OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Horacio Alberto Bózzoli

Horacio Alberto Bózzoli (23 de juny de 1927, Buenos Aires - 30 de desembre de 1993, San Miguel de Tucumán) fou un bisbe argentí de la diòcesi de San Miguel i arquebisbe de l'arxidiòcesi de Tucumán.

## Biografia

Estudià a l'escola Mariano Acosta de la ciutat de Buenos Aires, de la qual fou professor de ciències l'any 1947. Entrà al seminari diocesà i fou ordenat prevere el 1954. Es llicencià en teologia i filosofia i es doctorà en dret canònic.
El 30 de març de 1973 fou nomenat bisbe auxiliar de la diòcesi de San Martín i titular in partibus infidelium de Rusticiana. El 5 d'abril del 1975 fou traslladat com a bisbe auxiliar de l'arxidiòcesi de Buenos Aires. L'11 de juliol de 1978 fou nomenat bisbe de la nova creada diòcesi de San Miguel, ocupant-ne el càrrec el 30 de desembre. Fundà el seminari diocesà i en posà al davant el pare Héctor Rubén Aguer, actual arquebisbe de La Plata.
El 19 de gener de 1983 fou nomenat arquebisbe de Tucumán.
# Zellwiller

Zellwiller (en alsacià Zallwiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 723 habitants.
Forma part del cantó d'Obernai, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del Pays de Barr.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 596 | 621 | 610 | 692 | 675 | 723 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Laurent Reibel | |
# Masiatsun

El Masiatsun va ser un districte de la província d'Airarat a Armènia, que era feu dels Arartuní. La ciutat principal era Akori.
Limitava al nord i a l'est amb l'Araxes (que al nord el separava de l'Aragadzotn); a l'oest amb l'Arxarunik i el Bagrevand; i al sud amb el Kogovit i el districte d'Artaz (al Vaspurakan).

## Referències

* ↑ Atabekian, Vrej. «Armenian Princely Families». The Union of the Armenian Noblement. Arxivat de l'original el 2020-07-31. [Consulta: 8 desembre 2021].
* ↑ Hewsen, Robert H. Armenia: a historical atlas. Chicago: University of Chicago Press, 2001, p. 98. ISBN 9780226332284.
# CEC

CEC té els següents significats:
* Centre Excursionista de Catalunya: entitat excursionista catalanista fundada l'any 1876 a Barcelona.
* Consell Empresarial per a la Competitivitat: grup de pressió empresarial espanyol actiu entre 2011 i 2017.
Escuela Politécnica Nacional
Viccionari
# Salesita

La salesita és un mineral de la classe dels òxids. Nom atorgat en honor de Reno H. Sales (1876-1969), cap de geologia d'Anaconda Copper Company, Xile.

## Classificació

La salesita es troba classificada en el grup 4.KB.05 segons la classificació de Nickel-Strunz (4 per a Òxids (hidròxids, V [5,6] vanadats, arsenits, antimonurs, bismutits, sulfits, selenits, telurits, iodats); K per a Iodats: trigonal [IO₃] piràmides (majoritàriament) i B per a Iodats sense anions addicionals, sense H₂O; el nombre 05 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 22.1.1.1 (22 per a Iodats que contenen hidroxils o halògens i 1 per a diversos; 1 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La salesita és un òxid de fórmula química Cu(IO₃)(OH). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. De color verd blavós; lluïssor vítria. Insoluble en aigua. Fàcilment soluble en HNO₃.

## Formació i jaciments

Sovint es troba en dipòsits de zones rovellades de coure (minerals de coure oxidats) en climes àrids. S'ha descrit a l'Amèrica del Sud.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Salesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «General Salesite Information». WebMineral.

## Bibliografia

* Palache, C. and Jarrell (1939) American Mineralogist: 24: 388-392.
* Palache, C., Berman, H., & Frondel, C. (1951), The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana, Yale University 1837-1892, Volume II. John Wiley and Sons, Inc., New York, 7th edition, revised and enlarged: 315-316.
* American Mineralogist (1978): 63: 172-179.
# Lebanon (Kentucky)

Lebanon és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 5.718 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lebanon tenia 5.718 habitants, 2.332 habitatges, i 1.476 famílies. La densitat de població era de 500,6 habitants/km².
Dels 2.332 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,5% hi vivien parelles casades, en un 20,2% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 33,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.860 $ i la renda mediana per família de 26.552 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.889 $ mentre que les dones 18.680 $. La renda per capita de la població era de 14.311 $. Entorn del 26,7% de les famílies i el 30,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lebanon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lebanon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Clupeosoma

Clupeosoma és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Clupeosoma astrigalis Hampson, 1917
* Clupeosoma atristriata Hampson, 1917
* Clupeosoma cicatricale Munroe, 1977
* Clupeosoma cinerea (Warren, 1892)
* Clupeosoma glaucinalis Hampson, 1917
* Clupeosoma laniferalis Hampson, 1907
* Clupeosoma margarisemale Munroe, 1977
* Clupeosoma metachryson Hampson, 1897
* Clupeosoma microthyrale Munroe, 1977
* Clupeosoma orientalalis (Viette, 1954)
* Clupeosoma pellucidalis Snellen, 1880
* Clupeosoma rufistriata Hampson, 1917
* Clupeosoma sericialis (Hampson, 1896)

## Espècies antigues

* Clupeosoma purpureum Inoue, 1982

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 5 abril 2019].
# Heinrich Aloys Praeger

Heinrich Aloys Praeger (Amsterdam, 23 de desembre de 1783 - Magdeburg, 7 d'agost de 1854) va ser un director musical, violinista i compositor, així com mestre de capella alemany-holandès. També va ser considerat com un important virtuós de la guitarra.
Fou el pare del també compositor i músic Ferdinand Praeger (1815-1891). Es distingí com a violinista, com a guitarrista i com a compositor, i va ser director musical a Leipzig i Magdeburg. Des de 1825 fins 1830 redactà una revista musical que es publicà a Meissen amb el títol Polyhymnia.
És autor de l'òpera Die Versöhnung, de diverses composicions escèniques, de música sacra (Salm CXIII, diverses misses, etc.) i altres obres. A més, deixà, el manuscrit Gradus ad Parnassum musical.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 1219. (ISBN 84-239-4546-4)
# Xiuladora ventre-rogenca

La xiuladora ventre-rogenca (Pachycephala rufiventris) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i manglars de les terres baixes d'Austràlia i Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ «Xiuladora ventre-rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2023(català)
# Masia la Vall de la Gavarresa

La Masia la Vall de la Gavarresa és una casa del municipi d'Avinyó (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un casal d'estructura aproximadament rectangular, de dues plantes i golfes. La coberta és a doble vessant, asimètrica i amb el carener paral·lel a la façana. L'edifici és arrebossat i emblanquinat, deixant a la vista només els carreus de pedra d'algunes de les obertures. Tradicionalment l'entrada de la casa s'efectuava per la façana de migdia, mitjançant un portal de mig punt adovellat amb grans carreus de pedra picada. A la mateixa façana, un altre portal similar donava pas a tines i cellers. Avui aquesta part és destinada al bestiar, accedint a l'habitatge pel cantó de tramuntana, més reformat. Sobresurt de l'estructura una galeria amb els baixos porxats, que conté un pou.

## Història

L'esplendor d'aquesta casa correspon, en certa manera, amb el del vi a la comarca. L'estructura bàsica és obra del segle xviii (1743), però es va aixecar sobre un mas anterior, del que avui no en queden restes. A mitjan segle xix (1847) hi va haver reformes importants, obrint-se l'accés a l'habitatge pel cantó nord. El 1944 es va construir una masoveria al cantó de ponent (avui convertida en casa d'estiueig dels amos). S'hi ha fet altres annexes per bestiar i magatzem.

## Referències

* 1 2 «Masia la Vall de la Gavarresa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].
# Boonville (Nova York)

Boonville és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.138 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Boonville tenia 2.138 habitants, 877 habitatges, i 537 famílies. La densitat de població era de 463,8 habitants/km².
Dels 877 habitatges en un 28,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,6% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 23,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.013 $ i la renda mediana per família de 36.050 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.583 $ mentre que les dones 22.219 $. La renda per capita de la població era de 16.870 $. Entorn del 8,8% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Boonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Boonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Leslie Labowitz-Starus

Leslie Labowitz (1946, Uniontown, EUA) és una artista estatunidenca, establerta a Los Angeles
Té obra a museus com el Hammer Museum i ha estat inclosa en exposicions al Museu d'Art Contemporani de Los Angeles, al Museu Getty i al CCCB.

## Performances destacades

El 13 de desembre de 1977, deu dones van alçar la veu contra la discriminació de la dona amb la representació In Mourning and in Rage (En el dol i en la ràbia), a l'escalinata d'accés a la seu de l'Ajuntament de Los Angeles. Aquesta performance pública va ser provocada per un reportatge a Los Angeles Times sobre la desena víctima de l'anomenat Estrangulador de Hillside, un assassí en sèrie que va violar i assassinar diverses dones entre 1977 i 1979. Amb cada nova víctima, l'interès dels mitjans de comunicació pel cas creixia i creixia, i Suzanne Lacy i Leslie Labowitz, indignades per la cobertura sensacionalista i per com s'havia presentat a les víctimes en els mitjans de comunicació, van decidir exterioritzar el dol, la por i la ira que sentien, formulant una crítica feminista als mitjans de comunicació de masses. Hi van col·laborar fins a 70 dones, que es van reunir davant de l'Ajuntament de Los Angeles on van desplegar pancartes que deien: «EN MEMÒRIA DE LES NOSTRES GERMANES, LES DONES ENS DEFENSEM». D'una en una, les assistents s'acostaven al micròfon i proclamaven: «Soc aquí per les deu dones que han estat violades i estrangulades entre el 18 d'octubre i el 29 de novembre!». A continuació, la resta de dones repetien a cor: «En memòria de les nostres germanes, ens defensem!» Amb aquesta acció es demostrava la relació existent entre el que en els mitjans de comunicació havia estat tractat com una sèrie d'assassinats «qualssevol» a Los Angeles amb el problema de més abast de la violència contra les dones arreu del país.

## Referències

* ↑ «Hammer Museum acquires 'Three Weeks in May' by Suzanne Lacy». [Consulta: 15 març 2016].
* ↑ «FEMINISMES! Exposicions». CCCB, 2019. [Consulta: 20 desembre 2019].
# Clupisoma bastari

Clupisoma bastari és una espècie de peix de la família dels esquilbèids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i els ous no són protegits.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Indravati (Madhya Pradesh, Índia).

## Referències

* ↑ Swainson W., 1838. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 1. i-vi + 1-368.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999 Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia.775 p.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Desai, V.R. i Shrivastava, N.P., 2004. Ecology and fisheries of Ravishankar Sagar Reservoir. Central Inland Fisheries Research Institute (CIFRI) 126: 1-37.
* ↑ Rao, K.S., Chatterjee, S.N. i Singh, A.K., 1991. Studies on preimpoundment fishery potential of Narmada basin (western region) in the context of Indira Sagar, Maheshwar, Omkareshwar and Sardar Sarovar reservoirs. Journal of the Inland Fisheries Society of India 23(1): 41-44.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Henuttaui C

Henuttaui, o Henettaui, (ḥn.t t3.wy, "Senyora de les dues terres") va ser una princesa i sacerdotessa egipcia durant la XXI dinastia.
Henuttaui en jeroglífic :
Henuttaui era probablement una filla del Summe Sacerdot d'Amon Menkheperre i d'Isetemkheb C, filla del faraó Psusennes I. Es va casar probablement amb el seu germà Esmendes II, que es va convertir en Summe Sacerdot d'Amon després de la mort del seu pare. La parella va tenir almenys una filla, Isetemkheb E.
Henuttaui posseïa nombrosos títols, com a Preceptora d'Amon, Cap de la Casa, Cap de l'Harim d'Amon, Flautista de Mut, Mare del Déu de Khonsu. Henuttaui va morir ja gran quan tenia al voltant de 70 anys, i va ser enterrada a la necròpolis de Deir el-Bahari, a prop del temple mortuari de Hatshepsut. La seva tomba (MMA 60) va ser saquejada en l'antiguitat i va ser redescoberta el 1923-24 per una expedició dirigida per Herbert E. Winlock. Les joies feia temps que ja no hi eren, però la mòmia, els taüts i part de l'equipament funerari van ser portats al Museu Metropolità de Nova York, on es troben avui en dia. Més tard, algunes de les peces mortuòries de Henuttaui van ser lliurades al Museu de Belles Arts de Boston (acc. no. 65.1737).
Segons Kenneth Kitchen, és probable que sigui la mateixa Henuttaui que s'esmenta com a beneficiària d'un decret esculpit al desè piló del complex d'Amon-Ra a Karnak, i emès els anys 5, 6 i 8 d'un rei sense nom (possiblement Siamon) quan el Summe Sacerdot d'Amon a Tebes, Pinedjem II, va successir a Esmendes II. Les inscripcions no esmenten cap títol, però a partir d'aquests queda clar que Henuttaui i la seva filla Isetemkheb van heretar la propietat d'un home anomenat Esmendes, probablement el seu marit desaparegut (Esmendes II).

## Referències

* ↑ Kitchen, 1996, p. § 46 (ii).
* ↑ «[https://www.metmuseum.org/art/collection/search/551138 Mummy Board inscribed for Henettawy, daughter of Isetemkheb ca. 990–970 B.C.]» (en anglès). Metropolitan de Nova York. [Consulta: 4 maig 2020].
* ↑ Porter i Moss, 1964, p. 629.
* ↑ «Shawabty of Queen Henuttawy» (en anglès). Museum of Fine Arts de Boston. [Consulta: 4 maig 2020].
* ↑ Kitchen, 1996, p. § 389.

## Vegeu també

* Llista de mòmies reials egípcies
* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Kitchen, Kenneth. The Third Intermediate Period in Egypt (1100–650 BC) (en anglès). Warminster: Aris & Phillips Limited, 1996. ISBN 0-85668-298-5.
* Porter, B.; Moss, R. Topographical bibliography of ancient Egyptian hieroglyphic texts, reliefs and paintings. I. The Theban necropolis, part 2 (en anglès). Oxford University Press, 1964.
# Xiulet d'or

El Xiulet d'or és un premi atorgat al millor àrbitre espanyol de futbol, creat per la Reial Federació Espanyola de Futbol.
El premi va ser creat el 1976 pel Comitè Nacional d'Àrbitres de la Reial Federació Espanyola de Futbol. Originalment, es lliuraven dos trofeus: el xiulet d'or i el de plata, als dos millors col·legiats de la lliga de Primera Divisió de cada temporada. En aquesta primera etapa el trofeu es va lliurar fins als anys 1990. Des de la temporada 2001/02, Aficiones Unidas, organisme integrat per les federacions de penyes dels clubs de Primera i Segona Divisió, lliura anualment el trofeu Xiulet d'or als millors àrbitres d'ambdues categories, primera i segona divisió de la Lliga Espanyola.

## Premiats

Premis concedits per Aficiones Unidas:
| Temporada | Primera Divisió | Segona Divisió |
| 2001-02 | Iturralde González | Rubio Iniesta |
| 2002-03 | Rodríguez Santiago | Arcas Piqueres |
| 2003-04 | Mejuto González | Velasco Carvallo |
| 2004-05 | Medina Cantalejo | Delgado Ferreiro |
| 2005-06 | Undiano Mallenco | Paradas Romero |
| 2006-07 | Pérez Burrull | Matéu Lahoz |
| 2007-08 | Clos Gómez | González González |
| 2008-09 | Velasco Carballo | Pérez Montero |
| 2009-10 | Estrada Fernández | Del Cerro Grande |
| 2010-11 | Fernández Borbalán | Miranda Torres |
| 2011-12 | Estrada Fernández | Jaime Latre |
| 2012-13 | Clos Gómez | Jaime Latre |
| 2013-14 | Mateu Lahoz | Medié Jiménez |
| 2014-15 | Martínez Munuera | Figueroa Vazquez |
| 2015-16 | Fernández Borbalán | De la Fuente Ramos |
| 2016-17 | Gil Manzano | Arcediano Monescillo |
| 2017-18 | Martínez Munuera | Prieto Iglesias |
| 2018-19 | Munuera Montero | Figueroa Vazquez |
| 2019-20 | | |
| 2020-21 | Gil Manzano | Alejandro Muñiz |

## Referències

* ↑ «Entrega del Silbato de Oro» (en castellà). Liga de Fútbol Profesional, 14-03-2014. [Consulta: 13 gener 2022].
* 1 2 «Premio Silbato de Oro» (en castellà). Aficiones Unidas, 01-09-2021. [Consulta: 13 gener 2022].
* ↑ «Aficiones Unidas - XVI Seminario de presidentes» (en castellà). Agrupació de Penyes valencianistes. [Consulta: 16 gener 2022].
# Mare Nostrum (programa)

Mare Nostrum va ser un programa de televisió emès per TVE-Catalunya des de l'any 1967 fins al 1973. Era un magazín divulgatiu sobre temes pintorescos del Principat de Catalunya i les Illes Balears, dedicat sobretot a l'entreteniment.
S'emetia mensualment el segon dimarts de cada mes i tenia una hora de durada, amb la qual s'arribava a les dues hores de televisió en català, perquè l'hora d'aquest informatiu se sumava a la de teatre que ja existia des de feia tres anys. El primer programa de Mare Nostrum s'emeté el 14 de març de 1967.
Basat en una idea de Federico Gallo, estava dirigit per Josep Maria Lladó i Figueres i Pablo de Sagarra i el presentava Andreu Avel·lí Artís.

## Referències

* ↑ Puig, Francesca. «50 anys de l'arribada del català a la televisió». Rtve. Arxiu Tve Catalunya, 21-10-2014. [Consulta: gener 2020].
* ↑ Morales, Sonia. «27 octubre 1964. Primera emissió d'un programa en català». Rtve, 30-07-2018. [Consulta: gener 2020].
* ↑ «2ª part -Història TVE Catalunya». Rtve. Tve Catalunya, 19-11-2008. [Consulta: gener 2020].
* ↑ Daniel Casals i Martorell, Neus Faura i Pujol El català als mitjans de comunicació, 31

## Enllaços externs

* "Mare Nostrum", primer programa regular en català. (TVE 1967)
# Llista de medallistes olímpics mallorquins

| Esportista | Medalla | Disciplina | Modalitat | Jocs Olímpics |
| Jordi Calafat Estelrich | Or | Vela | 470 | Barcelona 1992 |
| Francesc Soler Atencia | Or | Futbol | | Barcelona 1992 |
| Gabriel Vidal Nova | Or | Futbol | | Barcelona 1992 |
| Josep Lluís Ballester Tuliesa | Or | Vela | Tornado | Atlanta 1996 |
| Joan Llaneras Rosselló | Or | Ciclisme | Cursa per punts | Sydney 2000 |
| Margalida Fullana Riera | Bronze | Ciclisme | Camp a través | Sydney 2000 |
| Joan Llaneras Rosselló | Plata | Ciclisme | Cursa per punts | Atenes 2004 |
| Joan Llaneras Rosselló | Or | Ciclisme | Cursa per punts | Pequín 2008 |
| Rafel Nadal Parera | Or | Tennis | Individuals | Pequín 2008 |
| Joan Llaneras Rosselló | Plata | Ciclisme | Madison | Pequín 2008 |
| Antoni Tauler Llull | Plata | Ciclisme | Madison | Pequín 2008 |
| Rudy Fernández | Plata | Bàsquet | | Pequín 2008 |
| Rudy Fernández | Plata | Bàsquet | | Londres 2012 |
| Brigitte Yagüe Enrique | Plata | Taekwondo | Pes mosca | Londres 2012 |
| Margalida Crespí Jaume | Bronze | Natació sincronitzada | Equips | Londres 2012 |
| Rudy Fernández | Bronze | Bàsquet | | Rio 2016 |
| Àlex Abrines | Bronze | Bàsquet | | Rio 2016 |
| Marcus Cooper | Or | Piragüisme | | Rio 2016 |
| Rafa Nadal | Or | Tennis | | Río 2016 |
| Joan Cardona Méndez | Bronze | Vela | Finn | Tòquio 2020 |

## Referències

* Medallistes olímpics mallorquins. Pàgina del Consell Insular de Mallorca.

## Vegeu també

* Llista d'esportistes balears olímpics
* Llista d'esportistes mallorquins campions del món