OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Sadurní de Montoriol d'Avall

Sant Sadurní de Montoriol d'Avall és l'actual església parroquial del poble de Montoriol, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situada en el cementiri del poble de Montoriol d'Avall, actual cap de la comuna de Montoriol. El cementiri és damunt i al sud del lloc on es troba aquest petit nucli de població, accessible per una pista que salva els 30 metres d'altitud que hi ha de diferència entre el poble i el cementiri. En aquest cementiri hi ha enterrat el cantant català Jordi Barre.

## Història

Montoriol d'Avall, o villare Salvatichos (967), Monte Aurolo Subteriore sive Salvatichos (1048) és esmentat d'ençà el segle x, data que pot correspondre, aproximadament, a les restes preromàniques conservades en aquesta església. La primera referència de l'església és ja del segle xi, datada el 1074, quan és esmentada en la venda d'un alou dins del seu territori. El 1128 consta com a Sancti Saturnini de Monte Auriolo subteriori.

## L'edifici

L'edifici primitiu era petit, d'una sola nau estreta, capçada per un absis rectangular lleument trapezoïdal, amb l'eix de l'absis una mica desviat cap al sud. Aquest absis rectangular fou reformat afegint un absis semicircular a llevant, possiblement ja en el segle xii.
La nau té volta de canó, amb un arc triomfal ultrapassat a llevant i un arc toral, igualment ultrapassat, a mitja nau. Els arcs ultrapassats tendeixen a arc de ferradura, tot i que no gaire marcat. Tot és cobert d'arrebossats, que amaguen l'estructura original, així com les reformes sofertes al llarg de la història.
A la paret meridional i al centre de l'absis es troben finestres de doble esqueixada amb arcs una mica rebaixats. El conjunt del temple fa pensar en una obra originalment del segle x amb im portants reformes al XII-XIII i encara algunes modificacions posteriors.
L'església conserva dues lipsanoteques d'estuc del segle xii que havien quedat incloses a dins de l'altar del segle xviii. Una de les dues té una inscripció incisa, en molta profunditat, en la qual es llegeix BERNARDUS PBR (Bernat, prevere). Aquest mateix altra amagava també la base de l'altar del segle x, de pedra tallada.
La porta de l'església, encara, conserva diverses ferramentes originals romàniques, amb forrellat.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Montoriol». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 137. Sant Sadurní de Montoriol». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Montoriol: Sant Sadurní de Montoriol d'Avall». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ L'església de Sant Sadurní en els ortofotomapes de l'IGN
# Si paranasal

Els sins paranasals o sins nasals o sins facials són espais plens d'aire, que comuniquen amb la cavitat nasal, dins dels ossos del crani i la cara.

## Tipus en els éssers humans

Els éssers humans tenen una sèrie de sins paranasals, dividits en subgrups que es denominen d'acord amb l'os en el que els sins es troben:
* Si maxil·lar, també anomenat l'antre maxil·lar i és el més gran dels sins paranasals, està en el maxil·lar superior.
* Si frontal, superior als ulls, en l'os frontal.
* Si etmoïdal, que es formen a partir de diverses petites cèl·lules d'aire dins de l'os etmoide.
* Si esfenoïdal, en l'os esfenoide.
Els sins paranasals estan recoberts d'epiteli respiratori (epiteli cilíndric pseudoestratificat ciliat).

## Desenvolupament

A través de l'excavació d'os pels sacs plens d'aire de (diverticles pneumàtics) de la cavitat nasal. Aquest procés comença abans de néixer, i continua al llarg de la vida d'un organisme

## Funció biològica

El paper biològic dels sins paranasals es debat, però s'han proposat un nombre de funcions possibles:
* Disminució del pes relatiu de la part frontal del crani, i especialment dels ossos de la cara. La forma dels ossos de la cara és important, com a punt d'origen i la inserció dels músculs de l'expressió facial.
* Augment de la ressonància de la veu.
* Proporcionen una protecció contra cops a la cara.
* Aïllament d'estructures sensibles com arrels dentals i els ulls de les fluctuacions ràpides de la temperatura a la cavitat nasal.
* Humidificació i calefacció d'aire inhalat lentament en la zona del nas.

## Malalties

Els sins paranasals s'uneixen a la cavitat nasal a través de petits orificis anomenats òstiums. Aquests s'obstrueixen fàcilment per la inflamació al·lèrgica, o per la inflamació en la mucosa nasal que es produeix amb un refredat. Si això passa, el drenatge normal de moc en els sins s'interromp, i pot succeir la sinusitis.
Els càncers dels sins paranasals constitueixen aproximadament el 0,2% de tots els càncers. Al voltant del 80% d'aquests tumors sorgeixen en el si maxil·lar.

## Imatges addicionals

* Radiografia lateral de la cara

## Enllaços externs

* Paranasal+sinuses al Diccionari d'eMedicine
* The Wiz Anatomia: TC sins paranasals Arxivat 2007-07-09 a Wayback Machine.
* Sinus Problemes FAQ
* Sinusitis: símptomes, causes i tractament
# Loncorrininis

Els loncorrininis (Lonchorhinini) són una tribu de ratpenats fil·lostòmids formada per tres gèneres i deu espècies.

## Classificació

* Gènere Lonchorhina
** Ratpenat d'espasa de Tomes (Lonchorhina aurita)
** Ratpenat d'espasa de Fernández (Lonchorhina fernandezi)
** L. inusitata
** Ratpenat d'espasa de Marinkelle (Lonchorhina marinkellei)
** Ratpenat d'espasa de l'Orinoco (Lonchorhina orinocensis)
* Gènere Macrophyllum
** Ratpenat camallarg (Macrophyllum macrophyllum)
* Gènere Mimon
** Ratpenat de llança de Bennett (Mimon bennettii)
** Ratpenat de llança de Cozumel (Mimon cozumelae)
** Ratpenat de llança ratllat (Mimon crenulatum)
** Ratpenat de llança de Koepcke (Mimon koepckeae)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Plaça Ramon Llull

La plaça Ramon Llull, plaça d'es Mercat, o directament es Mercat, és una plaça de la ciutat de Manacor. Actualment connecta l'avinguda d'es Torrent amb la Rambla del Rei en Jaume i allotja cada dilluns el mercat setmanal.

## Història

Antigament, la plaça consistia en una esplanada coneguda com el Pla dels Pous. Estava situada a l'entrada de la vila i concentrava els camins que arribaven des de la mar o el Llevant. Per accedir-hi, havien de travessar el torrent pel Pont Gros. Ja es documenta cap a finals del segle XV o principis del segle XVI una creu anomenada de l'Abeurador o d'en Bauzà, situada prop del pou rodó. L'indret es va començar a urbanitzar a poc a poc al segle XVIII, amb les illetes del carrer de ses Parres, propietat dels Olesa.
Amb l'eufòria comercial i turística dels anys 50, obria al 1951 la segona fàbrica de perles d'imitació de Manacor a la plaça Ramon Llull: Perlas Orquídea. Els seus 600 metres quadrats la convertien en la major botiga de perles de la ciutat i va perfilar la fisonomia de la plaça. El 1995 es traslladaren a Montuïri, però actualment encara es conserva el mític rètol de l'empresa.
El 2002 es reformà l'espai per a eliminar totes les places de cotxes que s'havien creat i, així, recuperar l'espai públic perdut. El 2004, en honor del seu 142è aniversari, s'inaugurà el bust de Mossèn Alcover enmig de les polèmiques, ja que el PSM considerà que l'escultura es va fer a dit, sense concurs.

## Referències

* ↑ «Les artèries d’un cor antic. Els primers carrers del poble» (en català).
* ↑ «La plaça des Mercat, ses Parres, el torrent i el pont gros de Fartàritx» (en català).
* ↑ «Les creus que marcaven els límits del poble (I)» (en català).
* ↑ «Aportacions gràfiques a l'evolució rubana de Manacor» (en català).
* ↑ «Perlas Orquídea able la Pl. Ramón Lllull al gran turismo» (en castellà).
* ↑ «Les primeres passes i les primeres treballadores de Perlas Orquídea» (en català).
* ↑ «Fundada en 1951 en Manacor, se trasladó a Montuïri en 1995» (en castellà).
* ↑ «El mític rètol d’Orquídea perd l’accent» (en català).
* ↑ «Las reforma de la Plaça Ramon Llull elimina 40 plazas de aparcamiento» (en castellà).
* ↑ «El bust de mossèn Alcover s'inaugura enmig de les crítiques de l'oposició» (en català).
# Bobina de xoc

Una bobina de xoc o ferrita (no confondre amb la ferrita del material) és un inductor dissenyat per tenir una gran reactància a una freqüència o rang de freqüències determinats.

## Descripció

Les bobines de xoc són bobines (inductors) que s'utilitzen per aïllar corrents alterns de determinades freqüències en certes parts d'un circuit, són capaços de bloquejar el corrent altern mentre deixen passar el corrent continu, contràriament a l'efecte dels condensadors.

### Bobines de xoc en mode comú

Les bobines de xoc en mode comú s'utilitzen en la prevenció de les interferències electromagnètiques (EMI) (terme que equival al que en argot es denomina soroll i que inclou les interferències de radiofreqüència) de les fonts d'alimentació o la prevenció de mal funcionament dels equips electrònics. Per això, s'utilitzen en mode diferencial, on es passen corrents iguals però en sentit contrari mentre bloquegen els corrents en mode comú.

## Tipus i construcció

Les bobines de xoc es classifiquen, segons el seu camp d'utilització, en dos tipus: les dissenyades per a ser utilitzades en aplicacions d'audiofreqüència i les que són destinades a ser utilitzades en aplicacions de radiofreqüència. Les utilitzades en baixes freqüències solen tenir nuclis de materialsferromagnètics. En canvi, les utilitzades en freqüències més elevades tenen nuclis de ferrita. En ambdós casos, el nucli serveix per incrementar el valor de la inductància. A freqüències molt elevades però, les bobines de xoc tenen nuclis d'aire per reduir la seva inductància.

## Referències

* ↑ «Diagrama de funcionament de les bobines de xoc». Murata.com. [Consulta: 28 desembre 2015].
# Umberto Puppini

Umberto Puppini (Bolonya, 16 d'agost de 1884 - Bolonya, 21 de maig de 1946) va ser un matemàtic, enginyer i polític italià.

## Vida i Obra

Puppini va néixer després de morir el seu pare. La condició d'orfe amb dificultats materials va fer que fos ajudat per institucions benèfiques de la ciutat, a les quals sempre va romandre agraït. Va estudiar a l'escola d'enginyers de la universitat de Bolonya en la qual es va graduar el 1908. El mateix any comença la seva carrera acadèmica com assistent de Luigi Donati a l'escola d'enginyers.
A partir de 1910 es va començar a especialitzar en hidràulica, especialitat en la qual va ser molt reconegut. Durant la Primera Guerra Mundial va ser tinent d'artilleria amb l'exèrcit italià. Al tornar de la guerra va arribar a ser professor titular d'hidràulica. Entre 1923 i 1926 va ser batlle la ciutat, càrrec des el qual va participar en l'organització del congrés internacional de matemàtiques de Bolonya (1928).
De 1927 a 1932 va ser director de l'escola d'enginyers. Durant aquest temps es va projectar, amb l'arquitecte Giuseppe Vaccaro, el nou edifici de l'escola que es va inaugurar el 1935.
El 1934 Mussolini el va nomenar Ministre de Comunicacions del Govern Italià. Després d'un breu temps a la cartera va passar a presidir la AGIP, l'empresa nacional del petroli. El 1937 va retornar a Bolonya per a ser degà de la Facultat d'enginyers. Va ser un dels fundadors de la Unió Matemàtica Italiana.

## Referències

* ↑ Supino, 1946, p. 69.
* ↑ Scarpi, 2019, p. 259-272.
* ↑ Capristo, 2016, p. 293.
* ↑ Jones i Pilat, 2020, p. 280.
* ↑ Supino, 1946, p. 70.

## Bibliografia

* Capristo, Annalisa. «French Mathematicians at the Bologna Congress (1928): Between Particiation and Boycott». A: Frédéric Brechenmacher, Guillaume Jouve, Laurent Mazliak, Rossana Tazzioli (eds.). Images of Italian Mathematics in France (en anglès). Springer, 2016, p. 289-310. ISBN 978-3-319-40080-8.
* Jones, Kay Bea; Pilat, Stephanie. The Routledge Companion to Italian Fascist Architecture: Reception and Legacy (en anglès). Routledge, 2020. ISBN 978-0-367-34851-9.
* Lewis, Paul H. Latin Fascist Elites: The Mussolini, Franco, and Salazar Regimes (en anglès). Praeger Publishers, 2002. ISBN 0-275-77880-X.
* Scarpi, G. «Le Discipline Idrauliche nella Facoltà di Ingegneria dell'università di Bologna». A: Ezio Mesini, Domenico Mirri, Paolo Macini (eds.). Nascita e sviluppo dell'Ingegneria all'Università di Bologna (en italià). Bolgna University Press, 2019, p. 259-272. ISBN 978-88-6923449-1.
* Supino, Giulio «Umberto Puppini (1884-1946)» (en italià). Bollettino dell'Unione Matematica Italiana, Vol. 1, Num. 1, 1946, pàg. 69-70. ISSN: 2198-2759.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Umberto Puppini» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Felisini, Daniela; Salsano, Fernando. «PUPPINI, Umberto». Dizionario Biografico degli Italiani, 2016. [Consulta: 29 maig 2020]. (anglès)
* «Umberto Puppini». Biblioteca Digitale dell'Archiginnasio * Comune di Bologna. [Consulta: 29 maig 2020]. (anglès)
# Salvador Millet i Bel

Salvador Millet i Bel (Viladrau, 1 de gener de 1912 - Barcelona, 29 d'abril de 1998) fou un economista català. Casat amb Assumpció Serra Forns, va ser cunyat de Narcís de Carreras i Guiteras i oncle del polític socialista Narcís Serra i del jurista Francesc de Carreras. En canvi, no tenia cap relació familiar amb el fundador de l'Orfeó Català Lluís Millet i Pagès amb qui va coincidir durant uns anys a Barcelona.
Es diplomà per la Institució d'Estudis Econòmics i Comercials de la Generalitat, i estudià a la Universitat de Berlín, on fou deixeble de Wilhelm Röpke i Friedrich von Hayek. El 1935 ingressà a les joventuts de la Lliga Catalana i s'associà a Francesc Cambó, a qui admirava profundament. Per aquest motiu fou perseguit en esclatar la guerra civil espanyola, i el 1936 s'exilià a França. En tornar va dirigir el Servei d'Estudis Econòmics de Cambó, col·laborà a la Fundació Bernat Metge i del 1947 al 1956 dirigí l'editorial Alpha.
Com a economista va estar adscrit a l'escola de l'economia liberal, escrigué diversos estudis i col·laborà sovint amb articles a La Vanguardia i Destino. També fou president de l'Institut d'Estudis Europeus i un dels promotors de l'acostament als mòduls neocapitalistes i democràtics d'Europa.
El 1975 va intentar ressuscitar políticament la Lliga Catalana amb el Club Catalònia, que va patrocinar la Lliga Liberal Catalana, però que fracassà en les eleccions generals espanyoles de 1977.
Més tard ocupà càrrecs empresarials i del 1980 al 1987 fou president de la Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona, càrrec que abandonà per motius d'edat, essent succeït per Joan Antoni Samaranch.
El 1986 va rebre la Creu de Sant Jordi i va ser membre de la Societat Catalana d'Economia, filial de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Obres

* Què significa ser conservador, avui? (1987)
* Estado de quiebra (1993)
* Història de l'agricultura espanyola durant els segles XIX i XX (2001)

## Referències

* ↑ Martí, Pep. «Cent anys de col·laboracionistes». NacióDigital.cat, 02-01-2017. [Consulta: 23 gener 2017].
* ↑ La Vanguardia, 29/5/1987, Juan Antonio Samaranch toma el relevo de Salvador Millet en la presidencia de la Caixa

## Enllaços externs

* Biografia de Salvador Millet i Bel Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a anuaris.cat
* Obituari a El País
* «Salvador Millet i Bel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Notícies sobre Salvador Millet i Bel a El País
# Saül (Guaiana Francesa)

Saül és un municipi francès, situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. L'any 2006 tenia 158 habitants. Limita al nord amb Mana, al sud amb Maripasoula a l'est amb Régina i Saint-Élie i a l'oest amb Papaichton i Grand-Santi. Es troba al cor de la selva amaçònica i la població és formada per creolés, hmongs i brasilers. La màxima alçària és la Montagne Continent, amb 640 metres.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| ? | ? | ? | ? | 63 | 160 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Hermann Charlotte | |
# The Suicide of Western Culture

The Suicide of Western Culture (TSOWC) és un duet català de música electrònica en anglès. Es van donar a conèixer el 2010 i des de llavors han tocat la seva música en alguns dels principals esdeveniments musicals a nivell europeu: SXSW, FYF Festival, The Great Escape, Eurosonic, C/O Pop, Wilsonic, Popkomm, Primavera Sound, Sónar, Rockomotives, Vienna Electronic Beats, Li Fest, Canadian Music Week. El seu estil és un post-rock futurista vestit de noise i krautrock i servit amb teclats i pedals.

## Discografia
### Àlbums

* 2010: The Suicide of Western Culture
* 2013: Hope Only Brings Pain
* 2015: Long Live Death! Down With Intelligence!
* 2017: B Map 1917+100 (amb Fermin Muguruza)

### EP

* 2012: From Our Apartment's Window
* 2015: Still Breathing But Already Dead
* 2015: Dysplasia

### Senzill

* 2013: Love Your Friends, Hate Politicians

### Compilacions

* 2011: Remixes

## Referències

* ↑ «The Suicide Of Western Culture» (en castellà). Clubbingspain. [Consulta: 29 octubre 2022].
* ↑ «No Confidencial» (en castellà). Mondo Sonoro, 25-10-2013. [Consulta: 29 octubre 2022].
* ↑ «The Suicide of Western Culture». Catalan Sounds. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2014-10-28. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «TSOWC». Primavera Sound. [Consulta: 22 novembre 2015].
* ↑ Disturbios, Don. «The Suicide Of Western Culture entrevista» (en castellà). Mondo Sonoro, 12-01-2016. [Consulta: 29 octubre 2022].
* ↑ «Fermin Muguruza, The Suicide of Western Culture - B-Map 1917 + 100». Enderrock, 01-12-2017. [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ «The Suicide Of Western Culture. "Dysplasia"» (en castellà). Rockdelux, 15-03-2017. [Consulta: 3 gener 2019].
# Loncofil·linis

Els loncofil·linis (Lonchophyllini) són una tribu de ratpenats fil·lostòmids formada per 4 gèneres i 10 espècies.

## Classificació

* Gènere Lionycteris
** Ratpenat llengut petit (Lionycteris spurrelli)
* Gènere Lonchophylla
** Ratpenat llengut de Bokermann (Lonchophylla bokermanni)
** Ratpenat llengut de Dekeyser (Lonchophylla dekeyseri)
** Ratpenat llengut de Handley (Lonchophylla handleyi)
** Ratpenat llengut equatorià (Lonchophylla hesperia)
** Ratpenat llengut brasiler (Lonchophylla mordax)
** Ratpenat llengut panameny (Lonchophylla robusta)
** Ratpenat llengut de Thomas (Lonchophylla thomasi)
* Gènere Platalina
** Ratpenat llengut peruà (Platalina genovensium)
* Gènere Xeronycteris
** Xeronycteris vieirai

## Referències

* ↑ Lonchophyllini a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)

## Bibliografia

* Bryan C.; Carstens, Barbara; Lundrigan, L.; Myers, Philip «A Phylogeny of the Neotropical Nectar-Feeding Bats (Chiroptera: Phyllostomidae) Based on Morphological and Molecular Data». Journal of Mammalian Evolution, vol.9, n.1/2, 2002, pàg. 23-53. (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Pomadasys furcatus

Pomadasys furcatus és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Somàlia, Moçambic i Madagascar fins a KwaZulu-Natal (Sud-àfrica). També des del Golf d'Aden fins a Sri Lanka, incloent-hi el Mar Roig, i a Indonèsia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Smith, M.M. i R.J. McKay, 1986. Haemulidae. p. 564-571. A M.M. Smith and P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sant Joan Baptista de la Bastida d'Oleta

Sant Joan Baptista de la Bastida d'Oleta fou la capella del castell de la Bastida d'Oleta, del terme comunal d'Oleta i Èvol, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Estava situada en el castell de la Bastida d'Oleta. És del tot desapareguda.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «103 - Oleta i Èvol». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Oleta». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Lloc on era Sant Joan Baptista de la Bastida d'Oleta en els ortofotomapes de l'IGN
# Shiori Miyake

Shiori Miyake (三宅 史織, 13 de octubre de 1995) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2013. Va disputar 17 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 2019.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2013 | 1 | 0 |
| 2014 | 0 | 0 |
| 2015 | 0 | 0 |
| 2016 | 0 | 0 |
| 2017 | 5 | 0 |
| 2018 | 11 | 0 |
| Total | 17 | 0 |

## Referències

* ↑ 2013, 2017, 2018 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Shiori Miyake, Fitxa a Soccerway
# Pomadasys guoraca

Pomadasys guoraca és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 46 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Filipines.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roux, C., 1986. Pomadasyidae. p. 327-330. A J. Daget, J.-P. Gosse and D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussels; MRAC, Tervuren; and ORSTOM, París. Vol. 2
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Brikama United FC

El Brikama United Football Club és un club gambià de futbol de la ciutat de Brikama.

## Palmarès

* Lliga gambiana de futbol:
** 2011
* Copa gambiana de futbol:
** 2016

## Referències

* ↑ Fundació a rsssf.com
* ↑ «Gambia - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ «Gambia - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].
# Shannon Moore

Shannon Brian Moore (27 de juliol de 1979) és un lluitador nord-americà que va treballar a la WWE a la lliga Smackdown!. Anteriorment va lluitar a l'ECW però no protagonitzà moltes lluites, ja que les seves úniques lluites van ser contra The Great Khali i va ser derrotat. Diverses lluites bastant bones contra CM Punk en la que alguna ocasió sortí guanyador, contra Daivari. A SmackDown! ha protagonitzat bones lluites i ha aconseguit derrotar a Jamie Noble, Funaki i en el tour que va passar per París a derrotar a Jimmy Wang Yang. El 23 de juliol de 2014 Shannon Moore anuncià a través de Twitter la seva retirada com a lluitador de wrestling i mostrà ganes de treballar com a road agent.