OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comunitat de l'Anyell

La Comunitat de l'Anyell és una comunitat religiosa contemplativa i missionera. La branca femenina aplega més de cent cinquanta membres i la masculina una trentena, provinents de diferents països d'Europa i d'Amèrica. Els germanets i germanetes comparteixen un mateix propòsit de vida i es poden reunir pels oficis litúrgics. Això no obstant, la vida quotidiana és independent. La Comunitat dimana del tronc femení de l'Orde dels Predicadors i pertany a la família de Sant Domènec. Va ser fundada el 1983 per monsenyor Jean Chabbert, bisbe de Perpinyà.
La Comunitat de l'Anyell es va establir a Barcelona el 1986, acollida per l'arquebisbe Jubany. Les germanetes viuen a la casa parroquial de la parròquia de Sant Jaume, al Carrer Ferran de Barcelona, mentre els germanets s'allotgen a la Basílica de la Mercè. La Comunitat de l'Anyell té previst començar properament les obres d'un petit monestir en un solar al Poblenou de Barcelona cedit per l'Arquebisbat de Barcelona, on es troba el temple de Sant Bernat Calbó. Segons el projecte del monestir de la Llum de l'Anyell, hi haurà una capella, l'habitatge de les germanetes adaptat a la vida monàstica i uns espais d'acollida. La construcció compta amb un pressupost de 983.800 €, dels quals ja se n'ha recollit prou pressupost per iniciar les obres.

## Referències

* 1 2 «Imminent inici d'obres d'un nou monestir de les germanetes de l'Anyell a Barcelona». Departament de Governació, Administracions Públiques i Habitatge. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 13 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial en català de la Comunitat de l'Anyell Arxivat 2016-09-09 a Wayback Machine.
# Resolució 847 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 847 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de juny de 1993. Després de reafirmar la Resolució 743 (1992) i les resolucions posteriors relatives a la Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR), el Consell va condemnar els atacs militars a Croàcia i Bòsnia i Hercegovina i va estendre el mandat de la UNPROFOR fins al 30 de setembre de 1993.
Es va destacar la importància de buscar solucions polítiques als diversos conflictes en el territori de l'antiga Iugoslàvia, i garantir la confiança i l'estabilitat a la República de Macedònia. La integritat territorial dels Estats membres on la força de manteniment de la pau també va ser reafirmada pel Consell. La resolució també va demanar a totes les parts i altres interessats que arribessin a un acord sobre mesures de foment de la confiança a Croàcia, inclosa l'obertura d'un ferrocarril entre Zagreb i la ciutat costanera de Split, la carretera entre Zagreb i Županja, i l'oleoducte de l'Adriàtic, protegir el trànsit ininterromput a través de l'estret Maslenica, i la restauració del subministrament d'electricitat i aigua a totes les regions de Croàcia i les zones protegides de les Nacions Unides.
El Consell va anunciar la seva determinació per la seguretat i la llibertat de moviment de la UNPROFOR, de conformitat amb Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el seu mandat que es va estendre i al secretari general Boutros Boutros-Ghali se li va demanar un informe sobre l'aplicació de la resolució actual.

## Referències

* ↑ Bethlehem, Daniel L.; Weller, Marc The 'Yugoslav' crisis in international law: general issues. Cambridge University Press, 1997, p. 647. ISBN 978-0-521-46304-1.
* ↑ Woodward, Susan L. Balkan tragedy: chaos and dissolution after the Cold War. Brookings Institution Press, 1995, p. 416. ISBN 978-0-8157-9513-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Guerra de la independència croata

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Zhang Zhongjing

    En aquest nom xinès, el cognom és Zhang.
Zhang Zhongjing
Xinès tradicional:張仲景Xinès simplificat:张仲景MandaríPinyin:Zhāng Zhōngjǐng Wade-Giles:Chang Chung-ching :
Zhang Ji
Xinès tradicional:張機Xinès simplificat:张机MandaríPinyin:Zhāng Jī :
Zhang Zhongjing (150 - 219), nom formal Zhang Ji, va ser un metge de la dinastia Han i un dels més eminents metges xinesos durant els últims anys de la dinastia Han. Ell va establir els principis de la medicació i va resumir l'experiència medicinal fins a aquesta època, per tant fent una gran contribució al desenvolupament de la medicina tradicional xinesa.

## Biografia

Encara que és molt ben conegut en l'actual medicina xinesa i és considerat com un dels millors metges xinesos en la història, se sap molt poc sobre la seva vida. Segons fonts posteriors ell va néixer a Nanyang, tenint una posició oficial a Changsha va viure aproximadament del 150 al 219 EC. Les dates exactes pel que fa al seu naixement, la seva mort varien depenent de les obres, però és generalment acceptat el límit màxim de l'any 220 EC.

## Vegeu també

* Hua Tuo
* Medicina tradicional xinesa
* Huangdi

## Referències

* ↑ Shāng Hán Lùn: On Cold Damage, Translation & Commentaries. Craig Mitchell, Féng Yè and Nigel Wiseman 1999, p. 2
* ↑ Mitchell et al. 1999, p. 2
* ↑ Vegeu Mitchell et al. 1999, pàg. 1–2, Early Chinese Texts: A Bibliographical Guide. Michael Loewe (ed.) 1993, p. 197 per discussió.
# Martí Vicenç Vilanova

Martí Vicenç Vilanova, Bonjesus (Pollença, 1907 - Palma, 21 de novembre de 1936) fou un teixidor mallorquí.
Va fer de barber i de teixidor a Pollença. Al seu taller artesanal de Pollença començà la recuperació de l'art tradicional del teixit de la roba de llengües. D'idees anarquistes, va donar suport a les candidatures d'esquerres a l'Ajuntament de Pollença. Va col·laborar a les revistes Adelante i Cultura Obrera. Amb el triomf electoral del Bloc Popular Antifeixista va fer part de la Comissió Gestora de l'Ajuntament de Pollença i en fou tinent de batle fins al juliol de 1936. Davant l'aixecament feixista pogué sortir de l'illa en una barca i arribar a Menorca, on s'incorporà a l'exèrcit republicà. Quan es traslladava a Barcelona, el vaixell va ser pres per les forces de marina rebels i conduït al port de la Ciutat de Mallorca. El vint de novembre del trenta-sis, va iniciar-se a l'Institut el judici contra tots els tripulants, acusats de no respectar el Ban signat pel general Goded el denou de juliol. El condemnaren a mort i l'executaren el vint-i-u de novembre, a l'hemicicle del cementiri nou de la Ciutat de Mallorca.

## Referències

* ↑ «Vicenç Vilanova, Martí». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 113. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Capellà, Llorenç. Diccionari Vermell. Palma: Editorial Moll, 1989, p. 179. ISBN 978-84-273-0603-5 [Consulta: 7 juliol 2022].
# Hipsícrates de Fenícia

Hipsícrates de Fenícia (llatí: Hypsicrates; grec antic: Ὑψικράτης) va ser un historiador que va escriure una història sobre Fenícia en llengua fenícia. Aquesta obra va ser traduïda al grec sota el nom de Ἄσιτος, o Λαῖτος. Tatià i Eusebi Escolàstic mencionen l'obra i l'autor. Era probablement fenici, tot i que a les fonts no s'indica ni el lloc ni l'època en què va viure.

## Referències

* ↑ Tatià. Oratio adversus Graecos 58
* ↑ Eusebi. Praep. Evang. 10, 29
# Roger Dion

Roger Dion (28 d'octubre de 1896, Argenton-sur-Creuse - 19 de setembre de 1981, Neuilly-sur-Seine) fou un geògraf i historiador francès.

## Biografia

Roger Dion preparà del 1913 al 1915 al Liceu Louis-le-Grand les oposicions de l'École Normale Supérieure. S'hi incorporà el 1916. Entrà finalment a l'École Normale Supérieure el 1919. Després d'haver redactat una memòria sobre la vall del Loira, obtingué el càrrec el 1921. El 1934 presentà la tesi sobre la vall del Loira. Fou cridat a la Universitat de Lille i el 1945 a La Sorbona. El 1948 obtingué la càtedra de geografia històrica al Collège de France.

## Obres

* Le Val de Loire. Étude de géographie régionale, Tours, Arrault, 1933, 752 p.
* Essai sur la formation du paysage rural français, Tours, Arrault, 1934, 162 p. (reedició, Paris, Flammarion, 1991).
* La part de la géographie et celle de l'histoire dans l'explication de l'habitat rural du Bassin parisien, 1946
* Les frontières de la France, Paris, Hachette, 1947, 112 p. (réédition, Brionne (Eure), Gérard Montfort, 1979).
* Histoire de la vigne et du vin en France : des origines au XIXème siècle, Paris, Clavreuil, 1959, 770 p. (réédition, Paris, Flammarion, 1991 - réédition, Paris, CNRS, 2010).
* Aspects politiques de la géographie antique, Paris, 1977.
* Le paysage et la vigne. Essais de géographie historique, Paris, Payot, 1990, 296 p.
* « Géographie argentonnaise », in Argenton et son histoire, n° 14, 1997, Cercle d'histoire d'Argenton, Argenton-sur-Creuse

## Referències

* ↑ Les archives de Roger Dion sont déposées au Collège de France (83 boîtes) ; elles sont conservées par l'IMEC à l'abbaye d'Ardenne.
# Pericoma solitarium

Pericoma solitarium és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
# Congrés dels Pobles del Nord

El Congrés dels Pobles del Nord (Northern Peoples Congress NPC) fou un partit polític de Nigèria. Es va formar el juny de 1949, i va guanyar una influència considerable en la Regió del Nord de Nigèria en els anys 1950 i fins al cop militar de 1966 quan els partits foren prohibits.
Després de la Guerra Civil nigeriana de 1967, el NPC va esdevenir un partit menor
El dirigent d'aquest partit fou el Sardauna de Sokoto que també fou el Primer Ministre de la Regió del Nord, Ahmadu Bello. El seu adjunt Alhaji Abubakar Tafawa Balewa fou Primer ministre de Nigèria.
El seu emblema era una aixada.

## Referències

* ↑ «http://www.oxfordislamicstudies.com/article/opr/t125/e1773?». Arxivat de l'original el 2015-06-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ Sklar R.L “Nigerian Political Parties: Power in an Emergent African Nation”, pp.381-383.
# Resolució 1892 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1892 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 13 d'octubre de 2009. Fent seva la recomanació de l'informe del Secretari General Ban Ki-moon sobre la situació de les forces de seguretat a Haití, El Consell va decidir ampliar el mandat de la Missió d'Estabilització de les Nacions Unides a Haití (MINUSTAH) fins al 15 d'octubre de 2010 i va ajustar la configuració de la seva força per satisfer millor els requisits actuals sobre el terreny, consistent en un component militar de fins a 6.940 efectius i un component policial de fins a 2.211 policies.
El Consell va reafirmar la seva crida a la MINUSTAH perquè donés suport al procés polític haitià, donant suport a la reconciliació nacional i suport logístic per la celebració de les eleccions de l'any vinent. També va encoratjar el suport de la MINUSTAH al desenvolupament de les forces de seguretat del país, i va fer un homenatge als dos membres de la MINUSTAH d'Uruguai i Jordània que van morir en estavellar-se un avió de la missió el 9 d'octubre de 2009.

## Referències

* ↑ «Security Council Extends Mandate of United Nations Haiti Mission, Adjusts Force to Better Meet Requirements on Ground». United Nations, 13-10-2009.
* ↑ Plane crash in Haiti kills 11, U.N. says, CNN, 9 d'octubre de 2009

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1801 a la 1900 (2008 - 2009)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Mas de la Franqueta

El Mas de la Franqueta és una obra de Horta de Sant Joan (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció rural amb maçoneria de pedra. Múltiples volums agregats al llarg del temps amb cobertes de teula àrab i vessant aleatòries. Obertures petites amb llindes de fusta. Es torba enmig d'un bosc de carrasques.

## Història

En aquest mas hi va viure Picasso durant la seva estada a Horta de Sant Joan, i el paisatge que envolta es reflecteix en algunes de les seves obres. S'ha rehabilitat recentment.

## Referències

* 1 2 «Mas de la Franqueta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 març 2019].
# Roques de Brunet

Les Roques del Brunet, és un cim de 1.322,7 metres d'altitud situat en el terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en l'àmbit de l'antic poble de Perauba.
Està situat a la part nord del terme, a llevant de l'antic enclavament dels Masos de Baiarri, al nord de la Torre de Perauba.
# Pius Alibek Hermez

Pius Alibek Hermez (Ainkawa, Iraq, 1955) és un filòleg, traductor de l'àrab i restaurador iraquià d'ètnia assíria.

## Biografia

Pius Alibek va estudiar Filologia Anglesa a Bagdad i després va continuar estudiant a Londres. Ha enfocat la seva carrera cap a la lingüística històrica comparada i l'origen i l'evolució de les llengües. Va arribar a Barcelona el 1981. Es va dedicar a l'ensenyament d'idiomes —va fer classes a diverses escoles i també a la universitat—, a les traduccions per a El Periódico de Catalunya i també al programa de la comunitat europea Manumed, dedicat a salvaguardar el patrimoni manuscrit de la Mediterrània oriental. Parla amb fluïdesa arameu, anglès, àrab, kurd, català i castellà.
Des de 1997 regenta el popular restaurant Mesopotàmia, especialitzat en cuina de l'Iraq, al carrer de Verdi. Col·labora en el programa Els viatgers de la Gran Anaconda, de Catalunya Ràdio, on porta l'espai «Paraules viatgeres», en el qual busca com van néixer i quina ha estat l'evolució de les paraules, sobretot les provinents d'Orient. Per a ell, la llengua i la cuina formen part de la cultura, la qual entén com un gran arbre d'on surten nombroses branques que tenen un mateix origen. D'aquesta manera, tant a la cuina com a les lletres, intenta buscar sempre els elements originals comuns a la seva cultura d'origen i a l'actual, compaginant-les, respectant-les i estimant-les.
Durant les mobilitzacions contra la guerra de l'any 2003 va esdevenir un referent de la lluita per la pau. És un defensor de la democràcia i el civisme com a formes i valors essencials per viure en societat. EL 2004 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona. Ha traduït al català L'edifici Iaqubian, d'Alaa al-Aswany, i és autor del llibre Arrels nòmades, publicat en català per La Campana (Barcelona, 2010).

## Referències

* ↑ Casulleras Nualart, Josep. «Pius Alibek: ‘Acabes pensant que ningú no vol liquidar Estat Islàmic’». Vilaweb, 24-08-2017. [Consulta: 10 febrer 2019].
* ↑ «Pius Alibek Hermez». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Entrevista a Pius Alibek, B.MM, n. 65 (Hivern 2005) Arxivat 2012-09-26 a Wayback Machine.
* L'hora del lector Televisió de Catalunya (7/5/2010)
# Mastacembelus cunningtoni

Mastacembelus cunningtoni és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 58 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 89.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (3°S-9°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del llac Tanganyika.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Travers, R.A., G. Eynikel i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1986. Mastacembelidae. P. 415-427. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Coulter, G.W., 1991. Composition of flora and fauna. P. 200-274. A: G.W. Coulter (ed.). Lake Tanganyika and its life. Natural History Museum Publications, Oxford University Press. Londres, Oxford i Nova York.
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.
* ↑ Vreven, E.J., 2005. Redescription of Mastacembelus ophidium Günther, 1893 (Synbranchiformes: Mastacembelidae) and description of a new spiny eel from Lake Tanganyika. J. Nat. Hist. 39(18):1539-1560.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Vreven, E.J., 2005. Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation. J. Nat. Hist. 39(4):351-370.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* ITIS (anglès)
# Congrés dels Nacionalistes Ucraïnesos

El Congrés dels Nacionalistes Ucraïnesos (ucraïnès Конгрес українських націоналістів, Kongres ukrayinskykh natsionalistiv, KUN) és un partit polític d'Ucraïna. El partit fou creat el 1992 sobre la base del moviment Organització dels nacionalistes ucraïnesos (OUN) i dirigit fins a la seva mort el 2003 per Iaroslava Stetskò.
A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1998 va formar amb el Partit Republicà Ucraïnès "Assemblea" la coalició Bloc Electoral Front Nacional (Виборчий блок партій «Національний фронт»), que va obtenir el 2,71% dels vots i sis diputats.
A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2002, el partit va formar part del bloc la Nostra Ucraïna-Autodefensa Popular de Víktor Iúsxenko. El seu nou líder era Oleksiy Ivtxenko, qui dirigiria la companyia Naftogaz Ukrainy durant el govern de Iuri Iekanúrov. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2006, el KUN va seguir formant part del bloc la Nostra Ucraïna. De la mateixa manera, a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2007 va formar part novament del bloc La Nostra Ucraïna, que va obtenir 72 escons de 450.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-10-13 a Wayback Machine.
# Petrell de Beck

El petrell de Beck (Pseudobulweria becki) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics, que habita la zona tropical i subtropical del Pacífic occidental. Poques vegades observat, els darrers albiraments se n'han produït a Nova Irlanda i les Salomó.
# Resolució 1890 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1890 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 8 d'octubre de 2009. Recordant les resolucions anteriors sobre l'Afganistan, en particular les resolucions 1386 1386 (2001) i 1510 (2003) el Consell va autoritzar ampliar el mandat de la Força Internacional d'Assistència i de Seguretat (ISAF) durant 12 mesos després del 13 d'octubre de 2010, encoratjant el suport a l'expansió prevista de l'Exèrcit Nacional Afganès i la Policia Nacional Afganesa.

## Referències

* ↑ «Security Council Extends International Security Assistance Force Mandate in Afghanistan by 12 Months». United Nations, 08-10-2009.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1801 a la 1900 (2008 - 2009)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Çò des Piro

Çò des Piro és una casa amb elements gòtics i renaixentistes de Garòs al municipi de Naut Aran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular, amb planta baixa i dos pisos més, està coberta a dues aigües. Amb la façana principal de maçoneria al costat sud, al carrer Major o de Sant Julià.
La llinda de la porta és monolítica i presenta la següent inscripció gravada: "JAUME MILLU".
A la planta baixa, a la part esquerra de la porta, entrant, hi ha una petita finestra gòtica amb arc conopial.

## Referències

* 1 2 3 «Çò des Piro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 29 març 2019].
# Réminiac

Réminiac (en bretó Ruvenieg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 339 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 475 | 481 | 483 | 391 | 365 | 353 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2001 | Léon Pillard | |
| 2001- | Eugéne Tual | |
# Place du 8-Février-1962

La plaça del 8 de febrer de 1962 (francès: place du 8-Février-1962) és una plaça situada al 11è districte de París al quartier Charonne. És a la intersecció de la rue de Charonne i del boulevard Voltaire.
Commemora les nou víctimes «Màrtirs de Charonne» que, a l'entrada del metro d'aquesta plaça, van ser massacrats durant de la repressió salvatge de la manifestació del 8 de febrer de 1962 contra l' OAS i la guerra d'Algèria.

## Inauguració de la plaça

Ha estat inaugurada el 8 de febrer de 2007 per Bertrand Delanoë, batlle de París, després de dipositar un ram per guarnir amb flors la placa commemorativa dins l'estació per la Unió sindical CGT de l'empresa de transports de París.
* Discurs de Bernard Thibault, secretari general de la CGT
* Discurs de Nicole Borvo, senadora comunista de París
* Discurs de Bertrand Delanoë, batlle de París
* Flors a la placa commemorativa al metro

## Enllaços externs

* Nomenclatura oficial Arxivat 2007-09-08 a Wayback Machine.
# Congstar

Congstar GmbH és un operador de telefonia mòbil alemany amb seu a Colònia. L'empresa és una filial de Deutsche Telekom i està especialitzada en la comercialització de serveis de telefonia mòbil amb descompte per a persones més joves. L'agost de 2014, els serveis de Congstar tenien aproximadament 3,4 milions d'usuaris. El desembre de 2019 la marca va assolir els cinc milions de clients.

## Referències

* ↑ Winter, Marie-Anne. «congstar ist die Nr. 3 im deutschen Discount-Markt» (en alemany). teltarif.de, 18-08-2014. [Consulta: 22 novembre 2014].
* ↑ «Congstar-Kunden wechseln automatisch zur Telekom – Die Marke Congstar bleibt» (en alemany). handyflash.de, 01-12-2020. [Consulta: 18 octubre 2020].
# Respenda de la Peña

Respenda de la Peña és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Està format per les pedanies de Respenda de la Peña, Riosmenudos de la Peña, Baños de la Peña, Barajores, Fontecha de la Peña, Santana i Vega de Riacos.
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 342 | 305 | 244 | 228 |
# Çò des Mingo

Çò des Mingo és una casa gòtica d'Escunhau al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una casa que conté encastada entre els seus murs una antiga llinda gòtica de dos arcs apuntats, simètrics, amb ornamentació trilobulada al seu interior.

## Referències

* ↑ «Çò des Mingo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].