OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Placidochromis trewavasae

Placidochromis trewavasae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Eccles, D. H. & E. Trewavas 1989. Malawian cichlid fishes. The classification of some Haplochromine genera. Lake Fish Movies, H. W. Dieckhoff, República Federal d'Alemanya. Malawian cichlid fishes: 1-334.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Hanssens, M. 2004. The deep-water Placidochromis species. Pp. 104-197, a: Snoeks, J. (ed). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Texas, Estats Units. Species Diversity Lake Malawai: 1-360.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Salavia

Can Salavia és una masia a poca distància de l'església romànica de Sant Andreu de Ruïtlles, sota els darrers contraforts de la Serra de Finestres. És de planta rectangular i teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes laterals. Disposa de baixos pis-habitatge i golfes. La façana principal del mas mira al costat de migdia, destacant-se per una eixida de dos pisos i boniques baranes de fusta. En els murs de Can Salavia s'aprecien diferents moments constructius. Volten el mas un gran nombre de cabanes i pallisses. Cal destacar la següent llinda d'una finestra de la façana de migdia amb l'any 1634.

## Referències

* ↑ «Masia de Can Salavia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# French Bee

French Bee SAS, que opera amb el nom comercial de French bee i anteriorment French Blue, és una aerolínia francesa de baix cost i llarg abast amb base a l'Aeroport de París-Orly. Duu a terme vols entre França i destinacions vacacionals d'arreu del món. La seva seu es troba a les oficines del Grup Dubreuil a Bellevigny, al departament francès de la Vendée. És una aerolínia germana d'Air Caraïbes. A juny del 2022, la seva flota consistia en quatre Airbus A350-900 i en un A350-1000.

## Referències

* ↑ «Website Publisher» (en anglès). [Consulta: 19 maig 2018].
# Tossal de l'Àliga

Tossal de l'Àliga és el nom dels següents llocs:
* Tossal de l'Àliga (Canalda), muntanya al municipi d'Odèn (Solsonés), als peus del Puig Sobirà
* Tossal de l'Àliga (Gombrèn), muntanya al municipi de Gombrèn a la comarca del Ripollès
* Tossal de l'Àliga (Montferrer i Castellbò), muntanya al municipi de Montferrer i Castellbò a la comarca de l'Alt Urgell
* Tossal de l'Àliga (Peracalç), muntanya al municipi de Baix Pallars a la comarca del Pallars Sobirà
* Tossal de l'Àliga (Terrassa), muntanya entre els municipis de Terrassa i de Vacarisses a la comarca del Vallès Occidental
# Phenix City

* Aquest article tracta sobre la ciutat d'Alabama. Si cerqueu la ciutat de Virgínia, vegeu «Phenix (Virgínia)».
Phenix City és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2006 tenia 30.067 habitants. La ciutat s'estén fins a la ribera del Chattahoochee per la banda est, i encaixa amb la ciutat més gran de Columbus, a l'altra banda del riu, a l'estat de Geòrgia.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Phenix City tenia 28.265 habitants, 11.517 habitatges, i 7.566 famílies. La densitat de població era de 443,6 habitants/km².
Dels 11.517 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,4% hi vivien parelles casades, en un 22,1% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 86,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.720 $ i la renda mediana per família de 33.740 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.906 $ mentre que les dones 21.348 $. La renda per capita de la població era de 14.619 $. Aproximadament el 18,8% de les famílies i el 21,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Phenix City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Phenix City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 1r juliol 2010].
# Can Salat

Can Salat és una casa d'Estaràs inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa és situada al centre del nucli, i està realitzada amb paredat, amb restes d'un antic arrebossat i decorada amb maó, coberta a dues aigües i distribuïda amb planta baixa i dues plantes superiors.
A la planta baixa de la façana principal hi trobem la porta d'accés realitzada amb arc de mig punt, on s'accedeix mitjançant una graonada. A la primera planta hi trobem dos balcons amb les obertures decorades al llarg de la llinda i brancals amb un arc de maó pla, on l'obertura situada més a la dreta té una continuïtat cap a una galeria adossada a la dreta de l'edifici, oberta a l'exterior mitjançant una sèrie d'arcs de mig punt també realitzats amb maó però col·locat a sardinell, seguint la mateixa tècnica constructiva a la planta baixa d'aquesta galeria, on les obertures van ser tapiades posteriorment mitjançant paredat, excepte en un dels seus costats. A la segona planta o golfes destaquen una sèrie de tres arcs de mig punt al costat esquerre de l'edifici oberts recentment seguint la mateixa tècnica constructiva.
A la façana lateral dreta també s'observa la distribució amb tres plantes, a la planta baixa hi ha una obertura amb arc rebaixat amb una reixa de ferro fos a l'exterior, igualment a la primera planta, amb la diferència que aquí es pot observar com l'antiga finestra amb arc de mig punt realitzat amb maó fou parcialment tapiada posteriorment. Finalment a la segona planta trobem tres obertures amb arc de mig punt sense seguir cap mena de simetria.

## Referències

* 1 2 3 «Can Salat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Tinamú de la puna

El tinamú de la puna (Tinamotis pentlandii) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu en zones de praderies de la zona coneguda com a Puna, per sobre dels 4000 m, des del centre del Perú i sud-oest de Bolívia, fins al nord de Xile i de l'Argentina.
# Lo Lliri

Lo Lliri: (Lo Ventall): periódich humorístich y literari: sortirá cada setmana va ser un periòdic que va sortir a Reus els anys 1898 i 1899.

## Història

El 19 de novembre de 1898 va sortir el primer número de Lo Lliri, que en realitat portava el número 17. Era la continuació de Lo Ventall que havia canviat el nom. En ser rebatejat va tendir a ser més literari i menys humorístic, i seguia sent l'orgue d'expressió del Grup modernista de Reus o Colla de ca l'Aladern. Tots els números que van sortir portaven després del títol i entre parèntesis Lo Ventall, per indicar-ne la pertinença, i seguien, com hem dit, la numeració iniciada amb la revista anterior.
En aquesta segona etapa hi participaren Màrius Ferré, Hortensi Güell, Josep Thous Puey, Josep Aladern, Miquel Ventura, Joan Puig i Ferreter, Plàcid Vidal i Antoni Isern, a més del seu director, Pere Cavallé. La majoria eren joves escriptors, alguns dels quals es consolidarien en la literatura i la política locals i nacionals.
El periodista i historiador reusenc Francesc Gras i Elies diu: "Introdujo notables mejoras y en vez de festivo convirtióse en literario. Formaban parte de la redacción algunos jóvenes que profesaban culto a las bellas letras [...] todos muy conocidos de nuestro público".
Va dedicar un número a Màrius Ferré, un membre de la Colla mort feia poc, i un monogràfic a la dona, que va ser una topada d'opinions on hi abundaven les bromes de mal gust. Segons l'erudit reusenc Joaquim Santasusagna, "El temps s'ho portava, entre els intel·lectuals joves, de rebaixar i de ridiculitzar a la fembra". Hortensi Güell i Puig i Ferreter van fer, però, articles amb altres punts de vista, respectant el paper de la dona. Després d'aquest polèmic número, el 23, de 14 de gener de 1899, la revista deixà de publicar-se. Mig any després, també sota la direcció de Pere Cavallé va aparèixer La Palma, que encara que era portaveu de la societat d'aquell nom, hi van col·laborar pràcticament els mateixos que a Lo Lliri.

## Aspectes tècnics

Sortia setmanalment en format quartilla de quatre pàgines i capçalera tipogràfica. S'imprimia a la Impremta de Fills de Sanjuan. Va incloure un fulletó: "Al fi casori", una comèdia de Pau Borrell.

## Localització

* Els únics exemplars coneguts són a la Biblioteca Central Xavier Amorós de Reus.

## Referències

* 1 2 Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 355.
* ↑ Ferran, Marc. Humor i sàtira a Reus: premsa stírica 1868-1936. Reus: Centre de Lectura, 1992, p. 55. ISBN 8487873049.
* ↑ Gras i Elies, Francesc. El periodismo en Reus desde 1813 hasta nuestros días. Tarragona: Tipografía de F. Arís e Hijo, 1904, p. 51.
* ↑ «Lo Lliri». [Consulta: 12-III-2014].

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939.
# Muidorge

Muidorge és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 148 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Muidorge era de 148 persones. Hi havia 50 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 13 parelles sense fills, 25 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 51 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 2 estaven desocupats. Tots els 51 habitatges eren cases. Dels 48 habitatges principals, 44 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 15 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 34 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Muidorge el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 12 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 12 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 8 | 10 a 14 | 12 |
| 12 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 102 persones, 82 eren actives i 20 eren inactives. De les 82 persones actives 75 estaven ocupades (40 homes i 35 dones) i 7 estaven aturades (4 homes i 3 dones). De les 20 persones inactives 5 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Muidorge hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Muidorge a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Muidorge a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Platicercins

La tribu Platycercini (dins la subfamília Psittacinae) que altres autors consideren una subfamília diferent, la dels platicercins (Platycercinae), són al voltant de 35 – 40 espècies de lloros habitants de l'àrea australasiana, des d'Austràlia fins Nova Zelanda, Nova Caledònia i altres illes properes.
L'opinió actual sembla començar a inclinar-se per la postura de tractar el grup com una subfamília, ja que les seqüències d'ADN mitocondrial fan pensar que aquests lloros formen un llinatge separat de la resta des d'una època tan antiga com les cacatues. A més altres gèneres com Polytelis (i possiblement també Alisterus i Aprosmictus) podria pertànyer també a aquest grup.
Si el grup és tractat com una subfamília, els últims gèneres: Neopsephotus/ Neophema (i possiblement també Psephotus i gèneres pròxims), i Melopsittacus i Pezoporus deurien formar una tribu que els diferenciés de la resta, la tribu Neophemini. Aquest grup sembla formar una clade diferent.

## Taxonomia

S'han descrit 13 gèneres amb 34 espècies.
* Tribu Platycercini.
** Psephotus, amb una espècie, cotorra de carpó roig (Psephotus haematonotus).
** Northiella, amb una espècie, cotorra carablava (Northiella haematogaster).
** Psephotellus, amb 4 espècies. Una extinta.
** Purpureicephalus, amb una espècie, cotorra de capell vermell (Purpureicephalus spurius).
** Platycercus, amb 6 espècies.
** Barnardius, amb una espècie, lloro de collar groc (Barnardius zonarius).
** Lathamus, amb una espècie, periquito migrador (Lathamus discolor).
** Prosopeia, amb tres espècies.
** Eunymphicus, amb dues espècies.
** Cyanoramphus, amb 5 espècies. Dues extintes.
* Tribu Pezoporini.
** Pezoporus, amb dues espècies.
** Neopsephotus, amb una espècie, periquito de Bourke (Neopsephotus bourkii).
** Neophema, amb 6 espècies.

## Referències

* ↑ N Collar (2018). Parrots (Psittacidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana, (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Cantó de Riaillé

El cantó de Riaillé (bretó Kanton Rialeg) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Loira Atlàntic a la regió de Loira Atlàntic, però que històricament ha format part de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 5 comunes:
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Joué-sur-Erdre | Yaoued | 1.690 | 54,53 | 44440 | 44077 |
| Pannecé | Panezeg | 911 | 30,59 | 44440 | 44118 |
| Riaillé | Rialeg | 1.721 | 50,02 | 44440 | 44144 |
| Teillé | Tilhieg | 1.300 | 28,55 | 44440 | 44202 |
| Trans-sur-Erdre | Treant-an-Erzh | 682 | 22,56 | 44440 | 44207 |
| Cantó | Rialeg | 6.304 | 186,25 | - | 4433 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1998-2004 | Philip Squelard | Divers droite |
| 2004- | Patrice Chevalier | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Faverolles-en-Berry

Faverolles fou un antic municipi francès situat al departament de l'Indre i la regió de Centre - Vall del Loira. El 2017 se'n canvià el nom a Faverolles-en-Berry. El 2019 es fusionà amb Villentrois per crear el nou municipi de Villentrois-Faverolles-en-Berry.

## Referències

* ↑ «Décret n° 2017-149 du 7 février 2017 portant changement du nom de communes» (en francès). Préfecture de l'Indre, 10-02-2017. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «RECUEIL DES ACTES ADMINISTRATIFS SPÉCIAL N°36-2018-102» (en francès). Légifrance, 07-12-2018. [Consulta: 28 gener 2024].
# Lluís Aragonès i Delgado de Torres

Lluís Aragonès i Delgado de Torres (Riudoms, 16 de juny de 1961) és un empresari i polític català, senador per Tarragona en la VIII legislatura.

## Biografia

Llicenciat en Humanitats per la Universitat Oberta de Catalunya, ha publicat, conjuntament amb Robert Benaiges i Xavier Llauradó, Sis mans per a set pecats (Arola Editors, 2014), El Cant de les Primaveres Lliures (Arola Editors, 2016), un assaig sobre la cançó protesta i els moviments socials al llarg de la història. Conjuntament amb la Joana-Alba Cercòs ha publicat dues novel·les: Escriu-me Aviat (Pagès Editors, 2018), una novel·la epistolar que descriu la història d'amor de dues persones que es coneixen a través del correu electrònic. i Escric el teu nom (Arola Editors, 2024) ,una història d’amor, compromís i lluita. El llibre és una lectura-homenatge al poema 'Llibertat', de Paul Éluard. De fet, els títols i cadascun dels capítols contenen referències als versos d'Éluard. A la vegada, la novel·la també vol ser un homenatge a les generacions que ens precedeixen, i a les persones que han lluitat i lluiten per la llibertat. Escric el teu nom parla de passat, present i futur, en un cercle que abraça 50 anys, en un entorn que és proper als autors (Lleida, Riudoms i Barcelona). En concret, comprèn des de l'any 1967 (just abans del Maig del 68) fins a l'1 d'octubre de 2017.
Interessat per la política des de ben jove, el 1977 va ingressar a les JCC, i el 1979 al PSUC fins que el 1988 va entrar a militar a ERC. Ha estat regidor de l'Ajuntament de Riudoms entre 1987 i 2007, portaveu d'ERC al Consell Comarcal del Baix Camp del 1991 al 1999 i diputat portaveu del partit a la Diputació de Tarragona entre el 1999 i el 2004. Va ser senador d'ERC per la província de Tarragona dins de l'Entesa Catalana de Progrés durant la legislatura 2004-2008.
Com a president de la Regió IV (Baix Camp, Priorat i Ribera d'Ebre) va ser membre de l'executiva nacional d'ERC entre el 1990 i el 1999.
En l'àmbit empresarial, des del 1994 dirigeix una empresa de serveis de Reus, Grup Clau, i des del 2011 forma part de l'executiva de PIMEC del Baix Camp.
És soci i membre col·laborador d'Intermón, Amnistia Internacional, Greenpeace, Òmnium Cultural, Acció Cultural del País Valencià, Centre d'Estudis Riudomencs Arnau de Palomar, CIVICAi, Club Deportiu Riudoms, Cooperativa Agrícola de Riudoms. Col·labora als mitjans de comunicació Tribuna.cat, Diari de Tarragona, Lo Floc i L'Om, Revista de Riudoms.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Lluís Aragonès i Delgado de Torres - Lloc web oficial
# Mungu ibariki Afrika

Mungu ibariki Afrika és l'himne nacional de Tanzània. L'himne és la versió en llengua suahili de l'himne popular d'Enoch Sontonga, Nkosi Sikelel' iAfrika que també és utilitzat com a himne de Zàmbia i és una part de l'himne de Sud-àfrica. També és utilitzat formalment com himne de Zimbabwe. La paraula Mungu, en suahili, significa Déu i el títol es tradueix com "Déu beneeixi Àfrica".

## Suahili

Mungu ibariki Afrika Wabariki Viongozi wake Hekima Umoja na Amani Hizi ni ngao zetu Afrika na watu wake.
COR: Ibariki Afrika(x2)
Tubariki watoto wa Afrika.
Mungu ibariki Tanzania Dumisha uhuru na Umoja Wake kwa Waume na Watoto Mungu Ibariki Tanzania na watu wake.
COR (2)

## En català

Que Déu beneeixi a Àfrica.
Beneeixi els seus líders.
Saviesa, unitat i pau
són els nostres lemes:
Àfrica i la seva gent!
COR: Beneeix a Àfrica,
Beneeix a Àfrica,
Beneeix-nos, als infants d'Àfrica!
Que Déu beneeixi a Tanzània.
Concedeix l'eterna independència unitat.
A les dones, homes i nens.
Déu beneeixi a Tanzània i la seva gent!
COR (2)

## Referències

* ↑ Minahan, James. The complete guide to national symbols and emblems. Santa Barbara, California: Greenwood Press, 2010, p. 923. ISBN 9780313344978.

## Enllaços externs

* Escoltar
# Philautus petilus

Philautus petilus és una espècie de granota que es troba a Laos.

## Referències

* Stuart, S.N. 2006. Philautus petilus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Casa Bartolomé Guasch

La Casa Bartolomé Guasch és una obra modernista de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Habitatge unifamiliar de dos cossos i que consta de planta baixa i dos pisos. L'estructura de l'edifici recorda als casals fets pels mestres d'obres. Destaca l'ornamentació de la façana, que presenta elements de gust modernista. Aquests se situen en l'emmarcament de les obertures (la zona de la llinda) i estan realitzats a partir de l'estuc, marcant un joc de línies ondulants amb decoració amb esgrafiats i peces de ceràmica vidriada als extrems inferiors. L'acabament de la façana, situat sobre una cornisa, presenta una decoració seguint formes ondulants.

## Història

L'edifici restà força temps en desús essent rehabilitat l'any 1986.

## Referències

* 1 2 «Casa Bartolomé Guasch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Casa Bartolomé Guasch Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Feixanc del Gavatx

El Feixanc del Gavatx és un feixà acinglerat en el seu extrem sud-oriental del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori de l'antic poble de Perauba.
Està situat a l'esquerra del barranc del Vinyal, al nord-oest dels Masos de la Coma, al sud-oest de la Torre de Senyús.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Translació

«Translació» té aquests significats:
* Translació (geometria), en geometria, moviment de cada punt una distància constant en una direcció donada.
* Translació (biologia), en biologia molecular i genètica tercer estadi de la biosíntesi proteica.
* Translació (física), en física, moviment que canvia la posició d'un objecte.
* Translació de la Terra, en astrofísica, moviment de la Terra al voltant del Sol.
* Translació transversal de pesos, en mecànica, una de les tres translacions de pesos.
# Lobànove

Lobànove (en (ucraïnès): Лобанове, en rus: Лобаново, Lobànovo) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.402 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].