OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Batos I

Batos I de Cirene fou el primer rei de Cirene vers el 631 aC i fins vers el 590 aC. Justí diu que el seu nom original fou Aristeu de Cirene. Era fill de Polimest de Tera, descendent de l'argonauta Eufem, i suposadament de la princesa de Creta Frònime. Formava part del grup dels mínies, descendents dels argonautes, que després d'emigrar de Lemnos a Lacedemònia van abandonar aquest país per establir-se a Tera, seguint el lacedemoni Teras. Heròdot diu que el nom Batos era un mot líbia que volia dir 'rei'; altres teories diuen que era un derivat d'una paraula que volia dir que tenia una dificultat en la parla; i encara d'altres consideren que Batos deriva del nom de l'oracle de Dionís entre els satres.
Batos va consultar a l'oracle de Delfos com podia superar el seu problema de parla, i se li va encomanar de fundar una colònia a Líbia, segons Heròdot, però segons l'historiador Mènecles, va ser expulsat de Tera per una guerra civil, i Justí barreja les dues històries. Procedent de l'illa de Tera, va fundar l'embrió d'allò que després fou Cirene vers el 639 aC. Després de fundar una colònia a una illeta de la costa oriental de la Cirenaica (de nom Platea, al golf de Bomba), al cap de dos anys es va traslladar al districte d'Azilirs, en terra ferma, on els colons van estar sis anys fins que van trobar un millor emplaçament a la regió d'Irasa on va fundar Cirene mes a l'interior (631 aC) al territori de la tribu líbia dels asbistes i dominava les terres més fèrtils i amb aigua. Va assolir el títol de rei i va iniciar la dinastia dels batíades.
Va sotmetre als libis de la rodalia, segons es diu amb l'ajut del lacedemoni Anquionis. La col·laboració amb els veïns libis fou intensa i es va produir una barreja important però els libis eren una classe baixa i estaven exclosos del poder polític. Batos I va iniciar la fundació de colònies de Cirene, i va construir una carretera i un temple dedicat a Apol·lo.
Va governar fins a la seva mort vers el 590 aC. La seva tomba es va col·locar allà on la carretera que havia construït es trobava amb l'àgora. Els seus súbdits el van adorar com un heroi i segons Pausànies li van dedicar una estàtua a Delfos on era representat en un carruatge conduït per la nimfa Cirene, amb Líbia fen l'acció de coronar-lo.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 70. ISBN 9788496061972.
# Parotomys littledalei

Parotomys littledalei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 0 i 1.500 msnm a Namíbia i Sud-àfrica. Es tracta d'un animal diürn. El seu hàbitat natural són els matollars. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del col·leccionista britànic Harold A. P. Littledale.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Parotomys littledalei. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 1 juliol 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 244. ISBN 978-0801893049.
# E901

La ruta europea E901 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Madrid (Espanya) i finalitza a València (Espanya). Té una longitud d'aproximadament 350 km i una orientació d'oest a est.
Viccionari
# Super àlgebra de Lie

En matemàtica, una super àlgebra de Lie és la generalització de l'àlgebra de Lie. Les super àlgebres de Lie són importants en física teòrica on s'utilitzen per a descriure la matemàtica de la supersimetria. En aquestes teories, els elements parells de la super àlgebra corresponen als bosons i els elements senars als fermions. Una super àlgebra de Lie és una àlgebra sobre un cos de característica 0 i Z₂-graduada el producte de la qual [·, ·], anomenat super claudàtor de Lie o super commutador, satisfà
* $[x,y]=-(-1)^{|x||y|}[y,x]$
* $(-1)^{|z||x|}[x,[y,z]]+(-1)^{|x||y|}[y,[z,x]]+(-1)^{|y||z|}[z,[x,y]]=0$
on x, y i z són purs en la Z₂-graduació. Aquí, |x| denota el grau de x (0 o 1).
Les super àlgebres de Lie són una generalització natural de les àlgebres de Lie normals per incloure una Z₂-graduació. De fet, les condicions esmentades al superclaudàtor són exactament les mateixes que en el claudàtor normal de Lie amb les modificacions fetes per la graduació. L'última condició de vegades s'anomena super identitat de Jacobi.
La subàlgebra parella d'una super àlgebra de Lie forma una àlgebra de Lie (normal), ja que tots els signes desapareixen, i el superclaudàtor es redueix a un claudàtor normal de Lie.

## Vegeu també

* Supergrup,
* Superespai,
* Grup quàntic,
* Àlgebra de Grassmann,
* Àlgebra de Lie d'anions

## Referències

* Kac, V. G. Lie superalgebras. Advances in Math. 26 (1977), no. 1, 8 - 96.
# Kheiron

Manouchehr Tabib (Teheran, 21 de novembre de 1982), conegut professionalment com a Kheiron, és un còmic, actor i director de cinema francès d'origen iranià. És conegut com a director i protagonista de la pel·lícula O tots tres o res (2015), que va ser nominada al César a la millor primera pel·lícula. La seva següent pel·lícula, Mauvaises herbes (2018), es va estrenar internacionalment a Netflix.

## Referències

* ↑ Ballet, Virginie. «Kheiron, acide sulfureux» (en francès). Libération, 10-12-2013. [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ Leal, Christian. «Desde el inicio tenía claro que quería que fuera una comedia» (en castellà). [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ "NOUS TROIS OU RIEN, Nommé pour le César 2016 du Meilleur Premier Film, Kheiron (réalisateur)" Arxivat 2019-02-09 a Wayback Machine., César website, no date. Retrieved 12 May 2019.
# Victor Saville

Victor Saville, nascut Victor Salberg (Birmingham, 25 de setembre de 1895 − Londres, 8 de maig de 1979),va ser un productor, director i guionista britànic.
El seu veritable nom era Víctor Salberg i va començar la seva carrera a finals dels anys 1920 a la Gran Bretanya. Director de nombrosos musicals es va atribuir el mèrit per la invenció del playback, que va fer servir al film Sunshine Susie per les dificultats d'utilitzar el so, llavors en les beceroles, en una pel·lícula musical.
A la primera meitat dels anys 30 va dirigir diverses pel·lícules protagonitzades per Jessica Matthews, una cantant de revista que es va convertir en famosa gràcies al seu matrimoni amb el director. Aquesta aliança es va trencar quan a finals dels anys 30 es va traslladar Saville als Estats Units.
Les seves obres holliwodienques són de nivell mitjà, però se li recorda per haver produït la pel·lícula Goodbye, Mr. Chips, que en aquell moment va ser un gran èxit i va guanyar dos premis Oscar, un a la millor pel·lícula i un altre al millor actor per a Robert Donat

## Filmografia
### Productor

* 1938: The Citadel
* 1941: Dr. Jekyll and Mr. Hyde
* 1943: Per damunt de la sospita (Above suspicion)

### Director

* 1934: Evensong
* 1934: Evergreen
* 1940: The Earl of Chicago, corealitzat per Richard Thorpe (+ productor)
* 1945: Tonight and every night (+ producteur)
* 1946: The Green Years
* 1947: Green Dolphin Street
* 1947: If Winter Comes
* 1949: Conspirator
* 1950: Kim
* 1954: El calze de plata (The Silver Chalice) (+ productor)

## Enllaços externs

* Victor Saville a l'Screenonline del British Film Institute (anglès)
# Bello Horizonte

Bello Horizonte és un balneari del sud de l'Uruguai, ubicat al departament de Canelones. Forma part de la Costa de Oro.

## Geografia

Bello Horizonte es troba al sud-est del departament de Canelones, al sector 8. Al sud té platges sobre el Riu de la Plata; a l'est limita amb Guazú-Virá, i a l'oest amb el balneari de Costa Azul.
El balneari s'ubica al km 57 de la Ruta Interbalneària.

## Població

D'acord amb les dades del cens de 2004, Bello Horizonte tenia 303 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 114 |
| 1975 | 89 |
| 1985 | 112 |
| 1996 | 283 |
| 2004 | 303 |
| 2011 | 416 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Referències

* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai (INE) – Cens de 2004 Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine., consultat el 18 d'abril de 2011
* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai 1963–1996 (DOC)

## Enllaços externs

* Mapa de Bello Horizonte Arxivat 2019-06-01 a Wayback Machine. (PDF; 150 kB)
# Dumortierita

La dumortierita és un mineral de la classe dels silicats que pertany i dona nom tant al grup com al supergrup de la dumortierita. Va ser descrita per primera vegada l'any 1881 a partir d'una veta a Chaponost, Alps del Rhône a França i va ser anomenada així en honor del paleontòleg Eugène Dumortier (1803-1873).

## Característiques

La dumortierita cristal·litza en el sistema ortoròmbic formant agregats fibrosos de cristalls prismàtics allargats. Els cristalls són vidriosos i el seu color varia del marró, blau, i verd als més rars violeta i rosat. La seva fórmula és Al(Al₂O)(Al₂O)₂(SiO₄)₃(BO₃). La seva duresa a l'escala de Mohs és 7 i la seva densitat específica és 3,3 a 3,4. Els cristalls presenten pleocroisme del vermell al blau al violeta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.AJ: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), amb triangles de BO₃ i/o B[4], tetraèdres de Be[4], compartint vèrtex amb SiO₄» juntament amb els següents minerals: grandidierita, ominelita, holtita, magnesiodumortierita, garrelsita, bakerita, datolita, gadolinita-(Ce), gadolinita-(Y), hingganita-(Ce), hingganita-(Y), hingganita-(Yb), homilita, melanocerita-(Ce), minasgeraisita-(Y), calcibeborosilita-(Y), stillwellita-(Ce), cappelenita-(Y), okanoganita-(Y), vicanita-(Ce), hundholmenita-(Y), proshchenkoita-(Y) i jadarita.

## Formació i jaciments

Típicament es manifesta en roques metamòrfiques d'alta temperatura i riques en alumini, aquelles que resulten de metamorfismes de contacte i també en pegmatites riques en bor.

## Referències

* ↑ «Dumortierite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ «Dumortierite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 juliol 2015].
# St. Pankraz

St. Pankraz (italià San Pancrazio) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte de Burggrafenamt. L'any 2007 tenia 1.584 habitants. Limita amb els municipis de Lana, Laurein (Lauregno), Naturns (Naturno), Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix (Senale-San Felice), Tisens (Tesimo), Ulten (Ultimo), i Castelfondo.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 99,81% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,13% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,06% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Hermann Tumpfer | SVP |
# Katin (Smolensk)

* Per a altres significats, vegeu «Katin».
Katin o Kàtiny - (rus: Катынь - polonès Katyń) - és un poble de l'óblast de Smolensk, a Rússia. És a 18 km de Smolensk, la capital de la província. La vila és coneguda per estar prop del bosc on hi va haver la massacre de Katin.

## Història

El bosc de Katin fou conegut durant l'època de la Unió Soviètica com el lloc d'una matança quan l'abril del 1943 els nazis anunciaren que havien descobert unes fosses comunes on hi havia 8.000 oficials polonesos que havien estat fets presoners de guerra durant la invasió soviètica de Polònia el 1939 i havien estat assassinats entre l'abril i el maig del 1940 pels soviètics, de la mateixa manera que les massacres de Khàrkov i de Kalinin, per ordre directa del Comitè Central del Partit Comunista de la Unió Soviètica, intentant eliminar així la major part dels oficials de l'exèrcit polonès. A Oświęcim (Auschwitz) hi ha exposades unes còpies de les actes de la reunió en què es prengué la decisió de la massacre. Les fosses s'amagaren mitjançant la plantació d'arbres, mentre que tot de documents desclassificats indicarien que els governs estatunidenc i anglès coneixien els fets, i decidiren no difondre'n la informació.
Els nazis feren venir la Creu Roja Internacional per visitar el lloc, i es confirmà que les fosses contenien els cadàvers d'oficials polonesos. El govern soviètic digué que els nazis havien fabricat aquell descobriment, intentant acusar-ne els militars alemanys per evitar conflictes amb els aliats occidentals, sobretot amb el Primer Ministre del Govern polonès a l'exili i Comandant Cap de les Forces Armades Poloneses, el general Władysław Sikorski. Els altres governs aliats, per raons diplomàtiques, acceptaren formalment l'excusa soviètica, però el Govern de Polònia a l'exili rebutjà fer-ho. Stalin endurí llavors les relacions amb el Govern polonès a l'exili.
En total hi hagué 22.000 ciutadans polonesos, molts d'ells sacerdots i intel·lectuals, els que foren assassinats en la massacre de Katin.
Les víctimes eren sobretot ciutadans importants de l'estat polonès: oficials de les Forces Armades Poloneses i de policia, funcionaris de l'administració pública i representants de l'elit intel·lectual i cultural del país. Hi moriren enterrats en tombes massives en almenys cinc llocs dins del territori de la Unió Soviètica. Els presoners de tres camps especials del NKVD foren transportats en tren durant l'abril i el maig del 1940 als llocs d'execució: Katin (camp de Kozielsk), Kalinin (camp d'Ostaixkov) i Khàrkov (camp de Starobielsk). Els assassinats a Kalinin foren enterrats a Miednoje.
# Windows NT 3.5

Windows NT 3.5 és la segona versió del sistema operatiu Microsoft Windows NT. Va alliberar-se el 21 de setembre de 1994. Un dels principals objectius durant el desenvolupament de Windows NT 3.5 va ser augmentar la velocitat del sistema operatiu, com a resultat, el projecte va rebre el nom clau "Daytona", en referència a la Daytona International Speedway a Daytona Beach, Florida.

## Descripció general

Aquesta és la primera versió de Windows NT a aprovar els noms de Windows NT Workstation i Windows NT Server per a les seves edicions. Les edicions anteriors de l'alliberament de Windows NT, Windows NT 3.1, van ser anomenades a Windows NT i Windows NT Advanced Server.
Les noves característiques de Windows NT 3.5 incloen una nova pantalla d'inici. La interfície s'ha actualitzat per ser compatible amb el Windows per a Treball en Grup 3.xx. També es va actualitzar Object Linking and Embedding (OLE) amb el suport de la versió 1.0 a la versió 2.0, sent més eficient, el rendiment és més gran i requereix menys memòria que Windows NT 3.1.
El juliol de 1995, Windows NT 3.5 amb Service Pack 3 va ser valorat per l'Agència de Seguretat Nacional com el compliment dels criteris TCSEC C2
Windows NT 3.5 es nega a instal·lar a un processador més nou que l'original Pentium (P5 bàsics). Windows NT 3.51 ho corretgeix. Tanmateix, és possible modificar els arxius del CD d'instal·lació perquè permeti instal·lar-lo.

## Edicions

* Windows NT Server
* Windows NT Workstation

## Referències

* ↑ Russinovich, Mark; David Solomon. Microsoft Windows Internals. 4th edition. Microsoft Press, 2005, p. xx. ISBN 0-7356-1917-4. «The first release of Windows NT was larger and slower than expected, so the next major push was a project called Daytona, named after the speedway in Florida. The main goals for this release were to reduce the size of the system, increase the speed of the system, and, of course, to make it more reliable.»
* ↑ «EPL Entry CSC-EPL-95/003». National Computer Security Center, July 31 1995. Arxivat de l'original el 2006-05-18. [Consulta: 22 maig 2006].
* ↑ «Windows NT 3.5 Setup and the Pentium Pro Processor». Microsoft, November 4, 2003. [Consulta: 3 juliol 2006].
# Villarrica (Paraguai)

Villarrica és una ciutat, situada al sud del Paraguai. Va ser fundada pel capità espanyol Ruy Díaz de Melgarejo el 14 de maig de 1570 sobre la vora del riu Paranà, amb el nom de Villa Rica del Espíritu Santo. És la capital del departament de Guairá.
Villarrica tenia 40.300 habitants el 2004.

## Població

Al cens del 2002 la ciutat tenia una població urbana de 38.961 habitants (55.200 al districte), segons la Dirección General de Estadística, Encuestas y Censos.

## Economia

La principal activitat productiva de la ciutat és la producció agroalimentària, seguida de la producció de llet, textils i la producció de sucre.

## Referències

* ↑ Dirección General de Estadística, Encuestas y Censos – Territorio y Población [Consultat: 24/12/2010] (castellà)
* ↑ «Villarrik.com». Arxivat de l'original el 2009-09-09. [Consulta: 24 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Villarrica Arxivat 2007-09-15 a Wayback Machine. (castellà)
# Bellver

«Bellver» té aquests significats:
* Toponímia:
** Bellver (Bertí), paratge a la dreta del Sot de les Taules al terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès
** Bellver (Vilobí del Penedès) o Bellver del Penedès, nucli de població del municipi de Vilobí del Penedès, a l'Alt Penedès
** Bellver de Cerdanya, municipi de la Baixa Cerdanya
** Bellver de Cinca, municipi del Baix Cinca, a l'Aragó
** Bellver d'Ossó o Bellver de Sió, nucli de població del municipi d'Ossó de Sió, a l'Urgell
** Puig de Bellver, muntanya del municipi de Sant Celoni, al Vallès Oriental
** Turó de Bellver, muntanya de la Serralada Transversal, al municipi de Collsuspina (Moianès)
** Edificis:
*** Bellver (Collsuspina), edificació del municipi de Collsuspina (Moianès)
*** Bellver (Santa Coloma de Farners), antiga capella de la vila de Santa Coloma de Farners (la Selva)
*** Bellver (Viladasens), mas fortificat al terme de Viladasens (Gironès)
*** Can Bellver, masia del municipi de Tagamanent (Vallès Oriental)
*** Castell de Bellver, castell gòtic del sud-oest de Palma, a Mallorca
*** Molí de Bellver, antic molí de Bellver de Cerdanya (Baixa Cerdanya)
* Biografies:
** Antoni Bellver i Torlà (Castelló de la Plana, 1962), analista de tecnologia educativa a la Universitat Jaume I
** Blai Bellver i Tomàs (Xàtiva, 1818- Xàtiva, 1884), tipògraf i escriptor satíric valencià
** Carles Bellver i Torlà (Castelló de la Plana, 1967), analista de tecnologia educativa a la Universitat Jaume I de Castelló i escriptor
** Jorge Bellver Casaña (Alfara del Patriarca, 1965), polític valencià, militant del Partit Popular i Síndic-portaveu del Grup Parlamentari Popular a les Corts Valencianes (2012 -15)
** José Bellver Gamón (Rafelbunyol, 1978), pilotari professional, punter d'Escala i corda
** Josep Bellver (pianista) (València, 1869 - 1945), pianista i pedagog musical valencià
** Josep Bellver i Balaguer (1630-1732), general de l'exèrcit català durant la Guerra de Successió Espanyola
** Manuel Bellver i Bayo (1956), artista plàstic i escriptor
** Mariano Bellver y Collazos (Madrid, 1817 - 1876), escultor espanyol pertanyent a una dinastia d'escultors d'origen valencià
** Sergi Bellver (Barcelona, 1971), escriptor i crític literari català que escriu principalment en castellà. El seu primer recull
** Francesc Bellvé, (Reus, segle xviii), tallista i escultor
** Mateu Bellvé i Bonifaç (Reus, 1769 - segle xix), tallista i ebenista
** Mateu Bellvé i Bartolí (Reus, 1792 - 1864), escultor i ebenista
# Pa de ronyó

El pa petit o pa de ronyó és una varietat de pa, que es fa encara a la comarca de les Garrigues, en concret a les poblacions de Cervià i les Borges Blanques. L'ajuntament de les Borges n'impulsa la seva denominació d'Indicació Geogràfica Protegida (IGP).

## Característiques

Aquest pa és del tot artesanal, fet a mà amb un tipus especial de farina, sal, aigua i llevat. No conté cap altre additiu. És per això que pot aguantar fins a vuit dies sense perdre cap propietat. El pa de ronyó és també exclusiu i de producció limitada perquè només es pot fer en forns de llenya i es cou amb flama viva.

## Elaboració

La massa es pasta amb pastadora hidràulica, tota la resta del procés és manual. Un cop pastat i fermentat se li dona la forma de 'vienna' i es talla per la meitat fent reposar sobre el taulell la part tallada amb una lleugera enfarinada. Es posa al forn de llenya, on petites branques de pi o d'olivera cremen amb un foc força viu. Aquest foc permetrà el tancament del "ronyó". El forn, com hem dit, és l'anomenat tradicionalment "moruno", que conté en un lateral tota la llenya, que al cremar dona la temperatura adequada pel seu funcionament. D'aquesta forma assegura la flama necessària per a la cocció del pa. El forn ha de romandre tot el procés obert junt al tiratge, perquè el pa no es cremi pel damunt i quedi uniformement cuit per tots els costats. Un cop tret del forn comprovarem la seva textura, una molla molt esponjosa, allargada i d'ulls grossos i la crosta fina amb diverses protuberàncies.

## Referències

* ↑ Es reivindica el pa de ronyó, El Punt Avui, 2 de gener de 2011
* ↑ Les Garrigues sol·licita una IGP per al pa de ronyó Arxivat 2016-12-21 a Wayback Machine. a gastroteca.cat
* ↑ pa de ronyó Arxivat 2016-12-21 a Wayback Machine., Gremi del Pa de Barcelona
* ↑ Pa de ronyó Arxivat 2016-12-21 a Wayback Machine. a cuina.cat

## Enllaços externs

* Pa de ronyó Arxivat 2016-12-21 a Wayback Machine. a xiptv
# El Delme (Catí)

El Delme és un edifici monumental a Catí a la comarca de l'Alt Maestrat, on antigament es guardava el delme del senyor de la vila, i el punt de trobada dels Consellers de la Vila. També se'l coneix com «La Torre».
És un edifici catalogat com Bé de Rellevància Local, amb la categoria de Monument d'interès local per estar inclòs en l'expedient del Conjunt històric artístic de Catí, que és catalogat al seu torn com a Béns d'Interès Cultural.

## Descripció

Es caracteritza per presentar una considerable altura en proporció amb la resta d'edificis del nucli històric de Catí, possiblement eixa és la raó de l'àlies de «La Torre» com també es coneix a aquest edifici.
L'edifici va ser construït durant el segle xiv seguint l'estil gòtic, amb cantonades reforçades amb carreus i finestrals gòtics. Existeix documentació que acredita el seu ús com a lloc de trobada dels Consellers de la Vila, que no disposaven d'una seu pròpia, des del 1333.
Durant el segle xviii es van construir tres cases que donen al pati, la qual cosa va modificar l'estructura de l'edifici. Més tard, ja al segle xix i també durant el segle xx de nou es va tornar a modificar fonamentalment el seu interior, en canviar-se considerablement el seu ús. És en aquesta època quan s'obre una porta al carrer Major, mentre que la porta principal havia estat sempre al carreró de l'església.
Al costat d'aquest edifici i formant un tot estava el conegut com «forn vell». Atès que Ramón Castellà va comprar els drets de Catí i de Morella, pot deduir-se que com a senyor de la vila era el propietari tant del Delme com del Forn Vell.
Actualment és difícil fer-se una idea la seva utilitat original. A més, l'edifici havia de tenir una zona per habitar com a habitatge habitual, la qual recauria sobre el carrer Major.

## Referències

* 1 2 «Monumentos BIC de Catí» (pdf) (en castellà). Anuarios Culturales, 01-11-2008, pàg. 179.
* 1 2 Carbó i Miralles, 2018, p. 9.
* ↑ «Secció 2a. Béns de rellevància local». Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià. Generalitat Valenciana. [Consulta: 11 juliol 2020].
* ↑ «Decreto 231/2004, de 22 de octubre, por el que se declara bien de interés cultural el conjunto histórico de Catí» (en castella). BOE, 291, pàg. 40292 a 40298.
* 1 2 3 4 «Monuments de Catí».
* ↑ «El Delme». Ajuntament de Catí.

## Bibliografia

* Carbó i Miralles, Joaquim. Origen i història del poble de Catí. Ajuntament de Catí, 22 novembre 2018.
# Stanislav Seman

Stanislav Seman (Košice, 6 d'agost de 1952) és un futbolista eslovac retirat que jugava com a porter. Va ser membre de l'equip nacional que va guanyar la medalla d'or als Jocs Olímpics d'estiu de 1980 a Moscou.
La seva carrera transcorregué majoritàriament a la Lokomotíva Košice. Jugà amb la selecció de Txecoslovàquia un total de 15 partits. Guanyà la medalla d'or als Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 i participà en la Copa del Món de Futbol de 1982.

## Palmarès

* Copa txecoslovaca de futbol: 1977, 1979
* Jocs Olímpics d'Estiu: 1980

## Referències

* 1 2 3 «Stanislav Seman». Olympics at Sports-Reference.com. Sports Reference LLC.

## Enllaços externs

* Perfil Arxivat 2014-04-13 a Wayback Machine.