OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jiuhuang Bencao

Jiuhuang bencao (en xinès:救荒本草 "Jiùhuāng běncǎo Chiu-huang pen-ts'ao = Llibre de les herbes de fam), va ser escrit pel príncep de la Dinastia Ming Zhu Xiao/Su (朱橚), va ser el primer manual botànic il·lustrat sobre els aliments de fam en les plantes silvestres.

## Autor

El príncep Zhu Xiao/Su (朱橚), nasqué el 1361 sent el seu pare l'Emperador Hongwu (1328-1398), el fundador de la Dinastia Ming (1368-1644).
Zhu Xiao també va escriure poesia Fu i dues compilacions de prescripcions mèdiques en les quals sovint cita el Bencao gangmu (Unschuld 1986: 221). Zhu Xiao estudià botànica a Kaifeng.
Zhu Xiao va escriure el Jiuhuang bencao des de 1403 a 1406, per tal d'alleujar els sofriments de la gent xinesa que passava fam. El sinòleg alemany Emil Bretschneider (1895: 50) va lloar les xilografies que apareixen al Jiuhuang bencao.

## Contingut

El Jiuhuang bencao inclou monografies de 414 plantes de fam. Zhu Xiao ls disposa en cinc classes, 245 herbes, 80 d'arbres, 20 cereals, 23 fruits i 46 verdures.
Segons Read (1946: 3-4), com a mínim 73 dels nous aliments de Zhu Xiao van passar a ser domesticats en l'horticultura de la Xina (per exemple, el taro, Eleocharis dulci, brots de bambú) i 16 plantes més van ser adoptades en la dieta del Japó o d'Europa (creixen, wasabi, Arctium).

## Referències

* Bretschneider, Emil (1895), Botanicum Sinicum, Kelly & Walsh.
* Chen, Chia-jui, Peter C. Hoch and Peter H. Raven (1992), "Systematics of Epilobium (Onagraceae) in China", Systematic Botany Monographs 34: 1-209.
* Christopher, Thomas (1985), "The famine garden of Prince Chu Su", Garden [New York Botanical Garden] 9:18-21.
* Freedman, Robert L. (2008), Notes on the Famine Foods Website Arxivat 2015-10-08 a Wayback Machine., Purdue University.
* Ho, Peng Yoke (2007), Explorations in Daoism: Medicine and Alchemy in Literature, Routledge.
* Losso, Jack N., Fereidoon Shahidi, and Debasis Bagchi (2007), Anti-Angiogenic Functional and Medicinal Foods, CRC Press.
* Needham, Joseph and Lu Gwei-Djen (1969), "The Esculentist Movement in Mediaeval Chinese Botany, Studies on Wild (Emergency) Food Plants", Archives internationales d'histoire des sciences 21: 225-248.
* Needham, Joseph, Lu Gwei-djen, and Huang Hsing-tsung (1984), Science and civilisation in China. Volume 6. Biology and Biological Technology. Part 1: Botany, Cambridge University Press. ISBN 9780521087315
* Read, Bernard E. (1946), Famine Foods Listed in the Chiu Huang Pen Ts'ao 救荒本草, Giving their Identity, Nutritional Values and Notes on their Preparation Arxivat 2014-05-28 a Wayback Machine., Shanghai, Henry Lester Institute of Medical Research.
* Sarton, George (1947), Introduction to the History of Science, Vol. III, Science and Learning in the Fourteenth Century, Robert E. Krieger.
* Swingle, Walter T. (1935), "Noteworthy Chinese Works on Wild and Cultivated Food Plants", Report of the Librarian of Congress for the year 1935, Library of Congress, 193-206.
* Unschuld, Paul Ulrich (1986), Medicine in China, A History of Pharmaceutics, 本草, University of California Press.

## Enllaços externs

* 救荒本草, Jiuhuang bencao, 1778 Siku Quanshu edition, Internet Archive
# Joffre

Joffre és el nom dels següents personatges:
* Josep Joffre i Plas (Ribesaltes (el Rosselló) 1852 – París 1931), militar nord-català de la primera guerra mundial
* Jean Joffre (Ribesaltes 1872 – París 1944), actor de cinema i teatre
* Joffre David Guerrón Méndez (* 1985)
# Joseph Kyselak

Joseph Kyselak (Viena, 9 de març de 1798 - Viena, 17 de setembre de 1831), també Josef Kyselak, fou un funcionari austríac, alpinista i escriptor de viatges. Es va fer famós pel seu hàbit de deixar el seu nom en llocs destacats durant les seves caminades per l'Imperi austríac.

## Vida

Fill d'una família de funcionaris, Kyselak va néixer a Viena, on va assistir aun Gymnasium dels Escolapis al Districte Josefstadt. Després de cursar el títol de Matura, va treballar com a fiscal, a partir de 1825, amb el grau d'assessor.
Presumptament com una aposta, Kyselak va començar a escriure el seu nom en nombrosos llocs de les terres dels Habsburg i més enllà. El 1829 va publicar un relat complet d'un viatge de 1825 per Àustria, Estíria, Caríntia, Berchtesgaden, Comtat del Tirol, i Baviera a Viena, descrivint el gravat al Castell Oberkapfenberg. Segons la llegenda, es va fer tan conegut que l'emperador va ordenar que deixés d'etiquetar edificis públics i Kyselak es va comprometre a complir-ho. L'emperador va trobar el nom de Kyselak esculpit al seu escriptori després de l'audiència.
Es diu que fins i tot Kyselak va escalar el pic del mont Chimborazo a l'Equador, on Alexander von Humboldt va trobar les seves pintades el 1837. De fet, Humboldt va visitar la muntanya ja el 1802. Kyselak va morir víctima de l'epidèmia de còlera de 1831 a Viena.

## Pel·lícula

* mentari en cooperació amb la companyia austríaca de radiodifusió ORF: "Kyselak - The First Graffiti Tagger" Arxivat 2018-11-04 a Wayback Machine.

## Llegat

Kyselak ha estat considerat com un predecessor de les etiquetes contemporànies i expressions de la cultura popular, com Kilroy era aquí o Peter-Ernst Eiffe. Es conserven nombroses pintades "Kyselak", tot i que sovint són imitacions.
El seu hàbit li va valer una entrada al Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich de Constantin von Wurzbach (Diccionari biogràfic de l'Imperi austríac, 1856-91). Kyselak també s'esmenta en el poema 'Der Aggstein' 'de Joseph Victor von Scheffel (1863).

## Enllaços externs

* Michael Lorenz: "Concerning Kyselak", Viena, 2015
* M. Mitchell - sobre Kyselak Arxivat 2008-09-15 a Wayback Machine.
* The Kyselak Project Arxivat 2021-05-11 a Wayback Machine.
# Joseph Kopsky

Joseph George "Joe" Kopsky (Nova York, 4 de novembre de 1982 - Miami, 30 de gener de 1974) fou un ciclista estatunidenc. Va competir en dues proves als Jocs Olímpics de 1912. Es va especialitzar en les curses de sis dies, de les quals en va córrer 35.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Joe Kopsky». [Consulta: 5 agost 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Johannes Withoos

Johannes Withoos (Amersfoort, o Amsterdam 1648/1652 - Amsterdam, 1685/1695 va ser un pintor i il·lustrador neerlandès de l'Edat d'Or neerlandesa.

## Biografia

Era el fill gran dels vuit de Matthias Withoos i Wendelina van Hoorn,fou instruït pel seu pare a l'art de la pintura.
En aconseguir suficient habilitat com a pintor, va viatjar a Itàlia. Es va establir a Roma, on va romandre alguns anys i es va especialitzar en la pintura de paisatge, particularment paisatges italians. Durant la seva residència a Roma, va executar diverses pintures en aquarel·la amb diversos punts de vista dels barris més representatius de la capital, que va realitzar d'una manera precisa i bon acabat. També va fer una sèrie d'esbossos de la campanya romana que després, de retorn al seu país, els va utilitzar com a material per als seus paisatges.
Amb alguns amics van tornar als Països Baixos, on el seu treball va tenir tant èxit com a Roma. De fet, va ser invitat a la cort del Duc de Saxe-Lauenburg, on va romandre fins a la seva mort.
Característic del seu estil és l'ús de colors brillants, però extremament naturals, i la representació de la natura amb un cert realisme.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Dictionary of painters and engravers, biographical and critical
* 1 2 3 4 5 6 7 Guida ossia dizionario portatile per gli amatori de'quadri della scuola fiamminga ed olandese
* 1 2 3 4 5 A general dictionary of painters
# Jebsheim

Jebsheim (en alsacià Jebse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2005 tenia 1.052 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 692 | 740 | 917 | 871 | 918 | 1.013 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Claude Kloepfer | |
# Jesús Aroca y Ortega

Jesús Aroca y Ortega (Madrid, 1877 - ídem., 30 de novembre de 1935) fou un compositor espanyol. Cursà els estudis al conservatori de la seva ciutat natal. Va ser president de l'Associació de Directors d'Orquestra. La seva labor ocupa un lloc important en el desenvolupament de la història musical d'Espanya. Va fer diverses transcripcions del Cancionero musical y poético del siglo XVII i, a més, és autor d'una Reseña histórica de la tonada. Entre les seves partitures més interessants cal citar Alma remota (Madrid) i Arrabales castellanos, suite per a orquestra (Madrid).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix I, pàg. 862 ISBN 84-239-4572-3
# Josep Anton Vilalta i Coletes

Josep Anton Vilalta i Coletes (Cabanabona, 1967) és un escriptor i polític català, veí de Torà des de 1989. Va ser regidor de la Candidatura d'Unitat Popular a Torà (1999-2011). Des del 2007 escriu a la secció d'opinió de Llibertat.cat, en premsa escrita d'àmbit comarcal i en publicacions d'organitzacions i entitats diverses. També participa a les tertúlies d'actualitat de Lleida TV. L'any 2019 publicà Amb samfaina o sense, la que és la seva primera incursió en el món de la ficció, «una novel·la senglar: una mica bèstia, una mica negra i bastant porca».

## Referències

* ↑ «Josep Anton Vilalta presenta a Sant Llorenç de Morunys «Amb samfaina o sense»». NacióDigital, 28-06-2019. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ «"M'agrada pensar que critico la hipocresia de l'època però també l'actual"». 7accents, 25-05-2019. [Consulta: 15 agost 2020].
# José Carlos Fernández Vázquez

José Carlos Fernández Vázquez (Minas de Riotinto, 17 de juliol de 1987) és un futbolista andalús, que ocupa la posició de migcampista i juga pel Ríotinto Balompié.

## Trajectòria esportiva

Format a les categories inferiors del Sevilla FC, després de militar als diversos filials debutà amb el primer equip al febrer del 2009, en partit contra el RCD Espanyol. Va estar a la primera plantilla sevillista fins al 2011, quan fou cedit al Fútbol Club Cartagena. Després comptar poc per Juan Ignacio Martínez Jiménez, el tècnic del FC Cartagena, torna al Sevilla FC.
La temporada 2011/12 no compta per al tècnic Marcelino García Toral i se'n va a l'AEK Atenes, acompanyat de Juan Cala, en qualitat de cedit, on està a les ordres de Manolo Jiménez.
La temporada 2012/13, decideix no renovar el contracte amb l'AEK Atenes i arriba lliure al Rayo Vallecano, on signa per 2 temporades.

## Palmarès
### Sevilla FC

* Copa del Rei (2009-10)

## Referències

* ↑ José Carlos se marcha cedido al Cartagena
* ↑ José Carlos acaba jugant en l'AEK d'Atenes i, a més, lliure de contracte del Sevilla, en l'actualitat està buscant equip

## Enllaços externs

* Fitxa de José Carlos Fernández Vázquez a bdfutbol.com
# José Javier Rodríguez Melcón

José Javier Rodríguez Melcón (Madrid, 1966) és un guionista i director de cinema espanyol, autor de curtmetratges i guanyador d'un Goya al millor curtmetratge de ficció.
Fou nominat per primera vegada el 1995 al Goya al millor curtmetratge de ficció pel curt Sólo amor, que va guanyar el Festival de Curtmetratges d'Alcalá de Henares i el Festival de Cinema de l'Alfàs del Pi. El 1998 va dirigir la sèrie de televisió La vida en el aire. Després va dirigir els curtmetratges El cumpleaños de Carlos (2001) i Recursos humanos (2004),. guanyadora del Festival de Curtmetratges de Badajoz. El 2006 va guanyar el Goya al millor curtmetratge de ficció per Nana, que anteriorment havia estat premiat per la Diputació Provincial de Màlaga com a Millor Projecte 2004 al Certamen de Curtmetratges Andalusos. El 2015 va coescriure el guió del seu primer llargmetratge, La isla del viento, sobre l'exili de Miguel de Unamuno a l'illa de Fuerteventura.

## Guions

* Recursos humanos (2004)
* El cumpleaños de Carlos (2001)

## Curtmetratges

* Sólo amor Arxivat 2019-11-08 a Wayback Machine. (1995)
* Recursos humanos (2004)
* Nana (2006)

## Referències

* ↑ "Nana", proyecto ganador del Certamen de cortos Diputación de Málaga 2004, obtiene el Goya al mejor corto de ficción, Diputació de Màlaga. 30 de gener de 2006
* ↑ Nana al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* José Javier Rodríguez Melcón a Filmaffinity
# Joan Casas

Joan Casas és el nom dels següents personatges:
* Joan Casas i Arxer (1839-1923), empresari català
* Joan Casas Ortínez (Barcelona, 1942), Dissenyador industrial i gràfic català
* Joan Casas i Fuster (l'Hospitalet de Llobregat, 1950), professor, dramaturg, escriptor i traductor català
* Joan Casas i Vila (Barcelona, 1886-1925), periodista i lletrista de cançons i cuplets
* Joan Casas, advocat (Reus segles XVIII-XIX), alcalde de Reus
# Johanna van Hasselt-Barth

Johanna van Hasselt-Barth (Viena, 1841 - 1918) va ser una cantant d'òpera (soprano) alemanya.
La filla d'Anna Maria Wilhelmine van Hasselt-Barth i Gustav Barth va començar el seu treball escènic el 1861 (o 1866/1867 a St. Gallen) i va acabar el mateix el 1885. Va treballar tant com a soubrette d'òpera, com a cantant de coloratura i com a amant animat i va marcar en els seus compromisos Augsburg, Würzburg, Mainz, Estrasburg, Breslau, als teatres de la cort de Hannover, Coburg (1870 a 1872), Karlsruhe, Königsberg (1884 a 1885) etc. grans aplaudiments com "Ännchen", "Zerline", "Rosine", "Dinorah", "Susanne", etc. com "Picarde", "Madeleine" a "Urbild des Tartüffe", "Franziska" a Minna von Barnhelm, "Puck", etc.
Retirada de l'escenari, es va establir a Berlín, on va treballar com a professora de cant amb èxit.

## Notes

* 1 2 Deutsche Biographische Enzyklopädie, 2. Ausgabe, herausgegeben von Rudolf Vierhaus, 4. Band, München 2008, S. 485.

## Bibliografia

* Ludwig Eisenberg: Gran lèxic biogràfic de l'etapa alemanya al XIX. Segle. Verlag von Paul List, Leipzig 1903, p. 400, (Textarchiv - Internet Archive).

## Enllaços externs

* al Bayerischen Musiker-Lexikon Online (BMLO)
# Josep Maria Nolla i Panadès

Josep Maria Nolla i Panadès (Tarragona, 27 de maig de 1921 - 30 de setembre de 1982) fou un metge i polític tarragoní instal·lat des de l'any 1954 a Girona.

## Trajectòria

Va estudiar de practicant a l'Escola Normal de la Generalitat (1937-1938). En acabar la guerra civil espanyola va poder estudiar medicina a la Universitat de Barcelona, on es va llicenciar en 1946. Ha exercit com a metge a Vallbona de les Monges (Urgell) de 1946 a 1954, a l'Albagés (Garrigues) i a Girona (1954), on esdevingué metge titular de la Seguretat Social i membre del Col·legi de Metges de Girona, del que en fou secretari el 1970 i president el 1976.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 fou elegit diputat per la circumscripció de Girona, però va morir sense poder acabar el mandat. De 1980 a 1982 fou secretari de la comissió de Política Social del Parlament de Catalunya.

## Referències

* ↑ Diputats al Parlament de Catalunya de la Primera Legislatura p.81
# Jurament d'Elionor de Borbó i Ortiz

El Jurament d'Elionor de Borbó i Ortiz princesa de Asturias, com a hereva de la Corona d'Espanya, es va celebrar el 31 d'octubre de 2023, data del seu 18è aniversari. Encara que la princesa Leonor és hereva de la Corona des que el seu pare es va convertir en rei el 19 de juny de 2014, va ser proclamada com a tal en assolir la majoria d'edat.
La Constitució Espanyola de 1978 estableix a l'article 61.2 que l'hereu de la Corona, en assolir la majoria d'edat, prestarà jurament davant les Corts Generals.
Durant la XVI legislatura, es va obrir un debat jurídic al voltant d'aquest acte, ja que el final podia coincidir amb l'acte de jurament de la princesa hereva, Leonor de Borbó, donant com a resultat que les principals institucions de l'Estat estiguessin en situació interinitat, i entre elles les Corts, que després de cada convocatòria d'eleccions es dissolen.
El debat va resultar estèril quan, després dels resultats de les eleccions municipals i autonòmiques, el president del Govern va decidir el 29 de maig del 2023 dissoldre el Parlament i convocar eleccions el 23 de juliol d'aquell mateix any, la qual cosa implicava automàticament que el 31 de octubre de 2023 les Corts estiguessin constituïdes, encara que amb la incògnita de si el Govern estaria o no llavors en funcions.

## Notes

* ↑ El Príncep hereu, des del seu naixement o des que es produeixi el fet que origini la crida, té la dignitat de Príncep d'Astúries i els altres títols vinculats tradicionalment al successor de la Corona d'Espanya.

## Referències

* ↑ MENÉNDEZ, MARÍA. «La princesa Leonor jura la Constitución en un día para la historia» (en castellà), 31-10-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ País, El. «La jura de la Constitución de la princesa Leonor, en imágenes» (en castellà), 31-10-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ López, Celeste «Leonor se convertirá en princesa de Asturias». La Vanguardia, 03-06-2014 [Consulta: 16 setembre 2023].
* ↑ «Artículo 61 de la Constitución Española». Congreso de los Diputados [Consulta: 15 setembre 2023].
# Julia de sacrilegis

Julia de sacrilegis va ser una antiga llei romana dictada per August, que regulava el sacrilegi, però el seu contingut no és prou conegut; el sacrilegi consistia en les accions contra la religió, els sacerdots i les coses sagrades.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 95.
# Julia de residuis

Julia de residuis va ser una antiga llei romana dictada per August que prohibia gastar el diner recaptat a províncies en usos particulars. Aquesta llei es va dictar pel fet que molts governadors o magistrats feien importants despeses abans de remetre l'import de la recaptació a l'erari.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 94 [Consulta: 14 abril 2022].
# Jurassic Park (videojoc de Sega)

Jurassic Park és un videojoc per la Sega Mega Drive/Genesis publicat per Sega i creat per BlueSky Software. Va ser creat com a part de la franquícia de la pel·lícula amb el mateix nom de Universal Pictures.
Mentre que tots els 5 videojocs que es van publicar amb el nom de 'Jurassic Park' darrere la pel·lícula de Steven Spielberg tenen tots semblances i elements de la novel·la per Michael Crichton que llavors va ser portat al cinema. En el cas de Jurassic Park per la Sega Mega Drive, l'ús de Procompsognathus i l'atracció de Jungle River, són elements principals al videojoc.
L'equip, que inclou el creador d'Earthworm Jim, Doug TenNapel, va estar 15 mesos a fer el videojoc, molt de temps per un videojoc el 1993. Els models dels dinosaures en 3D van ser creats usant el Stop Motion Photography mentre que un membre de l'equip prenia els moviments d'Alan Grant i els digitalitzava. Sega va afegir al videojoc l'ADI (Artificial Dinosaur Intelligence) causant diversos comportaments a temps real quan el jugador jugava perquè no sigui tot repetitiu en diferents partides.

## Dinosaures representats

* Brachiosaurus
* Cearadactylus
* Dilophosaurus
* Procompsognathus
* Triceratops
* Tyrannosaurus
* Velociraptor

## Vegeu també

* Videojocs de Jurassic Park

## Enllaços externs

* Sega-16's Història dels videojocs de Jurassic Park a les consoles de Sega Arxivat 2007-12-24 a Wayback Machine.
* Sega-16's review of the game Arxivat 2007-12-24 a Wayback Machine.
* Boba Faqq's Walkthrough of the game at Gamefaqs.com
* The Making of Jurassic Park feature from the Universal Studio's 2001 DVD Boxset Jurassic Park: The Ultimate Collection.

## Referències

* ↑ «History of Jurassic Park». Arxivat de l'original el 2007-12-24. [Consulta: 23 setembre 2008].
# Jurassic Park 2: The Chaos Continues

Jurassic Park 2: The Chaos Continues (o Jurassic Park Part 2: The Chaos Continues) és un videojoc, de la sèrie de pel·lícules de Parc Juràssic per la SNES i la Game Boy. El joc prediu que el destí de Parc Juràssic està sense control pels esdeveniments de la primera pel·lícula, i que International Genetics Technologies vol restablir el control. D'altra banda, l'illa és vulnerable a atacs de fora.

## Referències

* ↑ «Jurassic Park Part 2: The Chaos Continues Release Information for Super Nintendo - GameFAQs».

## Enllaços externs

* Jurassic Park 2 a Gamespot
# Kalínovka (Amur)

* Per a altres significats, vegeu «Kalínovka».
Kalínovka (en rus: Калиновка) és un poble de l'óblast de l'Amur, a Rússia, que el 2018 no tenia cap habitant, pertany al districte de Magdagatxi.

## Referències

* ↑ «Регионы и города России».
# Kalínovka (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Kalínovka».
Kalínovka (en rus: Калиновка) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2017 tenia 72 habitants. Pertany al districte municipal d'Aguínskoie.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии. Вып. 5: Шуйский и Ковровский уезды/сост. В. Березин. Вязниковский и Гороховецкий уезды/сост. В. Добронравов. - 1898». Arxivat de l'original el 2018-10-26. [Consulta: 20 desembre 2018].
# Kecskemét

Kecskemét (ˈkɛtʃkɛmeːt) és una ciutat del centre d'Hongria. És la vuitena ciutat més gran del país, i és la capital del comtat de Bács-Kiskun.

## Demografia

Kecskemét té 111.428 habitants (2009). La població és homogènia, i una gran majoria hongaresa. També hi ha una minoria romaní. El 95% de la població és hongaresa, el 0,8% romaní, el 0,4% alemanya, el 0,2% eslovaca i el 4,8% pertany a altres grups.

## Fills il·lustres

* Emánuel Moór (1863-1931) pianista i compositor musical.

## Ciutats agermanades

* Galanta, Eslovàquia

## Galeria d'imatges

* Els set Gran Prínceps segellen el pacte de sang amb el qual s'han unificat les set tribus hongareses.

## Enllaços externs

* Web oficial
* Mapa local de Kecskemét Arxivat 2008-04-05 a Wayback Machine.
* Fotografia aèria de Kecskemét
* Història de la ciutat Arxivat 2008-05-04 a Wayback Machine.
# Juan Antonio González Crespo

Juan González Crespo (Montevideo, 27 de maig de 1972) és un exfutbolista professional uruguaià, que jugava com a davanter.
Va militar a les lligues del seu país i a la lliga espanyola, destaca sobretot la campanya 97/98, quan va jugar 37 partits amb el Reial Oviedo, marcant 9 gols. Com a internacional, va jugar quatre partits amb la selecció de futbol de l'Uruguai.

## Referències

* ↑ «Juan González - Player profile» (en anglès). [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Juan González - AUF». [Consulta: 20 març 2022].

## Enllaços externs

* La nova vida de Juan González Arxivat 2009-10-01 a Wayback Machine.
# José Pérez Llácer

José Pérez Llácer (Alfafar, Horta Sud, 26 de gener de 1927 - València, 16 de juliol de 2006) fou un ciclista valencià, professional entre 1948 i 1957. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 1948, edició que finalitzà en la vuitena posició final.

## Palmarès

* 1947
** Vencedor de dues etapes de la Volta a Llevant
* 1948
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etap al G.P. Marca
* 1952
** 1r al Tour de Valclusa
* 1953
** 1r del G.P. d'Andalusia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1947. 10è de la classificació general.
* 1948. 8è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1955. Abandona (1a etapa)
* 1956. Abandona (11a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1952. Fora de control (18a etapa)
* 1954. 44è de la classificació general

## Referències

* ↑ «PÉREZ LLÁCER José». [Consulta: 22 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - José PEREZ LLACER» (en italià). [Consulta: 22 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net