# Trihidròxid clorur de dicoure

El trihidròxid clorur de dicoure, abans anomenat oxiclorur de coure és un compost químic amb la fórmula química Cu$_2$Cl(OH)$_3$. Es tracta d'una substància sòlida cristallina verdosa que es troba de manera natural en alguns jaciments de minerals, productes de la corrosió dels metalls i en alguns sistemes biològics i un dels seus usos principals és com a fungicida acceptat també en agricultura ecològica. També es fabrica industrialment. Des de 1994 se'n fabriquen milers de tones a l'any i s'incorpora com suplement nutricional en animals de la ramaderia.

## Presència en la natura

Cu$_2$Cl(OH)$_3$ es troba en minerals naturals en quatre formes cristallines polimòrfiques: atacamita, paratacamita, clinoatacamita, i botallackita.
La forma més comuna de Cu$_2$Cl(OH)$_3$ és l'atacamita, producte de l'oxidació d'altres minerals e coure, que rep el nom del desert d'Atacama de Xile on es troba i en altres llocs àrids però també en les fumaroles submarines. L'atacamita es presenta també en objectes de bronze de l'antic Egipte i Mesopotàmia. Es troba atacamiita en la mandíbula del cuc Glycera dibranchiate. L'atacamita és estable.

## Propietats

El trihidròxid clorur de dicoure es descompon per sobre dels 220 $^°$C amb eliminació de l'àcid clorhídric. És molt estable en medis de pH neutre però en els alcalins si s'esclafa dona òxids. És virtualment insoluble en aigua i en solvents orgànics i soluble en àcids minerals donant les corresponents sals de coure, també és soluble en les solucions d'amoni, amines i EDTA.
Fàcilment, es converteix en hidròxid de coure reaccionant amb hidròxid de sodi
    Cu₂(OH)₃Cl + 3 HCl → 2 CuCl₂ + 3 H₂O (eq.1)
    Cu₂(OH)₃Cl + 3 NaOH → 2Cu(OH)₂ + NaCl (eq.2)

## Preparació

* Hidròlisi de CuCl₂
    2CuCl₂ + 3 NaOH → Cu₂(OH)₃Cl + 3 NaCl (eq.3)
també per la següent reacció:
    CuCl₂ + 3 CuO + 3 H₂O → 2 Cu₂(OH)₃Cl (eq.4)
* Producció industrial per oxidació a l'aire de Cu(I)Cl en una solució en salmorra

## Usos

Abans de l'any 1994, la producció industrial de trihidròxid clorur de dicoure es dedicava a fungicides o a producte intermedi en la producció d'altres compostos de coure. A partir d'aquesta data es va emprar també en la nutrició animal
Com a fungicida s'utilitza en la majoria dels cultius: te, fruiters, cítrics, vinya, cautxú natural, cotó, etc., contra fongs com Phytophtora i altres espargint-lo sobre les plantes. Com a pigment en vidre i ceràmica, pintures de parets, manuscrits antics. També com a cosmètic en l'antic Egipte. En pirotècnia com a agent colorant blau. Com a catalitzador en síntesi orgànica per la cloració i oxidació. Com a suplement nutricional comercial es basa en la necessitat del coure, a nivells baixos, ja que es presenta en enzims amb funcions metabòliques en la majoria dels organismes. Des de 1900 s'incorpora coure a la dieta dels animals de la ramaderia, però es feia amb altres compostos de coure com el sulfat de coure pentahidratat que donava alguns problemes de reaccions indesitjades en ambients calents i humits, per això es va substituir per l'oxiclorur de coure que és molt estable.

## Referències

* 1 2 Richardson, H. W. Ed., Handbook of Copper Compounds and Applications. Marcel Dekker, Inc., New York, NY, U.S.A., 1997, 71.
* 1 2 (a) http://www.handbookofmineralogy.org/pdfs/atacamite.pdf; (b) http://www.handbookofmineralogy.org/pdfs/botallackite.pdf; (c) http://www.handbookofmineralogy.org/pdfs/paratacamite.pdf (d) http://www.handbookofmineralogy.org/pdfs/clinoatacamite.pdf
* 1 2 (a) http://webmineral.com/data/Atacamite.shtml; (b) http://webmineral.com/data/Botallackite.shtml; (c) http://webmineral.com/data/Paratacamite.shtml; (d) http://webmineral.com/data/clinoatacamite.shtml.
* 1 2 (a) Wells, A. F. The crystal structure of atacamite and the crystal chemistry of cupric compounds. Acta Crystallogr. 1949, 2, 175-80. (b) Paris, J. B; Hyde, B. G. The structure of atacamite and its relationship to spinel. Crystal. Struc. Comm. 1986, C42(10), 1277-80.
* ↑ Hawthorne, F. C. Refinement of the crystal structure of botallackite. Mineral Mag. 1985, 49, 87- 89.
* ↑ FLeet, M.E. The crystal structure of paratacamite, Cu2(OH)3Cl. Acta Crystallorg. 1975, 831, 183-187.
* ↑ (a) Jambor, J. L.; Dutrizac, J. E.; Roberts, A. C.; Grice, J. D.; Szyma´nski, J. T. Clinoatacamite, a new polymorph of Cu2(OH)3Cl, and its relationship to paratacamite and “anarakite”. Can. Mineral. 1996, 34, 61–72; (b) Grice, J.D.; Szyma´nski, J. T.; Jambor, J. L. The crystal structure of clinoatacamite, a new polymorph of Cu2(OH)3Cl. Can. Mineral. 1996, 34, 73–78.
* ↑ (a) Lichtenegger, H. C.; Schöberl, T.; Bartl, M. H.; Waite, H.; Stucky, G. D. High Abrasion Resistance with Sparse Mineralization: Copper Biomineral in Worm Jaws. Science 2002, 298 (5592), 389 – 392; (b) Lichtenegger, H. C.; Birkedal, H.; Casa, D. M.; Cross, J. O.; Heald, S. M.; Waite, H.; Stucky, G. D. Distribution and Role of Trace Transition Metals in Glycera Worm Jaws Studied with Synchrotron Microbeam Techniques. Chem. Mater. 2005, 17, 2927-2931
* ↑ (a) Steward, F. A. Micronutrients, Heritage Environmental Service, US. Micronutrient supplement. WO95024834, US5451414, US5534043. (b) Steward, F. A. Micronutrients, Heritage Environmental Service, US. Vitamin compatible micronutrient supplement. WO00032206.
* ↑ Steward, F. A. Development and manufacture of an innovative mineral feed ingredient produced from recycled copper. Proceeding of The 4th Int. Symposium on Recycling of Metals and Engineered Materials, Oct. 22-25, 2000, Pittsburgh, PA.
* ↑ Lubej, A.; Koloini, T.; Pohar, C. INDUSTRIAL PRECIPITATION OF CUPRIC HYDROXY-SALTS. Acta Chim. Slov. 2004, 51, 751-768.
* ↑ Eastaugh, N.; Walsh, V.; Chaplin, T.; Siddall, R. The Pigment Compendium. A Dictionary of Historical Pigments. Elsevier Butterworth-Heinemann Linacre House, Oxford, UK. 2004.
* ↑ Scott, D. A. A Review of Copper Chlorides and Related Salts in Bronze Corrosion and as Painting Pigments. Studies in Conservation 2000, 45(1), 39-53.