OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dolmen del Pla de l'Arca (Castellnou dels Aspres)

El Dolmen del Pla de l'Arca, o del Pla de les Arques, és un dolmen del terme comunal de Castellnou dels Aspres, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Estava situat al sud del terme, al Pla de l'Arca, o de les Arques, a prop i al sud-est de la Solana de Cubrís i també a prop i al nord-oest del Dolmen del Solà dels Clots.
És un dels dòlmens el topònim de referència dels quals dona testimoni de l'existència del dolmen (arca).
Citat per primer cop per Jean Abélanet el 1970, l'any 1990 Roger Justafré va donar com a desaparegut aquest dolmen. Tanmateix, el 1998 Françoise Claustre el va tornar a esmentar, però el 2006 Jean Abélanet el torna a citar com a desaparegut. Actualment la seva existència es dona com a dubtosa.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics de la Catalunya del Nord

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «34 - Castellnou dels Aspres». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. «181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012)». A: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 54. Girona: Institut d'Estudis Gironins, 2013, p. 31-184. Llegir-lo en línia

## Referències

* ↑ Lloc on era el Dolmen del Pla de l'Arca en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Carreras i Tarrús, 2013.
# Dolmen del Pla de les Mosqueres

El Dolmen del Pla de les Mosqueres és un monument megalític del terme comunal d'Eus, dins de l'antic terme de Coma, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És una mica a ponent del Coll del Trivi, en un pla que encara avui dia rep el nom de Pla de les Mosqueres.
Els esments d'aquest dolmen destaquen que és un monument megalític difícil de trobar, fins al punt que hi ha autors que el donen per desaparegut.

## Referències

* ↑ El Dolmen del Pla de les Mosqueres en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Carreras i Tarrús, 2013.

## Bibliografia

* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. 181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012). Girona: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, n. 54, 2013.
# Dílar

Dílar és un municipi andalús situat en la part meridional de la Vega de Granada (província de Granada), als peus de Sierra Nevada. Limita amb els municipis de Gójar, La Zubia, Monachil, Capileira, Lanjarón, Dúrcal, El Padul i Villa de Otura. El riu Dílar discorre pel seu terme municipal.
# Dínies (pintor)

Dínies (en llatí Deinias, en grec antic Δεινίας) fou un pintor grec. El seu mèrit es deu al fet que Plini el Vell en parla (Naturalis Historia. XXXV, 8), i diu que era un del primers pintors que va utilitzar la tècnica monocromàtica.

## Referències

* ↑ Deinias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 951
# Dínnoie

Dínnoie (en rus: Дынное) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 19 habitants, pertany al districte de Jizdra.

## Referències

* ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий, по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г..
# Ehime FC

L'Ehime FC és un club de futbol japonès de la ciutat de Matsuyama.

## Història

El club va ser fundat l'any 1970 amb el nom de Matsuyama Soccer Club i canvià a Ehime Football Club el 1995. Jugà a lligues regionals i ascendí a al Japan Football League el 2003. Després de guanyar la JFL el 2005 ascendí a la segona divisió de la J. League.

## Enllaços externs

* (japonès) Web oficial
# Ehnen

Ehnen (en luxemburguès: Éinen; en alemany: Ehnen) és una vila de la comuna de Wormeldange, situada al districte de Grevenmacher del cantó de Grevenmacher. Està a uns 19 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Ehnen». [Consulta: 26 setembre 2015].
# Dolné Orešany

Dolné Orešany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1235.
# Sent Front

«Sent Front» té aquests significats:
* Sent Front (Charente), municipi francès al departament de Charente (regió de Poitou-Charentes)
* Sent Front d'Alems, municipi francès al departament de la Dordonya (regió de l'Aquitània)
* Sent Front de Champs Niers, municipi francès al departament de la Dordonya (regió de l'Aquitània)
* Sent Front de Pradon, municipi francès al departament de la Dordonya (regió de l'Aquitània)
* Sent Front la Ribiera, municipi francès al departament de la Dordonya (regió de l'Aquitània)
* Cosa e Sent Front, municipi francès al departament de la Dordonya (regió de l'Aquitània)
# Espuri Tarpei

Espuri Tarpei és el nom dels següents personatges:
* Espuri Tarpei, pare de Tarpeia
* Espuri Tarpeu Montà Capitolí, cònsol el 454 aC
# Widensolen

Widensolen (en alsacià Widsole) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 1.051 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 420 | 431 | 506 | 624 | 825 | 1.051 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Flohre | |
# Ballas

Els diamants ballas, o diamants perdigó, són una varietat de diamants que es presenten en forma de petites aglomeracions gairebé esfèriques, formades per petits cristalls ordenats en disposició radial i amb textura fibrosa. Aquests diamants no tenen aplicació en joieria. L'origen del terme és el portuguès i fou aplicat per primer cop a exemplars trobats al Brasil. També es coneixen com a bort-perdigó (“shot bort” en anglès).

## Propietats

Els diamants ballas tenen una gran duresa, una gran tenacitat i són difícils d'esberlar (o trencar amb cisell) per la naturalesa de la seva estructura, orientada en fibres irregulars i sense plans d'exfoliació definits. La seva resistència a l'abrasió és molt gran.

## Distribució geogràfica

Es troben a Brasil i Sud-àfrica, principalment.

## Referències

* ↑ Encyclopaedia Britannica. Industrial diamond.
* ↑ Edward Erlich. Diamond Deposits: Origin, Exploration, and History of Discovery. SME, 2002, p. 39–. ISBN 978-0-87335-213-0.
* ↑ Mohsen Manutchehr-Danai. Dictionary of Gems and Gemology. Springer Science & Business Media, 9 March 2013, p. 131–. ISBN 978-3-662-04288-5.
* ↑ The ‘Ballas' Form of Diamond. ROLAND BARTON FISCHER.

## Vegeu també

* Carbonado (diamant)
* Bort (mineral)
# Bandera de Zanzíbar

La bandera de Zanzíbar es va adoptar el 9 de gener de 2005. És una bandera tricolor horitzontal de colors blau, negre i verd amb la bandera de Tanzània al quarter.

## Banderes històriques

* Soldanat de Zanzíbar (1856-1896)
* Soldanat d'Oman (1896-1963)
* Soldanat de Zanzíbar (1963-1964)
* República Popular de Zanzíbar (1964)
* Bandera de Tanzània (1964-2005)

## Referències

* ↑ «Zanzibar (Tanzania)» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 6 agost 2022].
* ↑ «Joy as Zanzibar flies new flag» (en anglès). BBC News, 12-01-2005 [Consulta: 6 agost 2022].
* ↑ «Omani rule» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 6 agost 2022].
* ↑ «Sultanate of Zanzibar (1963-1964)» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 6 agost 2022].
# Federico García Meliá

Federico García Meliá (Sagunt, Camp de Morvedre, 22 de gener de 1968) va ser un ciclista valencià, professional del 1990 fins al 1993.

## Palmarès

* 1991
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Alentejo

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1990. 108è de la classificació general
* 1991. 35è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 102è de la classificació general
* 1993. 30è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Fayette (Alabama)

Fayette és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 4.922 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fayette tenia 4.922 habitants, 2.092 habitatges, i 1.303 famílies. La densitat de població era de 222 habitants/km².
Dels 2.092 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 37,7% no eren unitats familiars. En el 35,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones hi havia 81,4 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.714 $ i la renda mediana per família de 36.589 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.857 $ mentre que les dones 21.899 $. La renda per capita de la població era de 15.553 $. Aproximadament el 12,5% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Eva March Roig

Eva March Roig (Tarragona, 1969) és Doctora en Història de l'Art per la Universitat de Barcelona, és professora agregada de la Facultat d'Humanitats de la Universitat Pompeu Fabra, de la qual és cap d'estudis. Va ser membre de la comissió científica organitzadora dels actes commemoratius del Centenari de la Junta de Museus de Catalunya (2008) i coordinadora científica dels seminaris internacionals Narratives biogràfiques en la Història de l'Art (2011) i Identitat, poder i representació: els nacionalismes en l'art (2014). Ha format part de diversos grups d'investigació, el darrer dels quals Cartografías analíticas, críticas y selectivas del entorno visual y monumental del área mediterránea en la edad moderna. És coordinadora de planificació de la revista Acta/Artis. Estudis d'Art Modern.
La seva activitat com a investigadora se centra en els museus i el col·leccionisme català del primer terç del segle xx, qüestions entorn de les quals ha publicat diversos llibres i articles en obres col·lectives. Actualment, i en un marc geogràfic més ampli, desenvolupa les noves metodologies d'anàlisi de l'art dels segles xvi i xvii. Prepara l'edició crítica en castellà del Schilder-boeck (1604) de Karel van Mander, i ha publicat «Karel van Mander y el Libro de la Pintura», a Vidas de artistas y otras narrativas biográficas (editat amb C. Narváez, Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, 2012).

## Referències

* ↑ «Eva March». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].

## Enllaços externs

* Portal de Producció Científica de la UPF
# Festival de la Cançó d'Eurovisió Àsia 2019

El I Festival de la Cançó d'Eurovisió Àsia hauria sigut la primera edició del festival asiàtic en cas de no haver quedat suspès.

## Països participants

La primera edició de festival hauria tingut la participació d'aquests 17 països:
* Austràlia
* Corea del Sud
* Emirats Àrabs Units
* Hong Kong
* Índia
* Indonèsia
* Japó
* Kazakhstan
* Maldives
* Nova Zelanda
* Illes Salomó
* Papua Nova Guinea
* Singapur
* Taiwan
* Vanuatu
* Vietnam
* Xina

### Països interessats

* Mongòlia: El 22 d'agost de 2017 van dir que estaven interessats a participar, però no van confirmar la seva participació.
* Sri Lanka: El 22 d'agost de 2017 van dir que estaven interessats a fer el seu debut, però no ho van confirmar.

## Altres països

Els següents països són membres actius i addicionals de la zona Àsia-Pacífic:
* Afganistan (RTA i Moby; cadenes actives) (Saba TV i NRTN; cadenes addicionals)
* Aràbia Saudita (SAB/SAR)
* Azerbaitjan (İTV)
* Bangladesh (BTV, BB i ETV; cadenes actives) (Radio Today i ETV; cadenes addicionals)
* Bhutan (BBS; cadenes activa) (CR101; cadenes addicional)
* Illa Norfolk (VL2NI)
* Qatar (JCC i QMC; cadenes activa) (AJE; cadenes addicional)
* Timor Oriental (RTTL)
* Tonga

## Referències

* ↑ «La UER construye puentes con el primer Eurovision Asia Song Contest» (en castellà), 18-08-2017. Arxivat de l'original el 2022-01-10. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Eurovision Asia on hold? Organisers and EBU "still early in the development process"» (en anglès britànic), 13-07-2018. [Consulta: 10 gener 2022].

## Vegeu també

* Festival de la Cançó d'Eurovisió 2019
* Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2019
* Eurovisió Cor de l'Any 2019
* Festival de la Cançó d'Eurovisió
* Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

## Enllaços externs

* Festival de la Cançó d'Eurovisió Àsia - Lloc web oficial (anglès)
* Canal oficial
# Foc Sagrat

En el llegendàrium de J. R. R. Tolkien, el Foc Sagrat és una referència a un poder misteriós i diví.
Pel que se'n sap dins la mitologia fictícia creada per l'escriptor britànic, consisteix en un espacte d'Il·lúvatar, mitjançant el qual ell té el poder de crear coses noves. Estava amb Il·lúvatar des del començament, per això Mélkor, que l'anhelava per poder crear coses noves, la cercava en el no-res en debades. En crear Eä, Il·lúvatar col·locà el Foc Sagrat al centre d'Eä, tot i que no necessàriament es refereix al centre físic, sinó més probablement a la idea que el poder d'Eru animava tota la seva creació, com una ànima anima el cos:
| « | Aleshores Il·lúvatar donà Ésser a la seva visió, i la col·locà dins el Buit, i el Foc Sagrat fou enviat per cremar al cor del Món; i així rebé el nom d'Eä. | » |
| — El Silmaríl·lion |||
A més a més, el Foc Sagrat es descriu com a part de tota ànima: és l'empremta d'Il·lúvatar en els seus fills, el don que fa que els éssers intel·ligents siguin capaços de pensar i d'actuar lliurement.
Per tots aquests simbolismes, i vist el caràcter profundament catòlic de Tolkien, molts experts han sostingut que el Foc Sagrat és l'Esperit Sant de Déu, que actua al món i sobretot en l'ànima dels seus fills.
Gàndalf s'hi refereix també en enfrontar-se al bàlrog al pont de Khazad-dûm.
| « | -No pots passar -digué. Els orcs romangueren immòbils, i un silenci de mort caigué pertot-. Sóc un servidor del Foc Sagrat, que és amo de la flama d'Anor. No pots passar. El foc fosc no et servirà de res, flama d'Udûn. Torna a les Ombres! No pots passar. | » |
'Anor' és el mot que, en sindarin, significa Sol, així com un nom per a l'oest (Vàlinor). Amb aquestes paraules, Gàndalf remarca que el Foc Sagrat d'Il·lúvatar té un poder immens, atès que és amo de la mateixa flama del Sol. Tanmateix, alguns experts en Tolkien especulen que "la flama d'Anor" és referència que Gàndalf portava un dels Anells del Poder: Narya, l'Anell del Foc. D'altres especulen que es tracta de l'espasa, Glàmdring.
# Font de l'Aviador

La Font de l'Aviador és una font de l'antiga caseria de Segan, de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Està situada a 1.670 m d'altitud, al sector nord-est del terme, a llevant de les Bordes de Segan i al sud-oest dels Masos de la Coma. És a la vall de la llau de Perauba, al sud-est de la Torre de Perauba, a la dreta de la llau de l'Obaga de Sacoberta, afluent de la de Perauba.
És en un lloc molt emboscat i obac, difícil de trobar.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Forn del Torrent de la Pastera

El Forn del Torrent de la Pastera és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat als voltants dels masos Artís i de la Fam, a l'entorn del Fondo de la Fam, pròxim al pas del Torrent de la Pastera.
Estructura arquitectònica de planta semicircular, bastida amb murs de maçoneria. Destaca la seva boca, cosntruida amb tres arcs de mig punt sobreposats, fets amb maons disposats a sardinell amb morter.
Altres construccions de la zona presenten aquest tipus de boques, com el proper Forn del Fondo de les Oliveres (terme municipal de Vilanova i la Geltrú) o el Forn del Camí de la Fita (Sitges), tot i que no tant acuradament bastides com aquesta.
Parcialment cobert per la vegetació circumdant.

## Referències

* 1 2 3 4 «Forn del Torrent de la Pastera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Forn del camí del Molí del Plomall

El Forn del camí del Molí del Plomall és una construcció al municipi d'Abella de la Conca (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Forn de calç situat al camí del Molí del Plomall.
S'ha realitzat una petita extractiva al marge del camí; suposadament ja antiga, que va destruir la meitat del Forn de Calç. Actualment resta la meitat, doncs, de la cavitat que va ocupar l'estructura.

## Història

Fitxa creada a partir del model F30 emplenat pels Agents Rurals (2015). Alta IPAC-VRA: 2016

## Referències

* 1 2 3 «Forn del camí del Molí del Plomall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Forn del pla d'en Gibert

El Forn del pla d'en Gibert és una obra de Duesaigües (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a la zona del Pla d'en Gibert, es tracta d'una estructura arquitectònica paredada, de planta quadrangular. Actualment es troba parcialment enderrocada i coberta per la vegetació circumdant. No es conserva la coberta, com sol passar en altres forns, ja que podia ser destruïda pels mateixos mestres calciners per tal de treure calç.

## Referències

* ↑ «Forn del pla d'en Gibert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].
# Fernando Saura y Manuel de Villena

Fernando Saura y Manuel de Villena (Sant Lluís, 15 de febrer de 1942) és un polític i pèrit naval menorquí, que fou diputat al Parlament de les Illes Balears les dues primeres legislatures.
Pertany a una família aristocràtica. Militant d'Alianza Popular, fou escollit membre del Consell Insular de Menorca i diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1983 i 1987.

## Referències

* ↑ Arbre genealògic de Fernando Saura
* ↑ Composició del Parlament Balear, 1983-1987
* ↑ «Diputats al Parlament Balear, 1987-1991». Arxivat de l'original el 2015-05-21. [Consulta: 18 maig 2015].
# Fosfolípid

Un fosfolípid és un tipus de lípid iònic, compost per l'esterificació de glicerol, amb dos àcids grassos (1,2-diacilglicerol) i un grup fosfat. Tanmateix també es pot substituir el grup glicerol per esfingosina. El grup fosfat pot unir-se per mitjà d'un enllaç fosfodièster a un altre grup d'àtoms, que sovint contenen nitrogen, com ara la colina, la serina o l'etanolamina i sovint posseïxen càrrega elèctrica. Totes les membranes actives de les cèl·lules posseïxen una capa doble de fosfolípids. Els fosfolípids habituals en la majoria d'éssers vius són la fosfatidiletanolamina, fosfatidilinositol, àcid fosfatídic, fosfatidilcolina i fosfatidilserina. Els fosfolípids també conformen la meitat de la lecitina.

## Funcions dels fosfolípids
### Component estructural de la membrana cel·lular

    El caràcter amfipàtic dels fosfolípids els permet el seu autoassociació a través d'interaccions hidròfobes entre les porcions d'àcid gras de cadena llarga de molècules adjacents de tal forma que els caps polars es projecten fora, cap a l'aigua on poden interaccionar amb les molècules proteiques i la cua apolar es projecta cap a l'interior de la bicapa lipídica.

### Activació d'enzims

    Els fosfolípids participen com a segons missatgers en la transmissió d'expulsions de gas a l'interior de la cèl·lula com el diacilglicerol o la fosfatidilcolina que activa a la betahidroxibutirat deshidrogenasa que és un enzim mitocondrial.

### Components del surfactant pulmonar

    El funcionament normal del pulmó requerix de l'aport constant d'un fosfolípid poc comú denominat dipalmitoílfosfatidilcolina. Este fosfolípid tensioactiu és produït per les cèl·lules epitelials del tipus II i impedix l'atelèctasi al final de la fase d'espiració de la respiració.

### Component detergent de la bilis

    Els fosfolípids, i sobretot la fosfatidilcolina de la bilis, solubilitzen el colesterol. Una disminució en la producció de fosfolípid i de la seua secreció a la bilis provoca la formació de càlculs biliars de colesterol i pigments biliars.

### Síntesi de substàncies de senyalització cel·lular

    El fosfatidinol i la fosfatidilcolina actuen com a donadors d'àcid araquidònic per a la síntesi de prostaglandines, tromboxans, leucotriens i compostos relacionats..
# Francina Tomàs i Sureda

Francina Tomàs i Sureda (Palma, 20 de març de 1634 - 9 de novembre de 1675), comtessa de Formiguera, fou una noble mallorquina.

## Biografia

Filla de Joan Baltasar Sureda Tomàs i Sanglada i de Maria Sureda i Gual, va néixer en el si d'una de les famílies més riques de Mallorca, els Sureda, terratinents de llarga tradició mercantil. A catorze anys va casar-se amb Ramon de Safortesa i Fuster, segon comte de Formiguera, popularment conegut com a «Comte Mal», amb el qual no va tenir mai bona relació. Quan morí el seu pare heretà el patrimoni familiar i es convertí en administradora dels seus béns. Però no es limità a conservar les propietats, sinó que va adquirir noves terres i finques. A més, s'ocupava personalment d'arrendar-les. Fou una dona autosuficient i emprenedora.
De totes les compres que feu, destaquen la compra de Son Vivot (Inca) i Son Sureda (Marratxí). La primera estava envoltada de terres fèrtils que produïen bones rendes i Francina posà cura especial en el jardí de la finca, considerat un dels més representatius de l'època. En aquesta mateixa finca es conserva una habitació anomenada es quarto de ses ànimes, en què, segons conta la llegenda, el seu marit la recloïa. A Palma posseïa Can Tomàs del Pedrís del Born. Va morir el 1675 sense descendència i nomenà hereu del seu patrimoni el seu cosí Joan Miquel Sureda i de Santacília.
* Son Sureda, a Marratxí.
* Gravat de l'Arxiduc on es veu, a l'esquerra, Can Tomàs del Pedrís del Born.
* Can Alomar, del 1870, és l'edifici que s'alça actualment al lloc on hi havia Can Tomàs del Pedrís del Born.

## Referències

* 1 2 3 «Francina Thomàs Sureda». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Francinaina Noguera Garau

Francinaina Noguera Garau, nascuda el 1832 a Llucmajor, Mallorca, i traspassada també a Llucmajor el 1889, fou una glosadora mallorquina.
Francinaina Noguera publicà una plagueta de gloses que duu per títol Dècimes (...) sobre la festa celebrada (...) en memòria del setè centenari de Sant Francesc, del 1883. En aquesta obra descriu d'una manera enfervorida les celebracions realitzades pels franciscans en el Convent de Sant Bonaventura de Llucmajor l'octubre de 1882 en el setè aniversari del naixement de Sant Francesc d'Assís.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 376. ISBN 84-8661702-2.