OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jesús Huguet Pascual

Jesús Huguet Pascual (Onda, 16 de març de 1944) és un escriptor, editor, sociolingüista i polític valencià. És secretari executiu del Consell Valencià de Cultura des del 2004.
Estudià dret i filologia, és diplomat en telecomunicacions i relacions públiques i humanes. Huguet ha estat professor convidat de la Universitat de València i d'altres internacionals. Ha estat director del Servei de Publicacions i de Política Lingüística de la Generalitat Valenciana de diversos governs del socialista Joan Lerma. A les eleccions a les Corts Valencianes de 1995 fou elegit diputat per Castelló a les llistes del PSPV. Fou vocal de la Comissió de Cultura de les Corts Valencianes.
Pel que fa al seu vessant com a escriptor, Jesús Huguet ha publicat diversos poemaris, assajos com Els darrers: generació del 70 i estudis històrics com Orígenes de la imprenta valenciana.
Tot i residir a Alberic (Ribera Alta), el 2009 va rebre el Seny Onder, un premi que atorga anualment l'Ateneu Mercantil i Cultural d'Onda als onders més destacats. Huguet és membre també de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana i de la Societat General d'Autors i Editors (SGAE).

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-07-02. [Consulta: 1r juliol 2015].
* ↑ Huguet, Jesús; Pascual, Jesús Huguet. Els darrers: Generació del 70. F. Sanchís Cardona, 1972.
* ↑ Huguet, Jesús Orígenes de la imprenta valenciana, 2006.
* ↑ Jesús Huguet rep el premi al seu "onderisme", a El Periódico Mediterráneo de 1/03/2009.
* ↑ Jesús Huguet rep el Seny Onder, a Levante-EMV de 1/03/2009.

## Enllaços externs

* «Jesús Huguet Pascual». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
* Biografies de polítics valencians Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.
# Jean Sol

Jean Sol, nascut el 3 de juny de 1952 és un polític nord-català, membre del partit Les Républicains. Fou elegit senador del departament dels Pirineus Orientals el 24 de setembre de 2017.

## Biografia

Jean Sol ha realitzat estudis de gestió de serveis de salut. Des 2004, és director de l'atenció a l'hospital de Perpinyà (funcionari de la categoria A). Ha estat conseller municipal de Bonpàs des de 1989 i tinent d'alcalde entre 1995 i 2004. Ha estat conseller general del cantó de Perpinyà-7 de 2004 a 2015 i conseller departamental del cantó de Perpinyà-2 des de 2015.
El 24 de setembre de 2017 fou elegit senador del departament dels Pirineus Orientals en derrotar la senadora sortint Hermeline Malherbe, membre del Partit Socialista.
Va patrocinar Laurent Wauquiez pel congrés dels Republicans de 2017, votació en la qual va ser elegit president del partit.

## Referències

* 1 2 'mon-maire.fr
* 1 2 Bolg personnel, section Biographie Arxivat 2018-10-14 a Wayback Machine. de Jean Sol.
* ↑ Laure Moysset, « Qui est Jean Sol, nouveau sénateur des Pyrénées-Orientales ? », L'Indépendant, 24 septembre 2017
* ↑ Ludovic Vigogne, « La liste des 136 parrains de Laurent Wauquiez », lopinion.fr, 11 octobre 2017.
# Jean Spautz

Jean Spautz (Schifflange, 9 de setembre de 1930) és un polític i sindicalista luxemburguès. Membre del Partit Popular Social Cristià (CSV), és diputat legislatiu, a Cambra de Diputats de Luxemburg.

## Càrrecs

* President de la Federació de Sindicats Cristians Luxemburguesos (LCGB) (1967-1980).
* President de Jeunesse Ouvrière catholique (joventut treballadora catòlica) (JOC) (1954-1959) i President de la secció juvenil del Partit Cristiano-Social (1960-1966).
* President del Partit Cristiano-Social (1982-1995)
* Membre de la Cambra de Diputats de Luxemburg des de 1959.
* Membre de la Cambra de Diputats (1.964 a 1.976).
* Vicepresident de la Cambra de Diputats diputats de Luxemburg (1979-1980).
* Membre del Parlament Europeu, l'eurodiputat (juliol de 1979 a febrer de 1980 i des de juliol de 2004 a juliol de 2009).
* Ministre d'Interior (1980-1995), Ministre d'Assumptes de família (1980-1989), Ministre d'Habitatge (1989-1995).
* President de la Cambra de Diputats de Luxemburg (1995-2004).
* President d'Honor de la Cambra de Diputats de Luxemburg des de 2004.

## Honors

* Gran Creu de l'Orde de la Corona de Roure (Promoción 2003)

## Referències

* ↑ «Rulers: Luxembourg» (en anglès). Rulers.org. [Consulta: 2 desembre 2015].
* ↑ «Distinction honorifique pour le Président de la Chambre des députés Jean Spautz». [Consulta: 15 octubre 2015].]
# Jean Stoetzel

Jean Stoetzel (Saint-Dié-des-Vosges, 23 d'abril de 1910 - París, 21 de febrer de 1987) va ser un sociòleg i professor francés conegut per haver introduït en el seu país els sondejos d’opinió.

## Biografia

Va néixer a una família catòlica i conservadora, fill d'un cap de correus. Se'l considera un alumne brillant, admés a la preparatòria del Liceu Luis el Grande de París.
Va anar a l'escola anomenada Escola Normal Superior de París, afegit de filosofía i professor en els Estats Units al 1937 juntament amb George Gallup. Fou fundador de l’Institut français d'opinion publique (IFOP) i autor d’una tesi al 1943 sobre la teoría de l’opinió. Durant la seva ocupació fou assessor del Servei Nacional d'Estadística de França (SNS) sota la direcció de René Carmille. A més a més, també va ser cap del servei d’enquestes i estadístiques de la fundació Carrel.
Després de la creació de l’Institut national d'études démographiques (INED), va dirigir la secció de psicologia social, tot i que va preferir centrar la seva carrera en la universitat. El seu adjunt, Alain Girard, va continuar la seva obra a la INED mentre Jean Stoetzel va fundar la Revue française de sociologie que es va convertir en la principal referència a França de sociología i psicología social. Entre 1955 i 1978 fou catedràtic de sociología a la Sorbona. Al 1977, fou escollit membre de l’Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques de França.
# Jetmore

Jetmore és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 903 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jetmore tenia 903 habitants, 362 habitatges, i 241 famílies. La densitat de població era de 317 habitants/km².
Dels 362 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,5% hi vivien parelles casades, en un 5,5% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 21,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.618 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 24.250 $. La renda per capita de la població era de 15.510 $. Entorn del 10,9% de les famílies i el 14% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jetmore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jetmore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jaume Cruells i Sallarès

Jaume Cruells i Sallarès (Sabadell, 1863 - Barcelona, 1920) fou un advocat i polític català, diputat a Corts per Sabadell durant la Restauració borbònica.

## Biografia

Fou un dels membres més destacats del Centre Nacionalista Republicà a Sabadell i col·laborà en la Diputació de Barcelona amb Enric Prat de la Riba, per iniciativa del qual en fou elegit vicepresident el 1907. Fou un dels primers a emprar el català com a llengua a les sessions de la Diputació Fou un dels republicans impulsors de la Solidaritat Catalana, amb la que fou elegit diputat per Sabadell a les eleccions generals espanyoles de 1907 en substitució de Francesc Pi i Arsuaga. Fou novament elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1910 en substitució de Josep Griera i Dulcet.

## Notes

* ↑ Joan Ventosa i Calvell El moment actual de Catalunya a La Veu de Catalunya 24 de juliol de 1923

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* «Jaume Cruells i Sallarès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jonathan Lee

Jonathan Lee (Gran Bretanya, 1981) és un escriptor i editor anglès, considerat una de les noves veus rellevants de la literatura britànica.
Les seves obres Who is Mr Satoshi? (2010) i Joy (2012) van rebre nombrosos elogis de la crítica i van aparèixer a capçaleres com Tin House, Granta i A Public Space.
High Dive (2015), la seva darrera novel·la, va ser publicada en català per Edicions del Periscopi el 2017, amb traducció de Ferran Ràfols, sota el nom d'El gran salt. L'obra fou escollida llibre de l'any per The Guardian, The Observer i The Independent on Sunday. Va ser nominada pel programa Barnes & Noble Discover Great New Writers i pel The New York Times Editor’s Choice, i elegida llibre de l'any als Estats Units per The New York Times, The Wall Street Journal, The Washington Post, The Center for Fiction i San Francisco Chronicle, entre d'altres.
Actualment viu a Brooklyn, on és editor a Catapult, col·labora a la revista Guernica i escriu habitualment a The Paris Review mentre treballa en un nou llibre.

## Referències

* ↑ Larman, Alexander «Joy by Jonathan Lee – review» (en anglès). The Guardian, 16-06-2012. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Mary Fitzgerald. «Debut fiction: Mr Peanut by Adam Ross; Who Is Mr Satoshi? by Jonathan Lee; Tinkers by Paul Harding | Books | The Observer». Guardian, 21-07-2010. [Consulta: 14 maig 2011].
# Joan Carles Monteagudo i Povo

Joan Carles Monteagudo i Povo (València, 15 d'octubre de 1960 - Lliçà d'Amunt, 30 de maig de 1991) va ser un militant de l'organització armada Terra Lliure, considerat por la policia espanyola com el seu número u, en 1991 va integrar-se a ETA.
Amb pocs mesos de vida, la seva família es va traslladar al Poble Sec de Barcelona. Va treballar al Banco Condal. Es va integrar a Terra Lliure el 1983 i va anar a viure a Palau del Vidre. En 1986, quan encapçalava el grup més radical de l'organització i era el responsable de les relacions amb ETA, li fou denegat l'asil polític a França i va passar a la clandestinitat, en uns mesos en els què es van produir diverses accions armades d'ETA a Catalunya. Després que el 1991 la IV Assemblea de Terra Lliure liderada per Pere Bascompte abandona la lluita armada, no acceptà la situació i continuà amb accions armades integrant-se en el Comando Barcelona d'ETA que perpetrà els atemptats de Sabadell i el de la casa-caserna de la Guàrdia Civil de Vic, que ocasionaren 16 víctimes mortals. El 30 de maig de 1991, l'endemà de l’atemptat contra la casa caserna de la Guàrdia Civil de Vic, que causà deu víctimes mortals, Monteagudo i Erezuma foren abatuts per la policia després d’un tiroteig en un xalet d’una urbanització de Lliçà d'Amunt i Juan José Zubieta Zubeldia fou detingut.

## Referències

* ↑ Busquets, Jordi. «https://elpais.com/diario/1986/11/14/espana/532306815_850215.html» (en castellà). El Pais, 14-11-1986. [Consulta: 11 setembre 2020].
* ↑ Sastre, Carles; Carles Benítez, Pep Musté i Joan Rocamora. Terra Lliure, punt de partida. Edicions del 1979, 2012, p. 100. ISBN 9788494012600.
* ↑ «30 años del comando de ETA que ensangrentó el Vallès» (en castellà). Vallès, 13-06-2020. [Consulta: 11 setembre 2020].
* ↑ «Los atentados de ETA en Catalunya» (en castellà). La Vanguardia, 31-05-1991, pàg. 11 [Consulta: 11 setembre 2020].
* ↑ Arnau i Arias, Francesc. «La dissolució de la Guàrdia Civil». Osaona.com, 12-07-2006. Arxivat de l'original el 25 de febrer 2021. [Consulta: 11 setembre 2020].
* ↑ «ETA va triar el Vallès». El 9 nou, 07-06-2016. [Consulta: 20 gener 2024].
# Midway (Utah)

Midway és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 2.121 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Midway tenia 2.121 habitants, 687 habitatges, i 550 famílies. La densitat de població era de 244,5 habitants per km².
Dels 687 habitatges en un 43,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 19,9% no eren unitats familiars. En el 18% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,53.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,5% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.071 $ i la renda mediana per família de 55.809 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.870 $ mentre que les dones 25.682 $. La renda per capita de la població era de 22.551 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Midway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Midway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lluís Noëlle i Baucis

Lluís Noëlle i Baucis (Barcelona, 1925-1996) fou un enginyer català. Va néixer en el si d'una família burgesa, al carrer Diputació. Fill de cotoner, va estudiar peritatge tèxtil i anys després va acabar els estudis d'enginyer i es va doctorar. Durant la guerra la família es va retirar a Premià de Dalt, on la família Baucis hi tenia una casa. A Premià coneix Clara Humedas Roessling, amb qui es casarà i tindrà dues filles. Professionalment va seguir la carrera del pare fent de corredor de cotó i va ser director de laboratori del Centro Algodonero Nacional fins al 1996, any de la seva mort. Les seves afeccions eren sobretot la música, la lectura, la filatèlia, el bridge i la fotografia. La seva afecció per la fotografia començà ben aviat: als vint-i-cinc anys té la seva primera càmera, una Leica i, més endavant, cap als cinquanta, es comprà una Nikon amb diferents objectius. A més d'interessar-se i investigar en la composició i la llum com qualsevol fotògraf amateur, li interessà molt la qualitat de les matèries.

## Fons personal

Part del seu fons personal es conserva a l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona. El fons conté fotografies realitzades per Lluís Noëlle. Imatges que esdevenen un retrat costumista de l'època. Al marge de la radiografia amable de les escenes familiars i els seus viatges per Europa, Estats Units o el pròxim Orient, també hi ha, a contrapunt, temes més marginals com ara els sense sostre de les grans ciutats o la vida a les barraques. El fons, a més a més, recull un petit bloc de fotografies d'autor desconegut que mostren diferents aspectes de l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929. Es tracta d'un fons interessant perquè presenta un conjunt homogeni de fotografies realitzades sota la mirada d'un fotògraf amateur.

## Referències

* 1 2 Domènech, Sílvia (dir.); Torrella, Rafel; Ruiz, Montserrat. Barcelona fotografiada: 160 anys de registre i representació: guia dels fons i les col·leccions de l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona (CC-BY-SA-3.0). Arxiu Municipal de Barcelona, Institut de Cultura de Barcelona, 2007, p. 251. ISBN 978-84-9850-029-5.
# Dues cases damunt del carrer d'en Simó

Les dues cases damunt del carrer d'en Simó són una obra de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'origen medieval, reformat en diferents moments al llarg de la seva història. L'aspecte que actualment presenta la façana principal correspon als segles xviii i xix, tot i que els baixos foren completament reformats en el segle xx.
L'edifici inclou una de les dues cases-ponts del carrer d'en Simó, també d'origen medieval.

## Referències

* 1 2 «Dues cases damunt del carrer d'en Simó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Kigeli I Mukobanya

Kigeli I Mukobanya va ser mwami del regne de Ruanda entre els anys 1378 i 1418.
El seu regnat es va caracteritzar per la infiltració i atacs per sorpresa vora el palau al turó de Kigali de l'exèrcit del rei Cwamali de Bunyoro a Uganda.
Kigeli, juntament amb el seu fill Sekarongoro, va dur a terme una lluita defensiva contra l'exèrcit de Cwamali al voltant del que és la ciutat moderna de Kigali. Sekarongoro I Mutabazi es va ferir al front i va dessagnar, cosa que va obligar l'exèrcit de Ruanda a retirar-se.
El rei Kigeli I Mukobanya es va retirar del seu palau amb les seves vaques i es va tornar a posicionar a través del riu Nyabarongo. L'exèrcit de Cwamali va cremar la seva casa i va plantar un arbre de victòria a Runda. Després van travessar el riu i van perseguir Kigeli I. En aquest moment, l'exèrcit de Kigeli I Mukobanya s'havia reorganitzat i va tornar amb una poderosa contraofensiva. L'exèrcit de Bunyoro va patir nombroses baixes i una gran derrota. Alguns van ser capturats com a presoners de guerra. Als captius de Banyoro els mutilaren els dits i els polzes i els enviaren de tornada a Bunyoro com a missatge per infondre por al rei Cwamali. Alguns estudiosos afirmen que Kigeli I Mukobanya va conquistar i governar Bunyoro i Buganda considerant que correspon alm "Kigala Mukabya" de la història oral de Buganda.

## Referències

* ↑ Randall Fegley A History of Rwandan Identity and Trauma: The Mythmakers' Victims, p. 5-6
* ↑ «L' Histoire des Rois que supposent les Poèmes Episodiques...». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ Günther Baechler Violence Through Environmental Discrimination: Causes, Rwanda Arena, and ..., p.121
* ↑ Kabaka Sewanaku Kigala Mukabya Kasungubu Arxivat 2018-06-27 a Wayback Machine. a bugandaroyalfamily

## Bibliografia

* (anglès) Aimable Twagilimana, « Appendix B : Bami (Kings) of Rwanda », in Historical dictionary of Rwanda, Scarecrow Press, Lanham, Md., 2007, p. 181 ISBN 978-0-8108-5313-3
Títols de regnat :
| Precedit per: Cyilima Rugwe | Rei de Ruanda 1378–1418 | Succeït per: Mibambwe I Sekarongoro I Mutabazi |
# Mora (fonologia)

La mora és una unitat de so usada en fonologia que determina el pes sil·làbic en algunes llengües; és la unitat superior al segment i inferior a la síl·laba, i és la unitat rítmica bàsica en japonès. El nom ve de la paraula llatina que designa la dilació i per a traduir la paraula grega χρόνος (khronos) en el sentit que se li dona a la mètrica. Precisament, en la prosòdia llatina, la mora era la unitat mínima de mesura del ritme, que correspon a una síl·laba breu. A les llengües on el pes sil·làbic no és rellevant, el concepte de mora es confon amb el de síl·laba.

## Referències

* ↑ «mora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «mora». Els Sons del Català. Universitat de Barcelona. [Consulta: 3 febrer 2024].
Viccionari
# Los Guájares

Los Guájares és un municipi de la província de Granada, amb una superfície de 89,29 km², una població de 1.203 habitants (2004) i una densitat de població de 13,47 hab/km².
# Dues mares perfectes

Dues mares perfectes (originalment en anglès: Adore (Perfect Mothers)) és una pel·lícula dramàtica del 2013 dirigida per Anne Fontaine. És protagonitzada per Naomi Watts, Robin Wright, Ben Mendelsohn, Xavier Samuel i James Frecheville. La pel·lícula explica la història d'una parella de dones de mitjana edat que són amigues de tota la vida i tenen relacions sexuals amb els fills adolescents de l'altra, i les conseqüències emocionals resultants de les seves aventures. Està basat en una novel·la del 2003 de l'escriptora Doris Lessing anomenada The Grandmothers.
La pel·lícula es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance de 2013 sota el seu títol original de Two Mothers. Es va subtitular al català, i no es va doblar fins al 19 d'agost de 2022 per TV3.

## Repartiment

* Naomi Watts com a Lil
* Robin Wright com a Roz
* Ben Mendelsohn com a Harold
* Xavier Samuel com a Ian
* James Frecheville com a Tom
* Jessica Tovey com a Mary
* Sophie Lowe com a Hannah
* Gary Sweet com Saul

## Referències

* ↑ «'Adore' Trailer: Two Mothers Swap Sons in Taboo Sex Drama». HuffPost, 25-06-2013. [Consulta: 26 juny 2013].
* ↑ Adore (Perfect Mothers) a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Dues mares perfectes». ésAdir. [Consulta: 16 setembre 2022].
* ↑ «Les infidelitats de "Dues mares perfectes", a "La gran pel·lícula"». TV3, 11-08-2022. [Consulta: 19 agost 2022].
# Dues dones davant d'una finestra

Dues dones davant d'una finestra (en anglès, Two Women in Front of a Window) és una pintura a l'oli de Pablo Picasso realitzada el 1927. Actualment s'exposa al Museu de Belles Arts de Houston.
Picasso oposa una dona fortament geometrizada amb un rostre compost per perfils arrodonits, cosa que recorda a les divisions planes de les pintures de Picasso de les dues dècades anteriors.
L'autor pivota entre un cubisme primerenc (la dona de l'esquerra) i un interès pel nou moviment surrealista, visible a la part dreta. Les traces fluides del rostre de la dreta van estar influïdes per la feina de Picasso en els decorats i els figurins del ballet Mercure, i pel retrobament amb l'escultor Juli González mentre creava l'obra. Hom ha interpretat que la dona de l'esquerra podria representar la seva dona Olga, pintada amb duresa i de forma angluar, i que la dona de l'esquerra podria ser la seva amant del moment, Marie-Thérèse Walter, amb un aspecte atractiu, delicat i fantasmal, com si es tractés d'un somni.
Coincidint amb el cinquantè aniversari del Museu Picasso, aquest museu va exposar l'obra des del febrer al juny de 2013.

## Referències

* 1 2 3 «El Museu Picasso rep dues obres excepcionals de l'artista fins al maig». Ara, 12-02-2013 [Consulta: 12 febrer 2013].
* ↑ «El Museu Picasso acull temporalment dues obres "excepcionals"». VilaWeb, 12-02-2013. [Consulta: 13 febrer 2013].
* 1 2 «Two Women in Front of a Window» (en anglès). Museu de Belles Arts de Houston. Arxivat de l'original el 2013-03-27. [Consulta: 14 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Dues dones davant d'una finestra Arxivat 2019-03-20 a Wayback Machine. al web del Museu de Belles Arts de Houston
# Dicrocoelium

Dicrocoelium és un gènere de trematodes que parasiten el fetge, considerat un grup polifilétic.
Els espècimens adults de Dicrocoelium han estat localitzats en el fetge de diversos mamífers, fins i tot de persones. Aquests cucs plans s'allotgen en conductes biliars, vesícula biliar i parènquimac hepàtic. Són hematòfags, i els espècimens adults produeixen ous que són transportats a l'intestí, per ser expulsats en la femta.

## Llista d'espècies

Es coneixen 18 espècies:
* Dicrocoelium albicolle Rudolphi, 1819
* Dicrocoelium antechini Cribb & Spratt, 1992
* Dicrocoelium bykhowskajae Panin & Zhatkanbaeva, 1972
* Dicrocoelium colobusicola Sandground, 1929
* Dicrocoelium dendriticum Rudolphi, 1819
* Dicrocoelium eurynorhynchi Belopol'skaia, 1954
* Dicrocoelium hospes Looss, 1907
* Dicrocoelium ivoriense Baer, 1971
* Dicrocoelium kronschnepi Belopol'skaia, 1963
* Dicrocoelium lasmri Mclntosh, 1933
* Dicrocoelium macaci Kobayashi, 1915
* Dicrocoelium macrostomum Odhner, 1910
* Dicrocoelium moschiferi Oshmarin in Skrjabin & Evranova, 1952
* Dicrocoelium orientale Sudarkkov & Ryjikov, 1951
* Dicrocoelium petrovi Kassimov in Skrjabin & Evranova, 1952
* Dicrocoelium rileyi Macy, 1931
* Dicrocoelium sciuri Artiuk in Skrjabin & Evranova, 1953
* Dicrocoelium soricis Diesing, 1858

## Referències

* ↑ «Classification de Hallan - FAMILY Dicrocoeliidae Looss, 1899». Bug Tamu. Arxivat de l'original el 2016-06-10 [Consulta: 9 desembre 2018].