OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brunettia apiculata

Brunettia apiculata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Centreamèrica: Costa Rica.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Colecciones Biológicas Mesoamericanas (castellà)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
# Jeroni Miquel Alsina i Bes

Jeroni Miquel Alsina i Bes (Barcelona, 21 de desembre de 1937, Barcelona 21 de febrer de 2007) va ser un músic i director de cor catalans.
L'afició per la música li arribà de ben petit, tot i l'absència de músics a la seva família. Als 8 anys inicià els estudis de musicals a l'Escola de Música de Barcelona (actual Conservatori Municipal de Barcelona), d'amagat dels seus pares.
Va seguir amb els estudis de música gràcies a les beques que les seves bones qualificacions li van aconseguir. Als 13 anys va ser notícia a la premsa de l'època com a brillant alumne de música. Els seus instruments foren el piano i el violoncel. Va tenir alumnes particulars de música des dels 14 anys. En aquesta època va poder assistir amb el seu gran amic violoncel·lista Pere Busquets a les classes magistrals que el mestre Pau Casals impartia a Prada de Conflent. Fou professor de música a l'Institut Ausiàs Marc. Als 21 anys va opositar i guanyà la catedra de música al nou Conservatori de Música d'Ourense.
Com a director de coral fou el sotsdirector de la Schola Cantorum Universitaria Barcinonensis en l'època del mestre Ernest Cervera i Astor i més endavant, degut l'avançada edat del mestre, n'assumí la direcció fins a l'any 1967. També va dirigir la Societat Coral La Floresta, a la dècada dels anys 60, i com a director d'orquestra dirigí l'Orquestra de Cambra Don Bosco (del Círculo Don Bosco dels Salesians) entre els anys 1956-1960, i l'Orquestra de Cambra Pro-Art de Barcelona a la dècada dels 80.
Home polifacètic, cursà també estudis universitaris de Matemàtiques, Química i Magisteri. L'any 1968, després d'anys de docència particular i en diverses acadèmies i escoles, va crear la seva pròpia escola: les Escoles Mogli, d'on fou el director durant 20 anys, fins a la seva jubilació. Morí el 21 de febrer de 2007, als 69 anys, després de lluitar 6 anys i mig contra el càncer. Jeroni-Miquel Alsina i Bes ha estat sempre un gran melòman i la música l'ha acompanyat tota la seva vida, tant professionalment com en la seva vida privada.
# Camille Van De Casteele

Camille Van De Casteele (Sint Andries, Bruges, 27 de juny de 1902 - 12 de febrer de 1961) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1920 i 1934. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa al Tour de França, el 1926 i 1927.

## Palmarès

* 1925
** 1r a la París-Caen
* 1926
** 1r a la París-Caen
** 1r al Critèrium de Leiestreek
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1927
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1925. Abandona (3a etapa)
* 1926. 14è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1927. Abandona (11a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1928. 14è de la classificació general
* 1929. Abandona (9a etapa)

## Referències

* ↑ «VAN DE CASTEELE Camillus». [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Camille VANDE CASTEELE» (en italià). [Consulta: 7 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Camille Van De Casteele a iteducyclisme.net
# Eup

Eup és un municipi francès al departament de l'Alta Garona (regió d'Occitània).
# Eurísaces

Eurísaces (en grec antic Εὐρυσάκης), va ser, segons la mitologia grega, un heroi fill d'Àiax, el fill de Telamó, i de Tecmessa, filla del rei de Frígia Teleutant, que havia estat raptada per Àiax.
Abans de suïcidar-se, Àiax va confiar el seu fill Eurísaces al seu germà Teucre. Després de la caiguda de Troia, Eurísaces va tornar a Salamina, a l'Àtica, la pàtria del seu pare. Però no va tornar amb la mateixa nau que el seu oncle Teucre, cosa que va fer enfadar al rei Telamó. Quan Telamó va desterrar Teucre, Eurísaces va convertir-se en el successor del seu avi. Quan es va conèixer la mort de Telamó, Teucre va voler tornar, però Eurísaces no li ho va permetre. Amb el seu germà Fileu, van lliurar l'illa de Salamina als atenesos, cosa que va significar que tots dos adquirissin el dret de ciutadania a Atenes. Algunes tradicions fan de Fileu no el germà, sinó el fill d'Eurísaces, i figura com la persona que lliurà la seva pàtria als atenesos. Sigui quina sigui la versió, totes diuen que la família d'Eurísaces es va establir a Atenes, i entre els seus descendents s'hi trobaven Milcíades, Cimó, Alcibíades i l'historiador Tucídides.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 188. ISBN 9788496061972.
# Espícula vírica

Una espícula (o peplòmer) és una glicoproteïna de la càpsida (per tant, d'un virus). Aquestes protuberàncies només s'uneixen a certs receptors de la cèl·lula hoste; són essencials tant per l'especificitat de l'hoste com per a la infectivitat viral.
Les fibres de cua d'alguns bacteriòfags, especialment com el T4 o semblants, són espícules modificades.

## Referències

* ↑ Saunders Comprehensive Veterinary Dictionary. 3rd. Elsevier, Inc, 2007. as cited in «peplomer». The Free Dictionary. Farlex, 2011. [Consulta: 30 març 2011].
# Esteve Molist i Pol

Esteve Molist i Pol (Vic, Osona, 1923-) és un advocat, periodista i escriptor osonenc.
Va ser el primer director de Revista, i va treballar com a crític literari tant a El Correo Catalán com al Diario de Barcelona. Administrador general del grup La Vanguardia.

## Obres

* Discursos políticos de Demóstenes (1955)
* El Diario de Barcelona (1964)
* Enciclopedia de la Mitología (1966).

## Referències

* ↑ «Esteve Molist i Pol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Estrella Xtravaganza

Estrella Xtravaganza, nom artístic de Fernando Carretero Vega (Jerez de la Frontera, 2 de desembre de 1995), és una drag queen espanyola.

## Biografia

Carretero va estudiar periodisme a Barcelona, on resideix. Va iniciar la seva carrera en l'art drag el 2018. També té un grup de música, Lolita Express, que va gravar l'àlbum El futur és underground.
Estrella Xtravaganza va triar el seu nom drag a partir del seu gust per la pel·lícula La sireneta, prenent el primer nom d'Estrella de Mar, i de «House of Xtravaganza», una de les famílies drags més reconegudes de Nova York.
En 2022 va ser anunciada com una de les participants de la segona temporada de Drag Race España, versió espanyola de la franquícia Drag Race. Durant l'episodi de talent xou, va presentar Grossa i divina, cançó amb base musical de «Roar» de Katy Perry. Va arribar a la final, però no va aconseguir aconseguir la victòria, títol que va obtenir la seva companya Sharonne. Després de la seva participació en el reality, va ser part de l'elenc de l'espectacle Gran Hotel de las Reinas.
També va fitxar amb la plataforma AtresPlayer per a protagonitzar al costat de Supremme de Luxe, Sharonne i Pupi Poisson Reinas al rescate, on viatjaran per localitats de l'Espanya profunda buscant històries LGBTI.

## Filmografia
### Televisió

* Drag Race España (2022) (finalista)
* Alguna pregunta més? (2022)
* Reinas al rescate (2022) (presentadora)

## Discografia
### Àlbums

* El futuro es underground (amb Lolita Express)
* Gorda y divina

### Senzills

* La reina de la granja
* Fiesta (amb Turista Sueca)
* Gorda y divina
* Llévame al cielo (Remix) (amb Supremme de Luxe, Sharonne, Marina i Venedita Von Däsh)
* Merca Donna Girl
* Las divas también lloran
* Maricón (amb Choriza May)

## Publicacions

* Estrella Xtravaganza es travestí

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Estrella Xtravaganza» (en castellà). FormulaTV. [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ R. D.. «Las jerezanas Jota Carajota y Estrella Xtravaganza, en la segunda edición de 'Drag Race España'» (en espanyol europeu). Diario de Jerez, 21-02-2022. [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ Martín, Sergio López. «Estas son las 12 nuevas reinas de 'Drag Race España 2', que ya tiene fecha de estreno» (en castellà). elperiodico, 20-02-2022. [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ Mesias, Francisco Javier. «Estrella Xtravaganza se reivindica con ‘GORDA Y DIVINA’» (en castellà). Togayther, 11-04-2022. [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ Morales, Gonzalo. «Todo lo que te perdiste de la coronación de Sharonne en 'Drag Race España 2'» (en castellà). Shangay, 06-06-2022. [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ «Así es ‘Reinas al rescate’ el ‘spin of’ de ‘Drag Race España’» (en castellà). La Vanguardia, 30-05-2022. [Consulta: 6 juny 2022].
* ↑ «LOS PROYECTOS DE LAS CONCURSANTES DE DRAG RACE ESPAÑA TEMPORADA 1». Los 40, 27-05-2022. [Consulta: 28 maig 2022].
* 1 2 «Pupi Poisson y Estrella Xtravaganza: "En 'Reinas al Rescate' ayudamos a personas del colectivo que no se sienten cómodes" | Europa FM» (en castellà). www.europafm.com, 06-07-2022. [Consulta: 3 novembre 2022].
# Eurycea

Eurycea és un gènere d'amfibis urodels de la família Plethodontidae. El constitueixen un conjunt de salamandres natives d'Amèrica del Nord.

## Taxonomia

* Eurycea aquatica Rose i Bush, 1963.
* Eurycea bislineata (Green, 1818).
* Eurycea chamberlaini Harrison i Guttman, 2003.
* Eurycea chisholmensis Chippindale, Price, Wiens i Hillis, 2000.
* Eurycea cirrigera (Green, 1831).
* Eurycea guttolineata Holbrook, 1838.
* Eurycea junaluska Sever, Dundee i Sullivan, 1976.
* Eurycea latitans Smith i Potter, 1946.
* Eurycea longicauda (Green, 1818).
* Eurycea lucifuga Rafinesque, 1822.
* Eurycea multiplicata (Cope, 1869).
* Eurycea nana Bishop, 1941.
* Eurycea naufragia Chippindale, Price, Wiens i Hillis, 2000.
* Eurycea neotenes Bishop et Wright, 1937.
* Eurycea pterophila Burger, Smith i Potter, 1950.
* Eurycea quadridigitata (Holbrook, 1842).
* Eurycea rathbuni (Stejneger, 1896).
* Eurycea robusta (Longley, 1978).
* Eurycea sosorum Chippindale, Price i Hillis, 1993.
* Eurycea spelaea (Stejneger, 1892).
* Eurycea tonkawae Chippindale, Price, Wiens i Hillis, 2000.
* Eurycea tridentifera Mitchell i Reddell, 1965.
* Eurycea troglodytes Baker, 1957.
* Eurycea tynerensis Moore i Hughes, 1939.
* Eurycea waterlooensis Hillis, Chamberlain, Wilcox i Chippindale, 2001.
* Eurycea wilderae Dunn, 1920.
# Farmacoalumita

La farmacoalumita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany i dona nom al grup de la farmacoalumita. Originalment va ser anomenada alumofarmacosiderita el 1981 per Karl Schmetzer, Wolfgang Horn i Hermann Bank en al·lusió a la seva composició, que conté alumini, i la seva relació amb la farmacosiderita. Va ser reanomenada al nom actual per Rumsey et al. l'any 2010.

## Característiques

La farmacoalumita és un arsenat de fórmula química KAl₄(AsO₄)₃(OH)₄·6.5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1980. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. És l'anàleg d'alumini de la farmacosiderita. Químicament és similar a la filatovita i a la wrightita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Nacional d'Història Natural, a Washington DC (Estats Units), amb el número de registre: #149527.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Xile, concretament a Guanaco, a la província d'Antofagasta (Regió d'Antofagasta). També ha estat descrita a d'altres indrets xilens, així com als Estats Units, França, Alemanya, Grècia, Espanya, Anglaterra i el Marroc.

## Referències

* ↑ «Pharmacoalumite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 setembre 2021].
# Família Bower

La família de Bower és una petita família d'asteroides situada en el cinturó principal. La família va ser nomenada amb el nom del primer asteroide que va ser classificat en aquest grup, (1639) Bower.
Alguns membres d'aquesta família són:
| Nom | Diàmetre | Semieix major | Inclinació orbital | Excentricitat orbital | Descobriment |
| (1639) Bower | 36,41 km | 2,573 UA | 8,437 ° | 0,150 | 1951 |
| (3815) Konig | 23,21 km | 2,569 UA | 8,640 ° | 0,105 | 1959 |
# Felip Farinós i Tortosa

Felip Farinós i Tortosa (València, 1826 - València, 1888) fou un escultor valencià influenciat pel romanticisme europeu.
Va formar-se en el camp de l'escultura a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles; i, posteriorment, amb Antoni Marzo. Més endavant, s'hi va començar a dedicar professionalment. Després de 25 anys com a escultor, va decidir obrir-se un taller propi, on sovint rebia l'ajuda del seu germà Carmel. Es va especialitzar en la realització de monuments funeraris. Fou membre acadèmic de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles i professor de l'Escola de Belles Arts de València.

## Obra

Una gran part de les seves obres són de temàtica religiosa. Es poden trobar treballs seus fets de fusta, marbre i ivori en diferents esglésies de tota la Península Ibèrica.

### Obres destacades

* Davallament, Església de Sant Francesc d'Oriola.
* Oració a l'hort, a Sagunt.
* Retaule major de la Seu de València (22 imatges i baix relleu de l'altar major).

## Referències

* ↑ «Felip Farinós i Tortosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ CRUSAFONT i SABATER, Miquel: Medalles commemoratives dels Països Catalans i de la Corona catalano-aragonesa: (S. XV-XX) Institut d'Estudis Catalans, 2006, p.36.ISBN 8472838641,
# Felip Ernest de Hohenlohe-Langenburg

Felip Ernest de Hohenlohe-Langenburg (en alemany Philipp Ernst zu Hohenlohe-Langenburg) va néixer a Langenburg (Alemanya) l'11 d'agost de 1584 i va morir a Weikersheim el 29 de gener de 1628. Era un noble alemany. el quart fill de Wolfgang II de Hohenlohe-Neuenstein (1546-1610) i de Magdalena de Nassau-Dillenburg (1547-1633).
Va iniciar la seva carrera militar als Països Baixos, on arribà al rang de coronel dels Estats Generals. Va heretar del seu oncle, el comte Felip de Hohenlohe-Neuenstein (1550-1606), el govern de Lißfeld. Després de la mort del seu pare, el 1610, es van repartir el comtat amb els seus germans: a Jordi Frederic (1569-1647) li va correspondre Weikersheim, a Carles (1582-1641) Neuenstein, i a ell el comtat de Langenburg, on es construí el seu palau residencial. .

## Matrimoni i fills

El 15 de gener de 1609 es va casar a Sonnewalde amb Anna Maria de Solms-Sonnenwalde (1585-1634), filla del comte Otó de Solms-Sonnenwalde (1550-1612) i d'Anna Amàlia de Nassau-Weilburg (1560-1635). El matrimoni va tenir onze fills:
* Wolfgang Otó (1611-1632)
* Felip Ernest, nascut i mort el 1612.
* Lluís Carles (1613-1632)
* Felip Maurici (1614-1635)
* Jordi Frederic (1615-1616)
* Anna Magdalena (1617-1671), casada amb Jordi Lluís de Kirchberg († 1686).
* Dorotea (1618–??)
* Joaquim Albert (1619-1675)
* Eva Cristina (1621-1681), casada amb Wolfgang de Hohenlohe-Waldenburg (1617-1658).
* Maria Juliana (1623-1695), casada primer amb Joan Guillem de Limpurg-Schmiedelfeld (1607-1655), i després amb Francesc Reichserbschenk de Limpurg († 1673).
* Enric Frederic (1625-1699), casat primer amb Elionor Magdalena de Hohenlohe-Weikersheim (1635-1657), i després amb Juliana Dorotea de Castell-Remlingen (1640-1706)

## Enllaços externs

* http://awt.ancestrylibrary.com
# Ferreira Gullar

José Ribamar Ferreira (São Luís, 10 de setembre de 1930 - Rio de Janeiro, 4 de desembre de 2016), més conegut com Ferreira Gullar, va ser un escriptor, dramaturg, traductor, cronista i crític d'art brasiler .
El 1959 va fundar el grup poètic Neo-Concretes. El 1976, mentre vivia a l'Argentina, va escriure Poema Sujo, el seu poema més popular. Ferreira Gullar, militant del Partido Comunista Brasileiro, va romandre a l'exili des del cop d'Estat de Brasil del 1964 fins al 1985.
| « | Quan algú es dedica a la poesia és perquè la realitat no li és suficient. | » |
| — Ferreira Gullar |||

## Obra
### Poemaris

* Muitas vozes (1999)
* O formigueiro (1991)
* Barulhos (1987)
* Crime na flora ou Ordem e progresso (1986)
* Na vertigem do dia (1980)
* Poema sujo (1976)
* Dentro da noite veloz (1975)
* Por você por mim (1968)
* História de um valente (1966)
* A luta corporal e novos poemas (1966)
* Quem matou Aparecida? (1962)
* João Boa-Morte, cabra marcado para morrer (1962)
* Poemas (1958)
* A luta corporal (1954)
* Um pouco acima do chão (1949)

### Contes i cròniques

* Resmungos (2007)
* O menino e o arco-íris (2001)
* Cidades inventadas (1997)
* Gamação (1996)
* A estranha vida banal (1989)

### Teatre

* Um rubi no umbigo (1979)

### Assajos

* Relâmpagos (2003)
* Rembrandt (2002)
* Cultura posta em questão/Vanguarda e subdesenvolvimento (2002)
* O Grupo Frente e a reação neoconcreta (1998)
* Argumentação contra a morte da arte (1993)
* Indagações de hoje (1989)
* Etapas da arte contemporânea: do cubismo à arte neoconcreta (1985)
* Sobre arte (1983)
* Uma luz no chão (1978)
* Tentativa de compreensão: arte concreta, arte neoconcreta - Uma contribuição brasileira (1977)
* Augusto do Anjos ou Vida e morte nordestina (1977)
* Vanguarda e subdesenvolvimento (1969)
* Cultura posta em questão (1965)
* Teoria do não-objeto (1959)

## Referències

* ↑ «Muere Ferreira Gullar, máximo exponente de la poesía brasileña». El Mundo, 04-12-2016. [Consulta: 1r febrer 2019].
* ↑ Andrade de Macedo, Diogo. «Traços estilísticos de Ferreira Gullar em Poema sujo, 1976» (en portugués). Mafuá - Revista de literatura em meio digital. Universidad Federal de Santa Catarina. [Consulta: 12 maig 2012].
* ↑ Setti, Ricardo. «Ferreira Gullar, grande poeta e crítico do Partido Comunista: "Não tenho dúvida nenhuma de que o socialismo acabou, só alguns malucos insistem no contrário"» (en portugués). Veja, 22-12-2012. [Consulta: 18 agost 2013].
# Extinció local

Una extinció local o extirpació local és la condició d'una espècie o un altre tàxon que ha deixat d'existir en la zona d'estudi que s'esculli, però que encara existeix en altres llocs. L'extinció local contrasta amb l'extinció global o universal.
Les extincions locals poden anar seguides per reemplaçament per espècies tretes d'un altre lloc com per exemple la reintroducció del llops o de llúdries (per exemple a Catalunya repoblades amb llúdries d'Extremadura).
Un exemple d'extinció local intencionada és la del jaguar als Estats Units.

## Conservació

Les extincions locals marquen un canvi en l'ecologia d'una zona.
Sovint una subpoblació d'una espècie serà també de les subespècies. Per exemple la desaparició recent del rinoceront negre (Diceros bicornis) del Camerun implica no només l'extinció local del rinoceront a Camerun, sinó també l'extinció global de la subespècie de rinoceront negre occidental (Diceros bicornis longipes).
Exemples de subpoblacions amenaçades d'extinció local segons UICN:
* Cérvol dels pantans (tres poblacions)
* Rorqual blau, a l'Atlàntic nord i Pacífic Nord
* Balena de Groenlàndia (Balaena mysticetus) a (cinc poblacions)
* Acipenser fulvescens, esturió de llac, a les conques del Mississippí i Missouri
* Carpa sivestre comuna Cyprinus carpio (al riu Danubi)
* Petrogale lateralis (Serralada MacDonnell i Western Kimberly)
# Fernando Sánchez

Fernando Sánchez és el nom dels següents personatges:
* Fernando Sánchez Mayans (Campeche, Mèxic, 1923 - Mèxic DF, 2007), diplomàtic, poeta i dramaturg mexicà.
* Fernando Sánchez Cipitria (Madrid, 1971), futbolista espanyol.
* Fernando Sánchez Dragó
# Festa de la Vecchia

La Festa de la Vecchia ("Festa de la Vella") és una celebració d'origen pagà que es remunta a la prehistòria i que se celebra al nord d'Itàlia el mes de març, quan acaba l'hivern i comença la primavera, si bé segons la data i la forma de celebrar-ho pot variar una mica de poble en poble.
Consisteix a fer un ninot gegant amb forma i faccions de vella a qui es fa un judici i se l'acusa de totes les misèries de l'hivern. El judici acaba sempre quan es condemna la vella a ser cremada a la foguera. La foguera representa una ofrena a l'arribada del bon temps, que ha de portar riquesa i prosperitat al poble. Després de la foguera s'acostuma a menjar dolços típics de la zona.
Segons la tradició prehistòrica, durant aquesta festivitat s'oferien sacrificis humans.

## Referències

* ↑ «Si brucia la vecchia: tutti gli appuntamenti nel Bresciano» (en italià). Brescia Today, 27-03-2014. [Consulta: 25 abril 2024].
* ↑ «La festa della Vecchia» (en italià). Corriere Adriatico, 28-02-2008. [Consulta: 25 abril 2024].
* ↑ «Metà Quaresima, si brucia la vecchia» (en italià). Giornale di Brescia, 11-03-2015. [Consulta: 25 abril 2024].
# FK Ekranas Panevėžys

El FK Ekranas Panevėžys fou un club de futbol lituà de la ciutat de Panevėžys.
Va ser fundat el 1964. L'any 2015 el club es dissolgué per problemes econòmics.

## Palmarès

* Lliga lituana de futbol: 4
** 1985, 1993, 2005, 2008
* Copa lituana de futbol: 3
** 1985, 1998, 2000
* Supercopa lituana de futbol: 2
** 1998, 2006

## Futbolistes destacats

* Marius Stankevičius (al Brescia el 2001)
* Edgaras Česnauskis (al Dynamo Kiev el 2002)
* Deividas Česnauskis (al Dynamo Moscou el 2000)
* Vaidotas Šlekys (al FC Wil el 1993)
* Egidijus Majus (al Zenit St Petersburg el 2004)
* Darius Gleveckas (al Xakhtar Donetsk el 1998)
* Mantas Savėnas (al Novotroick Nosta el 2008)

## Referències

* ↑ Perfil a footballfacts

## Enllaços externs

* Web oficial
# Cercles megalítics de Senegàmbia

Els Cercles megalítics de Senegàmbia són cercles d'antigues pedres volcàniques o concrecions laterítiques bastant fàcils de treballar. Aquests cercles estan a la frontera del Senegal i Gàmbia a (Senegàmbia) i daten d'entre el segle iii i el XVI.
El lloc està inscrit a la llista del Patrimoni Mundial de la Humanitat de la UNESCO des del 2006.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Stone Circles of Senegambia» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2021].