juntament amb el ministre d'Economia, Zafer Çağlayan, i el ministre de Medi Ambient i Urbanisme, Erdoğan Bayraktar, ambdós fills també implicats en l'escàndol.
Està casat amb Neval Güler, una professora de matemàtiques jubilada, des de 1977. La parella té un fill i una filla.

## Referències

* ↑ Şenyüz, Selçuk «Sürpriz zirve sonrası kabine değişikliği» (en turc). Hürriyet, 24-01-2012 [Consulta: 24 gener 2013].
* ↑ «High-profile figures among 52 detained in major corruption operation in Turkey» (en anglès). Hurriyet, 18-12-2013. [Consulta: 6 novembre 2020].
* ↑ «Turkish economy, interior, environment ministers resign amid graft scandal» (en anglès). Hurriyet, 25-12-2013. [Consulta: 6 novembre 2020].
# Muralla de l'istme de Corint

La muralla de l'istme de Corint (o simplement muralla de l'istme) era una obra defensiva situada a l'istme de Corint.
L'Istme de Corint es va intentar fortificar amb una muralla en diferents èpoques. Alguns autors pensen que a l'època micènica ja es va aixecar un primer mur, que potser servia per marcar el límit d'un territori, però no s'han trobat restes d'una època tan reculada. A l'època clàssica, durant les guerres mèdiques també es va proposar la fortificació de l'istme per defensar-se de la invasió persa. Heròdot diu expressament que la muralla no serviria de res si no es tenia el domini naval, però afirma que el mur es va aixecar. Pausànias diu que durant la invasió dels gàlates l'any 279 aC, els peloponesis van amurallar l'istme de Corint des del Lequeu fins al Cèncrees.
Durant l'Imperi Romà s'esmenta la muralla de l'istme diverses vegades, i es diu que era un mur defensiu construït contra les invasions (dels bàrbars). Va ser restaurada per Valerià I a la meitat del segle iii i per Justinià I avançat el segle vi, i més tard, el 1415, pels romans d'Orient contra els turcs (que la van destruir). Els venecians la van reconstruir l'any 1463 però els turcs la van tornar a destruir. El 1699 aquesta muralla (o més exactament les seves restes) va ser definida com a frontera al tractat de Karlowitz entre venecians i otomans.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Simpson, Richard H. «Mycenaean Greece and Homeric Tradition, cap. I». Mycenaean Greece and Homeric Tradition. [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ Heròdot. Històries, VII, 139; VIII, 71; IX, 7
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VII, 6, 7
* ↑ Zòsim. Història nova, I, 29
* ↑ Procopi de Cesarea. Κτίσματα, De Aedificiis conditis vel restoratis auspicio Justiniani, VI, 2
* ↑ Lawrence, A. W «A Skeletal History of Byzantine Fortification». The Annual of the British School at Athens, 78, 171, 1983, pàg. 173, 201.

## Vegeu també

* Muralla d'Hexamílion
# Consell de la Generalitat Valenciana a la IV Legislatura

El Consell de la Generalitat Valenciana en el període 1995-1999, correspon a la IV legislatura del període democràtic.

## Cronologia

Després de les eleccions del maig de 1995 la candidatura encapçalada per Eduardo Zaplana del PPCV obté una majoria relativa de 42 escons sobre els 32 del PSPV-PSOE de Joan Lerma. Eduardo Zaplana resultar elegit President de la Generalitat Valenciana amb 47 vots a favor del seu partit (42) més els d'Unió Valenciana (5), que entra a formar part del Consell i el seu líder Vicent González Lizondo presideix les Corts Valencianes.

## Estructura del Consell

| Conselleries | Titulars | Titulars | Titulars | Titulars |
| Conselleries | 6 de juliol de 1995 | canvis de govern | 24 de febrer de 1997 | canvis de govern |
| Economia i Hisenda | José Luis Olivas Martínez (PPCV) | José Luis Olivas Martínez (PPCV) | José Luis Olivas Martínez (PPCV) | José Luis Olivas Martínez (PPCV) |
| Administració Pública | José Joaquín Ripoll Serrano (PPCV) (fins a 25/03/1996) | Dissolta | Dissolta | Dissolta |
| Presidència | No existeix | José Joaquín Ripoll Serrano (PPCV) (des del 25/03/1996) | José Joaquín Ripoll Serrano (PPCV) (des del 25/03/1996) | José Joaquín Ripoll Serrano (PPCV) (des del 25/03/1996) |
| Obres Públiques, Urbanisme i Transports | Luis Fernando Cartagena Travesedo (PPCV) (fins a 16/03/1998) | Luis Fernando Cartagena Travesedo (PPCV) (fins a 16/03/1998) | Luis Fernando Cartagena Travesedo (PPCV) (fins a 16/03/1998) | José Ramón García Antón (PPCV) (des del 16/03/1998) |
| Cultura, Educació i Ciència | Fernando Villalonga Campos (PPCV) (fins al 6/07/1996) | Marcela Miró Pérez (PPCV) (des del 6/07/1996) | Francesc Camps Ortiz (PPCV) (fins al 23/01/1999) | Manuel Tarancón Fandos (PPCV) (des del 23/01/1999) |
| Sanitat i Consum | Joaquín Farnós Gauchía (PPCV) | Joaquín Farnós Gauchía (PPCV) | Joaquín Farnós Gauchía (PPCV) | Joaquín Farnós Gauchía (PPCV) |
| Treball i Afers Socials | José Sanmartín Esplugues (PPCV) | José Sanmartín Esplugues (PPCV) | Dissolta | Dissolta |
| Indústria i Comerç | Diego Such Pérez (PPCV) | Diego Such Pérez (PPCV) | Dissolta | Dissolta |
| Ocupació, Indústria i Comerç | No existeix | No existeix | Diego Such Pérez (PPCV) | Diego Such Pérez (PPCV) |
| Benestar Social | No existeix | No existeix | Marcela Miró Pérez (PPCV) | Marcela Miró Pérez (PPCV) |
| Agricultura i Medi Ambient | Maria Àngels Ramón-Llin i Martínez (UV) | Maria Àngels Ramón-Llin i Martínez (UV) | Dissolta | Dissolta |
| Agricultura, Pesca i Alimentació | No existeix | No existeix | Maria Àngels Ramón-Llin i Martínez (UV) (fins al 15/01/1999) | Salvador Manuel Ortells Rosell (UV) (des del 15/01/1999) |
| Medi Ambient | No existeix | No existeix | José Manuel Castellá Almiñana (UV) | José Manuel Castellá Almiñana (UV) |

## Vegeu també

* Eleccions a les Corts Valencianes de 1995
# Baghlan

Baghlan (en paixtu i persa: بغلان [Baghlān]) és una ciutat de l'Afganistan, a la província de Baghlan, a la qual dona nom i de la que és la principal ciutat però no la capital. Està a uns 5 km a l'est del riu Kunduz. La població del districte és d'uns 120.000 habitants de majoria paixtu, amb minories tadjiks i uzbeks. Era un poble petit que va agafar importància als anys 30 del segle XX amb la construcció de la ruta entre la capital, Kabul, i el nord, seguint el riu Kunduz. Fou capital de l'antiga província de Qataghan o Kataghan fins a la seva supressió el 1964.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 5 maig 2024].
# Turó de Sant Andreu (Pineda de Mar)

El Turó de Sant Andreu és una muntanya de 379 metres que es troba entre els municipis de Pineda de Mar i Tordera, a la comarca catalana del Maresme.
# Església de Sant Bartomeu d'Alfondeguilla

L'Església parroquial de Sant Bartomeu d'Alfondeguilla, comarca de la Plana Baixa, Província de Castelló, és un temple catòlic catalogat (de manera genèrica) com Bé de Rellevància Local, amb codi d'identificació: 12.06.007-003, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007).
Es tracta d'un senzill temple de planta de nau única i dimensions petites, amb capelles laterals comunicades entre elles.
* Detall del campanar
* Nau central
* Detall del retaule de la nau central
* Capella de la Comunió
* Capella del Baptisme
Externament presenta una façana senzilla amb una torre campanar en un dels laterals, una única porta d'accés i sobre ella un òcul que dota d'escassa il·luminació a l'interior, a excepció de la zona del cor alt que es troba immediatament darrere d'ell. D'entre les capelles laterals que presenta en el seu interior cal destacar la capella del baptisme i la de la comunió que presenta una coberta en volta bufada.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://www.turismodecastellon.com/103844_en/Iglesia-Parroquial-de-San-Bartolom%C3%A9-(Alfondeguilla)/%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Muhàmmad ibn Àhmad ibn Issa

Muhàmmad ibn Àhmad ibn Issa fou emir xaibànida de Djazira, Arzanene i Diyar Bakr amb capital a Amida. Va succeir el seu pare Àhmad ibn Issa ibn Xaykh quan va morir el 898.
Muhammad va construir el minaret i la mesquita principal de Mayyafarikin. El 899 el califa va decidir recuperar el control del Diyar Bakr i va enviar una expedició que va dirigir personalment acompanyat del seu fill el futur al-Muktafi. Amida fou assetjada de l'abril al juny del 899. Finalment l'emir va demanar l'aman que fou concedit i fou enviat en residència a un palau de Bagdad. Fou el darrer membre de la dinastia xaibànida que va tenir poder.
El gener del 900 el visir Ubayd-Al·lah ibn Sulayman va saber que es volia escapar i va informar al califa que el va fer detenir. La seva sort posterior és desconeguda.
Al segle x encara consta un descendent: Ahmad ibn al-Abbas ibn Isa ibn Shaykh.
# Papremis

Papremis fou una ciutat i un nomós d'Egipte a l'est del Baix Egipte, esmentat per les fonts històriques, però que encara no ha estat identificat. Estava situada al delta occidental, possiblement no gaire lluny de Xois, encara que les fonts antigues semblen col·locar-lo en lloc a l'est del delta, prop Pelúsion. On sigui que fos, no havia de ser un lloc de poca importància, ja que Heròdot cita un nomós Papremita, suggerint que Papremi era la seva capital. També d'acord amb Heròdot, el nomós de Papremis va ser l'únic a tot Egipte en què l'hipopòtam era considerat sagrat.
En aquest lloc es va lliurar una batalla entre perses i egipcis en la qual el sàtrapa Aquemenes, oncle del rei Artaxerxes I de Pèrsia Longimanus (464 aC-424 aC), fou derrotat pel faraó Inaros del Baix Egipte el 460 aC. Prapemis es trobava uns 100 km al nord de Memfis.

## Notes

* ↑ Gardiner, op. cit. p. 333.
* ↑ Heròdot, op. cit. II, § 165.
* ↑ Heròdot, op. cit. II, § 71.

## Bibliografia

* Heròdot, Storie, B.U.R., Milano, 1958 (1° ed).
* Alan Gardiner La civiltà egizia, 1961, Oxford University Press, (Einaudi, Torino, 1997) ISBN=88-06-13913-4