OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yazoo (tribu)

Els yazoo eren una tribu d'amerindis tunica històricament situada al curs baix del riu Yazoo, Mississipi. Eren estretament connectats amb altres pobles tunica, especialment els tunica, koroa, i, possiblement, el tioux.
Res se sap amb certesa pel que fa a la seva llengua, es creu que està relacionada amb el tunica, llengua aïllada. En 1699 el Pare Antone Davion, del Seminari de Missions Estrangeres del Quebec, va establir una missió entre els tunica. També va arribar a tribus aliades, com els taensa. Els yazoo, però, com els chickasaws estaven sota la influència dels comerciants anglesos de Carolina. En 1702 van ajudar els koroa a matar el pare Nicholas Foucault i tres companys francesos. El seminari es va retirar temporalment al Pare Davion de la zona.
En 1718 els francesos van establir una fortalesa a prop del poble de St Pierre per controlar el riu. En 1722 al jove jesuïta pare Jean Rouel se li va donar la missió Yazoo, prop de la posició francesa. Allí va romandre fins a l'esclat de la revolta natchez en 1729.
Els yazoo i koroa van unir-se als natchez per atacar als francesos. El 29 de novembre, els natchez atacaren Fort Rosalie, matant a més de 200 persones, entre elles el jesuïta pare Paul Du Poisson. Es van dur com captius la major part de les dones franceses i nens, i els seus esclaus africans. En assabentar-se del succés, els Yazoo i Koroa, l'11 de desembre de 1729 assaltaren i assassinaren el pare Rouel i el seu esclau negre. L'endemà van atacar el lloc veí, matant a tota la guarnició. Les tribus van enterrar el cos del pare Rouel. Posteriorment la seva campana i alguns llibres van ser recuperats i restaurats pel quapaws. El pare Stephen Doutreleau va ser atacat l'1 de gener de 1730, però va escapar.
La Guerra Natchez va ser un desastre en primer lloc per als assentaments francesos a Louisiana i en segon lloc, per als natchez. Els francesos es va aliar amb els choctaws i en represàlia, va derrotar els natchez i als yazoo. Van vendre els supervivents com a esclaus a les plantacions del Carib. Alguns refugiats natchez i yazoo es van refugiar entre els chickasaws. Els chickasaws capturaren molts altres yazoo i els va vendre com a esclaus als comerciants amb seu a Carolina.

## Fonts

* ↑ Carl Waldmann: Encyclopedia of Native American Tribes. Infosbase Publishing 2009, ISBN 9781438110103, p. 327 (Plantilla:Google Buch)
* ↑ newadvent.org
* ↑ Gibson, Arrell M. "The Indians of Mississippi", in McLemore, Richard Aubrey, ed. A History of Mississippi (Hattiesburg: University and College Press of Mississippi, 1973) vol 1, p. 76
# Ternesita

La ternesita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom del col·leccionista alemany Bernd Ternes, especialista en minerals de l'àrea d'Eifel a Alemanya, qui va trobar el mineral i va proporcionar espècimens pel seu estudi.

## Característiques

La ternesita és un silicat de fórmula química Ca₅(SiO₄)₂(SO₄). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1995. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 4,5 i 5. És un mineral isotípic amb la silicocarnotita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ternesita pertany a «9.AH - Nesosilicats amb CO₃, SO₄, PO₄, etc.» juntament amb els següents minerals: iimoriïta-(Y), tundrita-(Ce), tundrita-(Nd), spurrita, britholita-(Ce), britholita-(Y), el·lestadita-(Cl), fluorbritholita-(Ce), fluorel·lestadita, hidroxilel·lestadita, mattheddleïta, tritomita-(Ce), tritomita-(Y), fluorcalciobritholita i fluorbritholita-(Y).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Caspar, al volcà Bellerberg, a la localitat d'Ettringen, a la regió d'Eifel (Renània-Palatinat, Alemanya). També ha estat descrita al mont Parsa, al desert del Nègueb (Israel); a Jebel Harmun, Cisjordània (Palestina); i a Lapanouse-de-Sévérac, a Aveyron (Occitània, França), on s'hi poden trobar bons cristalls d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ «Ternesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Žalobín

Žalobín és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1451.
# Žarkovica

Žarkovica és una àrea forestal de l'est de Dubrovnik (Croàcia), amb una altura de 324 m. Se situa just al nord de la punta Orsula i entre Žarkovica i aquesta punta passa la carretera que porta a Cavtat, l'antiga Epidaurum.

## Enllaços externs

* Fotografia a www.panoramio.com Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Teodobert I

Teodobert I (vers 500 – 547 o 548) va ser rei merovingi del regne franc de Reims (Austràsia) des del 533 fins a la seva mort.
Fill del rei Teodoric I d'Austràsia, va obtenir fama de molt jove quan, l'any 516, va liderar els exèrcits del seu pare en una victòria contra els danesos que atacaven el nord de la Gàl·lia. La seva reputació va augmentar gràcies a una sèrie de campanyes que conduí conta els visigots.
L'any 532 va completar, amb l'ajuda del seu cosí Guntram (fill de Clotari I) la reconquesta dels territoris al sud d'Aquitània, que els gots havien conquerit als francs després de la mort de Clodoveu I.
Amb la mort del seu pare Teodoric a finals del 533, va haver de combatre els seus oncles Khildebert i Clotari per poder heretar el regne. Gràcies al suport dels nobles locals austrasians i a la seva vàlua militar va aconseguir conservar la seva herència. Davant la capacitat demostrada per Teodobalt, Khildebert decidir aliar-se amb ell contra Clotari i adoptar-lo com a hereu. Però Teodobert va morir abans, el catorzè any del seu regnat, i el seu regne passà al seu fill Teodobald.

## Vegeu també

* Dinastia merovíngia
* Cronologia de la història de França

## Notes i referències

* ↑ francés: Théodobert o Thibert; alemany: Theudebert, llatí: Theudobertus
# Žarnov

Žarnov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1332.
# Teresa Lleal Galceran

Maria Teresa Lleal Galceran (Badalona, 1940-1988) fou una mestra, promotora de l'escola activa o nova, i activista veïnal i feminista catalana. Impulsora de l'escola activa, va ser cofundadora de l'Escola Gitanjali i va dedicar-se tota la seva vida a la tasca educativa. Estigué també relacionada amb la lluita veïnal al barri del Centre de Badalona. Germana de Coloma Lleal Galceran.

## Biografia

Nascuda el 1940 al barri del Centre de Badalona, en el si d'una família nombrosa amb relació amb el mar, el seu pare era capità de la marina mercant. Lleal va estudiar per a mestra i als anys seixanta va ser cofundadora, amb tres amigues seves, de l'Escola Gitanjali, un exemple d'escola activa, que en arribar la democràcia va passar a ser pública.
Als anys setanta va iniciar, en els locals de la parròquia, l'ensenyament del català al barri de la Morera. La dedicació li va permetre fer realitat el desig de formació de moltes dones a l'entorn d'un espai genuí de mobilització femenina: les escoles d'adults. Treballà a Badalona fins que va ser destinada a Santa Coloma de Gramenet.
A partir de 1976, va participar activament en la creació de l'Associació de Veïns i Veïnes del Centre i en les seves mobilitzacions. Lleal també estigué vinculada amb l'Escola de Mestres Rosa Sensat. Fou una persona de referència en temes educatius i va crear nous espais de reflexió per posar en pràctica una manera diferent d'educar. Així, va promoure grups de mestres en relació a l'escola activa a Badalona, i a més, va promoure l'Escola de Natura, dedicada a la pedagoga i especialista en ciències naturals Angeleta Ferrer i Sensat. Les dones amb qui es relacionava van participar en moltes de les reivindicacions veïnals i feministes del moment, però atès l'horitzó d'igualtat dominant no van considerar necessari crear espais de dones.
Es va casar el 1962 amb el polític Màrius Díaz i Bielsa, que arribaria a ser alcalde de Badalona. Als anys vuitanta, quan els tres fills i la filla que havia tingut eren prou grans, es va llicenciar en geografia i va marxar de cooperant a Nicaragua on va crear una llar d'infants a Ocotal, que actualment porta el seu nom. Va morir l'any 1988. El curs 2002-2003, commemorant el 40è aniversari de la fundació de l'escola, el CEIP Gitanjali va homenatjar a les quatre mestres fundadores, en especial a Teresa Lleal. El 2006 l'AVV del Centre la va homenatjar.

## Referències

* 1 2 3 4 Generalitat de Catalunya - Institut Català de les Dones «Teresa Lleal Galceran» (PDF). Veïnes ciutadanes, 2009, pàg. 26.
* ↑ Benvenuty, Luis «La polémica en torno a los nombres de las calles de Badalona se reaviva» (en castellà). La Vanguardia, 11-03-2001, p. 5 [Consulta: 18 novembre 2014].
* ↑ «Nicaragua-Badalona: 30 anys de cooperació i agermanament». Ajuntament de Badalona. Arxivat de l'original el 2017-08-23. [Consulta: 23 agost 2017].
* ↑ «Història». Escola Gitanjali. Arxivat de l'original el 4 de juliol 2015. [Consulta: 8 desembre 2014].
# Zosterop del Kilimanjaro

El zosterop del Kilimanjaro (Zosterops eurycricotus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva tropical de la regió del Mont Kilimanjaro, al nord-est de Tanzània.

## Taxonomia

Ha estat classificada com una subespècie de Zosterops poliogastrus però avui es considera una espècie diferent arran els treballs de Pearson et al. 2017

## Referències

* ↑ «Zosterop del Kilimanjaro». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ DJ Pearson i DA Turner. 2017. A taxonomic review of the genus Zosterops in East Africa, with a revised list of species occurring in Kenya, Uganda and Tanzania. Scopus 37: 1–13.
# Zosterop del mont Camerun

El zosterop del mont Camerun (Zosterops melanocephalus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als clars del bosc, arbres i arbusts de muntanya del Mont Camerun, al sud-oest de Camerun.

## Taxonomia

Ha estat considerat una espècie de l'obsolet gènere Speirops, però va ser ubicada a Zosterops, arran els treballs de Melo et al. 2011.

## Referències

* ↑ «Zosterop del mont Camerun». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ M Melo, BH Warren i PJ Jones. 2011. Rapid parallel evolution of aberrant traits in the diversification of the Gulf of Guinea white-eyes (Aves, Zosteropidae). Molecular Ecology 20: 4953–4967.
# The Adventurer

The Adventurer és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Charlie Chaplin el 1917.

## Argument

Un grup de policíes busca infructuosament un fugitiu per la platja. El més gras d'ells es posa a descansar, i al costat d'ell, emergeix de la terra Chaplin, amb vestit de presidiari. En veure als policies escapa, puja el turó, el baixa, s'amaga darrere de les pedres i li dona puntades de peu als seus perseguidors quan pot. Escapa finalment nedant en el mar, mentre els guàrdies li disparen i el persegueixen en un bot. Al port, troba Edna, amb el seu pretendent, el gegant de grans barbes i celles (Eric Campbell). Sobtadament apareix la mare d'Edna ofegant-se, i el gegant en comptes d'ajudar-la es posa a demanar auxili. Chaplin apareix llavors, salvant-los a tots, fins i tot al gegant que acabava de caure per accident, però aquest el traeix i el fa caure a l'aigua, havent de ser rescatat a la vora de l'aigua pel xofer de les dames.
El porten a casa seva, quan desperta es troba en un vestit a ratlles, toca al seu voltant i troba barres de ferro, creu estar de nou a la presó, però apareix el majordom que li serveix l'esmorzar, i ara veu que està en bones mans. Es vesteix per baixar i es troba en un sopar de l'alta societat, on tracta de conquerir a Edna. El seu rival per la seva part, gelós, descobreix al diari que és el fugitiu buscat per la justícia. Chaplin, de moment aconsegueix salvar-se dibuixant-li barba a la foto del diari, però el gegant truca de tota manera la policia. S'inicia una persecució per la casa, és un caos total, puja per les escales, baixa saltant del segon pis, s'amaga en el piano, es disfressa de llum, quan finalment es creu sa i estalvi un guàrdia el captura, però Chaplin el convenç que saludi amb la mà a Edna, i aleshores es deixa anar i realitza vertiginós la seva fugida, perseguit sempre per la policia.

## Repartiment

* Charlie Chaplin
* Edna Purviance
* Eric Campbell
* Henry Bergman
* Albert Austin
* Phyllis Allen

## Rebuda

Una reemissió de la pel·lícula va inspirar una ressenya entusiasta el 16 d'agost de 1920 al New York Times. Destacar que va ser escrit durant un període en què la producció de pel·lícules de Chaplin era pràcticament inexistent. És el ressorgiment de Chaplin. The Adventurer , entre rialles, aconsegueix que Chaplin arribi a ser el millor comediant de la pantalla. Hi ha un humor tosc a The Adventurer , però també el Chaplin més irresistible i de pantomima.

## Referències

* ↑ Movies2.nytimes.com
# Zosterop dorsiverd

El zosterop dorsiverd (Zosterops xanthochroa) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i clars de les terres baixes i muntanyes de Nova Caledònia, Île des Pins i Maré, a les illes de la Lleialtat.

## Referències

* ↑ «Zosterop dorsiverd». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Thelocactus

Thelocactus és una planta suculenta de la família dels cactus. Són originals de les terres àrides del centre i del nord de Mèxic i de l'altre costat de Río Bravo en Texas. Thelocactus té forma de globus, curt i cilíndric. És un petit cactus que té 15 cm d'altura, encara que hi ha dues espècies que aconsegueixen els 25 cm. Són solitaris però en algunes espècies s'agrupen en raïms. Les costelles estan clarament marcades i de vegades es torcen en espiral. Poden tenir de 8 a 20 costelles, són baixos i normalment marcats els tubercles aixecats, angulars o hexagonals. Aquests tubercles són de vegades difícils de distingir. Les arèoles es presenten en un solc directament on creixen les espines dorsals i pot haver-hi fins a 20 espines radials. Les espines poden se de color blanc, gris, groc o vermell-marró. Les flors, diürnes, creixen de les noves arèoles formant embuts de fins a 7,5 cm de diàmetre. Els fruits són petits.

## Taxonomia

* Thelocactus argenteus
* Thelocactus bicolor
* Thelocactus conothelos
* Thelocactus graciae
* Thelocactus hastifer
* Thelocactus heterochromus
* Thelocactus hexaedrophorus
* Thelocactus lausseri
* Thelocactus leucacanthus
* Thelocactus macdowellii
* Thelocactus nidulans
* Thelocactus rinconensis
* Thelocactus setispinus
* Thelocactus tulensis
# Zebrasoma xanthurum

Zebrasoma xanthurum és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 22 cm de llargària màxima (normalment, en fa 10).

## Alimentació

Hom creu que menja algues.

## Depredadors

És depredat per Cephalopholis argus.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (24 °C-28 °C; 31°N-14°S, 34°E-81°E) que viu entre 0-20 m de fondària (normalment, entre 2 i 20).

## Distribució geogràfica

Es troba des del mar Roig fins al golf Pèrsic. També és present a les Maldives.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Guiasu, R.C. i R. Winterbottom, 1998. Yellow juvenile color pattern, diet switching and the phylogeny of the surgeonfish genus Zebrasoma (Percomorpha, Acanthuridae). Bull. Mar. Sci. 63(2):277-294.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Zona climàtica de resistència

Una zona climàtica de resistència o zona de rusticitat (en anglès plant hardiness zone) és una zona geogràfica dins la qual una espècie o varietat de planta és capaç de créixer en les condicions de clima que s'hi presenten. En particular és la capacitat que té una planta d'aguantar les temperatures mínimes d'aquella zona.
Per exemple, una planta descrita com a resistent per a la zona 10 ("hardy to zone 10") vol dir que pot aguantar una temperatura mínima de -1 °C.
Aquest concepte el va desenvolupar als Estats Units el seu Departament d'Agricultura (United States Department of Agriculture, USDA), i ha estat adoptat per altres països.

## Zona de resistència d'algunes ciutats europees

| Ciutat | Zona | Ciutat | Zona |
| A Coruña | 10 | Alacant | 10 |
| Amsterdam | 8 | Andorra la Vella | 6 |
| Anvers | 8 | Atenes | 9 |
| Barcelona | 9 | Belfast | 9 |
| Berlín | 7a | Bilbao | 9 |
| Bratislava | 5-6 | Bucarest | 6a |
| Cardiff | 9 | Castelló de la Plana | 9 |
| Catània | 10 | Chișinău | 6 |
| Copenhaguen | 7a | Cork | 9b |
| Derry | 9 | Dublín | 9 |
| Düsseldorf | 8 | Edimburg | 8 |
| Estrasburg | 7 | Gdańsk | 7 |
| Galway | 9 | Glasgow | 9a |
| Guardamar del Segura | 10 | Hamburg | 7 |
| Hèlsinki | 5b | Istanbul | 8b |
| Kaliningrad | 6 | Kíev | 5 |
| Cracòvia | 6 | Lisboa | 10a |
| Ljubljana | 7 | Lleida | 8 |
| Londres | 9a | Lviv | 6 |
| Madrid | 8-9 | Málaga | 10b |
| Marsella | 9 | Milà | 7-8 |
| Minsk | 4-5 | Moscou | 4 |
| Múnic | 6 | Múrmansk | 5 |
| Nicòsia | 10b | Oslo | 6 |
| Oulu | 6 | Palma | 10 |
| París | 8a | Perm | 6-7 |
| Perpinyà | 9 | Praga | 6-7 |
| Reykjavík | 7 | Riga | 5 |
| Roma | 9b | Rovaniemi | 4 |
| Salses | 9 | Sant Petersburg | 5a |
| Santander | 10a | Saragossa | 9 |
| Sarajevo | 7 | Simrishamn (Suècia) | 8a |
| Sòria | 8 | Sofia | 6 |
| Sotxi | 9 | Estocolm | 6a |
| Tallinn | 5 | Tarragona | 9 |
| Tbilisi | 8 | Tolosa de Llenguadoc | 8 |
| Tórshavn | 7-8 | Tromsø | 7 |
| Trondheim | 6 | Tuapse | 8 |
| Umeå | 5 | València | 10 |
| La Valletta | 11a | Viena | 6 |
| Vigo | 9 | Vílnius | 5 |
| Vorkuta | 2 | Varsòvia | 6 |
| Erevan | 6 | Zúric | 7 |

## Referències

* ↑ Mapa de zones climàtiques de resistència d'Europa (Hardiness Zone Map for Europe), houzz.com
* ↑ Mapa de zones climàtiques de resistència d'Europa (Hardiness Zone Map for Europe), backyardgardener.com

## Vegeu també

* Zona climàtica
* Estatges climàtics (Zonació altitudinal)
* Clima

## Enllaços externs

* Mapa de zones climàtiques de resistència d'Europa (Hardiness Zone Map for Europe), (anglès)
* Mapes de zones climàtiques de resistència de diversos continents, (anglès)
* Mapes Google interactius: Zones climàtiques de resistència, USDA (anglès)
# Thea von Harbou

Thea von Harbou (Tauperlitz, 1888 - Berlín, 1954) va ser una escriptora i guionista de cinema alemanya de més de quaranta obres, especialitzada en el terreny de la ciència-ficció.
Entre els anys 1914 i 1920 va estar casada amb Rudolf Klein-Rogge, un actor de cinema alemany que acabaria realitzant papers destacats en films del director de cinema Fritz Lang i escrits per ella mateixa, com ara Spione, la saga del Doctor Mabuse, Die Nibelungen, o Metropolis. Posteriorment va casar-se amb Lang, amb el qual va col·laborar i va escriure molts dels guions de les seves pel·lícules, així com articles en revistes especialitzades.
És important destacar també la seva faceta d'activisme públic: al 1931 participa en una de les moltes manifestacions contra les reformes recents del Codi Penal alemany que criminalitzarien encara més l'avortament, generant una pandèmia d'un milió d'avortaments il·legals i milers de dones mortes cada any, i proclama en un comunicat "les dones no podem reconèixer moralment les lleis creades per homes, que no entenen la nostra agonia d'haver de carregar amb un fill que no podem alimentar, i que provoquen la nostra desigualtat constitucional en relació amb ells; al fer de la maternitat un baluard contra la participació de les dones en la vida política i econòmica."
El 1932, von Harbou es va mostrar simpaties pel Partit Nazi. Lang, opositor al nazisme, va fugir a Amèrica Amèrica tres mesos despés que Joseph Goebbels li proposés personalment ser el director de cinema per a la propaganda nazi. Von Harbau es va quedar a Alemanya i va prosperar sota el nou govern, no només com a guionista, sinó també com a directora dels drames Elisabeth und der Narr (1934) i Hannels Himmelfahrt (1934), tot i que la seva creativitat se'n va ressentir i ja mai més tornaria a tocar el gènere de la ciència-ficció.
Al final de la Segona Guerra Mundial, va passar a presó un breu període. Després de la seva posada en llibertat, va tornar a la indústria cinematogràfica, treballant en la sincronització de pel·lícules estrangeres. No obstant això, no va arribar al seu èxit anterior i la seva carrera va acabar a principis dels anys 50.

## Novel·les i guions cinematogràfics

* Deutsche Roman-Zeitung
* The Indian Tomb (1918).
* Metropolis; novel·la (1926) i posterior guió per la seva adaptació al cinema (1927).
* Die Frau im Mond (1929).

## Referències

* 1 2 3 McCausland; Salgado, Elisa; Diego. Supernovas. Una historia feminista de la ciencia ficción audiovisual (en castellà). Madrid: Errata Naturae, Setembre 2019, p. 61. ISBN 9788417800338.
# Čičarovce

Čičarovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país. El 2017 tenia 902 habitants.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1263.
# Pont de Ferro de Tordera

El Pont de Ferro de Tordera és un dels símbols més emblemàtics de Tordera. El pont de ferro connecta el centre del poble amb la zona esportiva i el parc Prudenci Bertrana. Es va construir per primera vegada el març del 1897, però una riuada se’l va emportar 92 dies després de la seva inauguració. L'any següent es va reconstruir amb algunes modificacions i va quedar inaugurat l'agost de 1898. Aquest pont, que durant anys va servir per unir el nucli de Tordera amb l'illa de la tordera i Can Nadal va caure definitivament el 5 d'abril de 1969, també a conseqüència d'una torderada (com anomenen els torderencs les grans riuades).
Des de llavors, el Pont de Ferro es manté a la memòria de molts torderencs i han estat diverses les accions que s'han dut a terme per mantenir en viu el record del símbol torderenc. D'entre aquestes accions destaquen la publicació de fotografies i quadres de diferents vistes del pont, la publicació de diferents llibres d'història local que recullen la seva construcció i caiguda, l'edició de la revista municipal de caràcter bimensual amb el nom d'El Pont de Ferro, i la recol·locació de l'últim pilar que quedava del pont al Parc de la Sardana, com a símbol històric del municipi.
La seva última reconstrucció ha estat l'any 2007, amb nous mecanismes de seguretat. El tercer Pont de Ferro es va inaugurar el dia del mercat del ram d'aquell any, juntament amb un poema escrit per Elena Serra , el qual surt escrit en una construcció quadrada de pedra col·locada al darrere de l'església de Sant Esteve, al costat d'on comença el Pont de Ferro.
Aquesta última reconstrucció optà als premis Footbridge de l'any 2008.

## Referències

* ↑ «Pont de Ferro de Tordera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «conferència: El pont de ferro de Tordera, a càrrec de Josep Massagué i Puig». Cercle d'Història de Tordera, 28-10-2012. [Consulta: 13 febrer 2014].
* ↑ acn «http://www.324.cat/noticia/181935/altres/Tordera-recupera-el-pont-de-Ferro». 3 24. acn, 26-03-2007 [Consulta: 13 febrer 2014].
* ↑ acn «El pont de ferro de Tordera avança en la seva nominació als premis Footbridge d'enginyeria». 3 24. acn, 07-04-2008 [Consulta: 13 febrer 2014].
* Bou Pla, Joan. «EL primer pont de ferro». Història de Tordera (Bloc de Joan Bou Pla), 07-07-2013. [Consulta: 13 febrer 2014].
# (333) Badenia

(333) Badenia és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides descobert el 22 d'agost de 1892 per Maximilian Franz Wolf des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Va rebre el nom per l'antic Gran Ducat de Baden.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 41. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(333) Badenia» (en anglès). Minor Planet Center.