OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La família de Felip V (Van Loo)

La família de Felip V és un quadre de Louis-Michel van Loo, pintat en 1743, que representa al rei Felip V d'Espanya amb la seva família. Es conserva en el Museu del Prado.
Els personatges del retrat es divideixen en tres grups. A l'esquerra estan el príncep Ferran i la seva esposa Bàrbara amb la infanta Maria Anna Victoria, esposa de Josep I de Portugal. El grup central ho integra el rei i la reina Isabel Farnese, recolzada en el coixí que sosté la corona, símbol inequívoc del seu gran poder. Amb ells apareixen el seu fill Felip I de Parma i la seva esposa Luisa Isabel de Borbó, filla de Luis XV. En el sòl juguen les infantes Isabel de Borbó-Parma (dreta) i María Isabel Ana de Borbó (esquerra), netes dels reis. Finalment, en el costat dret de la composició es troben l'infant Carlos i la seva esposa María Amàlia de Saxònia, amb les infantes Marie-Thérèse-Raphaëlle de Bourbon i María Antonia

## Anàlisi

L'arribada de Van Lloo va coincidir amb un canvi d'estil artístic a Espanya, perquè Felip V, francès, va introduir diversos aspectes del barroc gal. La retratística espanyola, en la línia de Velázquez i Sánchez Coello, va ser substituïda per un estil colorista, recarregat i ple de detalls.
Un ampli i teatral conjunt de cortines vermelles emmarca una balconada, on una orquestra interpreta un concert. Mentre, el rei i la seva família escolten la música en un ampli saló que dona pas a un jardí.
Van Lloo realitza amb extrem detall les teles i els adorns dels personatges, elements inspirats a l'escola flamenca. El pintor gaudeix de totes les confiances de Felip V, perquè va saber sintetitzar l'estil oficial, amb reminiscències de Rubens i Van Dyck, amb un segell adulador clàssic del rococó francès. A més, l'artista capta les emocions i els trets psicològics dels personatges. En paraules de Juan J. Lluna, «es busca -com diu Juan J. Lluna- la representació de la majestat règia amb els atributs que li pertanyen, el sentit de gloriosa continuïtat dinàstica i la pompa que envolta el seu poder, expressada amb suntuosa fastuositat».
Va ser una obra preparada durant molts anys, com evidencien diversos esbossos que es conserven en la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando. Sobre aquest tema, Van Lloo va introduir alguns canvis: la infanta María Antonia, en lloc d'estar en primer pla, es va situar darrere de l'esposa de Carlos III i l'espai central es va emplenar amb les netes de Felipe V.
És la gran obra de Van Lloo, que marca la seva realització com a retratista i li permet forjar el seu propi estil, que beu de les aportacions de Jacint Rigau-Ros i Serra, Pierre Mignard i l'escola italiana.

## Bibliografia

* Macarena Márquez Jurado. Bárbara de Braganza. Madrid: EILA editores, 2011. ISBN 84-938356-9-9.

## Vegeu també

* La família de Felip V (Ranc)

## Enllaços externs

* Museu del Prado, «La família de Felipe V» Vídeo comentat per Juan J. Lluna Fernández, cap del Departament de Pintura del Segle XVIII [Consulta: 29.01.2012].
* Enciclopèdia del Museu del Prado. «La família de Felipe V» [Consulta: 21.11.2010] i Audioguía [Consulta: 29.01.2012].
* Artehistoria.com. «La família de Felipe V» [Consulta: 21.11.2010].
# Terme (Samsun)

Terme és un poble a la Regió de la Mar Negra, Turquia, i un districte de la Província de Samsun. Terme es troba a 58 km al centre de Samsun, ciutat de la qual també forma un ajuntament de segon grau. És el districte més a l'est de la província i té frontera amb la Província d'Ordu. La població de Terme, l'any 2015 era de 71.910 persones; 36.422 dones i 35.488 homes.

## Cultura i gastronomia

A la cuina de Terme són famosos keşkek, tirit, mısır çorbası (una sopa a base de dacsa, típica de la regió de Mar Negre Central), Terme pidesi (pide de Terme), lepsi, i hamsili pilav.

## Referències

* ↑ http://termeogretmenevi.meb.k12.tr/meb_iys_dosyalar/55/12/971364/icerikler/terme-tantm_339882.html Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.yerelnet.org.tr/ilceler/ilce_nufus.php?ilceid=198959 Arxivat 2016-02-24 a Wayback Machine.
* ↑ Samsun. Kültür Ofset, 1999.
Viccionari
# Rutledge (Alabama)

Rutledge, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 476 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rutledge tenia 476 habitants, 201 habitatges, i 127 famílies La densitat de població era de 55,4 habitants/km².
Dels 201 habitatges en un 28,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,8% hi vivien parelles casades, en un 17,9% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones hi havia 88,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.500 $ i la renda mediana per família de 22.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.179 $ mentre que les dones 18.583 $. La renda per capita de la població era de 10.226 $. Aproximadament el 30,9% de les famílies i el 30,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rutledge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rutledge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# El llibre de la selva 2

El llibre de la selva 2 (títol original en anglès The Jungle Book 2) és una pel·lícula estatunidencoaustraliana d'animació de 2003, dirigida per Steve Trenbirth i produïda per Disney, i és la seqüela d'El llibre de la selva (1967). Ha estat doblada al català.

## Argument

Mowgli viu a l'Aldea de l'Home amb els seus pares adoptius i el seu nou germanet, Ranjan, i s'ha fet amic de la noia que el va portar fins allà, Shanti. Quan Mowgli es fica en embolics, culpa Shanti, i es nega a parlar amb ella. Mowgli llavors comença a trobar a faltar la jungla. Després d'escapar d'una caterva d'elefants, Baloo es cola a l'Aldea de l'Home per visitar Mowgli, sense que ho sàpiguen els habitants. Així mateix, en archienemigo de Mowgli, Shere Khan, torna per venjar-se. Mentrestant, Shanti intenta disculpar-se davant Mowgli, però veu que està amb Baloo, i crida demanant auxili. Shere Khan apareix al poble, i tots creuen que ell és l'animal que havia vist Shanti. Després que Baloo i Mowgli s'escapin a la selva, Shanti, que creu que estan segrestant al seu amic, els segueix. Kaa descobreix Mowgli i Baloo parlant, i tracta de menjar-se'l, però, afortunadament, no ho aconsegueix.
Més tard, Kaa descobreix a Shanti sola, i intenta menjar. Comença a hipnotitzar amb la seva penetrant mirada, fins que Ranjan arriba i rescata Shanti a temps, salvant del tràngol. Ranjan comença a pegar Kaa amb un pal, i Kaa acaba empassant-accidentalment una gran pedra. El pes de la pedra fa que el seu cos enroscat caigui damunt seva. Mentre Ranjan segueixen pegant-li a Kaa, Shanti li subjecta perquè s'allunyi de la serp. Ràpidament, Ranjan espanta a Kaa, i fa que la serp caigui per un barranc proper dins d'un cocoter. Mowgli sembla gaudir de la selva com abans, i li explica a Baloo coses de la seva vida al poble i de la seva relació amb Shanti. Molt aviat l'antiga pantera guardià de Mowgli, Bagheera, comprèn que Mowgli ha escapat de l'Aldea de l'Home amb Baloo, i intenta trobar-lo. Shanti i Ranjan, que encara estan buscant a Mowgli, es perden a la selva.

## Repartiment

| Personatge | Veu en anglès | Veu en català |
| Mowgli | Haley Joel Osment | Víctor Gómez |
| Baloo | John Goodman | Pepe Mediavilla |
| Shanti | Mae Whitman | Paula Ribó |
| Ranjan | Connor Funk | Paula Hernández |
| Shere Khan | Tony Jay | Constantino Romero |
| Sortós | Phil Collins | Carlos Latre |
| Coronel Hathi | Jim Cummings | Jaume Lleal |
| Kaa | Jim Cummings | Toni Canal |
| Bagheera | Bob Joles | Ricky Coello |
| Pare De Ranjan | John Rhys-Davies | Enric Arquimbau |
Eduard Farelo, Carme Alarcón, Victòria Pagès, Miquel Bonet i Quim Roca també han donat veu a altres personatges.

## Referències

* ↑ esadir.cat. El llibre de la selva 2. esadir.cat.
* ↑ «The Jungle Book 2». The New York Times.
* ↑ «The Jungle Book 2». The New York Times.
* 1 2 Fitxa del doblatge al català
# Arma Blanca

* Aquest article tracta sobre el grup musical. Si cerqueu arma convencional dotada de fulla amb tall, vegeu «arma blanca».
Arma Blanca és un grup de música rap d'Elda (província d'Alacant). Format per tres MC: Lom-C, Madnass i Dash i el discjòquei Joaking. Dins de Kosmopolis presentaran temes del seu disc R-evolución. Les lletres han estat pensades fins al detall i estan plenes de missatge, i han comptat amb la col·laboració d'altres artistes com Odisea, Papi Chavez, Nach, El Puto Largo i Dlux, els quals hi han deixat la seva empremta particular. Les produccions van anar a càrrec de Núcleo i El Bardo, que van ajustar els gustos del grup a les bases.

## Discografia

* "La Misión" – (Maqueta) (2003)
* "Reflexión bajo un flexo" – (Maxi) (2003)
* "R-Evolución" – (LP) (Boa Music, 2004)
* "Autodidactas" – (LP) (Boa Music, 2007)
* "Inmortales" – (LP) (Tiamat Records, 2019)

## Vegeu també

* Hip-hop

## Referències

* ↑ «Arma Blanca». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 abril 2016].
* ↑ «Arma Blanca» (en anglès). Itunes. [Consulta: 7 desembre 2013].

## Enllaços externs

* hhzpain.net, Entrevista amb Arma Blanca Arxivat 2012-08-01 a Wayback Machine.
# Simge Aköz

Simge Şebnem Aköz, més coneguda com a Simge Aköz (Samsun, 23 d'abril de 1991) és una jugadora de voleibol turca. Es va iniciar al voleibol als 7 anys de vida. En la seva carrera professional ha jugat per clubs com ara Halkbank SK d'Ankara, Eczacıbaşı i Yeşilyurt d'Istanbul, i Çanakkale Belediyespor de Çanakkale. També juga per la selecció nacional turca. És jugadora de posició lliure i va ser escollida, varies vegades, millor lliure d'Europa.

## Referències

* ↑ «Beyza ve Simge sözleşme yeniledi» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ «Simge Şebnem AKÖZ Eczacıbaşı VitrA» (en turc). Arxivat de l'original el 2021-01-26. [Consulta: 18 abril 2020].
# Novi (Pàvlovskaia)

Novi - Новый (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. És a la vora del riu Sossika, afluent del Ieia, a 10 km a l'est de Pàvlovskaia i a 137 km al nord-est de Krasnodar. Pertany a la stanitsa de Pàvlovskaia.
Viccionari
# Termen

Termen és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte de Brig-Glis.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# El día que nací yo

El día que nací yo és una pel·lícula dirigida per Pedro Olea, escrita per Jaime de Armiñán i protagonitzada per Isabel Pantoja.

## Argument

El professor bandejat Miguel Asenjo Bernal (Arturo Fernández) i el capellà d'idees anarquistes Pelayo (Joaquim de Almeida) s'enamoren de Juana Medina, una jove gitana que ven peix al mercat i per la nit canta a un tablao (Isabel Pantoja).

## Repartiment

* Isabel Pantoja: Juana Medina
* Arturo Fernández: Miguel Asenjo Bernal
* Joaquim de Almeida: Pelayo Menéndez
* Miguel Rellán: Pepe Medina
* Germán Cobos: Rafael
* Amparo Rivelles: María Teresa Murillo
* Antonio Gutti: Paio de la taula
* Julia Oliva: Curra
* Juan Antonio Jiménez: Pepe 'Dergao'
* Mari Carmen Alvarado: Delfina

## Comentaris

Els productors són el duo musical, i marit i muller en la vida real, Víctor Manuel i Ana Belén, esperonats per l'èxit de Yo soy ésa. La pel·lícula pren el títol de la cèlebre cobla del mateix títol, tema original de la comèdia musical de 1936 Morena Clara. Tanmateix, la pel·lícula va ser un fracàs de taquilla, agreujat per la pressió mediàtica sobre la protagonista i el paper que hi va tenir la periodista Encarna Sánchez.

## Referències

* ↑ El día que nací yo a Fotogramas
* ↑ El día que nació yo a filmoteca.org
* ↑ El fracaso de Isabel Pantoja en la gran pantalla: cómo Víctor Manuel pasó del éxito a hundirse en taquilla y el papel de Encarna Sánchez, el Mundo, 4 de novembre de 2021
* ↑ Víctor Manuel se arruinó por el cine, pero, ¿tuvo algo que ver Isabel Pantoja?, rtve.es, 9 de gener de 2022

## Enllaços externs

* Vídeo de la pel·lícula a Facebook
# Resolució 1391 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1391 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 de gener de 2002. Després de recordar anteriors resolucions sobre Israel i el Líban incloses les resolucions 426 (1978), 425 (1978), 1310 (2000), 1337 (2000) i 1365 (2001), el Consell va decidir prorrogar el mandat de la UNIFIL per un període de sis mesos fins al 31 de juliol de 2002.
El Consell de Seguretat va recordar la conclusió del secretari general Kofi Annan que Israel havia retirat les seves forces del Líban a partir del 16 de juny de 2000, d'acord amb la Resolució 425. Va subratllar la naturalesa temporal de l'operació de la UNIFIL i va assenyalar que havia completat dues de les tres parts del seu mandat.
Es va demanar al Secretari General que implementés la reconfiguració i redistribució de la UNIFIL. Es va cridar al govern del Líban a crear un entorn tranquil i restaurar la seva autoritat al sud del Líban a través del desplegament de les forces libaneses. Es va instar a les parts a garantir la llibertat de moviment de la UNIFIL i assegurar la seva integritat. Tant Israel com el Líban van ser convocats a complir els compromisos per respectar la línia de retirada identificada per les Nacions Unides i va condemnar totes les violacions aèries, marítimes i terrestres de la línia.
La resolució recolza els esforços de la UNIFIL per supervisar les violacions de la línia de retirada i pel desminatge. Es va demanar al Secretari General que continués consultes amb el govern libanès i els països que aporten contingents sobre l'aplicació de la resolució actual. A més, el va dirigir a informar sobre les activitats de la UNIFIL, inclosa la seva possible reconfiguració a una missió d'observació, i sobre tasques realitzades per l'Organisme de les Nacions Unides per la Vigilància de la Treva (UNTSO)
Finalment, la resolució va concloure subratllant la importància d'una pau justa i duradora a l'Orient Mitjà basada en les resolucions pertinents del Consell de Seguretat, incloses les 242 (1967) i 338 (1973).

## Referències

* ↑ «Security Council extends UNIFIL's mandate by six months, until 31 July 2002». United Nations, 28-01-2002.
* ↑ «Security Council approves six-month extension of UN force in Lebanon». United Nations News Centre, 28-01-2002.
* ↑ Washington Institute for Near East Policy. Peacewatch/policywatch anthology 2002: America and the Middle East : expanding threat, broadening response. Washington Institute for Near East Policy, 2003, p. 28. ISBN 978-0-944029-83-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Conflicte del sud del Líban (1985-2000)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# O Condado

O Condado és una comarca de Galícia, el sud de la província de Pontevedra. Limita al nord i a l'oest amb la comarca de Vigo, a l'est amb A Paradanta i al sud amb el districte de Viana do Castelo (Portugal). La componen els municipis següents:
* As Neves
* Mondariz
* Mondariz-Balneario
* Salvaterra de Miño
* Ponteareas

## Població

* Habitants: 40.192 (2005)
* Població estrangera: 1.306 (2005)
* Edat mitjana: 42.1 (2005)
* Saldo vegetatiu: -40 (2004)
* Saldo migratori: +592 (2004)

## Enllaços externs

* Turisme Rías Baixas Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Thibault Damour

Thibault Damour (6è arrondissement de Lió, 7 de febrer de 1951) és un físic teòric francès.
Damour és professor de física teòrica a l'Institut des hautes études scientifiques (IHÉS) d'ençà 1989. Expert en relativitat general, ha ensenyat aquesta matèria molt de temps a l'École Normale Supérieure (Ulm). Els seus treballs van contribuir significativament a la comprensió de les ones gravitacionals de sistemes estel·lars binaris compactes, i amb Alessandra Buonanno, va inventar l'aproximació efectiva d'un cos per a solucionar les trajectòries orbitals de forats negres binaris. És també un especialista en teoria de cordes.
Damour és entre els 10 autors més citats en física de partícules i nuclear el 2021. Ha rebut diversos premis científics, entre els quals la Medalla Albert Einstein (1996), la Medalla d'Or del CNRS (2017) i el Premi Balzan (2021) per "Gravitació: aspectes físics i astrofísics" (compartit amb Alessandra Buonanno).

## Referències

* ↑ Baas, Jeroen; Boyack, Kevin; Ioannidis, John P. A. «agost 2021 data-update for "Updated science-wide author databases of standardized citation indicators"» (en anglès). , 3, 19-10-2021. DOI: 10.17632/btchxktzyw.3.
* ↑ Balzan Prize 2021

## Enllaços externs

* IHÉS Pagina web de Damour
# Salida (Califòrnia)

Salida és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 18.070 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salida tenia 12.560 habitants, 3.617 habitatges, i 3.157 famílies. La densitat de població era de 966 habitants/km².
Dels 3.617 habitatges en un 55,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 12,7% no eren unitats familiars. En el 8,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 36,4% entre 25 i 44, un 15,3% de 45 a 60 i un 5,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.874 $ i la renda mediana per família de 60.114 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.188 $ mentre que les dones 30.521 $. La renda per capita de la població era de 18.173 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salida». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salida». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
Viccionari
# Efectivament

Efectivament era un programa esportiu en format de tertúlia dirigit i presentat per Lluís Canut. S'analitzava i es debatia sobre l'actualitat esportiva
a través de l'opinió dels diversos col·laboradors. Es va començar a emetre el febrer del 2011 fins al juliol del 2016. El programa es feia en directe de dilluns a dijous a les 23:00h i se'n varen emetre un total de 1.108.
Eren habituals convidats com José Mari Bakero, Julio Salinas, Joan Golobart, Lluís Carreras o Josep Maria Minguella. També hi participaven periodistes com Xavier Bosch, Raül Llimós, Òscar Fernández, Quique Guasch, Pilar Calvo, Fèlix Monclús, Santi Nolla, Aina Cerdà, Oliver Martínez, Joan Beumala o Danae Boronat. El programa comptava amb la presència de l'infiltrat, un personatge anònim que informava de filtracions informatives.
També es feien retransmissions de partits pels quals la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals no tenia els drets d'imatge en una secció anomenada "La Ràdio en Colors" en la qual els membres del programa narraven i reaccionaven al partit sense que l'espectador el veiés directament.

## Referències

* 1 2 «Canut despide ‘Efectivament’ después de 1.108 programas», 08-07-2016. [Consulta: 3 juliol 2019].
* ↑ CCMA. «Informació del programa - Efectivament - TV3». [Consulta: 3 juliol 2019].
* ↑ L'Infiltrat, 1957-. Els secrets de l'efectivament. Barcelona: Columna, 2013. ISBN 9788466416382.
* ↑ «La ràdio en colors». CCMA, 02-02-2012. [Consulta: 13 novembre 2019].
# Antonio Francese

Antonio Francese (29 d'octubre de 1899 - Montevideo, 1979) va ser un militar i polític uruguaià pertanyent al Partit Colorado. Va ser inspector de l'exèrcit el 1958.
Francese va ser ministre de Defensa i de l'Interior (1970–1971) durant el govern dels presidents Óscar Diego Gestido i Jorge Pacheco Areco.
El febrer de 1972, el llavors president Juan María Bordaberry Arocena, en un intent per detenir el creixent poder militar, va nomenar Francese com a ministre de Defensa, però l'acció no va tenir resultat i l'any següent tindria lloc el cop d'estat.

## Referències

* ↑ Vasconcellos, Amílcar «Febrero Amargo» (en castellà). [Montevideo] [Consulta: 26 desembre 2011].
* ↑ «A los 83 años falleció Juan María Bordaberry» (en castellà). El País, 18-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-08-21. [Consulta: 26 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Relació cronològica de ministres a la pàgina web del Ministeri de Defensa de l'Uruguai (castellà)
# Riu Santa

El riu Santa és un riu del nord-est del Perú, que recorre la regió d'Ancash. Neix a la llacuna Conococha, a 4.050 msnm, i travessa l'anomenat Callejón de Huaylas de sud a nord, continuant pel Cañón del Pato. A la costa, en el seu tram final, fa de límit natural amb la Regió de La Libertad i pren un curs nord-est-sud-oest fins a desembocar a l'oceà Pacífic, al nord de Chimbote, després de 347 quilòmetres de recorregut.

## Referències

* ↑ Unyén Velezmoro, Víctor Nolberto. Ancash, un viaje por la historia- La enciclopedia de Ancash. ISBN 978-612-00-0672-6
# Soľník

Soľník és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1454.