OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enrique Baturone Ribas

Enrique Baturone Ribas és un exjugador de bàsquet espanyol. És fill del militar Manuel Baturone Colombo i germà del pilot d'automobilisme Eugenio Baturone Ribas.
Baturone comença a jugar la temporada 1959-60 amb el Reial Saragossa Club de Tennis al Trofeu Gonzalo Aguirre, la segona divisió del bàsquet espanyol a la pràctica. Logra l'ascens i torna a jugar la següent temporada amb aquest equip ja a la Lliga Nacional, un equip conegut a partir d'aquest moment com l'Ibèria. La temporada 60-61 deixa Saragossa i s'instal·la a Catalunya, passant a jugar a l'Aismalíbar de Montcada, també a la Lliga Nacional. El 17 de desembre de 1963 juga en la Sala Price de Barcelona un partit amb la Selecció catalana contra el Reial Madrid que va guanyar el combinat català per 105-98. Aquell any juga també la final de la Copa del Generalíssim contra el Picadero, competició que acabaria enduent-se l'equip barceloní per 63-51, amb 7 punts de Baturone.
La temporada 1964-65 juga al Joventut de Badalona, compartint equip amb llegendes com Nino Buscató, Joan Fa, Lluís Cortés o Enric Margall. Fitxa la temporada següent per l'acabat d'ascendir Hospitalet. El 1967 torna a Badalona, però aquest cop per jugar amb el Sant Josep al Trofeu Gonzalo Aguirre. El 14 d'abril de 1968 logra l'ascens a la Lliga Nacional, i juga una altra temporada amb l'equip badaloní.

## Referències

* ↑ «El Real Madrid con sus rutilantes figuras actuará el martes en el Price enfrentado a la Selección Catalana» (en castellà). Mundo Deportivo, 14-12-1963 [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ «XXVIII Copa del Generalísimo 1964» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta essència del bàsquet, 1992, p. 82 [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta essència del bàsquet, 1992, p. 84 [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ «Badalona, el bàsquet com a estil de vida». L'esportiu de Catalunya, 01-08-2010 [Consulta: 14 setembre 2018].
# Enrique Blasco

Enrique Blasco (Barcelona) va ser un ciclista català que va córrer professionalment als anys 40 del segle xx. Va participar en 7 edicions de la Volta a Catalunya.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Entremès

«Entremès» té aquests significats:
* Entremès (plat), plat que se serveix abans dels plats principals, compost habitualment d'embotits, formatges i altres acompanyaments
* Entremès (literatura) representació dramàtica o coreogràfica que s'interpreta entremig d'altres parts d'una festa civil, religiosa o domèstica
* Entremès musical o intermezzo divertiment musical que s'interpretava als entreactes d'una òpera o d'una peça teatral
# Einsiedeln

Einsiedeln és un municipi del cantó de Schwyz, cap i únic municipi del districte d'Einsiedeln. En aquesta localitat hi ha el Monestir d'Einsiedeln, fundat per Otó I del Sacre Imperi Romanogermànic el 934 i que és el lloc de pelegrinatge més important de Suïssa.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Eleonora Forenza

Eleonora Forenza (Bari, 10 de novembre de 1976) és una política italiana, portaveu de cultura i comunicació del Partit de la Refundació Comunista i membre de Potere al Popolo.És també membre del col·lectiu Femministe Nove i del consell de la Internacional Gramsci Society. Forenza es va graduar en Literatura a la Universitat de Bari, on també es va doctorar en Estudis Italians.

## Trajectòria

A les eleccions al Parlament Europeu de 2014 va ser elegida diputada com a candidata de la coalició L'Altra Europa con Tsipras. El 7 de desembre de 2016 fou la candidata a la presidència europea per part del grup parlamentari Esquerra Unitària Europea/Esquerra Verda Nòrdica.
El setembre de 2018, Forenza fou una de les 15 diputades que denuncià la manca d'independència judicial i la violació de drets fonamentals arran de l'escàndol del xat del Consell General del Poder Judicial espanyol filtrat per Anonymous.
El març de 2019, Forenza fou una de les signants del manifest publicat per la revista italiana Left que denuncià la passivitat de les institucions de la Unió Europea davant del «judici polític» al procés independentista català, atesa «l'anormalitat democràtica» de l'Estat espanyol, tot exigint «l'excarceració immediata dels presoners polítics catalans».

## Referències

* ↑ «8th parliamentary term | Eleonora FORENZA | MEPs | European Parliament» (en anglès). [Consulta: 8 octubre 2021].
* ↑ Babiker, Sarah. «Hay que conectar las cuestiones sociales con el antirracismo para construir una alternativa». El Salto, 29-09-2018. [Consulta: 27 octubre 2021].
* ↑ «Quinze eurodiputats reclamen a Brussel·les que investigui els correus dels jutges perquè "violen" drets fonamentals». Ara.cat, 20-09-2018. [Consulta: 21 setembre 2018].
* ↑ «La Catalogna, l'Europa e la democrazia» (en italià). Left, 19-03-2019. [Consulta: 24 març 2019].
* ↑ Sidera, Alba. «El silenci d'Europa és vergonyós». El Punt Avui, 21-03-2019. [Consulta: 24 març 2019].

## Enllaços externs

* Perfil d'Eleonora Forenza a la base de dades del Parlament Europeu.
# Escutel·lariòidies

Scutellarioideae és una subfamília d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies. Aquesta subfamília està dividida en cinc gèneres.

## Gèneres

* Holmskioldia
* Renschia
* Salazaria
* Scutellaria
* Tinnea

## Referències

* ↑ Stevens, P. F. «Lamiaceae Genera». Angiosperm Phylogeny Website. Missouri Botanical Garden, 2017. [Consulta: 7 agost 2019].
# Església de Sant Sadurní de Medinyà

Església de Sant Sadurní de Medinyà és una església del municipi de Sant Julià de Ramis (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Situada al costat de l'edifici principal del castell de Medinyà, rodejat d'altres edificacions. Presenta un campanar de planta quadrada al que s'accedeix per una escala exterior. La nau és de planta rectangular i exteriorment presenta un absis poligonal amb un cos afegit al lateral. Les parets són de maçoneria i carreus a les cantonades. La façana principal és esgrafiada i presenta un portal de pedra amb una fornícula superior.

## Història

L'església és documentada el 1095, quan Dalmau Vidal deixà pel seu testament sacramental uns béns situats a la parròquia de Medinyà. L'edifici fou refet el 1763. A la porta hi figura la següent inscripció: "Charitas me fecit 1763". Ocupa part del recinte casteller. Durant la guerra napoleònica fou cremada la casa rectoral i l'arxiu parroquial. Els francesos hi tingueren el seu quarter general durant el setge de Girona de 1809.

## Referències

* 1 2 3 4 «Església de Sant Sadurní de Medinyà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 novembre 2015].
# Església de Sant Robert Belarmino

San Roberto Bellarmino és una església de la ciutat de Roma, situada a la plaça Ungheria, al barri de Parioli.

## Història

L'església va ser construïda sota projecte de Clemente Busiri Vici entre 1931 i 1933; sent inaugurada el 10 de juny de 1933, però no va ser consagrada fins al 30 de maig de 1959. Està dedicada a sant Roberto Bellarmino, prevere jesuïta del segle xvii, un dels principals teòlegs de la Contrareforma, canonitzat pocs anys abans de la construcció de l'església; el 1930.
L'església és seu parroquial, instituïda el 13 de maig de 1933 pel Papa Pius XI mitjançant la constitució apostòlica Quae maiori religionis i cedida als jesuïtes. El 1969 Pau VI la convertí en seu del títol cardenalici de San Roberto Bellarmino. El 13 de març de 2013, el cardenal titular Jorge Mario Bergoglio va ser elegit papa amb el nom de Francesc.
El 1980 l'església va ser visitada pel papa Joan Pau II.

## El temple

L'exterior és de maó descobert. La façana, a dues aigües, està flanquejada per dos campanars de forma octogonal, precedida per un pòrtic sostingut per quatre pilars.
L'interior té una sola nau, creuer i una cúpula octogonal. Els mosaics del creuer, la cúpula i l'absis són de Renato Tomassi. Els vitralls, on apareixen escenes de la vida de Sant Robert Belarmino, són d'Alessandra Busiris.

## Cardenals titulars

El títol cardenalici de San Roberto Bellarmino va ser erigit pel papa Pau VI el 29 d'abril de 1969 en memòria del jesuïta i teòleg Roberto Bellarmino.
* Pablo Muñoz Vega, S.J. (30 d'abril de 1969 – 3 de juny de 1994 mort)
* Augusto Vargas Alzamora, S.J. (26 de novembre de 1994 – 4 de setembre de 2000 mort)
* Jorge Mario Bergoglio, S.J. (21 de febrer de 2001 - 13 de març de 2013 elegit papa Francesc)
* Mario Aurelio Poli, des del 22 de febrer de 2014

## Bibliografia

* M. R. Grifone - C. Rendina, Quartiere II. Parioli, in AA.VV, I quartieri di Roma, Newton & Compton Editori, Roma 2006
* C. Rendina, Le Chiese di Roma, Newton & Compton Editori, Milano 2000, 151
* (llatí) Bolla Quae maiori religionis, AAS 26 (1934), p. 13

## Enllaços externs

* Pàgina sobre la parròquia a la pàgina de la diòcesi di Roma (italià)
* Pàgina oficial de la parròquia Arxivat 2013-03-04 a Wayback Machine. (italià)
# Esbart Montseny

L'Esbart Montseny va ser un esbart creat per un grup d'antics dansaires de l'Esbart Santa Maria fundat l'any 1951, integrat en el Centre Moral i Cultural del Poblenou.
El propòsit d'aquest grup era resseguir l'activitat de l'esbart anterior i reivindicar la cultura tradicional catalana. Des que fou fundat, més de cinc-centes personesen van formar part. L'Esbart Montseny es va especialitzar en danses d'escenari, que va representar en moltes localitats del país, com també en algunes ciutats de França i Suïssa.
Actualment està dissolt.

## Referències

* ↑ «Esbart Montseny». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ «ESBART MONTSENY DE BARCELONA | [ AGRUPAMENT D'ESBARTS DANSAIRES ]». [Consulta: 28 abril 2020].
# Església de l'Assumpció de Gósol

Església de l'Assumpció de Gósol és l'església parroquial de Gósol (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici d'una sola nau amb molta llum al seu interior. Està cobert a dues aigües amb teula àrab i el parament és de petites pedres sense treballar unides amb molt de morter. A la façana, en canvi, veiem un parament de carreus de majors dimensions perfectament escairats que li atorguen un aspecte molt homogeni. Al costat de l'altar es bastí una torre campanar de planta quadrada amb coberta a quatre aigües molt pronunciada. L'exterior està reforçat amb contraforts que pràcticament tenen l'alçada de la nau.
Piques beneiteres de forma troncocònica amb peu massís i sense cap tipus d'ornamentació, conservades a l'interior de l'església. La més massissa i de proporcions més grans es troba al presbiteri de l'església i la més petita, prop de l'entrada i davant el sagrari d'un petit departament als peus de la nau.

## Història

Consagrada el 1892, és l'església parroquial del municipi. Anteriorment ho havia estat santa Maria del castell. Durant la guerra civil (1936- 1939) es cremaren els ornaments litúrgics però no pas l'edifici. Les piques beneiteres són obres rústegues del s.XVII o XVIII, mancades d'ornamentació i sense polir.

## Referències

* 1 2 3 «Església de l'Assumpció de Gósol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Esteban Matías Cambiasso Deleau

Esteban Matías Cambiasso Deleau (Buenos Aires, 18 d'agost de 1980) conegut futbolísticament com a Esteban Cambiasso és un ex-futbolista internacional argentí (va jugar a diversos clubs europeus com a centrecampista i va ser internacional amb la selecció argentina). Es va retirar el 2017 per fer d'entrenador. En aquesta faceta, ha estat segon de José Pékerman a la selecció colombiana.

## Referències

* ↑ «Barclays Premier League Player Profile Esteban Cambiasso». web page. Premier League, 2014. Arxivat de l'original el 8 de gener 2015. [Consulta: 6 novembre 2012].
* ↑ «Cambiasso, un ganador» (en castellà). Cancha Llena, 18-12-2010 [Consulta: 18 desembre 2010]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-12-21. [Consulta: 28 juliol 2017].
* ↑ «Inter comeback eliminates CSKA». UEFA, 07-11-2007. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ «World Cup's Greatest Goals: Esteban Cambiasso (2006, ARGENTINA vs. Serbia and Montenegro)». ESPNFC, 04-04-2014. [Consulta: 5 abril 2014].

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de Arxivat 2009-12-08 a Wayback Machine. (alemany)
Esteban Cambiasso - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa Confederacions 2005
1 Leo Franco •
2 Samuel •
3 Sorín •
4 Zanetti •
5 Cambiasso •
6 Heinze •
7 Tévez •
8 Riquelme •
9 Saviola •
10 Aimar •
11 Delgado •
12 Lux •
13 Gonzalo •
14 Milito •
15 Placente •
16 Coloccini •
17 Bernardi •
18 Santana •
19 Maxi Rodríguez •
20 Demichelis •
21 Figueroa •
22 Galletti •
23 Caballero •
Seleccionador: Pekerman
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa del Món de Futbol 2006
1 Abbondanzieri •
2 Ayala •
3 Sorín •
4 Coloccini •
5 Cambiasso •
6 Heinze •
7 Saviola •
8 Mascherano •
9 Crespo •
10 Riquelme •
11 Tévez •
12 Franco •
13 Scaloni •
14 Palacio •
15 Milito •
16 Aimar •
17 Cufré •
18 Maxi Rodríguez •
19 Messi •
20 Cruz •
21 Burdisso •
22 González •
23 Ustari •
Seleccionador: Pekerman
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa Amèrica de futbol 2007
1 Abbondanzieri •
2 Ayala •
3 Díaz •
4 Ibarra •
5 Gago •
6 Heinze •
7 Palacio •
8 Zanetti •
9 Crespo •
10 Riquelme •
11 Tévez •
12 Carrizo •
13 González •
14 Mascherano •
15 G. Milito •
16 Aimar •
17 Burdisso •
18 Messi •
19 Cambiasso •
20 Verón •
21 D. Milito •
22 Orión •
Seleccionador: Basile
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa Amèrica de futbol 2011
1 Carrizo •
2 Garay •
3 Zabaleta •
4 Burdisso •
5 Cambiasso •
6 G. Milito •
7 Di María •
8 Zanetti •
9 Higuaín •
10 Messi •
11 Tévez •
12 Andújar •
13 Pareja •
14 Mascherano •
15 Biglia •
16 Agüero •
17 Rojo •
18 Pastore •
19 Banega •
20 Gago •
21 Lavezzi •
22 D. Milito •
23 Romero •
Seleccionador: Batista
# Estatge nival

L'estatge nival, també anomenat estatge de les neus perpètues, és un estatge que comença des de les primeres neus perpètues, en general a Europa just per sota dels 3.000 m d'altitud. Succeeix a l'estatge alpí. l'estatge nival té una durada d'inniviació superior a la del període de desinniviació (fosa de la neu). Hi predominen glaceres i roques. La seva principal característica és que tota la precipitació cau en forma de neu.

## Altitud i latituds

| Svalbard | 78°N | 0-300–0 600 m |
| Escandinàvia al cercle polar | 67°N | 1000–1500 m |
| Islàndia | 65°N | 0-700–1100 m |
| Sud d'Escandinàvia | 62°N | 1200–2200 m |
| Nord dels Alps | 46°N | 2500–2800 m |
| Alps centrals | 45°N | 2700–2900 m |
| Sud dels Alps | 44°N | 2900-3200 m |
| Pirineus | 43°N | 2900-3200 m |
| Caucas | 43°N | 2700–3800 m |
| Karakorum | 36°N | 5400–5800 m |
| Pamir | 32°N | 4300–4500 m |
| Himàlaia | 30°N | 4800–6000 m |
| Kenya | 0° | 4600–4700 m |
| Nova Guinea | 2°S | 4600–4700 m |
| Andes al país Equador | 2°S | 4800–5000 m |
| Kilimanjaro | 3°S | 5500–5600 m |
| Andes a Xile | 27°S | 5800–6500 m |
| Nova Zelanda | 43°S | 1600–2700 m |
| Terra del Foc | 54°S | 0-800–1300 m |
| Antàrtida | 70°S | 0000–0400 m |

## Flora

Algunes plantes amb flors hi viuen encara, com per exemple el ranuncle glacial (Ranunculus glacialis) a Europa, que arriba als 4.000 m d'altitud, però dominen les molses i els líquens.

## Fauna

Principalment ocells, com ara la perdiu blanca (Lagopus mutus), que també baixa a l'estatge alpí.

## Vegeu també

* Zonació altitudinal, estatges climàtics, pisos climàtics o estatges de vegetació
* Límit arbori
* Zona climàtica
* Estatge basal o terra baixa
* Estatge montà (o muntanya mitjana)
* Estatge subalpí
* Estatge alpí
* Muntanya mitjana (o estatge montà)
* Alta muntanya

## Referències

* Charlesworth J.K. (1957). The quaternary era. With special reference to its glaciation, vol. I. London, Edward Arnold (publishers) Ltd, 700 pp.
* Flint, R. F. (1957). Glacial and Pleistocene geology. John Wiley & Sons, Inc., New York, xiii+553+555 pp.
* Kalesnik, S.V. (1939). Obshchaya glyatsiologiya [General glaciology]. Uchpedgiz, Leningrad, 328 pp. (in Russian)
* Tronov, M.V. (1956). Voprosy svyazi mezhdu klimatom i oledeneniem [The problems of the connection between climate and glaciation]. Izdatel'stvo Tomskogo Universiteta, Tomsk, 202 pp. (in Russian)
* Wilhelm, F. (1975). Schnee- und Gletscherkunde [Snow- and glaciers study], De Gruyter, Berlin, 414 pp. (en alemany)
# Família de Flora

La família Flora d'asteroides va ser establerta pel professor d'astronomia de la Universitat Imperial de Tòquio, Kiyotsugu Hirayama.
La formen els asteroides amb les següents característiques:
Els membres d'aquesta família poden haver estat originats per la fragmentació d'un únic objecte, del que podria ser-ne el major fragment l'asteroide (8) Flora, que dona nom a la família. Es troben prop de la vora interior del cinturó principal, a una distància mitjana de 2,2 ua del Sol. Tots els membres d'aquesta família es troben separats del cinturó principal per un dels buits de Kirkwood.
Es coneixen uns 590 membres de la família però s'estima que n'hi hagi més de 800.

## Asteroides que formen la família

* (8) Flora, el més gran amb 136 km.
* (43) Ariadne, el segon més gran amb 66 km.
* (244) Sita
* (291) Alice
* (315) Constantia
* (341) California
* (352) Gisela
* (428) Monachia
* (453) Tea
* (496) Gryphia
* (553) Kundry
* (763) Cupido
* (841) Arabella
* (951) Gaspra, visitat per la sonda Galileu el 1991.
* (2399) Terradas, batejat en memòria del català Esteve Terradas i Illa.
(llista no exhaustiva)
# Facundo Ferreyra

Facundo Ferreyra (faˈkundo feˈreiɾa) (Lomas de Zamora, Argentina, 14 de març de 1991), amb el malnom del "Chucky", és un futbolista professional argentí que juga de davanter per l'SL Benfica.

## Referències

* 1 2 «Ferreyra - official profile». [Consulta: 30 gener 2019].
* ↑ «Newcastle United's Facundo Ferreyra has quality but needs confidence». The Guardian, 04-08-2014 [Consulta: 4 agost 2014].
* ↑ «Ferreyra worth a gamble up front». ESPN FC, 28-07-2014. [Consulta: 3 agost 2014].
* ↑ «El Shakhtar ficha a 'Chucky' Ferreyra» (en judeocastellà). Marca, 10-07-2013 [Consulta: 3 agost 2014].

## Enllaços externs

* Perfil oficial del RCD Espanyol Arxivat 2019-07-20 a Wayback Machine. (anglès)
# Fajã de Água

Fajã de Água (crioll capverdià Fajã di Água) és una vila a la costa nord-occidental de l'illa Brava a l'arxipèlag de Cap Verd. Es troba a 4 km a l'oest de la capital de l'illa, Nova Sintra. Les principals fonts d'ingressos són la pesca i l'agricultura (blat de moro, fesols, plàtans i papaies).

## Història

Als segles xviii i xix la caça de balenes era una important font d'ingressos per Brava. Molts vaixells baleners d'Amèrica van desembarcar a Fajã de Água. Era el port més important de Brava fins a 1843 quan va ser fundat l'actual port de Furna. El 1992 hi va ser inaugurat un petit aeroport amb una pista pavimentada. Connecta Brava amb les properes illes de Fogo i Santiago, però fou tancat a causa dels forts vents freqüents que fan impossible l'aterratge.

## Llocs d'interès

Hi ha una sendera a l'església de pelegrinatge de Nossa Senhora do Monte al mig de l'illa. Hi ha una piscina natural al sud de la vila al voltant d'un quilòmetre del poble. És possible nedar-hi si el vent no és massa fort i les onades no són massa altes. Més al sud es troba la platja de sorra fosca Porto do Portete que no és fàcilment accessible.
Enfront de la petita església a l'extrem nord del carrer principal hi ha un Monumento aos Emigrantes erigit en 1993. Recorda el vaixell de vela Matilde que va salpar de Fajã de Água cap a Amèrica el 21 d'agost de 1943. Es va perdre a l'Oceà Atlàntic i hi van morir 51 persones. Gairebé cada família de Fajã de Água hi va perdre un o més parents.

## Galeria

* Monument al Matilde
* Església
* Piscina natural
* Antic aeroport

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd

## Referències

* 1 2 3 Lipps, Susanne: Kapverdische Inseln, p.275-276. Ostfildern 2009
* ↑ Reitmeier, Pitt: Cabo Verde, p.420. Bielefeld 2009
# Fakahina

Fakahina és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Administrativament és una comuna associada a la comuna de Fangatau. Està situat al centre i a l'est de l'arxipèlag, a 75 km a l'est de Fangatau.

## Geografia

La superfície total és de 8 km², amb una llacuna interior sense cap pas a l'oceà. La vila principal és Tarione, i la població total era de 140 habitants al cens del 2002.

## Història

Antigament era un lloc utilitzat per fer sacrificis humans. L'atol va ser descobert per Otto von Kotzebue, el 26 de febrer del 1824, que el va anomenar amb el nom del seu vaixell Predpriatié. També s'ha conegut com a Prince de Joinville i Fangahina.

## Referències

* ↑ Findlay, Alexander G. A directory for the navigation of the Pacific ocean. Londres: Laurie, 1851, pàg. 863 [Consulta: 9 maig 2009].
# Fava (plat)

Fava és un plat d'entrant fred, o meze de la cuina turca. L'ingredient bàsic d'aquest plat són les faves. Per la seva elaboració s'utilitzen patates, cebes, corm d'api, pastanagues, anet fresc, all, oli d'oliva, sal, sucre i espècies. Les faves seques (interiors) juntament amb la pastanaga, ceba, papa d'api i patata es posen a bullir uns 40 minuts aproximadament. Després, tot això es posa dins d'un robot de cuina amb l'all i l'anet tallats, l'oli, sal i les espècies. Un cop acabat, s'ha de comprovar la consistència i afegir més oli si cal. A més a més, es pot afegir una mica de sucre.
Finalment, s'ha de posar el plat a la nevera i esperar que estigui prou fred i consistent. L'últim pas consisteix a decorar-lo amb fulles d'anet, pebre vermell molt i oli d'oliva verge.

## Vegeu també

* Faves ofegades
* Zeytinyağlı bakla

## Referències

* ↑ http://www.e-tarifler.com/sebze_yemekleri_tarifleri/fava.0.html
# Eubul

Eubul és el nom dels següents personatges:
* Eubul d'Atarneu tirà grec del segle iv aC.
* Aureli Eubul, ministre d'Elagàbal.
* Eubul (jurista), jurista romà d'Orient del segle v.
* Eubul de Cètia, poeta còmic grec.
# Fayette

* No s'ha de confondre amb La Fayette.
«Fayette» té aquests significats:
* Fayette (Alabama)
* Fayette (Iowa)
* Fayette (Maine)
* Fayette (Mississipi)
* Fayette (Missouri)
* Fayette (Nova York)
* Fayette (Ohio)
* Fayette (Utah)
# Fayette (Mississipi)

Fayette és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 2.242 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fayette tenia 2.242 habitants, 775 habitatges, i 543 famílies. La densitat de població era de 733,6 habitants per km².
Dels 775 habitatges en un 39,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 24,4% hi vivien parelles casades, en un 40,3% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 27,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,2% tenia menys de 18 anys, un 12,6% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 69,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 13.564 $ i la renda mediana per família de 16.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.500 $ mentre que les dones 17.011 $. La renda per capita de la població era de 8.101 $. Entorn del 44,4% de les famílies i el 48,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fayette». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fayette». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.