OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Robin Coombs

Robert Royston Amos Coombs (9 de gener de 1921 - 25 de gener de 2006) va ser un immunòleg britànic, co-descobridor de la prova de Coombs (1945) utilitzada per detectar anticossos en diversos escenaris clínics, com ara la malaltia Rh i la transfusió de sang.

## Biografia

Va néixer a Londres i va estudiar medicina veterinària a la Universitat d'Edimburg. El 1943 va ingressar al King's College de Cambridge, on va començar a treballar en un doctorat, que va obtenir el 1947. Abans d'acabar el seu doctorat, va desenvolupar i publicar mètodes per detectar anticossos amb Arthur Mourant i Robert Russell Race el 1945. Aquesta és la prova que ara es coneix com la prova de Coombs, que, segons la llegenda, es va idear per primera vegada mentre Coombs viatjava al tren.
Coombs es va convertir en professor i investigador al Departament de Patologia de la Universitat de Cambridge, convertint-se en membre del Corpus Christi College i en fundador de la seva Divisió d'Immunologia. Va ser nomenat Quart Catedràtic Superior en Biologia el 1966 i va continuar treballant a la Universitat de Cambridge fins al 1988.

## Referències

* ↑ Lachmann, P.; Waldmann, H. «Robert Royston Amos (Robin) Coombs. 9 January 1921 -- 25 January 2006». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 55, 2009, pàg. 45–58. DOI: 10.1098/rsbm.2008.0021.
* ↑ «Robert Royston Amos Coombs». Munks Roll – Lives of the Fellows. Royal College of Physicians [Royal College of Physicians], XII, 06-06-1967, pàg. 584. Arxivat de l'original el 28 de desembre 2017 [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «Detection of weak and "incomplete" Rh agglutinins: a new test». Lancet, 246, 6358, 1945, pàg. 15–6. DOI: 10.1016/S0140-6736(45)90806-3.
* 1 2 Pincock S «Robert Royston Amos (Robin) Coombs». Lancet, 367, 9518, 2006, pàg. 1234. DOI: 10.1016/S0140-6736(06)68528-0.
# Leporinus despaxi

Leporinus despaxi és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques fluvials costaneres de la Guaiana Francesa entre els rius Maroni i Oyapock.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Boujard, T. 1992. Space-time organization of riverine fish communities in French Guiana. Environ. Biol. Fish. 34: 235-246.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Mérigoux, S. i D. Ponton 1998. Body shape, diet and ontogenetic diet shifts in young fish of the Sinnamary River, French Guiana, South America. J. Fish Biol. 52(3):556-569.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* Ponton, D. i S. Mérigoux 2001. Description and ecology of some early life stages of fishes in the River Sinnamary (French Guiana, South America). Folia Zool. 50(Monogr. 1):1-116.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Erlenbach (Zúric)

Erlenbach és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), situat al districte de Meilen.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Takelsa

Takelsa (àrab: تاكلسة, Tākilsa) és una ciutat de Tunísia a la regió de la península del Cap Bon, a la governació de Nabeul. Es troba a la vora d'un rierol i al peu del Djebel Sidi Abd Er Rahman, a una altura de 318 metres sobre el nivell del mar. És a uns 8 km de la costa, on es troba la platja i port dels Prínceps (Marsa al-Omara). La municipalitat, amb una superfície de 29.000 hectàrees, tenia 20.169 habitants el 2004, dels que la meitat viuen a la vila i altres en diversos nuclis. És també capçalera d'una delegació amb 19.480 habitants al cens del 2004.

## Economia

La regió cultiva la vinya amb la que es produeix vi de taula de no gaire qualitat. Altres cultius, l'artesania i la fusteria són les altres activitats econòmiques de la comarca.

## Activitats

S'hi celebrar un festival anual al mes de juliol.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 15 60 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en cinc sectors o imades:
* Oued El Abid (15 60 51)
* Bir Ezzit (15 60 52)
* El Arima (15 60 53)
* Takelsa Nord (15 60 54)
* Takelsa Centre (15 60 55)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 15 26). La municipalitat fou creada per decret el 4 d'abril de 1985.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 48-52. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 136-138. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Takelsa - Lloc web oficial
# Osborne (Kansas)

* Per a altres significats, vegeu «Osborne».
Osborne és una ciutat i seu del Comtat d'Osborne a l'estat de Kansas dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Osborne tenia 1.607 habitants., 693 habitatges, i 419 famílies. La densitat de població era de 413,6 habitants/km².
Dels 693 habitatges en un 26,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 39,5% no eren unitats familiars. En el 37,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 27% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.775 $ i la renda mediana per família de 36.544 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.128 $ mentre que les dones 14.591 $. La renda per capita de la població era de 17.092 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Osborne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Osborne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tricicle (desambiguació)

«Tricicle» té aquests significats:
* El Tricicle (música), grup musical de la dècada de 1970.
* Tricicle, companyia catalana de teatre gestual.
* Tricicle (vehicle), vehicle de tres rodes.
Viccionari
# SED

SED té els següents significats:
* Organitzacions: SED ONGD, ONG marista d'educació per al desenvolupament, cooperació Internacional i voluntariat.
* Partits polítics: Partit Socialista Unificat d'Alemanya.
* Tecnologia: Pantalla SED, pantalla basada en la tecnologia SED.
# Leporinus desmotes

Leporinus desmotes és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 22 °C - 26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Rupununi.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Tejerina-Garro, F.L., R. Fortin i M.A. Rodriguez 1998. Fish community structure in relation to environmental variation in floodplain lakes of the Araguaia River, Amazon Basin. Environ. Biol. Fish. 51(4):399-410.
* Temming, A. 1989. Long-term changes in stock abundance of the common dab (Limanda limanda) in the Baltic proper. p. 39-50. A O. Bagge and O. Rechlin (eds.) Baltic Sea fishery resources. A symposium held in Rostock, 29 de febrer - 3 de març de 1988. Rapp. P. V. Reun. Ciem. 190.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Erlend Loe

Erlend Loe (Trondheim, 24 de maig de 1969) és un escriptor, guionista i crític de cinema noruec. És molt conegut a Escandinàvia gràcies a les novel·les humorístiques i sovint naïf, encara que les històries que explica són sovint fosques, però que en realitat el que volen és criticar i satiritzar la societat noruega actual.

## Biografia

Erlend Loe va treballar en un hospital psiquiàtric, ho va deixar per convertir-se en periodista freelance del diari noruec Adresseavisen. Actualment Loe viu i treballa a Oslo on el 1998 fou un dels cofundadors de Screenwriters Oslo - una oficina comuna per a guionistes.
El 1993 va iniciar-se a la literatura amb Tatt av kvinnen (Marxa amb la dona), i un any més tard va publicar el llibre per a nens, Fisken (El pescador), amb Kurt com a protagonista, un personatge que reprendrà en altres obres. Loe té un estil ben distintiu que l'acosta a l'art naïf. Fa servir molt sovint la ironia, l'exageració i l'humor. Els llibres que ha escrit per a nens han estat il·lustrats per Kim Hiorthøy. Loe també ha enregistrat molts dels seus títols com a audiollibres.
La seva novel·la Naiv. Super. (Naif. Super) ha estat traduïda a més de 20 llengües, entre les quals la majoria de les europees, el rus, el turc, el georgià.., però no en català.

## Bibliografia
### Novel·les

* Tatt av kvinnen (1992)
* Naive, Super (1996)
* L (1999)
* Fakta om Finland (2001)
* Doppler (2004)
* Volvo lastvagnar (2005)
* Muleum (2007)
* Stille dager i Mixing Part (2009)
* Fvonk (2011)

### Altres treballs

* Fisken (1994), llibre per a infants
* Maria & José (1994), llibre de fotografies
* Kurt blir grusom (1995), llibre per a infants i adaptat al cinema d'animació
* Den store røde hunden (1996), llibre per a infants
* Kurt quo vadis? (1998), llibre per a infants
* Detektor (2000), guió
* Jotunheimen, bill.mrk. 2469 (2001), text amb fotografies de Bård Løken
* Kurt koker hodet (2003), obra de teatre i llibre per a infants
* Pingvinhjelpen (2006), obra de teatre
* Organisten (2006), amb Petter Amundsen, no ficció
* The Mischievous Russ/Den Fæle Russen, història breu al llibre de fotografies de Jørn Tomter (The Norwegian Way Arxivat 2009-05-14 a Wayback Machine.)
* Kurtby (2008), llibre per a infants
* Kurt kurér (2010), llibre per a infants

## Enllaços externs

* Premi de Cinema del Consell Nòrdic 2009
# Salganeos

Salganeos (en grec antic Σαλγανεύς) era una antiga ciutat a la costa oriental de Beòcia entre Calcis i Anthedon.
El nom, Salganeos, era el d'un beocià que va servir de pilot a la flota persa de Xerxes i va ser mort acusat de traïció perquè no trobava cap sortida de l'estret d'Eurip, que separava Calcis de Beòcia. El comandant persa, quan va descobrir el seu error, va erigir un monument en aquell lloc on després s'hi va construir la ciutat, segons diu Estrabó.
Salganeos, per la seva situació, va ser un lloc important ja que controlava l'entrada de l'estret. Sembla que les restes de la ciutat estarien situades al peu del cim del Messapion, en un angle on s'acaba la plana al costat d'un petit port, en un petit turó pla inclinat cap al mar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Salganeus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 gener 2021].
# Pericoma steffani

Pericoma steffani és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Pericoma spiralifera

Pericoma spiralifera és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Satchell, G. H., 1954. Keys to the Described Species of New Zealand Psychodidae with Descriptions of Eight New Species. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 105: 475–491.
* ↑ Satchell, G. H., 1950. The New Zealand Psychodidae: A Study Based Upon the Collection and Manuscript Notes of the Late Dr. A. L. Tonnoir. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 101: 147–178.
# Parotosuchus

Parotosuchus és un gènere extint d'amfibi temnospòndil capitosauroïdeu que va viure al Triàsic inferior. Arribava als 2 metres de longitud i habitava rius i llacs.

## Referències

* Parotosuchus (Temnospondyli: Mastodonsauridae) from the Triassic of Antarctica. Christian A. Sidor, J. Sebastien Steyer and Ross Damiani, Journal of Vertebrate Paleontology, 2007, 27(1):232–235
# Tarančis

Tarančis, tarantxis o taranxis, en francès tarantchis, en castellà taranchis, foren un poble musulmà turquitzat de Kaixghària. Considerats sarts de Kaixghària on vivien, foren desplaçats des dels seus assentaments originals junt amb els dungans, cap a la vall mitjana del riu Ili, ocupant el llocs dels dzungars o calmucs que l'habitaven fins que foren massacrats el 1758. El 1834 unes sis mil famílies tarančis s'havien establert a la zona; van començar a patir repressió dels xinesos a partir de les rebel·lions del khodja o khoges i el 1863 va arribar al seu punt màxim quan es van enfrontar al general xinès Tsao Tsung T'ang (1812-1885) i altres, i als dungans. Durant el poder de Yakub Beg a gran part del Sinkiang, el 1865 els tarančis van formar el sultanat de Khuldja fins que fou conquerit i administrat per l'imperi rus el 1871 (fins a 1882) que l'anomenaven la regió o districte de l'Ili o de Kuldja. Fou retornat a la Xina en virtut del tractat de Sant Petersburg de 12 de febrer de 1881 (executat el 1882) però els russos van conservar alguns privilegis. Llavors 45.373 tarančis van passar a territori rus (d'un total de 51.000) i es van instal·lar a l'oblast de Semirètxia principalment a Jarkent fundada el 1882 per acollir-los; alguns van anar a Almati llavors anomenada Vernyj i altres a Bayram Ali. El 1897 eren uns 70.000 a tot el Turquestan Rus dels quals 55.999 a la regió de Semirètxia. Rússia va conservar la seva influència a Kuldja des de la creació de la província del Sinkiang el 1884 fins al 1962 quan els consolats establerts als tractats foren tancats.
Són propers per tipus físic, cultura, llengua i religió als sarts i als tadjiks, però les seves dones són més lliures i mai han utilitzat el ve excepte en el període conservador dels khoges. Parlen una llengua turca oriental anomenada karluc, propera de l'uzbek. La branca de tarančis que va quedar a Kaixghària parla una llengua força igual, però que presenta diferències amb la resta. La llengua té arrels arabo-perses però es va turquitzar agafant paraules del calmuc, mongol i xinès, i per això no pot ser compresa per altres turcòfons. Avui dia la major part s'identifiquen amb els uigurs i utilitzen la bandera nacional uigur blava amb mitja lluna i estel blanc. A Kaixghària en quedaven 79.296 el 1945 (últim cens publicat), i a la regió de Sermirètxia uns 150.000 el 1989 més 35.000 a altres llocs de l'Àsia central (anomenats kashgharlys). Durant la revolució russa (ja des de la revolta del 1916) es van produir moviments transfronterers i uns 10.000 tarančis van passar a la Xina, però van retornar uns decennis més tard, abans de 1949. El 1942 van deixar de ser reconeguts com a ètnia per la Unió Soviètica i, igual que a la Xina des de 1949, són assimilats als uigurs i no apareixen als censos.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 238 i 239
# Troels Vinther

Troels Rønning Vinther (24 de febrer de 1987) és un ciclista danès, professional des del 2006 fins al 2019. En el seu palmarès destaca la victòria al Gran Premi Herning de 2011 i 2018.

## Palmarès

* 2005
** Campió de Dinamarca en ruta junior
** 1r a la Lieja-La Gleize
** Vencedor d'una etapa del Tour de Pays de Vaud
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Rüebliland
* 2009
** Campió de Dinamarca contrarellotge per equips
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
** Vencedor de la classificació de la muntanya de la Volta a Dinamarca
* 2010
** Vencedor de 2 etapes de la Festningsrittet
* 2011
** 1r al Gran Premi Herning
** Vencedor d'una etapa del Circuit de les Ardenes
* 2014
** Vencedor d'una etapa del Circuit de les Ardenes
** Vencedor d'una etapa del Tour de Loir i Cher
* 2018
** 1r al Gran Premi Herning

## Enllaços externs

* Fitxa de Troels Vinther a sitiodeciclismo.net
# Sadragisil

Sadragisil —Sadrégisile en francès — fou duc d'Aquitània, nomenat en data incerta anterior a l'any 623 pel rei Clotari II, que el tenia altament considerat. Segurament fou duc només de la part d'Aquitània que pertanyia al regne d'Austràsia. Segons antics historiadors el duc es va enemistar amb Dagobert I. El 623 hauria recuperat el favor reial doncs restava duc el 635. La història d'aquest enfrontament es troba a la «carta d'Alaon», basada en les faules de la Gesta Dagoberti, que no tenen credibilitat històrica. El 635 fou assassinat per causes desconegudes i els seus fills criats al palau de Dagobert I (mort el gener del 639) i mai van perseguir als assassins com, per l'època, hauria estat el seu deure, el que va provocar la còlera del rei que els va confiscar l'herència paterna que va cedir a l'abat de Saint-Denis.

## Referències

* ↑ Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Ermita de Sant Jordi

Sant Jordi és una ermita al cim del mateix nom al terme municipals de Camarasa (la Noguera) de planta rectangular coberta per una teulada de teula àrab a doble vessant amb el carener perpendicular a la façana principal. Aquesta és rematada per un petit campanar d'espadanya coronat per una creu de ferro. La nau es coberta amb volta de canó.
Pel que fa a les obertures, s'accedeix a l'ermita per una porta desplaçada cap a l'esquerra respecte de l'eix de simetria. La porta és d'arc escarser amb un arc doblat de descàrrega i al damunt presenta una obertura allargada en forma d'espitllera. Més a munt trobem una finestra quadrada amb un arc pla.
Sembla que l'ermita fou modificada amb l'alçat d'un segon pis i l'ampliació lateral al costat de la nau primitiva, l'edifici resultant s'ha perdut parcialment tal com es pot veure al costat dret. Aquest costat de l'ermita només presenta el volum de la planta baixa, refet modernament. S'accedeix a aquest espai per una porta amb llinda, flanquejada per dues finestres. A la part superior d'aquest costat hi ha dues finestres de grans dimensions

## Referències

* 1 2 3 «Ermita de Sant Jordi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 març 2017].
# Salih ibn Tarif

Sàlih ibn Tarif (en àrab صالح بن طريف Ṣāliḥ ibn Tarīf) (conegut vers 748-794/795) fou el segon rei dels amazics barghawata que es va autoproclamar profeta d'una nova religió.
El seu pare Tarif ibn Xamaün ibn Yaqub ibn Ishaq, que hauria combatut al costat de Maysara vers el 740 i fou després reconegut com cap de les tribus de Tamasma. El seu fill Sàlih el va succeir vers 748 o 749; va establir una nova doctrina i va viatjar a Orient deixant al poder al seu fill Al-Yassa, que el va succeir el 794/795 i al que va demanar no fer pública la nova religió, ja que ell tornaria després de set successors. Yunus ibn al-Yassa va proclamar el seu avi com a profeta i va desvetllar les seves doctrines i un Alcorà en amazic. No obstant algunes informacions suggereixen que fou Yunus qui va inventar la religió i fou ell qui va viatjar a Orient; la nova religió tenia molta influència kharigita sufrita.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 1019 i 1020.
# Oswaldo Ibarra

Oswaldo Ibarra (Ibarra, 8 de setembre de 1969) és un exfutbolista equatorià de les dècades de 1990 i 2000.
Fou 27 cops internacional amb la selecció de l'Equador amb la qual participà en el Mundial de 2002. Pel que fa a clubs, defensà els colors de El Nacional de Quito.

## Referències

* ↑ Oswaldo Ibarra a National-Football-Teams.com (anglès)