OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estrella Morente

Estrella Morente, nom artístic d'Estrella de la Aurora Morente Carbonell, (Las Gabias, Granada, 14 d'agost de 1980) és una cantant de flamenc espanyola, filla del cantaor Enrique Morente i de la ballarina Aurora Carbonell.
Ha actuat amb el seu pare des que tenia 7 anys, i va gravar el seu primer àlbum l'any 2001, Mi cante y un poema; tot seguit vingué Calle del Aire, del mateix any, que fou rebut molt bé per la crítica i pels aficionats al flamenc. El 14 de desembre del 2001 es casà amb el torero malagueny Javier Conde a la Basílica de Nuestra Señora de las Angustias, a Granada. Cinc anys més tard publicà el seu tercer àlbum, Mujeres (2006), del qual el seu pare en fou el productor, i dos anys després de la mort d'aquest el seu quart àlbum, Autorretrato (2012).
El 2013 va gravar un tema en català amb Lluís Llach, qui era un gran amic de son pare, pel disc de la Marató de TV3 d'aquell any, que tractava les malalties neurodegeneratives.
A Barcelona ha actuat al Gran Teatre del Liceu amb el seu pare l'any 2009 i en el marc del festival de flamenc De cajón! (2011), i ha cantat El amor brujo de Manuel de Falla al Palau de la Música (2013).
Estrella Morente és una defensora de la tauromàquia, i el febrer de 2020 va causar una gran polèmica quan va reivindicar el món taurí durant una actuació seva a Operación Triunfo. La cantant, que interpretava la cançó "Volver" amb la concursant Nia en la sisena gala del programa, va canviar la lletra del tango de Carlos Gardel per uns versos del poeta José Bergamín que són un al·legat de la tauromàquia. Aquest canvi, que no estava previst i no s'havia assajat amb anterioritat, va sorprendre tant als organitzadors del programa com als espectadors, i va generar una forta controvèrsia a les xarxes socials.

## Discografia

* Mi cante y un poema (2001)
* Calle del Aire (2001)
* Mujeres (2006)
* Casacueva y escenario (2007) (DVD)
* Autorretrato (2012)

## Referències

* ↑ Estrella Morente a Deflamenco.com (castellà)
* ↑ La romántica boda de Estrella Morente y Javier Conde a ¡Hola!, 14/12/2001 (castellà)
* ↑ Estrella en la encrucijada a El País, 30/9/2012 (castellà)
* ↑ Lluís Llach i Estrella Morente canten junts per a La Marató a TV3.cat, 30/10/2013
* ↑ Estrella Morente vuelve al Liceo sin su padre en un concierto "desnudo" a El País, 22/12/2011 (castellà)
* ↑ Estrella Morente canta ‘El amor brujo’ en el Palau de la Música a El País, 25/2/2013 (castellà)
* ↑ «‘OT 2020’: Estrella Morente defiende el mundo del toro en su actuación más polémica» (en castellà), 24-02-2020. [Consulta: 24 febrer 2020].
* ↑ Estrella Morente: Autorretrato a El País (castellà)

## Enllaços externs

* Club de fans Arxivat 2008-10-19 a Wayback Machine. (castellà)
* Estrella Morente Arxivat 2013-11-02 a Wayback Machine. a Flamenco-world.com (castellà)
# Sant Andreu (Apostolat d'Almadrones)

Sant Andreu és una obra d'El Greco, amb col·laboració del seu taller, realitzada entre 1608 i 1614, que formava part de l'apostolat de l'església d'Almadrones,

## Introducció

Aquesta obra formava part d'un apostolat incomplet -només se'n conserven nou llenços- provinent de l'església d'Almadrones, a Guadalajara. Aquest conjunt repeteix amb poques variants els models anteriors, com el de l'apostolat de la Catedral de Toledo i el del Museu del Greco, sembla dels anys finals del mestre cretenc, i la seva tècnica sembla més avançada.
Al Museu del Prado se'n conserven quatre llenços: Salvator Mundi, Sant Jaume el Major, Sant Pau i Sant Tomàs. Les altres cinc obres d'aquest conjunt es troben disperses en altres col·leccions. Aquest llenç és una d'aquestes peces.

## Anàlisi de l'obra

Oli sobre llenç; 71,1 x 54,6 cm.; Museu d'Art del Comtat de Los Angeles.
Les inicials delta i theta apareixen en el triangle frormat per l'únic braç de la Creu i el braç esquerre de sant Andreu apóstol. El mantell de color verd i la túnica blava semblen originals, però el cap i les mans del personatge están totalment repintats.

## Referències

* ↑ Wethey, Harold E. op. cit., p. 120.
* ↑ Gudiol, José. op. cit., p. 298.
* ↑ Wethey, Harold E. op. cit., p. 121.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1
# Corona d'acer de Romania

La corona d'acer del rei Carol I dels romanesos va ser forjada a l'Arsenal de l'Armada (Arsenalul Armatei) a Bucarest a partir de l'acer d'un canó capturat per l'exèrcit romanès dels otomans durant la seva Guerra d'Independència.
Carol I va triar l'acer, i no l'or, per simbolitzar la valentia dels soldats romanesos. El va rebre durant les cerimònies de la seva coronació i de la proclamació de Romania com a regne el 1881. És la mateixa corona que es va utilitzar el 1922 a la coronació del rei Ferran I i de la reina Maria com a sobirans de Romania, que va tenir lloc a Alba Iulia.
La Corona va ser utilitzada també durant la coronació i la unció com a rei de Miquel I pel patriarca ortodox de Romania, Nicodim Munteanu, a la catedral patriarcal de Bucarest, el mateix dia de la seva segona adhesió, el 6 de setembre de 1940.
L'escut d'armes de Romania es va augmentar l'11 de juliol de 2016 per afegir una representació de la corona d'acer.
* El símbol de la Corona Reial (la "Corona d'Acer" romanesa), representat a la façana oriental de l'Arc de Triomf ("Arcul de Triumf") a Bucarest.
* El funeral del rei Miquel I de Romania el desembre del 2017, amb la corona al fèretre.
* Representació heràldica

## Referències

* ↑ Fundamental Rules of the Royal Family of Romania Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine., The Romanian Royal Family website as retrieved on January 8, 2008
* ↑ «Coroana revine pe stema României. Iohannis a promulgat legea care modifică însemnele oficiale - FOTO» (en romanian). Mediafax, 11-07-2016 [Consulta: 9 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Museu Nacional d'Història de Romania
* Presentació de la corona Arxivat 2011-06-08 a Wayback Machine.
# Demostrat (poeta)

Demostrat (en llatí Demostratus, en grec antic Δημόστρατος "Demóstratos"), fou un poeta grec en nom del qual Èupolis va presentar la comèdia Αὐτόλυκος (Autòlic), segons Ateneu de Nàucratis.
Seria un dels autors de la nova comèdia segons Suides, que podria haver-lo confós amb Timòstrat, un altre poeta de la nova comèdia.

## Referències

* ↑ 3.Demostratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 991
Viccionari
# Cuereta boscana

La cuereta boscana (Dendronanthus indicus) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae) i única espècie del gènere Dendronanthus Blyth, 1844.

## Hàbitat i distribució

Habita zones de ribera dins boscos de pins o roures, a les terres baixes i turons del sud-est de Sibèria, Corea i centre i est de la Xina i nord-est de l'Índia.

## Referències

* ↑ «Cuereta boscana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Cuereta

Les cueretes, cuetes o gallinetes de la mare de Déu són un grup d'ocells que formen el gènere Motacilla, passeriformes de la família dels motacíl·lids (Motacillidae). Són ocells amb llargues cues que belluguen amb freqüència. El nom es fa extensiu a l'única espècie del gènere Dendronanthus, molt relacionat amb Motacilla, on de vegades s'inclou.

## Morfologia

* Les cueretes són ocells petits, prims i llargs, sovint amb colors grocs o contrastats de blanc i negre.
* Algunes de les espècies tenen un bon nombre de subespècies, amb dissenys de color molt distintius.
* El seu comportament més conspicu és un constant moviment de la cua, característica que ha motivat el nom comú.

## Hàbitat i distribució

Són ocells insectívors i terrestres que viuen en camp obert al vell món, sovint en àrees humides o medis humanitzats. Als Països Catalans habiten les cueretes torrentera, blanca i groga.

## Reproducció

Fan el niu a terra, on ponen fins a sis ous clapejats.

## Taxonomia

El gènere Motacilla es classifica en 13 espècies:
* Motacilla flava - cuereta groga.
* Motacilla tschutschensis - cuereta de Txukotka.
* Motacilla citreola - cuereta citrina.
* Motacilla capensis - cuereta del Cap.
* Motacilla flaviventris - cuereta de Madagascar.
* Motacilla bocagii - becudet de São Tomé.
* Motacilla cinerea - cuereta torrentera.
* Motacilla clara - cuereta cuallarga.
* Motacilla alba - cuereta blanca.
* Motacilla aguimp - cuereta africana.
* Motacilla samveasnae - cuereta del Mekong.
* Motacilla grandis - cuereta del Japó.
* Motacilla maderaspatensis - cuereta de l'Índia.

## Referències

Sanchis i Guarner, Manuel, Els noms catalans de la cuereta (Molacilla alba), Institut d'Estudis Catalans, 1956 http://publicacions.iec.cat/repository/pdf/00000153%5C00000052.pdf.
* ↑ Acadèmia Valenciana de la Llengua «cueta». Diccionari normatiu valencià.
* ↑ DCVB
* ↑ «Cuereta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Classificació dels Motacíl·lids a Zoonomen Rev. 02-05-2010
# DXF

DXF (acrònim de l'anglès Drawing Exchange Format) és un format de fitxer informàtic per dibuixos de disseny assistit per ordinador, creat fonamentalment per a possibilitar la interoperabilitat entre els arxius .DWG, usats pel programa AutoCAD i la resta de programes del mercat. Es distribueix sota llicència Attribution-NonCommercial-ShareAlike 3.0.
Aquest tipus d'arxius va aparèixer el 1982, juntament amb la primera versió del programa AutoCAD, propietat d'Autodesk.
Al llarg del temps, els fitxers DWG han guanyat en complexitat, i la portabilitat mitjançant DXF ha perdut eficàcia, ja que no totes les funcions que suporta el format nadiu DWG s'han pogut traslladar al format DXF.

## Programes que suporten l'extensió DXF

* Adobe Illustrator
* AgrimenSoft
* Alibre Design
* Altium
* Andcad
* ArchiCAD
* ArcMap
* Artlantis
* AutoCAD
* Blender (usant un script d'importació)
* CadWork
* Cartomap
* Corel Draw
* DWGeditor
* Eye-Sys
* FreeCAD
* Google SketchUp
* GstarCAD
* GvSIG
* Inkscape
* IntelliCAD
* Hevacomp
* Lenel OnGuard
* Manifold System
* Maple 12
* Mathematica
* MetaCAM
* Microsoft Word
* Microsoft Visio
* Microstation
* MiniPLAN
* Mode (programari)
* OmniWin Cadnest
* Paint Shop Pro
* Processing
* Qcad
* RackTools
* Rhinoceros 3D
* Solid Edge
* SolidWorks
* UGS NX
* VectorWorks
* WorkXPlore 3D

## Referències

* ↑ «DXF (AutoCAD Drawing Interchange Format) Family, ASCII variant». Library of Congress Collections, 05-05-2022. [Consulta: 6 abril 2023].

## Vegeu també

* DWG
* AutoCAD
* Autodesk
* Disseny assistit per ordinador
# Cuaespinós olivaci

El cuaespinós olivaci (Cranioleuca obsoleta) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes al sud-est del Brasil, est del Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós olivaci». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Cuaespinós gorjatacat

El cuaespinós gorjatacat (Leptasthenura xenothorax) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues i boscos de Polylepis dels Andes, al centre de Perú.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós gorjatacat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
# Cuaespinós pitblanc

El cuaespinós pitblanc (Synallaxis albescens) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies, sabanes, zones humides i arbustives de les terres baixes del sud-oest de Costa Rica i oest i centre de Panamà. Des del nord, centre i est de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Guaiana, cap al sud, per l'est dels Andes, a l'ample del nord, centre, est i sud-est del Brasil fins l'extrem sud-est de Perú, nord, est i sud-est de Bolívia, Paraguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós pitblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Daevid Allen

Christopher David Allen, conegut pel seu nom artístic Daevid Allen, (Melbourne, 13 de gener de 1938 - Melbourne, 13 de març de 2015) fou un poeta, guitarrista, cantant, compositor i artista australià d'espectacle conegut sobretot per ser cofundador del grup psicodèlic Soft Machine (a Gran Bretanya el 1966) i Gong (a França el 1970). També se'l coneixia com a "Divided Alien". El 1978 va participar en la quarta edició del Festival Canet Rock.

## Referències

* ↑ «Canet Rock. Els temps estan canviant». Enderrock, 224, 01-06-2014, pp. 38-47.
# Decadència exponencial

Una quantitat està subjecta a una decadència exponencial si disminueix a una velocitat proporcional al seu valor actual. Simbòlicament, aquest procés es pot expressar amb la següent equació diferencial, on N és la quantitat i λ (lambda) és una taxa positiva anomenada constant de decadència exponencial, constant de desintegració, constant de velocitat, o constant de transformació
${\frac {dN}{dt}}=-\lambda N.$
La solució d'aquesta equació és:
$N(t)=N_{0}e^{-\lambda t},$
on N(t) és la quantitat en el temps t, N$_0$ = N(0) és la quantitat inicial, és a dir, la quantitat en el temps t = 0.

## Vida mitjana

Si la quantitat en decadència, N (t), és el nombre d'elements discrets en un conjunt determinat, és possible calcular el temps mitjà que un element roman en el conjunt. Això s'anomena temps de vida mitjà (o simplement temps de vida), on la constant de temps exponencial, $\tau$, es relaciona amb la constant de velocitat de desintegració, λ, de la manera següent:
$\tau ={\frac {1}{\lambda }}.$
La vida mitjana es pot veure com un "temps d'escala", perquè l'equació de decadència exponencial es pot escriure en termes de la vida mitjana, $\tau$, en lloc de la constant de desintegració, λ :
$N(t)=N_{0}e^{-t/\tau },$
i això $\tau$ és el moment en què la població de l'assemblea es redueix a 1/ e ≈ 0,367879441 vegades el seu valor inicial.

## Mitja vida

Una característica més intuïtiva de la decadència exponencial per a moltes persones és el temps necessari perquè la quantitat en decadència caigui a la meitat del seu valor inicial. (Si N (t) és discret, aquest és el temps de vida mitjà en lloc del temps de vida mitjà.) Aquest temps s'anomena vida mitjana, i sovint es denota amb el símbol t $_{1/2}$ . La vida mitjana es pot escriure en termes de la constant de decadència, o la vida mitjana, com:
$t_{1/2}={\frac {\ln(2)}{\lambda }}=\tau \ln(2).$

## Referències

* ↑ Serway, Moses & Moyer (1989, p. 384)
* ↑ Simmons (1972, p. 15)
* ↑ McGraw-Hill (2007)
* ↑ «6.8 Exponential Growth and Decay - Calculus Volume 1 | OpenStax» (en anglès). https://openstax.org/.+[Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ «Exponential growth & decay | Algebra 1 | Math» (en anglès). https://www.khanacademy.org.+[Consulta: 30 abril 2023].
# Estrella Lambda Boötis

Una estrella Lambda Boötis és un tipus d'estrella peculiar que presenta una inusual baixa abundància dels elements pesants, particularment els del pic del ferro (crom, magnesi, ferro, cobalt i níquel) en les seves capes externes, amb la clara excepció de carboni, nitrogen, oxigen i sofre. El seu tipus espectral està comprès entre B-tardà i F-primerenc.
La natura de les estrelles Lambda Boötis no és ben coneguda. Poden ser estrelles de Població I, o bé estrelles pre-seqüència principal o estrelles de la seqüència principal formades a partir d'un gas els àtoms metàl·lics del qual van ser absorbits per la pols interestel·lar. L'explicació més comuna és que el fenomen es deu a l'acreció per l'estrella de feble metal·licitat des d'un disc protoplanetari.
És un grup particularment escàs, es pensa que com a màxim un 2% de les estrelles compreses dins el domini espectral rellevant són estrelles Lambda Boötis.
El prototip d'aquesta classe és Lambda Bootis (λ Boo). L'estrella Alpha Lyrae (Vega), de la constel·lació de la Lira, pertany a aquest tipus d'estrelles.

## Referències

* 1 2 Ernst Paunzen «The λ Bootis stars». Zverko, J.; Ziznovsky, J.; Adelman, S.J.; Weiss, W.W., 2004. ISBN 0521850185.(anglès)
* ↑ Paunzen, E. & Reegen, P. «Analysing the Hipparcos epoch photometry of λ Bootis stars». Communications in Asteroseismology, 153, 2008. p. 49-53.(anglès)
* ↑ Lambda Bootis star (The Internet Encyclopedia of Science)
# Sant Sadurní de Salelles

L'església deSant Sadurní de Salelles és una obra del poble de Salelles dins del municipi de Sant Salvador de Guardiola (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció del segle xi, amb reformes al llarg dels s.XVI-XVII, que consistiren en l'allargament de la nau, la construcció de capelles laterals i d'un nou campanar de torre; l'antic campanar d'espadanya encara avui es pot veure si pugem a l'actual. Fou eliminat el primitiu absis per tal de construir-se la rectoria; l'actual és obrat en totxo. L'estructura de l'església era d'una sola nau, rectangular, amb un absis semicircular a sol ixent cobert amb una volta de quart d'esfera, mentre que la nau ho seria amb volta de canó de mig punt, forma que actualment encara conserva, malgrat l'enguixat que recobreix els murs interiors i que tapen l'aparell. La porta es troba al cantó sud i té gravada la data de 1626. En aquest mateix mur de migdia s'obre una finestra de dobla esqueixada. L'aparell exterior és obrat amb carreus ben disposats en filades.
Es conserva a la masia de Can Miralda d'estil romànic tardà del segle xiii la imatge de la Mare de Déu de Gràcia feta en una talla de fusta.

## Història

Estava situada dins l'antic terme de Manresa, al lloc de Salelles, documentat, aquest, des del 962, mentre que l'església apareix citada el 1053. Amb categoria de parròquia es troba documentada el 1134, i confirmada en una relació de parròquies anterior al 1154. La funció parroquial encara l'exerceix actualment.
Al llarg dels segles XVI.XVII s'hi feren diferents transformacions i afegits. Fa pocs anys s'hi ha fet reformes per tal de restaurar algunes parts de l'església romànica, que és l'obra original.
L'estat de conservació de l'edifici és molt bo, encara que les reformes fetes als segles XVI-XVII transformaren en algunes parts la construcció genuïnament romànica del s. XI. Està situada en el terme de Sant Salvador de Guardiola; està oberta al culte i és la parròquia de Salelles.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Sadurní de Salelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
* ↑ «SANT SADURNÍ DE SALELLES». CONSORCI DE PROMOCIÓ TURÍSTICA DEL CARDENER. [Consulta: 10 novembre 2015].
* ↑ «Església de Sant Sadurní de Salelles – Sant Salvador de Guardiola / Bages». Catalunya Medieval, febrer 2014. [Consulta: 10 novembre 2015].
# Crist abraçat a la creu (El Greco,Tipus-I,MNAC)

Crist amb la creu és un quadre de Domenikos Theotokopoulos, més conegut com El Greco, pintat entre 1590 i 1595, que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya; va ser adquirit pel museu el 1958 del llegat de Santiago Espona.

## Descripció

Representa Crist coronat d'espines i acaronant amorosament la Creu, que sosté amb actitud i mirada serenes. Per aquest Crist, la creu no és un objecte pesat, sinó tot el contrari, i és per això que el seu cos i el seu rostre s'alcen lleugers cap al cel tot convidant-nos a seguir-lo.

## Història

De factura excel·lent, aquest quadre va captivar el pintor i crític d'art Aureliano de Beruete (1845-1912), que en va ser el propietari abans que l'adquirís el col·leccionista català Santiago Espona (1888-1958).

## Vegeu també

* Crist abraçat a la creu (El Greco,Tipus-I,Nova York)
* Crist abraçat a la creu (El Greco,Tipus-II, Museu d'El Prado)
* Crist abraçat a la creu (El Greco, Tipus-III)

## Referències

* 1 2 Fitxa de l'obra 065577-000 al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
* ↑ M.M.C.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012. Barcelona: MNAC, p. 163. ISBN 978-84-8043-136-1.
# Barb ibèric

El barb ibèric (Luciobarbus comizo) és una espècie de peix de riu de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.
Els adults poden assolir els 40 cm de longitud. Es troba als rius del sud de la península Ibèrica (Tajo, Guadiana i Guadalquivir). Es troba amenaçat d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural, la contaminació i la introducció de noves espècies.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Palomares, Maria Lourdes D.; Torres, Armi G. «Luciobarbus comizo (Steindachner, 1864) Iberian barbel» (en anglès). FishBase.
* ↑ Elvira, B. «Iberian endemic freshwater fishes and their conservation status in Spain» (en anglès). Journal of Fish Biology, 37, 01-12-1990, pàg. 231–232. DOI: 10.1111/j.1095-8649.1990.tb05048.x. ISSN: 0022-1112.
* ↑ Crivelli, Alain J. The freshwater fish endemic to the northern Mediterranean region : an action plan for their conservation (en anglès). Arles: Tour du Valat, 1996, p. 171. ISBN 2-910368-20-3.
# Estrella Rojo Tudela

Estrella Rojo Tudela (La Aguilera, província de Burgos, 1953) és política basca d'origen castellà. És màster en arxivística, tècnic superior d'Administració Local i llicenciada en Geografia i Història. Membre del PSE-PSOE, ha estat senadora per Àlaba a les eleccions generals espanyoles de 1989 i 1993. També ha estat procuradora i Secretària Primera de la Mesa de les Juntas Generals d'Àlaba el 1987-1991.
# Farlowella taphorni

Farlowella taphorni és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Maracaibo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. i L. Vance 1917: Some species of Farlowella. Annals of the Carnegie Museum v. 11 (núms. 1-2): 297-303, Pls. 29-31.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Retzer, M. E. i L. M. Page 1997: Systematics of the stick catfishes, Farlowella Eigenmann & Eigenmann (Pisces, Loricariidae). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 147: 33-88.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.