OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dwars door het Hageland 2021

La Dwars door het Hageland 2021 fou la 16a edició de la Dwars door het Hageland. La cursa es disputà el 5 de juny de 2021 sobre un recorregut de 177 km. La cursa formava part de l'UCI ProSeries 2021, en la categoria 1.Pro, i de la Copa de Bèlgica de ciclisme.
La victòria fou pel noruec Rasmus Tiller (Uno-X Pro Cycling Team), que s'imposà als seus companys d'escapada Danny van Poppel, Yves Lampaert i el vencedor de l'edició anterior, Jonas Rickaert.

## Equips

L'organització convidà a 21 equips a prendre part en aquesta cursa. A darrera hora l'Israel Start-Up Nation fou baixa per culpa de diversos casos de COVID-19 dins l'equip.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ À Travers le Hageland - Rasmus Tiller s'impose devant Danny van Poppel
* ↑ «List of participants». Dwars door het Hageland. Bingoal Cycling Cup, 31-05-2021.
* ↑ «Israel Start-Up Nation scales back June racing schedule due to COVID-19 outbreak». Times Colonist. Glacier Community Media, 03-05-2021. Arxivat 5 de juny 2021 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-06-05. [Consulta: 16 juny 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (neerlandès)
# Doble capa elèctrica

La doble capa elèctrica descriu la variació del potencial elèctric pròxim a una superfície. La doble capa és un terme que descriu l'arranjament que presenten els ions i les molècules de dissolvent en solució en aproximar-se a la superfície d'un elèctrode carregat elèctricament, de tal manera que es presenten dues capes amb polaritat diferent separades per una distància d'ordre molecular. Aquest fenomen té una gran importància en el comportament dels col·loides i altres superfícies en contacte amb dissolvents. Un dels efectes principals de l'existència de la doble capa en la interfície elèctrode-dissolució és l'acumulació de càrrega o capacitància, superposada a una activitat faràdica.

## Desenvolupament històric dels models de la doble capa

El primer model de la doble capa elèctrica s'atribueix normalment a Helmholtz a 1879. Va tractar la doble capa elèctrica des d'un punt de vista matemàtic com un condensador, basat en un model físic en el qual una capa d'ió és adsorbida a la superfície. Helmholtz va imaginar que ions sodi (Na) estaven alineats amb una capa de solvatació intacta en la superfície de l'elèctrode i que aquestes càrregues estaven compensades en nombre d'electrons del costat oposat. Proposa l'existència d'una capa de solvent sobre la superfície de l'elèctrode i ions adsorbits (Plànol intern de Helmholtz, IHP), seguida d'una capa de ions amb la seva cuirassa de solvatació intacta (Plànol extern de Helmholtz, OHP), de manera que les càrregues iòniques en la solució són compensades per càrregues oposades en la superfície de l'elèctrode.
Més tard Gouy i Chapman (entre els anys 1910 i 1913) van aportar una sèrie de modificacions en considerar que els ions s'acomoden a al llarg d'un gruix de solució finit conegut com la capa difusa, lligada a l'agitació tèrmica i amb la funció de balancejar la càrrega de l'elèctrode. En aquest model el potencial superficial disminueix exponencial ment a causa de l'adsorció dels contraions presents en la dissolució.
S'utilitza el model de Gouy-Chapman-Stern, que combina la capa adsorbida de Helmholtz amb la doble capa difusa de Gouy-Chapman. En ell s'utilitzen importants aproximacions:
* Els ions són considerats com a càrregues puntuals
* Només les interaccions coulombianes són significatives
* La permitivitat elèctrica és constant a l'interior de la doble capa
* El solvent és uniforme a escala atòmica.
# Fiabilitat (semiconductors)

La fiabilitat dels dispositius semiconductors es pot relacionar amb la corba de la taxa de fallada anomenada: corba de la banyera.
La fiabilitat dels dispositius semiconductors es pot resumir de la següent manera:
* Els dispositius semiconductors són molt sensibles a les impureses i partícules. Per tant, per fabricar aquests dispositius és necessari gestionar molts processos alhora que es controla amb precisió el nivell d'impureses i partícules. La qualitat del producte acabat depèn de la relació de moltes capes de cada substància que interacciona en el semiconductor, inclosa la metal·lització, el material de xip (llista de materials semiconductors) i el paquet.
* Els problemes dels microprocessos i les pel·lícules primes s'han d'entendre completament com s'apliquen a la metal·lització i la unió per fils. També cal analitzar els fenòmens superficials des de l'aspecte de les pel·lícules primes.
* A causa dels ràpids avenços de la tecnologia, molts dispositius nous es desenvolupen utilitzant nous materials i processos, i el temps del calendari de disseny és limitat a causa de les limitacions d'enginyeria no recurrents, a més de preocupacions del temps de sortida al mercat. En conseqüència, no és possible basar nous dissenys en la fiabilitat dels dispositius existents.
* Per aconseguir una economia d'escala, els productes semiconductors es fabriquen en gran volum. A més, la reparació de productes semiconductors acabats no és pràctica. Per tant, la incorporació de la fiabilitat en l'etapa de disseny i la reducció de la variació en l'etapa de producció s'han convertit en essencials.
* La fiabilitat dels dispositius semiconductors pot dependre del muntatge, l'ús, les condicions ambientals i de refrigeració. Els factors d'estrès que afecten la fiabilitat del dispositiu inclouen gas, pols, contaminació, voltatge, densitat de corrent, temperatura, humitat, tensió mecànica, vibració, xoc, radiació, pressió i intensitat dels camps magnètics i elèctrics.
Mecanismes de fallada induïts per l'estrès:
* Electromigració – moviment induït elèctricament dels materials en el xip.
* Burnout – sobreestrès localitzat.
* Atrapament d'electrons calents – a causa de l'excés de velocitat en els circuits de RF de potència.
* Tensió elèctrica – descàrrega electroestàtica, camps electromagnètics elevats (HIRF), sobretensió de tancament, sobreintensitat.

## Referències

* ↑ Equipment, Electron Test. «Semiconductor Reliability» (en anglès). https://www.electrontest.com,+26-07-2018.+[Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ «Introduction to semiconductor quality and reliability–Part I» (en anglès). https://www.eetimes.com.+[Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ «Semiconductor Reliability» (en anglès). https://www.eesemi.com.+[Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ «Semiconductor Reliability» (en anglès). https://www.issi.com.+[Consulta: 2 novembre 2022].
# Fredeluga capnegra

La fredeluga capnegra (Vanellus tectus) és un ocell limícola de la família dels caràdrids (Charadriidae) que d'hàbits sedentaris amb alguns moviments estacionals.

## Descripció

* Són ocells conspicus i inconfusible. De grandària mitjana-gran. Color sorra per sobre i blanquinós a sota.
* Cap negre amb una banda blanca des de la barbeta, a través de les galtes fins al clatell. Cresta negra des del capell cap arrere.
* Bec vermell amb punta negra. Iris groc i potes vermelles.
* Cua blanca amb la punta negra.

## Hàbitat i distribució

Cria en terres baixes prop de l'aigua però s'alimenta en zones més àrides. S'estén per la zona nord de l'Àfrica subsahariana, des de Mauritània i el Senegal fins a Etiòpia i Tanzània.

## Alimentació

Menja insectes i altres invertebrats que recull del sòl.

## Reproducció

Pon dos a tres ous a esquerdes del terra.

## Llista de subespècies

S'han descrit dues subespècies:
* Vanellus tectus latifrons (Reichenow) 1881. Des del sud de Somàlia fins a l'est de Kenya.
* Vanellus tectus tectus (Boddaert) 1783. La major part de l'àrea de distribució.

## Referències

* ↑ Arxivat 2012-01-19 a Wayback Machine. Arxivat 2012-01-19 a Wayback Machine. Arxivat 2012-01-19 a Wayback Machine. Arxivat 2012-01-19 a Wayback Machine. Arxivat 2012-01-19 a Wayback Machine. Arxivat 2012-01-19 a Wayback Machine. La fredeluga capnegra a Birdguides (anglès) Arxivat 2012-01-19 a Wayback Machine. Rev. 25/09/2011
# Hormones de l'escorça suprarenal

Les hormones de l'escorça suprarenal són un grup d'hormones que elabora l'escorça suprarenal la qual està situada envoltant la circumferència de la glàndula suprarenal i en constitueix el 80%.
Es produeixen glucocorticoides que inclouen la corticosterona i el cortisol, i els mineralocorticoides, que inclouen l'aldosterona i altres substàncies hormonals essencials per al manteniment de la vida i l'adaptació a l'estrès.
Les secrecions suprarrenals regulen l'equiliri d'aigua i sal de l'organismo, influeixen sobre la tensió arterial, actuen sobre el teixit limfàtic, influeixen sobre els mecanismes del sistema immunològic i regulen el metabolisme dels glúcids i de les proteïnes.
A més les glàndules suprarenals també produeixen petites quantitats d'hormones masculines (andrògens) i femenines (estrògens).

## Referències

* Arxivat 2009-10-12 a Wayback Machine.Uchile.cl
# Belprahon

Belprahon és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat a l'antic districte de districte de Moutier i a l'actual Berner Jura.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Dígit significatiu

Dígit significatiu és la xifra que té significat per a un càlcul concret. Quan un nombre té molts decimals, molts dígits, no s'usen tots en els càlculs sinó que tan sols es prenen aquells que permetin expressar els resultats d'una manera correcta i tenint en compte que sempre hi haurà el mateix error de càlcul. Normalment, s'agafen els dos primers decimals, tenint en compte que el segon s'arrodoneix. L'arrodoniment d'aquest segon decimal es fa de la manera següent:
* si es troba entre 0 i 4 s'agafa el decimal anterior Exemple: 5.63= 5.6
* si es troba entre 5 i 9 es passa a la unitat següent. Exemple 8.48= 8.5
Aquest criteri, utilitzat en matemàtiques, també té molta utilitat en altres camps com a l'hora de fer problemes de Química on, a més a més es treballen amb potències positives i negatives sovint.
Arrodoniment de n dígits significatius és una tècnica de propòsit més general d'arrodonir a n decimals, ja que controla els nombres de diferents escales d'una manera uniforme. Per exemple, la població d'una ciutat només pot ser conegut pel miler i es planteja com a 52.000, mentre que la població d'un país només pot ser conegut al milió més proper i es planteja com a 52.000.000. El primer podria tenir un error de centenars, i l'últim podria tenir un error de centenars de milers, però tots dos tenen dos dígits significatius (5 i 2). Això reflecteix el fet que el significat de l'error (la seva mida probable en relació amb la mida de la quantitat mesurada) és el mateix en ambdós casos.

## Enllaços externs

* Significant Figures and Scientific Notation. I Do Maths (anglès)
* Intro to significant figures. Khan Academy (anglès)
* Significant Figures Calculator. Good Calculators (anglès)
# Dínies

«Dínies» té aquests significats:
Onomàstica:
# Dínies (historiador)

Dínies (en llatí Deinias, en grec antic Δεινίας) fou un historiador grec de data incerta que va escriure una obra històrica sobre l'Argòlida.
El mencionen diversos historiadors antics, com ara Plutarc, Apol·loni Rodi i altres. No se sap segur si aquest Dínies seria el mateix que cita Ateneu de Naucratis com a autor d'una obra sobre la història dels invents. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ 2.Deinias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 951
# Domnika (cràter)

Domnika és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 6,7 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim moldau, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Domnika». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Domne

Domne és el nom dels següents personatges:
* Domne, escriptor romà
* Domne, metge jueu
* Domne, metge grec
# Earle Raymond Hedrick

Earle Raymond Hedrick (Union City, 27 de setembre de 1876 - Providence, 3 de febrer de 1943) va ser un matemàtic estatunidenc, que va ser rector de UCLA.

## Vida i obra

Tot i néixer a Indiana, la seva família es va traslladar a Ann Arbor (Michigan) i en aquesta ciutat va fer els seus estudis secundaris fins al 1892 en que va entrar a la universitat de Michigan en la qual es va graduar el 1896. Després d'un curs donant classes al institut de Cheboygan (Michigan), va ingressar a la universitat Harvard per completar els seus estudis. A Harvard va obtenir una beca Parker que li va permetre estudiar els anys 1899 i 1900 a la universitat de Göttingen, amb els professors Felix Klein i David Hilbert i obtenint el doctorat l'any 1901. Abans de retornar al seu país, va estar uns mesos a l'École Normale Supérieure, ampliant estudis amb els professor Goursat, Hadamard i Tannery, entre d'altres; aquests estudis van reforçar el seu interès pel camp de les equacions diferencials.
Al retornar, va ser professor de matemàtiques de la Sheffield Scientific School (actualment a la universitat Yale) fins al 1903 en que va ser nomenat professor i cap del departament de matemàtiques de la universitat de Missouri. Finalment, el 1924, va passar a la universitat de Califòrnia a Los Angeles (UCLA) de la qual va ser rector durant tretze anys. Sota el seu mandat, el departament de matemàtiques de la universitat va rebre un impuls molt notable.
En retirar-se, el 1942, va acceptar una plaça de professor honorari a la universitat de Brown a Providence (Rhode Island), però va morir allà poc temps després.
La obra de Hedrick va ser una contribució notable al desenvolupament de les matemàtiques als Estats Units en els camps de l'ensenyament secundari, de les matemàtiques aplicades i de les societats científiques. Va ser un dels fundadors de la Mathematical Association of America i president de la Societat Americana de Matemàtiques (1929-1930).

## Referències

* ↑ Ford, 1943, p. 409.
* ↑ Archibald, 1988, p. 223.
* ↑ Zitarelli, 2019, p. 420.
* 1 2 Dundjerski, 2011, p. 85.
* ↑ Archibald, 1988, p. 224.

## Bibliografia

* Archibald, Raymond Clare. A Semicentennial History of the American Mathematical Society, 1888-1938 (en anglès). American Mathematical Society, 1988. ISBN 9780821896778.
* Ford, W.B. «Earle Raymond Hedrick» (en anglès). The American Mathematical Monthly, Vol. 50, Num. 7, 1943, pàg. 409-411. DOI: 10.1080/00029890.1943.11991409. ISSN: 0002-9890.
* Dundjerski, Marina. UCLA: The First Century (en anglès). Third Milenium Pubishing Ltd., 2011. ISBN 978-1-906507-37-4.
* Zitarelli, David E. A History of Mathematics in the United States and Canada (en anglès). American Mathematical Society, 2019. ISBN 978-1-4704-4829-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Earle Raymond Hedrick» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* «Earle Raymond Hedrick». American Mathematical Society, 2019. [Consulta: 5 desembre 2019]. (anglès)
# Earle Meadows

Earle Meadows (Corinth, 29 de juny de 1913 - Fort Worth, 11 de novembre de 1992) va ser un atleta estatunidenc, especialista en el salt de perxa, que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va guanyar la medalla d'or en la prova del salt de perxa del programa d'atletisme.
Meadows va tenir una llarga rivalitat amb Bill Sefton, el seu company d'equip de la Universitat del Sud de Califòrnia. Van compartir el títol AAU el 1935 i el de la NCAA de 1935 i 1936. També guanyà el campionat de l'AAU indoor de 1937, 1940 i 1941. El maig de 1937 tots dos van establir un nou rècord mundial amb 4,48 metres i després a 4,54 metres. Meadows va establir dos rècords mundials més (indoor) el 1941. Quan es va retirar de la vida esportiva va dirigir un negoci d'instruments musicals a Texas.

## Millors marques

* Salt de perxa. 4,54 metres (1937)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Earle Meadows». [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ «United States Championships (Men 1876-1942)». [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ «NCAA Division I Championships (Men)». [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ «United States Indoor Championships (Men)». [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ IAAF World Athletics Championships. Doha 2019. Statistics Handbook. Doha: IAAF, 2019, p. 165 [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Eduard Tolosa i Colomer

Eduard Tolosa i Colomer (Barcelona, 1900 - Barcelona 1981) va ser metge especialitzat en la neurologia, especialment en els camps de la patologia tumoral. Fou pioner en la neurocirurgia especialitzada en el tractament de la malaltia de Parkinson i en la realització de biòpsies cerebrals.
L'any 1954 descrigué per primer cop un síndrome que afecta els nervis de la regió orbital en la publicació al Journal of Neurology, Neurosurgery and Psychiatry.
Posteriorment, va col·laborar junt amb l'equip del doctor Hunt en la publicació de quatre casos més del que en l'eponímia mèdica mundial es coneix com el síndrome de Tolosa-Hunt.

## Referències

* ↑ http://www.galeriametges.cat/galeria-fitxa.php?icod=HJD
* ↑ aportacions catalanes universals.

## Bibliografia

* Prim, J. Inicis de la neurocirurgia a Catalunya. Dins Historia de la neurología catalana. Barcelona: Societat Catalana de Neurologia, 2011.
* Baños JE i Guardiola E. Eponímia mèdica catalana: la Síndrome de Tolosa-Hunt. Annals de Medicina, 1999; 82:280-282.
# Dones en l'àmbit militar

La presència de dones en l'àmbit militar s'ha donat al llarg de la història de la humanitat.
La supremacia masculina ha estat associada a la guerra per estudis antropològics. Aquests consideren que el combat preindustrial requeria de combatents musculosos, cosa que és un factor anatòmic que afavoria als homes. Altrament, els antropòlegs contemporanis estan d'acord que l'anatomia no defineix la destinació de les persones. S'està d'acord que una conjunció de condicions culturals i naturals han fet que es seleccionaren unes especialitats determinades al sexe en moltes cultures perquè es donara aquesta supremacia masculina orientada a la guerra. Així i tot, també han existit sempre dones soldats.

## Història

Al llarg de la història, els papers seguits per les dones en l'àmbit militar ha sigut distint segons la cultura i l'època. Els exèrcits de tots els temps s'han caracteritzan per una majoria masculina. Els rols de les dones en la guerra ha sigut d'objectes sexuals, suport psicològic de les tropes, per a curar als soldats, cuineres o mitjanceres.
Els rols de gènere estaven tan definits socialment en el passat que era díficil concebre que hi haguera dones o nenes soldat. Sigmund Freud i els seguidors del seu pensament afirmaven que l'anatomia i el rol reproductiu definien les personalitats de manera fonamentalment diferent respecte als altres sexes.
La cultura clàssica grega vedà l'art de la guerra a les dones.
Diversos autors literaris (Friedrich von Schiller, Robert Musil i Ernst Jünger) i personatges històrics (Adolf Hitler) han considerat la guerra com un assumpte masculí.

### Guerra moderna

L'ús de nenes soldats en la guerra moderna ha sigut objecte d'investigació, malgrat que és difícil detectar-les perquè els estats i exèrcits es neguen a confessar que empleen nens i les nenes mateixes solen ocultar ser-ne. Les nenes soldat s'ha observat que solen ser més reclutades per exèrcits regulars que per governamentals.
S'ha trobat que entre 1990 i 2000 hi havia nenes soldat en 39 països. El 2001 se sabia que n'hi havia en deu exèrcits repartits en 49 països.
El 30% de les forces armades eren dones al voltant del 2006, sent la majoria nenes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 García Sotelo, 2006, p. 33.
* 1 2 García Sotelo, 2006, p. 32.
* 1 2 García Sotelo, 2006, p. 34.
* ↑ García Sotelo, 2006, p. 35.

## Bibliografia

* García Sotelo, Gilda M. Razones y sinrazones sobre las niñas soldados. 1e ed. Madrid: Sepha, 2006. ISBN 84-934837-4-5.
# Dúdino

Dúdino (en rus: Дудино) és un poble de l'óblast de Kurgan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 135 habitants. Pertany al districte de Tselínnoie.

## Referències

* ↑ «Обустройство Половинного». Моя Половинка — уголок, куда хочется возвращаться. Arxivat de l'original el 2012-05-05. [Consulta: 3 agost 2010].
# El Faium

* Per a altres significats, vegeu «Faium».
El Faium (àrab: الفيوم, al-Fayyūm; copte: Ⲫⲓⲟⲙ, Efiom, literalment ‘la Mar’ o ‘llac’) és la capital de la governació del Faium, que antigament fou la regió coneguda com a Oasi del Faium. Fou l'antiga Shedet i, més tard, es va dir Cocodrilòpolis i Arsinoe. Té uns tres-cents mil habitants. Al centre de la ciutat hi destaca l'obelisc de Senusret I.

## Llocs destacats

El centre neuràlgic de la ciutat era i és el canal de Josep (Bahr Yusuf), suposadament construït per l'hebreu Josep. Altres llocs destacats de la ciutat i de la rodalia són:
* Kiman Faris (Turó dels genets)
* Monestir de l'arcàngel Gabriel
* Monestir d'Anba Ishaq
* Deir al-Azab
* Mesquita Penjant
* Mesquita de Qaybey
* Piràmide d'Amenemhet III i Laberint d'Egipte.
* Altres restes en són el temple de Khnum, el temple d'Heqaib, algunes tombes a la roca, un obelisc (Obelisc de Senusret I), les restes d'uns colossos, un nilòmetre, i la tomba de Sarepunt.

## Història

El seu nom egipci fou Shedet o Shedit i, durant l'Imperi Mitjà, els faraons van dedicar molts recursos en afavorir aquesta regió, sobre tot, mitjançant importants obres d'irrigació que la van convertir en un immens jardí, enriquit per una reserva de pesca i caça. La ciutat era el centre d'adoració del déu cocodril Sobek. El seu temple més gran fou construït abans de la dinastia XII i fou reconstruït per Ramsès II. Era al nord de la ciutat i estava dedicat a Sobek; al seu costat, hi havia el llac sagrat on vivia el cocodril sagrat. Vegeu Medinet Madi. Shedet fou la capital del nomós XXI (Atef-Pehu).
Cocodrilòpolis o Crocodilòpolis (grec Κροκοδείλων πόλις Krokodilopolis) fou una antiga ciutat d'Egipte a la zona de l'oasi del Faium, entre el Nil i el llac Meris. Cocodrilòpolis fou el seu nom grec, que Ptolemeu I va canviar primer a Ptolemais i, més tard, el seu fill Ptolemeu II Filadelf la va anomenar Arsinoe, durant el govern dels làgides, pel nom de la filla de Ptolemeu I i de Berenice i esposa del mateix Ptolemeu II, Filadelf, sota el qual va agafar importància. Era en la zona més fèrtil del país.
Sota els romans, va pertànyer a la província anomenada Arcàdia d'Egipte i al segle iv fou seu d'un bisbat. El 642, la ciutat es va sotmetre al cap musulmà Amru.

## Referències

* ↑ «El Faium». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «The name of the Fayum province. Katholieke Universiteit Leuven». Trismegistos.org. Arxivat de l'original el 2012-02-29.
* ↑ Jacq, Christian. Las egipcias. Retratos de mujeres del Egipto faraónico. (en castellà). 2ª ED.. Planeta, octubre de 2000, p. 61. ISBN 9788408036166.