OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Walt Disney Concert Hall

El Walt Disney Concert Hall (Sala de Concerts Walt Disney) és la quarta sala de Concerts al Centre de Música de Los Angeles.

## L'edifici

La sala té una capacitat de 2.265 persones i serveix (entre altres coses) de seu de l'Orquestra Filharmònica de Los Angeles i el Cor Magistral de Los Angeles. Va obrir el dia 23 d'octubre de 2003, dissenyada per Frank Gehry, i està construïda amb el seu característic estil de disseny de metall.
Encara que el Museu Guggenheim Bilbao va ser construït abans, el disseny del Disney Hall és anterior. El disseny de l'interior ha estat considerat un gran assoliment per arquitectes. L'acústica és millor que la de la seva veïna sala, el Dorothy Chandler Pavilion. Per a la cerimònia d'inauguració es va encarregar una obra al compositor americà John Adams, The Dharma at Big Sud.
# Zarià (Gai-Kodzor)

* Per a altres significats, vegeu «Zarià».
Zarià - Заря (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al vessant occidental del Caucas occidental, a la vora dreta del riu Anapka, a 12 km a l'est d'Anapa i a 119 km a l'oest de Krasnodar.
Pertany al poble de Gai-Kodzor.
# Wetteroth

Wetteroth va ser un constructor estatunidenc de cotxes de competició que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
Wetteroth va competir al campionat del món de la Fórmula 1 a una sola temporada, la de l'any 1950.
Va disputar només la cursa del Gran Premi d'Indianapolis 500, no competint a cap més prova del campionat del món de la F1.

## Resultats a la F1

| Temporada | Pilot | G. Sortida | Classificació | Punts | Retirada | Resultats |
| 1950 | Jim Rathmann | 28 | 24 | | | Resultats |

## Palmarès a la F1

* Curses: 1
* Victòries: 0
* Podiums: 0
* Punts: 0
# Zelanda

* Per a altres significats, vegeu «Zelanda (desambiguació)».
Zelanda (Zeeland en neerlandès, literalment "Terra del mar"; en zelandès Zeêland) és una província del sud-oest dels Països Baixos, la capital de la qual és Middelburg. Està formada per una munió d'illes i penínsules així com per Flandes Zelandès un tros de terra fixa al sud que fa frontera amb Bèlgica, a l'estuari del riu Escalda. Actualment però, una munió de dics, ponts i túnels connecten tot el territori, fent-lo menys obert al mar (vegeu per exemple: Pla Delta, túnel de l'Escalda Occidental).

## Història

Zelanda és el successor del comtat de Zelanda, del qual el territori coincideix parcialment amb l'antic comtat del mateix nom.
La província té una superfície de 2684 km², dels quals un 38% correspon a aigua. El 2004 estava habitada per 379.028 habitants.
La part meridional de la província és coneguda amb el nom de Flandes Zelandès (Zeeuws-Vlaanderen).
Nova Zelanda rebé el nom en honor d'aquest regió neerlandesa en ser rebatejada per part d'oficials de la Companyia Neerlandesa de les Índies Orientals.

## Administració

Vots a les generals del 2006 :
| Partit | vots en % | +/- (2003) |
| CDA | 28,0 | - 4,0 |
| PvdA | 18,2 | - 5,6 |
| SP | 15,5 | + 10,5 |
| VVD | 12,9 | - 2,8 |
| SGP | 7,8 | + 0,1 |
| PVV | 5,6 | - |
| ChristenUnie | 5,1 | + 2,2 |
| GroenLinks | 2,9 | - 0,9 |
| PvdD | 2,0 | + 1,4 |
| D66 | 1,1 | - 1,6 |
| LPF | 0,2 | - 5,1 |
| Participació | 81,0 | + 0,3 |

## Vegeu també

* Neeltje Jans
# Yafeu Fula

Yafeu Fula, també conegut com a Yaki Kadafi (9 d'octubre de 1977, Irvington, Nova Jersey, Estats Units - 10 de novembre de 1996) va ser un cantant de Música rap, membre d'Outlawz. Des de molt petit Yak va conviure amb Tupac Shakur. El 10 de novembre de 1996, dos mesos de la mort de Tupac, del que fou testimoni, va ser assassinat Kadafi.

## Discografia

* Son Rize Vol.1 (Havenotz Entertainment / Death Row Records / Interscope Records, 2004) Disc pòstum

## Referències

* ↑ «Witness to Rapper's Killing Is Shot to Death» (en anglès). Los Angeles Times, 14-11-1996. [Consulta: 6 juny 2015].
# Zabbai

Zabbai és un personatge bíblic, fill o descendent de Bebai, casat amb un dona estrangera. Fou obligat per Esdres a repudiar a la seva muller. Nehemies esmenta un Zabbai pare de Baruch, que a la Vulgata és anomenat Zachai.

## Referències

* ↑ Enciclopedia Hispano-Americana (en castellà), 1909. «editada entre 1909 i 2004 en 72 volums originals i 34 apèndixs.»
# Zabergau

El Zabergau, també Zabergäu, és una regió de Baden-Württemberg, a uns 40 km al nord de Stuttgart i 50 km a l'est de Karlsruhe. El noms es refereix al Zaber, afluent esquerre del riu Neckar.
El Zabergäu dels més antics assentaments al sud-oest d'Alemanya. Els dos turons adjacents de Keuper estaven habitades probablement des del període mesolític. Per al període neolític a gairebé tot el terme municipal hi ha les restes d'assentaments. Des de l'Edat de Bronze les restes d'assentament estan en el veïnatge dels llocs d'Hausen, Nordheim, Hohenstein i Sersheim i una urna al cementiri de Meimsheim.
Des de l'època d'Hallstatt apareixen túmuls a Leonbronn i a Heuchelberges. Fins i tot fortificacions a Freudental i restes a altres llocs. Els celtes tenien entre 400 aC i fins al naixement de Crist, un refugi a la muntanya de Michaelsberg. En època romana el Zabergäu estava densament poblat. Entre Lauffen i Güglingen hi havia 14 assentaments, majoritàriament grans villae rústica, que se situen per sobre del nivell d'inundació de la Lösshügel Zaber. Les vies romanes corrien la vall, i unien els assentaments de forma directa, a diferència de temps enrere.
Després de l'expulsió dels romans era Zabergäu foue dels alamans. El Zabergäu va regir-se per la llei de la terra alemànica fins al 1883. Després de la batalla de Zülpich els alamans foren desplaçats pels francs del Zabergäu. Una mica més al sud, aproximadament al llarg de l'Enz, va córrer la frontera de la zona tribal de Suabia. El nom és probablement d'origen franc Zabergäu, ja que els francs preferit aquest nom pel riu en lloc de Gaueinteilung. Va començar a prosperar als segles xii i xiii amb bous assentaments. Les famílies aristocràtiques a l'alta edat mitjana al Zabergäu foren els Magenheimer, els cavallers de la noblesa i la família Neipperg, que es deia originalment Kürnbach. Els contraforts occidentals del corrent de la muntanya es va oposar a la Reforma, sota la influència predominant del monestir de Maulbronn. El Zabergäu fou afectat per la Guerra dels Camperols (1524-1526); una multitud, liderada per Hans Wunderer de Oberpfaffenhofen, va operar a la zona. En la Guerra dels Trenta Anys i la Guerra dels Nou Anys a la vall obert del país del riu Neckar país es van produir lluites i la regió va ser assolada per la fam, les epidèmies i saquejos. Va caldre esperar fins ben entrat el segle xviii perquè el país estigués recuperat de les pèrdues en aquesta ocasió.
A partir del segle xviii va ser fundat el poble de Nordhausen. Contra la voluntat de gran part de la població local es van establir aquí 55 famílies de refugiats valdesa del Piemont, sent l'última colònia valdesa que va ser fundada el Wurttemberg.

## Referències

* Otto Linck: Das Zabergäu mit Stromberg und Heuchelberg. Verlag Hohenlohische Buchhandlung, Oehringen Württ. 1949
# Zloba

Zloba (en rus: Злоба) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 6 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Zalukókoaje

Zalukókoaje (en rus: Залукокоаже) és un poble (un possiólok) de Kabardino-Balkària, a Rússia, que el 2019 tenia 10.039 habitants. És la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ «Первопоселенцы немецкой колонии Бруненталь (с. Октябрьское) | Зольский район». www.zolka.ru. [Consulta: 4 juny 2016].
* ↑ Немцы России: населенные пункты и места поселения: энциклопедический словарь / Сост.: В. Ф. Дизендорф.-М.,"ЭРН", 2006.-472с.
# Zalužice

Zalužice és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1249.
# Xosé Lois González Vázquez

Xosé Lois González Vázquez (Ourense, 1949), sobreanomenat O Carrabouxo és un dibuixant gallec.

## Biografia

La seva família era d'Osmo (Cenlle) allà va passar la seva infantesa, fins que als deu anys es va traslladar a Chantada. Va estudiar a la universitat laboral de Zamora i després va fer una carrera en telecomunicacions a Alcalá de Henares i Madrid, el 1968. Va treballar com a cap provincial de telecomunicacions a Ourense fins a la seva jubilació el 2009, labor que compartia amb la seva faceta d'humorista gràfic. Fou membro de la directiva de l'Agrupación Cultural Auriense, de la que en fou president durant 13 anys.
Col·labora amb regularitat als diaris La Región d'Ourense i Atlántico Diario de Vigo i també a la revista Tempos Novos i al setmanari A Nosa Terra, amb la publicació de vinyetes d'O Carrabouxo, personatge que va crear el 1982 i que va donar origen al seu pseudònim.
Ha participat també en les publicacions col·lectives Humor gráfico galego, Os humoristas e a lingua o Humor y tolerancia, From Galicia whit humor, Visto para sentencia-vamos a reirnos muy en serio del racismo-europa se rie del racismo, i també a les publicacions de la Bienal da caricatura d'Ourense i a la mostra internacional portuguesa Humorgrafe.
Va rebre la Medalla Castelao el 2008. El 2013 va rebre el premi Bo e Xeneroso d l'Asociación de Escritoras e Escritores en Lingua Galega.
El seu personatge, O Carrabouxo, fou animat per Lhosca Arias el 2000 en una sèrie titulada O Carrabouxo de 26 capítols d'un minut de duració.

## Obra publicada en format de llibre
### Humor gràfic

* Ano e pico de Carrabouxos
* 20 anos de Carrabouxo (Diputació d'Ourense)
* Novos chistes de Xosé Lois (A Nosa Terra)
* Humor gráfico.
* Xosé Lois na transición (Universitat de Vigo).
* 400 Carrabouxos mais
* Carrabouxos 90
* 20 anos de Carrabouxo
* Veña Carrabouxo!
* A Sabeliña
* 318 chistes de Xosé Lois

### Obres col·lectives

* O humor en cadriños. Conversas con Siro, Xaquín Marín, Xosé Lois, Gogue e Pepe Carreiro, de Félix Caballero, 2012, Morgante.

## Referències

* ↑ Xosé Lois González, Humorista e enxeñeiro técnico de telecomunicacións: Estiveron un ano insistíndome en que fora candidato á Alcaldía Arxivat 2019-09-24 a Wayback Machine., Faro de Vigo, 1/6/08
* ↑ «Adiós a 36 años de 'odisea' profesional». La Región, 25-04-2009.
* ↑ Decreto 118/2008, de 12 de xuño, polo que se concede a Medalla Castelao (DOG nº 116, do 17 de xuño de 2008).

## Enllaços externs

* Carrabouxo.es
# Ànnia (dona de Cinna)

Ànnia (en llatí Annia) va ser la dona de Lluci Corneli Cinna. Pertanyia a la gens Ànnia, una família romana plebea de notable antiguitat.
Quan va morir Cinna després del seu quart consolat, l'any 84 aC, Ànnia es va casar altra vegada amb Marc Pupi Pisó, de la gens Calpúrnia (Marcus Pupius Piso Calpurnius) però Sul·la va obligar a aquest a divorciar-se degut a l'anterior connexió de la dona amb el seu enemic Cinna.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 181.
# Yoderita

La yoderita és un mineral de la classe dels silicats. Va rebre el seu nom l'any 1959 per Duncan Mckie en honor de Hatten Schuyler Yoder, Jr. (1921-2003), petròleg, director del Laboratori de Geofísica, del Carnegie Institution for Science (Estats Units).

## Característiques

La yoderita és un silicat de fórmula química Mg(Al,Fe$^{3+}$)₃(SiO₄)₂O(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de cristalls anèdrics, aplanats o en forma d'escates, paral·lels a [010], de fins a 12 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la yoderita pertany a «09.A - Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), amb anions addicionals; cations en [4], [5] i/o només coordinació [6]» juntament amb els següents minerals: sil·limanita, andalucita, kanonaïta, cianita, mullita, krieselita, boromullita, magnesiostaurolita, estaurolita, zincostaurolita, topazi, norbergita, al·leghanyita, condrodita, reinhardbraunsita, kumtyubeïta, hidroxilcondrodita, humita, manganhumita, clinohumita, sonolita, hidroxilclinohumita, leucofenicita, ribbeïta, jerrygibbsita, franciscanita, örebroïta, welinita, el·lenbergerita, sismondita, magnesiocloritoide, ottrelita, poldervaartita i olmiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1959 a Mautia Hill, Kongwa, a la regió de Dodoma (Tanzània). També ha estat trobada a Kadunguri Whiteschists, a Zambezi Belt (Mashonaland Occidental, Zimbabwe). Sol trobar-se associada a altres minerals com: cianita, talc, hematites i quars.

## Referències

* ↑ «Yoderite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 agost 2016].
* ↑ «Yoderite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 8 agost 2016].
# Yoe

Yoe és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.022 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yoe tenia 1.022 habitants, 437 habitatges, i 249 famílies. La densitat de població era de 1.578,4 habitants/km².
Dels 437 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,2% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 42,8% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.211$ i la renda mediana per família de 40.833$. Els homes tenien una renda mediana de 31.714$ mentre que les dones 21.976$. La renda per capita de la població era de 16.795$. Entorn del 10,3% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yoe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yoe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Àcid fulmínic

L' àcid fulmínic és un compost químic de fórmula molecular HCNO. Va ser descobert el 1824 per Justus von Liebig. Aquest àcid orgànic és un isòmer de l' àcid ciànic i de l' àcid cianúric, el primer d'aquests descobert un any després per Friedrich Wöhler. L'àcid fulmínic i les seves sals són exemples d'explosius primaris, per exemple, el fulminat de mercuri.
Aquestes sals, usualment emprades com a detonadors per a altres materials explosius, són molt perilloses
L'àcid fulmínic, el qual és obtingut tractant amb àcids les sals anomenades fulminats, és un líquid oliós l'olor del qual és molt similar al de l'àcid prúsic, és molt explosiu, i els vapors que produeix són tòxics al mateix grau que els de l'àcid prúsic.
El primer fulminat preparat va ser la “plata fulminant” de LG Brugnatelli, qui va trobar el 1798 que, si la plata és dissolta en àcid nítric i la solució és agregada als esperits del vi, una pols blanca i altament explosiva és obtingut.
La següent sal en ser obtinguda va ser la sal mercúrica, el fulminat de mercuri,

## Referències

* ↑ «Fulminic acid».
* ↑ Arnavat, A.; Zaragoza, J. Sissi, una princesa de conte?: apunts per a un canvi de segle. Cossetània, 2000, p. 29. ISBN 978-84-89890-57-2.
# Çò de Saforcada

Çò de Saforcada és una casa eclèctica de Vielha, al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta de l'edifici principal d'un conjunt de construccions annexes relacionades amb diferents àmbits laborals situades al voltant d'un gran pati, formant un espai privat ben delimitat. D'aquest àmbit se'n deia "coto" o "auviatge" i permetia l'organització idònia per a la producció agrària. D'altra banda presenta la casa com a entitat social i simbòlica definida davant de la resta del poble. En aquest cas només s'ha conservat l'edifici principal destinat a habitatge, se sap, però, que també existia una borda annexionada i que hi havia un pati o "verger".
L'estructura de la casa està formada per una paret de càrrega, dividida en tres cossos dels que resultaven sis crugies, els tres forjats eren de fusta (actualment bigues de formigó). A la coberta hi ha sis "lucanes" ("capochines"), una afegida posteriorment. Als anys 90 va patir una forta intervenció per adaptar l'edifici com a seu del Conselh Generau d'Aran, però no es va alterar la concepció arquitectònica original de l'edifici.

## Història

No hi ha documentació que permeti saber l'any de construcció, però tanmateix les característiques arquitectòniques de la casa i la referència d'altres edificis semblants indiquen que pertany a finals del segle xix. El nom oficial de la casa és Saforcada però popularment es coneix com a "Çò des de Rafael" que va ser un llogater.
En un principi la casa s'utilitzava com a segona residència, després es va compartimentar en tres espais, la part esquerra va funcionar com a barberia, el centre com a jutjat i la part dreta com a lloc d'estada dels Nacionals (arribats a Vielha el 1938). Al 1947, les estances adjuntes a la casa van acollir tècnics i treballadors de la FECSA que a més van construir barracons que després es varen enderrocar.
El 1989, de manera provisional, l'Ajuntament de Vielha hi va establir la seva seu durant un any. El 17 de juny de 1991. En el 200 era la seu del Conselh Generau d'Aran.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Çò de Saforcada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Çò de Portola

Çò de Portola és una obra de Betren, al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa antiga que segueix la tipologia tradicional aranesa, d'estructura rectangular, dues plantes i "humarau". La coberta, d'estructura en fusta i recoberta en pisarra, és a dues aigües, amb la "capièra" paral·lela a la façana, totes dues orientades al nord, per tant dona al carrer Major. La façana és arrebossada i pintada, amb un sòcol de color gris que imita pedres tallades i que actua d'aïllant de la humitat. La porta d'accés és de fàbrica, amb els muntants i la llinda resolta en pedra. Destaca en la primera planta un finestral renaixentista, en el costat dret de la façana, d'estructura partida, amb els marcs de pe pedra ornats per motllures en relleu vertical i rematats en la base per tres motllures soguejades en horitzontal; a la part superior, travesseres i guardapols flanquejat als extrems per una màscara humana en alt relleu. En el mur de ponent resta un muntant en pedra treballada, d'estil renaixentista, semblant amb muntants de la finestra anterior. En aquesta mateixa façana sobresurten també una pedra rectangular amb cinc cercles foradats i una segona de característiques semblants, però més petit, que duu al centre farcit de retícules i flanquejat amb motius vegetals, tot en relleu.

## Història

Els Portola són documentats en els primers documents de la Val com a gent important del Naut Aran (Unha, Salardú, Arties). La casa peiral d'aquest clan familiar sembla que s'ha de situar a Arties

## Referències

* 1 2 «Çò de Portola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 setembre 2021].
# Zelkova abelicea

Zelkova abelicea és un endemisme de l'Illa de Creta on apareix amb una ocurrència d'uns 2,094 km² i amb una àrea d'ocupació d'uns 64 km². La població es considera severament fragmentada encara que la seva àrea de distribució sigui tan àmplia. Les subpoblacions de Levka Ori estan fortament isolades, sent el punt més alt que assoleix l'espècie dins del seu hàbitat i distribució. Hi ha una disminució contínua del seu hàbitat a causa de l'erosió del sòl causada per les trepitjades de la ramaderia. El pasturatge continu d'ovelles i cabres, a més, dificulta excessivament la fructificació. Segons la UICN la seva població tendeix a disminuir i el seu estat de conservació és "en perill d'extinció".

## Descripció

La Zelkova cretenca (Zelkova abelicea) és un arbre de mida petita a mitjana el qual està fortament ramificat creant una densa i extensa corona de fulles que pot arribar fins a terra. Les petites fulles verdes tenen marges serrats però arrodonits. Les petites flors són perfumades. Tenen flors masculines i hermafrodites, les quals tenen ambdós aparells reproductors. El fet de ser tan perfumades afavoreix la seva pol·linització per insectes que se senten atrets per la seva olor. El tipus de fruit pertany a la varietat de la família de les Ulmaceae, la qual inclou nous, sàmares i drupes i totes contenen una sola llavor. Zelkova abelicea és coneguda per ser capaç de fer esqueix, és a dir, una forma de propagació on els brots nous a la base o per sota del sòl creixent cap enfora des de la planta mare per a produir un individu el qual és un clon del progenitor. www.arkive.org Arxivat 2011-02-21 a Wayback Machine..

## Distribució i hàbitat

Zelkova abelicea sovint creix en boscos mixtos amb ''Acer sempervirens'', ''Quercus coccifera'' i ''Cupressus sempervirens'' en vessants orientats al nord així com a la vora de dolines on la humitat del sòl és més abundant, les condicions de sòl més favorables i el subministrament d'aigua més adequat i relativament constant. També creix en llaços de vessants de rius rocosos i barrancs que són secs durant l'estiu però la humitat tendeix a romandre en el subsòl. Creix a una alçada d'un 900 a 1800 metres sobre el nivell del mar formant part de l'oberta arbòria de les muntanyes de Creta.

### Sinonímia

* Zelkova abelicea L.
* Abelicea cretica Sm.
* Planera abelicea Schult.
* Quercus abelicea Lam.
* Quercus cretensis Lam. ex Steud.
* Ulmus abelicea (Lam.) Sm.
* Zelkova cretica (Sm.) Spach

## Referències

* 1 2 Gregor Kozlowski (University of Fribourg, Department of Biology and Botanical Garden and Department of Geosciences (Conservation Biogeography); David Frey (Natural History Museum, Fribourg); Geneva), Laurence Fazan (University of Fribourg and University of. «IUCN Red List of Threatened Species: Zelkova abelicea», 05-04-2012. [Consulta: 11 gener 2021].
* ↑ «Zelkova abelicea a EOL» (en anglès). [Consulta: 2 desembre 2014].
* ↑ «Zelkova abelicea a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 2 desembre 2014].
# Òxid de plom(II)

L'òxid de plom(II) és el compost químic de fórmula PbO. L'òxid de plom(II) existeix en dues formes: vermella, amb una estructura cristal·lina tetragonal, i groga, amb una estructura cristal·lina ortoròmbica. Ambdues formes existeixen a la natura com minerals. La forma vermella és coneguda com a litargiri i la groga com a massicot.
# Ànima torturada

Ànima torturada (Alma torturada en castellà) és una pel·lícula espanyola dirigida per Magín Muria i Fructuós Gelabert i estrenada en 1917. El repartiment provenia del teatre, així com la pròpia història.

## Referències

* ↑ «Història abreujada de la música de cinema a Catalunya». elviolivermell. ccma.cat, 18-02-2010. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2017. [Consulta: 1r febrer 2017].

## Bibliografia

* Aguilar, Carlos. Guía del Video - Cine. Madrid: Ediciones Cátedra, 1986. ISBN 84-376-0615-2.