OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cinquè govern del Consell del País Valencià

El cinquè govern del Consell del País Valencià fou el gabinet executiu esdevingut després de la remodelació efectuada el 17 de desembre de 1979 al si del govern valencià en l'etapa preautonòmica després que els consellers del PSPV-PSOE abandonen el Consell, inclòs l'anterior president Josep Lluís Albinyana i Olmos pel que són els de la UCD qui assumeixen les carteres, inclosa la presidència amb Enric Monsonís i Domingo al capdavant.

## Composició

| Presidència | Partit |
| Enric Monsonís i Domingo | |
| Conselleria | Conseller |
| Conselleria d'Economia i Hisenda | Enric Monsonís i Domingo |
| Conselleria d'Interior | Enric Monsonís i Domingo |
| Conselleria de Treball | Enric Monsonís i Domingo |
| Conselleria d'Educació i Cultura | Josep Peris Soler |
| Conselleria de de Sanitat i Seguretat Social | Josep Peris Soler |
| Conselleria d'Obres Públiques i Urbanisme | Antonio Espinosa Chapinal |
| Conselleria de Turisme | Antonio Espinosa Chapinal |
| Conselleria de Transports i Benestar Social | Antonio Espinosa Chapinal |
| Conselleria d'Indústria i Comerç | Leonardo Ramón Sales |
| Conselleria d'Agricultura | Leonardo Ramón Sales |
* ↑ Cessa el 15 de juliol de 1980
* ↑ «Govern Preautonòmic - Presidencia de la Generalitat - Generalitat Valenciana». [Consulta: 26 febrer 2023].
# Claverol

«Claverol» té aquests significats:
* Claverol (antic municipi), municipi agregat el 1969
* Claverol (Carreu), masia del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà
* Claverol (Carreu, partida)
* Claverol (cim), cim al terme de Conca de Dalt del Pallars Jussà
* Claverol (Conca de Dalt), poble al terme municipal de Conca de Dalt, a la comarca del Pallars Jussà. Fins al 1969 fou cap d'un municipi propi, que comprenia, a més
* Claverol (Puigmaçana)
* Baronia de Claverol, baronia pallaresa creada al segle xviii, atribuïda a la família Motes i centrada en el castell de Claverol, al Pallars
* Barranc de Claverol
* Carretera de Claverol, infraestructura al Pallars Jussà, entre els pobles del Pont de Claverol i Claverol
* Castell de Claverol, edifici al poble de Claverol
* Masia de Claverol
* Obac de Claverol, extensa partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
* Pales de Claverol
* Pont de Claverol, pont al poble del mateix nom
* El Pont de Claverol, poble del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
* Solà de Claverol, solana del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
# Cometa Kohoutek

El cometa Kohoutek, o pel seu nom original C/1973 I1, 1973 XII, i 1973f, és un cometa de període llarg descobert per l'astrònom txec Luboš Kohoutek el 7 de març de 1973, sent visible durant gran part d'aquest any. Tornarà a orbitar prop de la Terra dins d'aproximadament uns 10 000 anys, encara que alguns astrònoms especulen que tornarà dins de 9000 a 16 000 anys.
Abans del seu acostament, Kohoutek va ser promocionat pels mitjans de comunicació com "el cometa del segle, encara un objecte possible de veure a simple vista". La seva magnitud major visual era -3 quan estava en el periheli, a 0.14 ua del Sol. La seva inclinació orbital va ser de 14.3°. La seva millor visió en el cel nocturn va ser després del periheli, quan aquest tenia una lluentor de quarta magnitud. El cometa també va mostrar una cua de fins a 25° durant molt temps.
El cometa a més va ser observat per les naus Skylab 4 dels Estats Units i Soyuz 13 de la URSS, transformant-se en el primer cometa a ser estudiat per naus orbitals.
El cometa Kohoutek va tenir un alt impacte en la cultura popular (principalment al món anglosaxó) tant en cançons, esdeveniments i encara en cites de pel·lícules i sèries.

## Enllaços externs

* «Kohoutek: Comet of the Century». TIME (magazine article on the comet, and comets in history). Arxivat de l'original el 2013-08-17. [Consulta: 16 juny 2018].
* Kohoutek, Comet Entry on the Internet Encyclopedia of Science
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 20 novembre 2023].
# Cobitis splendens

Cobitis splendens és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,5 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.

## Bibliografia

* Erkakan, F., F.G. Atalay-Ekmekçi i T.T. Nalbant 1998. Four new species and one new subspecies of the genus Cobitis (Pisces: Ostariophysi: Cobitidae) from Turkey. Turk. J. Zool. 22:9-15.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., M. Bilecenoglu i H.M. Sari 2007. Annotated checklist of fish and lamprey species (Gnathostoma and Petromyzontomorphi) of Turkey, including a Red List of threatened and declining species. Stuttgarter Beitr. Naturk. Sea A (706):1-172.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Brunettia ancora

Brunettia ancora és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: Queensland.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Atlas of Living Australia Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Abu-l-Afiya

Els Abu-l-Afiya foren una família de jueus sefardites que va florir especialment als segles xii i xiii (encara existeix sota el cognom Abolafia o Abulafia). Els seus membres més destacats són: Abraham Abu-l-Afiya, Todros ben Yehuda ha-Urí Abu-l-Afiya i Meir ben Todros ha-Leví Abu-l-Afiya.

## Bibliografia

* Aboulafia, cognom a L'Enciclopèdia Jueva de Brockhaus i Efron, Sant Petersburg, 1908-1913
* Emidio De Felice, Dizionario dei cognomi italiani, Milano, Mondadori, 1978
# 6 Lieder mit Begleitung des Pianoforte, op. 13

6 Lieder mit Begleitung des Pianoforte, op.13 és un cicle de lied compost per Clara Wieck entre el nadal de 1840 i l'estiu de 1843.

## Les cançons

L'op.13 és una col·lecció de sis cançons, no un cicle en sentit estricte. Els poemes són d'Emanuel Geibel, Heinrich Heine i Friedrich Rückert.
* Ich stand in dunkeln Träumen (Heine)
* Sie liebten sich beide (Heine)
* Liebeszauber (Geibel)
* Der Mond kommt still gegangen (Geibel)
* Ich hab’ in deinem Auge (Rückert)
* Die stille Lotosblume (Geibel): les irregularitats rítmiques, els cromatismes i el pathos de la melodia, juntament amb les imatges típicament romàntiques de la flor de lotus, el mar, la lluna i el cigne fan que sigui considerada una cançó paradigmàtica del romanticisme musical.

## Referències

* 1 2 3 Reich, Nancy B.. Clara Schumann: The Artist and the Woman. Nova York: Cornell University Press, 2013, p. 238.
* ↑ «Oxford Lieder - Sechs Lieder (1844) op.13».
# Abu-Faris ibn Ibrahim

Abu-Faris ibn Ibrahim fou emir hàfsida, fill i successor d'Abu-Ishaq Ibrahim I el 1283.
Quan el seu pare va arribar al tron el 1279 li va donar el govern de Bugia. El 30 de març de 1282 van esclatar les vespres sicilianes. El governador de Constantina Ibn al-Wazir, que tenia un tractat secret amb Pere el Gran de Catalunya pel qual li donaria suport a canvi del seu ajut contra els angevins, es va revoltar i es va proclamar independent, però Abu Faris va anar des de Bugia i el va derrotar abans que Pere el Gran pogués desembarcar. Quan els catalans van desembarcar a Alcoll la derrota s'havia consumat i la flota catalana va marxar cap a Trapani.
Vers el 1282 o poc abans es va revoltar contra el seu pare un aventurer anomenat Ibn Abi-Umara que, amb el suport de les tribus àrabs, es va apoderar del sud de l'Ifríqiya i es va proclamar califa l'any 1282. Va anar de victòria en victòria i Abu-Ishaq Ibrahim I va haver de fugir cap a Bugia amb el seu fill (començaments de 1283). Abu-Faris el va forçar a abdicar al seu favor la primavera del 1283 però no li va servir de gaire perquè Ibn Abi-Umara el va derrotar i matar en una batalla l'1 de juny del 1283. Abu-Ishaq Ibrahim I, fet presoner, fou executat.
Un any després (1284) els àrabs van retirar el suport a Ibn Abi-Umara i van permetre el seu destronament i la proclamació de Abu-Hafs Úmar I, germà d'Abu-Ishaq Ibrahim I i oncle d'Abu-Faris.

## Referències

* ↑ Rouighi, Ramzi. The Making of a Mediterranean Emirate: Ifriqiya and Its Andalusis, 1200-1400 (en anglès). University of Pennsylvania Press, 2011, p. 40. ISBN 081220462X.
* ↑ Rouighi, Ramzi. The Making of a Mediterranean Emirate: Ifriqiya and Its Andalusis, 1200-1400 (en anglès). University of Pennsylvania Press, 2011, p. 41. ISBN 081220462X.
# A,B,C,Q

A,B,C,Q (o, de vegades, a, b, c, q), també conegut popularment com a Lletres toves, és una escultura de Francesc Torres i Monsó de l'any 1980 que es troba instal·lada a la via pública, a la plaça de l'Hospital de Girona. Es tracta de quatre lletres de diferents colors (taronja, blau, groc i vermell), de mida grossa, que permeten als infants de jugar-hi; originalment, es tractava de les lletres «a», «b», «c» i «d», però aquesta darrera va quedar girada i finalment esdevingué una «q». L'obra fou promoguda per l'Ajuntament de Girona i la Banca Mas Sardà en motiu de l'Any Internacional del Nen. L'escultura ret homenatge a les lletres i els colors de Joan Miró.

## Referències

* ↑ «A,B,C,Q». Escultures al Carrer. Ajuntament de Girona.
* ↑ «Girona reposa una de les 'lletres toves' de Torres Monsó que s'havia malmès al juny de manera accidental». Diari de Girona, 04-10-2021.

## Vegeu també

* Llista de l'art públic de Girona
# A-136

La carretera A-136 és una via de titularitat autonòmica aragonesa, que uneix la ciutat de Biescas amb el Port del Portalet i el sud de França, passant per la Vall de Tena. Té una longitud d'uns 27 quilòmetres aproximadament.
La carretera comença en un encreuament amb la carretera N-260 al nord de Biescas, i transcorre paral·lelament el riu Gàllego durant tot el recorregut. Passa pel centre del poble d'Escarrilla, on hi trobem l'únic túnel d'aquesta carretera, el túnel d'Escarra. Tot seguit travessa la presa i l'embassament de Lanuza fins a arribar al trencant que porta cap al poble de Sallent de Gállego. Al cap de 3 quilòmetres aproximadament arribem a la urbanització Formigal i, fins a arribar a la frontera amb França, trobem a mà esquerra els aparcaments de les pistes d'esquí de l'estació de Formigal.
# 853
## Esdeveniments

* Suposat pontificat de la Papessa Joana, una llegenda medieval
* Saqueig de Damiata per la marina romana d'Orient.

## Necrològiques

* Haimó d'Halberstadt
* Fàndila de Peña Melaria

## Referències

* ↑ Michel Rouche Histoire du Moyen Âge, Éditions Complexe, 2005 (ISBN 978-2-8048-0042-0)
# AAF

AAF té els següents significats:
* Forces Aèries de l'Exèrcit dels Estats Units (del seu nom en anglès Army Air Forces), forces aèries dels Estats Units durant els anys 40 del segle XX
* Asociación Argentina de Football, federació històrica de futbol a l'Argentina, predecessora de l'AFA
* Alien Ant Farm, grup de rock alternatiu format a Riverside (Califòrnia)
* Association des Archivistes Français, associació professional dels arxivers de França
* Alink-Argerich Foundation, organització internacional promotora de concursos de piano, fundada per Martha Argerich
* Advanced Authoring Format, format de contenidor multimèdia que facilita la postproducció de vídeos
* AAF també és el codi OACI d'Aigle Azur, aerolínia de França
# Aganonerion

Aganonerion és un gènere monotípic de fanerògames de la família de les Apocynaceae. Únicament conté l'espècie: Aganonerion polymorphum Pierre que és originària d'Indoxina.

## Usos

S'utilitza com a planta medicinal i com a aliment, on hi surt per exemple en una varietat de la sopa vietnamita anomenada canh chua.
És un tipus de liana amb fulles comestibles, fruites àcides. Les tiges s'utilitzen per a cordes.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Spire i A.Spire i publicat a Le Caoutchouc en Indo-Chine 43. 1906.

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* ↑ «Aganonerion». World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 28 gener 2013].
* ↑ Aganonerion a PlantList
* ↑ a dictionary
* ↑ «Aganonerion». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 16 octubre 2013].

## Enllaços externs

* The International Plant Names Index 2009. Published on the Internet. 2010 Jan 27 «Enllaç»..
# Abu Ballas

Abu Ballas és un jaciment arqueològic al desert libi d'Egipte. Es troba a uns 200 km al sud-oest de l'Oasi de Dajla i té la forma de dos cons aïllats de gres. Tots dos pujols estan coberts de ceràmica egípcia. A principis del segle xx, aquests atuells estaven ben conservats, però a hores d'ara per la degradació causada pel turisme, estan molt deteriorats. El jaciment fou descobert el 1918 i 1923, i s'hi han dut a terme recerques més recents. L'àrea dona nom a la formació geològica d'Abu Ballas.

## Ocupació neolítica

Sembla que l'àrea d'Abu Ballas estigué habitada des del 8700 abans de la nostra era fins al 5700 abans de la nostra era, i degueren ser les condicions ambientals la raó per al sobtat cessament de l'ocupació humana.

## Camí d'Abu Ballas

La naturalesa d'aquest indret havia romàs durant molt de temps com un misteri. Les darreres recerques, però, han demostrat que era una estació en un antic camí del desert, anomenat Camí d'Abu Ballas, que connectava l'Oasi de Dajla amb l'altiplà de Gilf Kebir i la muntanya Uweinat. Alguns investigadors creuen que Abu Ballas era una fita d'una antiga ruta comercial egípcia cap a l'Àfrica central o per a la prospecció de minerals. Es va fundar a la fi de l'Imperi Antic o a la primeria del Primer Període Intermedi d'Egipte, quan algunes autoritats decidiren col·locar dipòsits de subministraments en un camí del desert. Abu Ballas en fou dels més grans. A més a més de la ceràmica, hi trobaren gravats en la roca, estris de pedra i fins i tot un tauler de joc de senet. No hi ha fonts d'aigua properes, per això l'aigua i el menjar eren transportats des de l'Oasi de Dajla a lloms de rucs. El més probable és que la gent visqués ací només durant curts períodes de temps. Aquest camí del desert es feu servir sobretot a la fi de l'Imperi Antic i menys en el Segon Període Intermedi i en l'Imperi Nou.
* Ceràmica d'Abu Ballas
* Gravat d'un arquer
* Gravat d'una vaca alletant el seu vedell

## Referències

* ↑ H. Kemal l Dine, L. Franchet: Les dépots de jarresdu désert de Lybie, in: Revue scientifique 65 1927), pàgs. 596-600.
* ↑ Frank Förster: Beyond Dakhla: The Abu Ballas Trail in the Libyan Desert (SW Egypt), In: Frank Förster, Heiko Riemer: Desert Road Archaeology in Egypt and Beyond, Cologne 2013, ISBN 9783927688414, pp.299-314.
* ↑ F. Hendriks; E. Schrank, The marine Abu Ballas formation of southern Egypt: a clay-mineralogic and microfloral reconstruction of the Aptian paleoclimate, Journal of African Earth Sciences, (1990) Volume 10, Issue 3, pp.471-481.
* ↑ Ki-Zerbo, et al, 1982, p. 288.
* ↑ Rudolf Kuper, The Abu Ballas Trail: Pharaonic Advances into the Libyan Desert, in: Z.Hawass and L.Pinch Brock (ed.), Egipt and the Dawn of the Twenty-First Century. Proceedings of the Eighth Intrnational Congress of Egyptologists, Cairo 2000, vol.2, Cairo 2003, pàgs. 272-276.
# Abscés anorectal

Els abscessos anorectals (també coneguts, si es defineix més la localització, com a abscés anal/perianal o abscés rectal/perirectal) són abscessos adjacents a l'anus. La majoria dels casos d'abscessos perianals són esporàdics, tot i que hi ha certes situacions que eleven el risc de desenvolupar la malaltia, com la diabetis mellitus, la malaltia de Crohn, el tractament crònic amb glucocorticoides i altres. Sorgeix com una complicació de la paraproctitis. S'han descrit abscessos isquiorectals, inter- i intrasfinctèrics.

## Referències

* ↑ «The Iris Cantor Women's Health Center – Anal Abscess and Fistula».
# ATP Sofia Open

El Torneig de Sofia, conegut oficialment com a Sofia Open, és un torneig de tennis professional que es disputa anualment sobre pista dura interior a l'Arena Armeec de Sofia, Bulgària. Pertany a les sèries 250 del circuit ATP masculí i se celebra a principis de febrer.
El torneig es va celebrar a partir de l'any 2015 en substitució del torneig de Zagreb, que va patir problemes financers per manca de nous patrocinadors. El seu nom original fou Garanti Koza Sofia Open, i puntualment Diema Xtra Sofia Open.

## Palmarès
### Individual masculí

| Any | Campió | Finalista | Resultat |
| 2023 | Adrian Mannarino | Jack Draper | 7−6(6), 2−6, 6−3 |
| 2022 | Marc-Andrea Hüsler | Holger Rune | 6−4, 7−6(8) |
| 2021 | Jannik Sinner (2) | Gaël Monfils | 6−3, 6−4 |
| 2020 | Jannik Sinner | Vasek Pospisil | 6−4, 3−6, 7−6(3) |
| 2019 | Daniïl Medvédev | Márton Fucsovics | 6−4, 6−3 |
| 2018 | Mirza Bašić | Marius Copil | 7−6(6), 6−7(4), 6−4 |
| 2017 | Grígor Dimitrov | David Goffin | 7−5, 6−4 |
| 2016 | Roberto Bautista Agut | Viktor Troicki | 6−3, 6−4 |

### Dobles masculins

| Any | Campions | Finalistes | Resultat |
| 2023 | Gonzalo Escobar Aleksandr Nedovyesov | Julian Cash Nikola Mektić | 6−3, 3−6, [13−11] |
| 2022 | Rafael Matos David Vega Hernández | Fabian Fallert Oscar Otte | 3−6, 7−5, [10−8] |
| 2021 | Jonny O'Mara Ken Skupski | Oliver Marach Philipp Oswald | 6−3, 6−4 |
| 2020 | Jamie Murray Neal Skupski | Jürgen Melzer Édouard Roger-Vasselin | Renúncia |
| 2019 | Nikola Mektić Jürgen Melzer | Hsieh Cheng-peng Christopher Rungkat | 6−2, 4−6, [10−2] |
| 2018 | Robin Haase Matwé Middelkoop | Nikola Mektić Alexander Peya | 5−7, 6−4, [10−4] |
| 2017 | Viktor Troicki Nenad Zimonjić | Mikhail Elgin Andrey Kuznetsov | 6−4, 6−4 |
| 2016 | Wesley Koolhof Matwé Middelkoop | Philipp Oswald Adil Shamasdin | 5−7, 7−6(9), [10−6] |

## Referències

* ↑ «Bulgaria to Host ATP 250 Tournament in Sofia in February 2016» (en anglès). novinite.com, 06-10-2015. [Consulta: 27 gener 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial (búlgar) (anglès)
* Perfil del torneig a l'ATP (anglès)
Sofia :
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023 :
# Acianthera magalhanesii

Acianthera magalhanesii és una espècie d'orquídia originària de Minas Gerais i Bahia, Brasil. Pertany a la secció Sicaria.

## Descripció

Es caracteritza per un creixement cespitós amb tiges secundàries, també anomenat ramicaules, amb la secció superior triangular, més ampla a la base que en la fulla, inflorescència subsèssil amb poques o moltes flors, segments florals sovint gruixuts, o lleugerament pubescents o papulosos en un grup de més plantes fibroses i resistent, amb ramicaule canaliculat sense ales o amb ales estretes, que s'assembla a una fulla addicional. Aquesta espècie és similar a Acianthera oligantha però molt més petita amb flors més petites i tot el làbium, groc, estès en la part intermèdia.

## Referències

* ↑ Acianthera magalhanesii en PlantList
* ↑ «Acianthera magalhanesii». World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 14 març 2013].
* ↑ R. Govaerts et al.

## Vegeu també

* Pol·linització de les orquídies
* Història de la botànica

## Bibliografia

* Fangs, F. de, (2003). Hoehnea 30(3): 186.
* Pridgeon, A. m., Cribb, P.J., Chase, M.C. & Rasmussen, F.N. (2006) Epidendroideae (Part One). Genera Orchidacearum 4: 328 ff. Oxford University Press.
* Chiron, G. R., Guiard, J. & Van Den Berg, C. (2012) Phylogenetic relationships in Brazilian Pleurothallis sensu batego (Pleurothallidinae, Orchidaceae): evidence from nuclear ITS rDNA sequences, Phytotaxa 46: 34–58.
# Abarema turbinata

Abarema turbinata és una espècie de llegum del gènere Abarema de la família Fabaceae. Es troba només al llarg del bosc costaner atlàntic, sent endèmic a Bahia, Brasil.

## Referències

* ↑ Barneby & Grimes (1996), ILDIS (2005)

## Bibliografia

* Barneby, R.C. & Grimes, J.W. (1996): Silk Tree, Guanacaste, Monkey's Earring: A generic system for the synandrous Mimosaceae of the Americas. Part I. Abarema, Albizia, and Allies. Memoirs of the New York Botanical Garden 74(1): 1-292. ISBN 0-89327-395-3 (anglès)
* International Legume Database & Information Service (ILDIS) (2005): Genus Abarema (anglès)
# Abariltur

Abariltur (en ibèric abaŕiltur) era el nom que rebia una seca de moneda ibèrica localitzada en algun punt encara desconegut del litoral català o valencià. Durant el segle ii aC encunyà moneda de bronze amb inscripcions de l'alfabet ibèric.
Coneguda únicament pels pocs exemplars de moneda que va encunyar, l'indret no apareix esmentat a cap font clàssica. La majoria de les monedes d'Abariltur han aparegut a jaciments a prop del Baix Maestrat, motiu pel qual s'especula que la seca es trobava entre Alcalà de Xivert i Vinaròs, sent Santa Magdalenda de Polpís l'indret on s'han trobat més exemplars de moneda.

## Referències

* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 03; entrada: "Abariltur"
* 1 2 3 «Cecas - Abariltur» (en castellà). monedaiberica.org. [Consulta: 10 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Abariltur en el catàleg MIB | monedaiberica.org.
# Afiba (cràter)

Afiba és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 9,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim ewe, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Afiba». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Adrast (fill de Mèrops)

Adrast (en grec antic: Ἄδραστος, Àdrastos) va ser un fill de l'endeví Mèrops, i rei de Percote, a Mísia, segons explica Diodor Sícul.
Amb el seu germà Àmfios, va comandar una força militar de soldats d'Adrastea, la Propòntida, la ciutat de Làmpsac i de la muntanya escarpada de Terea. Va anar a la guerra de Troia amb el seu germà, tot i que el seu pare, que era vident, els va suplicar que no ho fessin, ja que coneixia el seu destí, la mort al camp de batalla. Van desobeir i van marxar, i Diomedes els va matar tots dos i els va prendre les armes.
A la Propòntida hi ha una ciutat, Adresta, que li deu el nom.

## Referències

* ↑ Epítome 3.3.4
* ↑ Homer. Ilíada, II, 831 i XI, 329
# Agricultura itinerant

En vastes regions de clima càlid i de vegetació densa (selva i boscos tropicals) es practica una agricultura itinerant de subsistència. Els agricultors obren clarianes en la vegetació, talen els arbres, treuen les herbes del terra i cremen el terreny esbrossat perquè les cendres aportin fertilitat al sòl.
Com que els sòls de les zones càlides són extremament fràgils, en pocs anys queden esgotats i els agricultors han d'obrir noves clarianes en un altre sector de la selva o el bosc.
Aquesta pràctica agrícola, coneguda com a agricultura de tala i crema, és habitual a les zones baixes de Veneçuela, Colòmbia, Equador, l'est del Perú i Bolívia, a la selva amazònica, en sectors de l'Amèrica Central i a les illes del Carib. El seu origen es remunta a l'època precolombina, en què era practicada per grups indígenes com ara els arawaks i els guaranís.