OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Garsa de mar de Magallanes

La garsa de mar de Magallanes (Haematopus leucopodus) és una espècie d'ocell de la família dels hematopòdids (Haematopodidae) que habita platges i llacunes de les illes Malvines i Sud-amèrica meridional, des del centre de Xile i sud de l'Argentina, fins Terra del Foc i les illes de la regió del Cap d'Hornos.
# Garsa de mar negra africana

La garsa de mar negra africana (Haematopus moquini) és una espècie d'ocell de la família dels hematopòdids (Haematopodidae) que habita costes de l'Àfrica Meridional, a Namíbia i Sud-àfrica.
# Gató botit australià

El gató botit australià (Cephaloscyllium laticeps) és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 150 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima temperat que viu fins als 220 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia (des d'Austràlia Occidental fins a Nova Gal·les del Sud).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Gau d'Alta Silèsia

El Gau d'Alta Silèsia (Gau Oberschlesien) va ser una divisió administrativa de l'Alemanya nazi de 1941 a 1945 a la Província prussiana d'Alta Silèsia després de la divisió del Gau de Silèsia. El Gau incloïa territoris annexats per Alemanya nazi després de la invasió de Polònia
El sistema nazi de Gau (en plural Gaue) va ser establert originalment en una conferència del partit, el 22 de maig de 1926, per tal de millorar l'administració de l'estructura del partit. A partir de 1933, després de la presa de poder nazi, els Gaue va reemplaçar cada vegada més als estats alemanys com a subdivisions administratives a Alemanya.
Al capdavant de cada Gau es va situar un Gauleiter, una posició cada vegada més poderosa, especialment després de l'esclat de la Segona Guerra Mundial, amb poca interferència des de dalt. El Gauleiter local sovint ocupava càrrecs governamentals i de partit, i s'encarregava, entre altres coses, de la propaganda i la vigilància i, a partir de setembre de 1944, el Volkssturm i la defensa de la Gau.
La posició de Gauleiter a l'Alta Silèsia va ser ocupada per Fritz Bracht al llarg de la curta història de la Gau. Bracht, que no era una figura poderosa en la jerarquia nazi, es va suïcidar el maig de 1945.
El camp de concentració d'Auschwitz, un camp d'extermini on més de 1.000.000 persones van ser assassinades, estava situat al Gau d'Alta Silèsia, prop d'Oświęcim. El campament va ser alliberat per l'exèrcit soviètic el gener de 1945.

## Gauleiter

* 1941-1945: Fritz Bracht

## Referències

* 1 2 «Die NS-Gaue» (en alemany). Deutsches Historisches Museum.
* ↑ «The Organization of the Nazi Party & State». The Nizkor Project. Arxivat de l'original el 2016-11-09.
* ↑ «Übersicht der NSDAP-Gaue, der Gauleiter und der Stellvertretenden Gauleiter zwischen 1933 und 1945» (en alemany). Zukunft braucht Erinnerung. Arxivat de l'original el 2017-05-26. [Consulta: 5 març 2018].
* ↑ «Gau Oberschlesien» (en alemany).
* ↑ «Bracht, Fritz» (en alemany).
* ↑ «Auschwitz-Birkenau». Yad Vashem. Arxivat de l'original el 21 de setembre 2018.

## Enllaços externs

* Llista de Gauleiters
# Gaeltacht ciutat de Galway

La Gaeltacht ciutat de Galway (en irlandès An Gaillimh) comprèn cinc divisions electorals: Bearna, Ballybrit, Castlegar, Menlough i Knocknacarragh. Degt a la proximitat a la Gaeltacht més gran d'Irlanda, la ciutat de Galway ha esdevingut força important per al moviment de recuperació de la llengua i molts parlants d'irlandès s'hi han establit o hi han emigrat. Segons el cens de 2006 hi ha 31.153 persones a la ciutat de Galway que saben parlar irlandès. D'ells 8.080 el parlen de manera quotidiana i uns 1.500 viuen a l'àrea de la ciutat.
Les divisions electorals (ED) són:
* Bearna (5,508) (17%)
* Mionlach (4,651) (9%)
* An Caislean Gearr (1,000) (11%)
* Baile an Bhriotaigh (60) (15%)
* Cnoc na Cathrach (18) (0%)

## Achreidh na Gaillimhe

Aquesta àrea es troba a l'est del riu Corrib, fora de les fronteres de la ciutat i té un petit nombre de parlants d'irlandès. Aproximadament hi ha 9.000 persones vivint en petites viles al voltant de la ciutat de les quals uns 1.500 són parlants d'irlandès diàries. Són les viles de Lisin an bhealaigh, Leacach beag, Baile an Chláir, Ceathru Bhrunaigh, Carn Mor i Baile an Teampaill.
Les divisions electorals (ED) són:
* Tulaigh Mhic Aodhain (1,003) (21%)
* Maigh Cuilinn (1,323) (21%)
* Gaillimh an Tuath (34) (2%)
* Eanach Dhuin (1,473) (10%)
* Baile Chlair (1,536) (12%)
* Ceathru Bhrunaigh (723) (18%)
* Baile an Teampaill (186) (8%)
* Leacach Beag (138) (10%)
* An Carn Mor (1,887) (16%)
* Sliabh an Aonaigh (615) (33%)

## Vegeu també

* Conamara Theas
* Gaeltacht Cois Fharraige
* Illes Aran
* Joyce Country
* Gaoth Dobhair
* Na Rosa
* Cloch Cheann Fhaola
* Gaeltacht an Láir
* Gaeltacht Corca Dhuibhne
* Gaeltacht Iorrais agus Acaill

## Enllaços externs

* Galway City Gaeltacht stats 2006
* Galway City defiinition Arxivat 2014-01-31 a Wayback Machine.
# Gaeli i l'home Déu

Gaeli i l'home Déu és la darrera novel·la (quant a cronologia es refereix) publicada pel prolífic narrador català Pere Calders. Si bé fou confeccionada l'octubre de 1938, la seva publicació s'advindria succeït un vast espai de temps, fet esdevingut, principalment, a causa de la Guerra Civil espanyola i la consegüent instauració del règim franquista. L'any 1986, l'escrit fou guardonat amb la concessió del Premi Joan Crexells de Novel·la Catalana; posteriorment, el 1987, rebé el Premi Ciutat de Barcelona de Narrativa Catalana.
Gaeli i l'home Déu constitueix una obra profusament amena; emmarcada en el context de la Catalunya republicana, roman instituïda per un conjunt d'esdeveniments irònics i amargs alhora. Al llarg del relat, hom aprecia nombroses reflexions d'interès, entre les quals anhelaria destacar-ne dues: la imperiosa necessitat de creure en un Déu superior inherent en la humanitat, i l'adquisició de poder assolida per les religions a mesura que la degeneració d'aquestes esdevé patent.
La narració es troba protagonitzada per dues personalitats notablement antònimes: Joan Gaeli, home idealista amb una clara vocació profètica, i Miquel Gorienko, rus posseïdor de l'inoït do de conferir tota mena de miracles. De llur associació en sorgiran unes peripècies fantàstiques, un cúmul d'esdeveniments generalment amb caràcter realista, tenyits per la magnífica fantasia pròpia de l'autor. D'al·ludit híbrid n'emergiran contexts quant curiosos, cas de la intangible ressurecció que Gorienko practica al Circ Internacional, o de la definitiva (bastant inversemblant) transformació d'esmentat personatge en un individu de sexe femení. Certament, l'eminent imaginació de Pere Calders és una de les característiques més remarcables de la seva confecció, un tret que li confereix una veu personal marcada, i que s'intueix especialment en el relat present.

## Referències

* ↑ Gaeli i l'home Déu Arxivat 2016-10-02 a Wayback Machine. a magrana.cat
* ↑ Unitats de xoc / Gaeli i l'home Déu Arxivat 2016-02-14 a Wayback Machine. a La Gran Novel·la de Barcelona
* ↑ Gaeli i l'home Déu, a lesmalesherbes.blogspot
# Gaels

Els gaels són un grup etnolingüístic celta definida sobre la llengua gaèlica i els habitants inicials de l'Illa d'Irlanda. És controvertida si la diferenciació ètnica és legítima. Recentment s'ha situat l'establiment principal d'aquesta ètnia al nord i oest de l'illa irlandesa mentre entre aquesta zona i el sud i l'est de l'illa s'ha considerat zona fronterera.
A l'Escòcia del principi de l'edat mitjana i l'alta Edat Mitjana hi havia dos grups en constant conflicte pel poder del territori: els escots i els gaels.

## Referències

* 1 2 Stroh, 2011, p. 2.
* ↑ Morrissey, 2005, p. 4.
* ↑ Gebel, 2002, p. 1.
* ↑ Morrissey, 2005, p. 7.

## Bibliografia

* Stroh, Silke «Gaeldom and multi-ethnic Scotland: A long history and a short story». The Bottle Imp, 10, 2011. Arxivat de l'original el 2015-09-25 [Consulta: 26 març 2017].
* Gebel, Konstanze. Language and ethnic national identity in Europe: the importance of Gaelic and Sorbian to the maintenance of associated cultures and ethno cultural identities (Tesi), 2002.
* Morrissey, John «Cultural geographies of the contact zone: Gaels, Galls and overlapping territories in late medieval Ireland». Social and Cultural Geography, 6, 4, 2005, pàg. 551-566.
# George Q. Cannon

George Quayle Cannon (Liverpool, Anglaterra, 11 de gener de 1827 — Monterey, Califòrnia, 21 d'abril de 1901) va ser un periodista, polític i religiós nord-americà, editor i fundador de periòdics i revistes, alguns dels quals encara existeixen avui dia. Cannon va ser un dels primers membres del Quórum dels Dotze Apòstols de l'Església de Jesucrist dels Sants dels Últims Dies, i va servir en la Primera Presidència sota quatre successius presidents de l'església: Brigham Young, John Taylor, Wilford Woodruff i Lorenzo Snow. Va ser el cap de l'estratègia política de l'Església, i va ser denominat "el Premier mormó" i "el mormó Richelieu" per la premsa.

## Referències

* ↑ «George Q. Cannon, General Authority». Arxivat de l'original el 2007-04-12. [Consulta: 22 gener 2021].
# Gerard Bucknall

El Tinent general Gerard Corfield Bucknall CB MC (1894 – 1980) va ser un oficial de l'Exèrcit Britànic i comandant de Cos durant la Segona Guerra Mundial.
El 1914, durant la I Guerra Mundial, Bucknall va ser comissionat al The Middlesex Regiment, amb el que serví a França, amb certa distinció. Durant el període d'entreguerres serví amb l'exèrcit egipci (llavors, Egipte formava part de-facto de l'Imperi Britànic, i assistí a l'Acadèmia d'Estat Major de Camberley. Va ser comandant de batalló a l'esclat de la Segona Guerra Mundial, sent succeït per Brian Horrocks.
El 1941 va ser nomenat Comandant de la 53a Divisió (Gal·lesa), abans d'entrar en acció el 1943 amb la 5a divisió d'Infanteria en la Sicília i a Itàlia.
Bucknall impressionà a Montgomery, i quan va ser nomenat comandant de l'Operació Overlord, va fer a Bucknall comandant del XXX Cos; tot i que el Mariscal Alan Brooke, Cap de l'Estat Major Imperial, no creia que Bucknall fos capaç de comandar a aquest nivell. L'agost de 1944, Bucknall va ser retirat del comandament, donada la pobre actuació del XXX Cos, sent substituït per Horrocks. Montgomery reconegué havia estat un error nomenar Bucknall, i aquest rebé un comandament a Irlanda del Nord, on s'estigué fins al seu retir.

## Referències

* Biographical Dictionary of British Generals of the Second World War, Nick Smart. ISBN 1-84415-049-6.
* Caen 1944, Ken Ford. ISBN 1-84176-625-9
# Gerard Cieślik

Gerard Cieślik (Chorzów Batory i Bismarckhütte, 27 d'abril de 1927 - Chorzów, 3 de novembre de 2013), també conegut com a Gienek, és un exfutbolista polonès de la dècada de 1940.
Fou 45 cops internacional amb la selecció polonesa amb la que participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Ruch Chorzów (1949-1955 Unia Chorzów, 1956 Unia-Ruch Chorzów).

## Referències

* ↑ «Piłka nożna, Euro 2012, Reprezentacja Polski, Ligi Europejskie». Kadra.pl. Arxivat de l'original el 17 febrer 2012. [Consulta: 3 novembre 2013].
* ↑ «Gerard Cieslik "Gienek" a goalgate.de». Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 31 octubre 2018].
* ↑ «Gerard Cieślik nie żyje. Legendarny piłkarz Ruchu Chorzów miał 86 lat» (en polonès). Wyborcza.pl. [Consulta: 3 novembre 2013].
* ↑ Details at sport.pl (polonès)
* ↑ Details at IMDb.de (alemany)
* ↑ Profile at goalgate.de (with photo) Arxivat 2013-02-11 at Archive.is (alemany)
# Giuseppe Bonno

Giuseppe Bonno (29 de gener de 1711 - 15 d'abril de 1788) va ser un compositor austríac d'origen italià.
Va néixer a Viena i va estudiar música a Nàpols amb Francesco Durante i Leonardo Leo. Més tard es va traslladar de nou a Viena per convertir-se en el compositor de la cort, i treballà com a mestre de capella del príncep de Saxònia-Hildburghausen en els anys 1750 i 1760. Va morir a Viena, on els últims anys es dedicava a l'ensenyança del cant tenint entre altres alumnes la soprano Therese Teyber.
Les obres de Bonno obres són pràcticament desconegudes avui en dia, però era una figura prominent en la vida musical de Viena en la seva època i les seves obres es representaven sovint. La majoria de les seves peces són vocals, incloent oratoris, misses i altres obres sacres, i òperes que van incloure algunes col·laboracions amb Metastasio.

## Obres

* Nigella e Nise (1732 Nàpols)
* L'amore insuperabile (26.7.1736 Viena, Burgtheater)
* Trajano (1.10.1736 Viena Burgtheater)
* La gara del genio con Giunone (13.5.1737 Laxenburg)
* Alessandro Severo (1.10.1737 Viena, Burgtheater)
* La generosità di Artaserse (4.11.1737 Viena, Burgtheater)
* La pace richiamata (26.7.1738 Viena, Burgtheater)
* La pietà di Numa (1.10.1738 Viena, Burgtheater)
* La vera nobilità (26.7.1739 Viena, Burgtheater)
* Il natale di Numa Pompilio (1.10.1739 Viena, Burgtheater)
* Il nume d'Atene (19.11.1739 Viena, Burgtheater)
* La generosa Spartana (13.5.1740 Laxenburg)
* Il natale di Giove (1.10.1740 Viena, Teatro della Favorita)
* Catone in Utica (1742 Viena, Burgtheater) [et al.]
* Il vero omaggio (13.3.1743 Viena, Schönbrunn Schlosstheater)
* Danae (1744; np?) [perduda]
* Ezio (1749; np?) [perduda]
* L'Armida placata (8.10.1750 Viena, Burgtheater) [et al.]
* Il re pastore (27.10.1751 Viena, Schönbrunn Schlosstheater)
* L'eroe cinese (13.5.1752 Viena, Schönbrunn Schlosstheater)
* L'isola disabitata (23.9.1754 Viena, Burgtheater)
* Didone abbandonata (1752; np?) [perduda]
* Colloquio amoroso fra Piramo e Tisbe (c.1757)
* Complimento (1761) [perduda]
* L'Atenaide ovvero Gli affetti più generosi (1762; np?)
* Il sogno di Scipione (1763; np?)
* Amor prigioniero (np?)
* Dialogo per musica fra Diana e Amore (np?)

## Referències

* ↑ http://www.answers.com Oxford Articles
# Global Forecast System

El Global Forecast System (GFS, Sistema de Predicció Global en català) és un sistema global de predicció numèrica del temps creat i executat pel Servei Meteorològic Nacional dels EUA (NWS).
El GFS s'executa quatre vegades al dia, produint prediccions meteorològiques fins a un horitzó de pronòstic de 16 dies (384 hores), però amb una disminució de la resolució espacial després dels primers 8 dies (192 hores). L'habilitat de les seves prediccions disminueix amb el temps (com amb qualsevol model de predicció numèrica del temps) i per a les prediccions a més llarg termini, només les escales més grans retenen una precisió significativa. El GFS juntament amb el Sistema de Predicció Integrat (Integrated Forecast System, IFS) del Centre Europeu de Prediccions Meteorològiques a Mitjà Termini, el Model Global Ambiental de Multiescala (Global Environmental Multiscale Model, GEM) del Centre Meteorològic Canadenc (CMC) i el Model Unificat (UM) de l'Oficina Meteorològica del Regne Unit, és un dels quatre models de predicció a mitjà termini d'escala sinòptica d'ús general.
El GFS és un model espectral amb una resolució horitzontal aproximadament de 27 km per als primers 8 dies de predicció (0-192 hores) i d'uns 35 km del 9è al 16è dia de predicció (192-384 hores). El GFS conté 64 nivells verticals i temporalment produeix una sortida cada hora durant les primeres 24 hores de predicció (0-24 hores), cada 3 hores fins a 8 dies (24-192 hores), i cada 12 hores de 9 a 16 dies (192-386 hores). Per al 2014 està planejada una actualització del sistema per a augmentar la resolució fins a uns 13 km per als primers 10 dies de pronòstic.
A més del model principal, el GFS és també la base d'un sistema de predicció per conjunts a menys resolució espacial format per 20 membres (22, comptant-hi el menbre de control i l'operatiu que s'executa paral·lelament al del GFS operatiu i està disponible a les mateixes escales de temporals. Aquest conjunt de prediccions es coneix com a "Sistema Global de Predicció per Conjunts" (Global Ensemble Forecast System, GEFS). Les sortides estadístiques del GEFS també estan disponibles fins a un horitzó de pronòstic de 16 dies.
El GFS és l'únic model global per al qual totes les seves sortides són disponibles gratuïtament i sota domini públic a través d'Internet com a resultat de les lleis dels EUA.

## Referències

* ↑ «The GFS Atmospheric Model». Environmental Modeling Center - NOAA. [Consulta: 10 desembre 2013].
* ↑ «Forecast Model Graphics». Air Resources Laboratory. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2008. [Consulta: 10 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Portal del Model GFS Arxivat 2012-02-01 a Wayback Machine. (anglès)
# GlobalWafers

GlobalWafers és una empresa de fabricació de tecnologia taiwanesa. Són el tercer proveïdor d'oblies de silici més gran del món.
El 2018, Nikkei Àsia va informar sobre problemes extensos de caça furtiva de talent de la Xina als quals s'enfrontava GlobalWafers.
El 2020, GlobalWafers va anunciar el seu intent d'adquisició del proveïdor alemany d'oblies de silici Siltronic.
L'acord per adquirir Siltronic va fracassar el 2022 quan el govern alemany no va aprovar l'acord en el termini requerit.
Després del fracàs del seu intent d'adquisició d'adquisició de Siltronic, GlobalWafers va anunciar que destinarien els més de 3 milions de dòlars destinats a l'adquisició a l'ampliació de la capacitat.
El 2022 van ser el tercer proveïdor d'oblies de silici més gran del món.
GlobalWafers opera a Corea del Sud sota la filial MEMC Korea Co. Una segona fàbrica es va obrir el 2019.

## Referències

* ↑ TING-FANG, CHENG. «GlobalWafers sees talent poaching from China as 'big concern'» (en anglès). asia.nikkei.com. Nikkei Asia. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «GlobalWafers nearer to Siltronic deal: sources» (en anglès). taipeitimes.com. Taipei Times. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ Shead, Sam. «Germany scuttles $5 billion chip deal with Taiwan firm amid tech sovereignty concerns» (en anglès). cnbc.com. CNBC. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ Peng-min, Tsai. «GlobalWafers unveils expansion plans after bid for Siltronic fails» (en anglès). focustaiwan.tw. Focus Taiwan. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ Peng-min, Tsai. «GlobalWafers unveils expansion plans after bid for Siltronic fails» (en anglès). focustaiwan.tw. Focus Taiwan. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ Wang, Lisa. «GlobalWafers completes new fab in South Korea» (en anglès). taipeitimes.com. Taipei Times. [Consulta: 6 febrer 2022].
# Governació de Basra

La governació o muhàfadha de Basra o Bàssora —àrab: محافظة البصرة, muḥāfaẓat al-Baṣra— és una governació o muhàfadha de l'Iraq. Té una superfície de 19.070 km², i una població estimada d'uns 3.500.000 habitants (2011). N'és la capital la ciutat de Bàssora, la major ciutat del sud de l'Iraq. Altres ciutats són Al-Qurnah, Az Zubayr, Al Mudaynah, Xatt al-Arab, Abu Al Khaseeb i Al Faw.
| Dhi Qar | Maysan | |
| Al Muthanna | | Khuzestan, Iran |
| | Al Jahra, Kuwait | Golf Pèrsic |
# Ghiyath al-Din Terkhan

Ghiyath al-Din Terkhan (segle XIV) fou un amir de Tamerlà.
El 1389 durant la campanya a Mogolistan, Tamerlà va ordenar a Yadghiar Barles, Sulayman Xah, Shams al-Din Abas i Ghiyath al-Din Terkhan, d'anar a Mogolistan a seguir combatent als jats. Així ho van fer. Van passar per Ur Daban (turó d'Ur), van travessar el riu Abyle, arribant a Sutgheul i a Txitxeklik. Es van fer saquejos que van enriquir la tropa i després van passar a Balaykan. Van anar trobar grups dispersos d'enemics que eren massacrats o fets presoners; buscaven sobretot a les tribus bulgagi i saludgi. Finalment a Molzudu van trobar a Khidr Khoja, el kan de Mogolistan, amb un fort contingent; durant 48 hores es va lliurar combat sense avantatge per cap de les dues parts i finalment es va acordar un tractat de pau entre els dos caps principals de condicions desconegudes, després del qual els timúrides van marxar cap a Yulduz (la regió del riu Yulduz). Tamerlà va anar a Yulduz on es va trobar amb Yadghiar Barles, Sulayman Shah, Shams al-Din Abas i Ghiyath al-Din Terkhan que portaven el tractat de pau; en recompensa per haver mantingut el lloc a la batalla van poder baixar el tapis reial del tron.
El 1392 a Samarcanda, Pir Muhammad ibn Úmar Xaikh i el seu germà Rustem ibn Úmar Shaikh van contreure matrimoni en una gran festa, casant-se amb dues germanes filles de Ghiyath al-Din Terkhan
El 1395, després de perseguir a Toktamish cap a Bulgària del Volga, Tamerlà el va enviar a Samarcanda junt amb Shams al-Din Abas, amb 3000 homes; els dos amirs van passar per Derbent, Ardebil i Tabriz i allí van saber que Kara Yusuf havia reunit un fort contingent de turcmans prop d'Alatagh a pocs quilòmetres a l'oest de Naxçıvan i van participar en alguns combats contra els kara koyunlu.
El 1397 es va arranjar la pau amb Mogolistan, amb el príncep Shamagean, fill de Khidr Khoja Khan, que havia anat a Samarcanda; Tamerlà li va encarregar obtenir la ma de la filla de Khidr Khan, que segellaria l'aliança entre ambdós estats. Ghiyath al-Din Terkhan va acompanyar a Shamagean de retorn, amb els regals per la núvia i el pare de la núvia.

## Referències

* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, III, 6
* ↑ Ibid, III, 16
* ↑ Ibid, III, 54
* ↑ Yazdi parla d'una filla però probablement la princesa Tukal Khanum que finalment fou la nuvia, era germana de Khidr Khan
* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, III, 69
# Ghjacumu Thiers

Ghjacumu Thiers (Bastia, 1945) és un escriptor i activista cors.
El 1974 fou un dels fundadors de la revista Rugiru. Va ser professor de literatura clàssica a Niça, Aiacciu i Bastia, des del 1983 fa classes a la Universitat de Còrsega. Des del 1995 és president del jurat de les classes de llengua corsa als instituts. Ha col·laborat sovint amb el CIEMEN i les revistes Altres Nacions i Europa de les Nacions, on el 1981 va publicar un dossier sobre Còrsega.
Ha escrit peces de teatre com L'Orcu, U Rè, Pandora, U Casale, U più hè per fà l'erre, I Strapazzi di Bazzicone i Tutti in Pontenovu (1979-1999), diversos articles sobre llengua corsa i un mètode d'aprenentatge de la llengua, Stà à sente o Pè !, Dì tù. El 2013 va escriure la novel·la Quandu sò spenti i lumi juntament amb Jordi Buch i Oliver.

## Referències

* ↑ «Livres de l'auteur Thiers Jacques / Ghjacumu» (en francès). Albiana.
* ↑ Ghjacumu Thiers Arxivat 2023-05-26 a Wayback Machine., mediateca de l'Alta Còrsega
* ↑ Ros, Carme. «Jordi Buch Oliver». Associació d'escriptors en llengua catalana.
# Glauc (color)

Glauc (del llatí glaucus, que significa "gris blavós o verd", del grec glaukos) es fa servir per descriure un color d'aspecte gris pàl·lid o verd blavós que es troba a la superfície d'algunes plantes, com també en el nom d'ocells. El terme glauc també es fa servir en botànica com un adjectiu per voler dir " cobert amb una cera epicuticular grisenca, blavosa o blanquinosa o una florida que fàcilment es treu" (per exemple fulles glauques). La cera epicuticular que cobreix prunes madures li donen un aspecte glauc. Un altre exemple es troba en el raïm (Vitis vinifera). Alguns cactus tenen una coberta glauca en les seves tiges. Les cobertes glauques són hidròfobes i eviten que la planta es mulli per la pluja a més d'evitar que els petits insectes s'hi enfilin o se n'alimentin. En ocells la coloració glauca fa de camuflatge davant els depredadors.
* Raïm amb la pell glauca
* Prunes de pell en part glauca
* Cryptocarya glaucescens
* Gavina glauca
* Gavina d'ala glauca
* Macaw glauc
Viccionari