OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hippodamia convergens

Hippodamia convergens és una espècie de coleòpter de la família dels coccinèl·lids, una de les marietes més comunes a Amèrica. La seva forma és més allargada que la d'altres espècies de marietes, i mesura entre 4 i 7 mil·límetres de longitud. En el cap té un cridaner dibuix en blanc i negre. Els èlitres són de color vermell amb punts negres, en nombre variable (13 com màxim).
Com les altres espècies de marieta, la seva presa més freqüent són els àfids o pulgons, encara que s'alimenta també d'altres petits insectes. Viuen aproximadament un any. El seu cicle vital està relacionat amb el dels pulgons. Neixen a l'abril o maig: cada femella posa entre 200 i 1.000 ous de petita grandària dels quals neixen les larves, que en l'espai d'un mes multipliquen per 4 la seva grandària. A continuació passen a la fase de pupa, que dura uns 12 dies i després es transformen en adults.
# Ambrosia (híade)

En la mitologia grega, Ambrosia era una de les Híades. Segons la versió més difosa del mite, les seves germanes eren Coronis, Dione, Eudora, Filètoe, Pedília i Polixo, però també se n'esmenten d'altres, com Adaste, Altea, Cleia i Fèsile.

## Mitologia

Dionís va ser confiat de petit a Ambrosia i les seves germanes, les Híades. Més tard, Licurg va agredir el nen Dionís que travessava les seves terres al mont Nisa, escortat per les Híades. Licurgo va perseguir i va matar Ambrosia durant aquest atac mentre les seves altres germanes van poder escapar i es van refugiar amb Tetis. Quan va morir, es va convertir en una vinya, atrapant l'assassí a les seves branques fins que Dionís va tornar.
* Licurg a punt de colpejar Ambrosia que es transforma en vinya. Mosaic grec de Delos, finals del segle ii aC
* Licurg atacant a Ambrosia. Pintura del 350–340 aC. Museu Britànic
Segons una altra versió, Ambrosia era una de les dotze filles d'Atles i Plèione i una de les cinc germanes (les Híades, en llatí Sicule). A la mort del seu únic germà, Hiant, assassinat per un lleó (o un senglar), van plorar tant que, segons els mites,es van convertir en estrelles o van ser transformades pels déus i mogudes al cel convertint-se així en la constel·lació de les Híades mentre els seus el germà Hiant es va transformar en la constel·lació d'Aquari.

## Referències

* ↑ Eustaci de Tessalònica; en la Ilíada d'Homer, 1156
* ↑ Higí, De Astronomica 2.21.1; amb Asclepíades com autoritat.
* ↑ Per a més informació, vegeu Nonnos de Panòpolis, Dionisíaques 21.1-68. Per a un estudi detallat d'aquest mosaic, vegeu Vatin, Claude; Bruneau, Philippe «Lycurgue et Ambroisie sur une nouvelle mosaïque de Délos» (en francès). Bulletin de correspondance hellénique, 90(2), 1966, pàg. 391-427.
* ↑ Higí, De Astronomica 2.21.4; amb Museu com autoritat.

## Bibliografia

* Grant, Mary. Fabulae from The Myths of Hyginus (en anglès). University of Kansas Publications in Humanistic Studies.
# Andreu Cabot i Puig

Andreu Cabot i Puig (Barcelona, 25 de novembre del 1871 - 4 de juny del 1937) va ser un empresari del sector de l'espectacle durant els anys del tombant del segle xix al XX. Va marxar a Cuba als tretze anys per tornar-ne cap a l'any 1890. Arribà a Manresa per treballar a la ferreteria del seu padrastre, Josep Vilaseca, segon marit de la seva mare. Es va casar amb la manresana Manela Verdaguer, el 1899.
El germanastre de la seva dona, Joan Verdaguer, va viure una temporada a Alemanya on va establir relació amb les primeres productores cinematogràfiques europees. Andreu Cabot, molt interessat en la fotografia, i Joan Verdaguer van iniciar una relació comercial fructífera i es convertiren en representants de diverses productores franceses i italianes. Cabot i Verdaguer amb Narcís Cuyàs van crear la seva pròpia productora: Iris Films, domiciliada a Barcelona, l'any 1910, que després s'anomenaria Cabot i Puig.
Andreu Cabot va continuar com a distribuïdor d'exclusives cinematogràfiques i va produir les seves pròpies pel·lícules, entre les quals Weyler en Manresa. En poc temps, va posar en marxa diverses iniciatives empresarials de la indústria del cinema: va construir uns estudis cinematogràfics de cristall; explotava sales de cinema; i distribuïa pel·lícules a Sevilla, Màlaga, Sant Sebastià o Alcoi, entre altres ciutats de l'estat espanyol. A Manresa, va llogar el teatre municipal Conservatori i va comprar el teatre Nou (ubicat al Passeig Pere III), a més de ser el promotor de la construcció del Teatre Kursaal de Manresa.
Andreu Cabot va morir el 1937, durant el període de col·lectivitzacions. Herederos de Andreu Cabot va ser l'empresa que va donar continuïtat a les seves iniciatives cinematogràfiques. Més tard, va fer-ho Espectacles Padró – Cabot, liderada per Modest Padró i Riera, casat amb Roser Cabot, filla d'Andreu.

## Enllaços externs

* Diari de Manresa Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Andreu Caimari i Noguera

Andreu Caimari i Noguera (Inca, Mallorca, 1893 - Palma, Mallorca, 1978) fou un escriptor i teòleg mallorquí.

## Biografia

Estudià al Seminari de Sant Pere de Mallorca i obtingué el doctorat en Teologia a la Universitat Gregoriana. Ordenat sacerdot el 1917, fou nomenat catedràtic del Seminari de Mallorca, canonge (1934) i canonge-arxipreste de la Seu de Mallorca (1948).
Publicà poemes, articles, assaigs i biografies, com les del P. Rafel Serra (1929) i del bisbe Llompart Jaume (1929), entre d'altres. Fundà, amb Joan Rotger, la revista Studia, en la qual publicà diversos articles. Poeta molt influït per Costa i Llobera, aconseguí nombrosos guardons a diferents certàmens. Va ser premiat l'any 1916 als Jocs Florals de Palma, i diverses vegades als de Barcelona.
El seu lul·lisme té un caire de divulgació, per una part, i, per l'altra, s'interessa per la crítica textual. Ingressà a la Maioricensis Schola Lullistica el 1975
Inicialment integrat dins el catalanisme catòlic de certs sectors del clergat mallorquí, predicà en català el Sermó de la Conquesta (1920) i adaptà al català dialectal de Mallorca el Sant Evangeli de Pere Ginebra. Però, des de l'inici de la Guerra Civil Espanyola adoptà posicions anticatalanistes, exaltà la revolta militar com una croada i obstaculitzà, com a membre de la Comissió Interdiocesana de Litúrgia, les versions catalanes de la litúrgia.

## Obra

* In hoc signo vinces (1913), poema.
* La trobada de la Mare de Déu de Pollença, drama.
* Perfils de la Ciutat (1932)
* Edificant la ciutat. I. Amor (1935)
* Himnario litúrgico (1944)
* Blanquerna, anotacions en l'edició d'"Els Nostres Clàssics" (1954).
* Calma a l'illa (1958)
* Els nostres alferes a Lluch. (1959)
Poemes presentants als Jocs Florals de Barcelona
* Els foguerons de Santa María la Major (1917) (1r accèssit a la Viola d'or i d'argent)
* L'incendi de ca Na Vaquera (1918) (Premi de l'Englantina d'or)
* Pressentiments (1919 i 1920)
* L'aplegada d'auvelles (1921)
* L'aplega de les ovelles (1922) (Premi de l'Englantina d'or)
* Temps de sembrar (1923) (1r accèssit a la Viola d'or i d'argent)
* A restaurar la Casa (1926)
* La gracia dels aucells (1926 i 1929)
* Els llorers dels Avis (1927)
* Otium (1929)
* Els llorers de la Ciutat (1929 i 1931)
* La ciutat pagesa (1930)
* Les Heretats excelses (1931)
* L'eterna Redempció (1934)
* Caragol treu banya (1935), 2n accèssit a la Flor Natural

## Referències

* 1 2 «Andreu Caimari i Noguera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ TRIAS MERCANT, Sebastià. "Diccionari d'escriptors lul·listes". Pàgines 93-94
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques
* ↑ Text del poema "Els foguerons de Santa Maria la Major" al setmanari "Dijous" de 8 de novembre de 1984
* ↑ Referència a l'accèssit a la Viola d'or l'any 1923 a Raco.cat
# Always Tell Your Wife

Always Tell Your Wife és un curtmetratge britànic mut de 1923 dirigit per Hugh Croise i acabat per Alfred Hitchcock, però no surt en els crèdits. Va ser portat el 1913 al teatre per Seymour Hicks - autor de l'obra de teatre i actor famós de l'època, així com intèrpret i productor d'aquest curt - que ja havia protagonitzat una anterior versió de 1914. Aquesta segona interpretació per al cinema de 1922, va ser confiada al director Hugh Croise.
Un cop iniciat el rodatge, el director ho va deixar. Alfred Hitchcock, en la seva llarga entrevista amb François Truffaut parla d'una baralla amb Hicks, que llavors va proposar a Hitchcock per acabar la pel·lícula; altres fonts parlen d'una malaltia de Croise. Sigui quin sigui el motiu, la pel·lícula - filmada en un estudi a Islington, de la qual només queda una cinta - va ser confiada al jove i pràcticament nouvingut Hitchcock que no surt als crèdits, però el talent és, segons els crítics, ja visible.
Discutiblement la primera pel·lícula dirigida per Alfred Hitchcock (junt amb Number 13 (1922), també coneguda com a Mrs. Peabody. Se'l va contractar originalment com ajudant de director, però quan el productor va barallar-se amb el director i el va acomiadar, va promocionar Hitchcock a director. Se sap que queda només un rodet d'aquesta pel·lícula de dos rodets.

## Argument

El marit, per trair la seva dona amb un xantatgista encantadora, fingeix estar refredat.

## Repartiment

* Seymour Hicks: el marit
* Gertrude McCoy: la seva dona

## Producció

La pel·lícula va ser produïda per Seymour Hicks Produccions. Va ser rodada als Islington Studios.

## Distribució

Distribuïda per Seymour Hicks Produccions, va ser estrenada als cinemes dels Estats Units al febrer de 1923. De la pel·lícula, originalment formada per dues cintes, segueix quedant una còpia incompleta.

## Referències

* ↑ IMDb ubicacions
* ↑ Silent Era
# Andelnans

Andelnans és un municipi francès del departament del Territori de Belfort i de la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2006 tenia 254 habitants.

## Geografia

Se situa a la vora esquerra del riu La Saveureuse.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 408 | 745 | 660 | 485 | 324 | 203 | 254 |
# Antechinus mimetes

Antechinus mimetes és una espècie de dasiüromorf de la família dels dasiúrids. Fou descrit el 1924 com a subespècie del ratolí marsupial de Swainson, però un estudi publicat el 2015 l'ascendí a la categoria d'espècie. Es diferencia dels altres representants del complex Antechinus swainsonii per la mida dels buits palatals anteriors. Té les orelles petites i la cua més curta que el cap i el cos.

## Referències

* ↑ Baker, A. M.; Mutton, T. Y.; Mason, E. D.; Gray, E. L. 2015.«A taxonomic assessment of the Australian Dusky Antechinus Complex: a new species, the Tasman Peninsula Dusky Antechinus (Antechinus vandycki sp. nov.) and an elevation to species of the Mainland Dusky Antechinus (Antechinus swainsonii mimetes (Thomas))». Memoirs of the Queensland Museum – Nature, 59: 75-126
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Anogramma

Anogramma és un gènere de falgueres dins la família de les pteridàcies. És un gènere subcosmopolita, principalment dels països càlids i subtropicals comprèn unes 7 espècies i l'única present als Països Catalans és Anogramma leptophylla.

## Algunes espècies

* Anogramma ascensionis, (Hook.) Diels
* Anogramma conspersa Fée
* Anogramma eggersii C.Chr. en C.Chr.
* Anogramma leptophylla (L.) Link - falzia fina
* Anogramma osteniana Dutra

## Referències

* ↑ Oriol de Bolòs i Josep Vigo Flora dels Països Catalans 1980
* ↑ «Anogramma leptophylla (L.) Link». [Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ «Anogramma leptophylla». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 22 abril 2022].
# Andrés Martín García

Andrés Martín García (Aguadulce, Província de Sevilla, Andalusia, 11 de juliol de 1999) és un futbolista andalús que juga com a davanter pel Racing de Santander, ceditl pel Rayo Vallecano.

## Carrera de club

Martín va ingressar al planter del Córdoba CF el 2016, procedent de l'Antequera CF. Va fer el seu debut sènior amb el Córdoba CF B el 20 d'agost de 2017, jugant els últims sis minuts en una derrota a fora per 1–2 a Segona Divisió B contra la UD Extremadura.
Martín va marcar el seu primer gol com a sènior l'1 de novembre de 2017, el de l'empat, en un 1–1 a casa contra la Real Balompédica Linense. El següent 21 juny, després de jugar regularment per l'equip B durant la campanya, va estendre el seu contracte amb el club, i va fer la pretemporada sencera amb el primer equip.
Martín va fer el seu debut professional el 9 de setembre de 2018, entrant com a suplent a la segona part per Alejandro Alfaro en un 0–0 a casa contra l'AD Alcorcón al campionat de Segona divisió. Tres dies més tard va marcar el seu primer gol professional, el primer del partit en un 2–0 a casa contra el Gimnàstic de Tarragona, a la Copa del Rei.
El 26 de juny de 2019, després de patir descens, Martín va signar un contracte de cinc anys amb el Rayo Vallecano, llavors també en la segona divisió. Va ajudar els de Madrid a assolir l'ascens a La Liga la temporada 2020–21, marcant quatre gols.
Martín va debutar a primera divisió el 15 d'agost de 2021, substituint Óscar Valentín en una derrota per 0–3 fora de casa contra el Sevilla FC. El 27 de gener següent, després de participar poques vegades, va ser cedit al CD Tenerife a la segona divisió, fins al juny.
De tornada al Rayo per a la temporada 2022–23, Martín va tornar a aparèixer poques vegades, i va ser cedit al Racing de Santander de segona divisió el 31 d'agost de 2023.

## Referències

* ↑ «Andrés Martín continuará una temporada más en el Córdoba CF "B"» (en castellà). El Córner del Sur, 21-06-2018. Arxivat de l'original el 24 de desembre 2019. [Consulta: 9 setembre 2018].
* ↑ «Igualada justa de un serio Alcorcón en El Arcángel» (en castellà). Marca, 09-09-2018. [Consulta: 9 setembre 2018].
* ↑ «Un buen Córdoba se regala la primera victoria del año» (en castellà). Diari AS, 13-09-2018. [Consulta: 13 setembre 2018].
* ↑ «Andrés Martín nuevo jugador del Rayo Vallecano» (en castellà). Rayo Vallecano, 26-06-2019. [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «Acuerdo para la cesión de Andrés Martín» (en castellà). Rayo Vallecano, 27-01-2022. [Consulta: 27 gener 2022].
* ↑ «El delantero Andrés Martín refuerza la plantilla del Racing 2023/24» (en castellà). Racing Santander, 31-08-2023. [Consulta: 31 agost 2023].

## Enllaços externs

* Andrés Martín García a BDFutbol
* Andrés Martín García a La Preferente (castellà)
* Andrés Martín García, Fitxa a Soccerway
# Alfred Boix Pastor

Alfred Boix i Pastor (Gandia, 1967) és un polític socialista valencià, ha estat alt càrrec als diversos governs de la Generalitat Valenciana presidits pel socialista Ximo Puig així com diputat a les Corts Valencianes i al Congrés dels Diputats en diverses legislatures.

## Biografia

Estudià Graduat Social a la Universitat de València i milita al PSPV-PSOE, del qual n'és responsable a la comarca de La Safor. Ha estat regidor a l'ajuntament de Gandia de 1991 a 2011, any en el qual el PSPV perdé les eleccions locals per primera vegada des de 1983. Boix fou elegit diputat per la circumscripció de València a les eleccions generals espanyoles de 1996 i ha estat diputat provincial des del 2003 al 2011. Fou diputat a les Corts Valencianes a la VIII i IX legislatura.
A gener de 2013, va ser notícia per ser un dels 7 diputats de les Corts Valencianes (5 del PSOE, 2 del PP) que mai no havia intervingut a cap debat. En el seu cas, Boix destacava perquè tampoc no havia intervingut en cap de les comissions de les que és membre.
Al si del PSPV, Alfred Boix ha ostentat diversos càrrecs com el de secretari general de l'agrupació comarcal del partit a la Safor o el de secretari d'organització nacional de la comissió gestor del PSPV, sota la direcció de Joan Lerma. Al XII Congrés Nacional del partit, el nou secretari general Ximo Puig el nomenà novament secretari d'organització del PSPV.
El 2019 és nomenat Secretari autonòmic de Promoció Institucional i Cohesió Territorial del Consell de la Generalitat Valenciana presidida per Ximo Puig, departament que es va reorganitzar el febrer de 2022 incorporant les responsabilitats en comunicació i prospectiva del gabinet de govern.

## Referències

* ↑ Siete diputados de Les Corts todavía no han intervenido en el pleno esta legislatura notícia a Las Provincias del 15 de gener de 2013 (castellà)
* ↑ La Verdad, 19-10-2007
* ↑ «Alfred Boix es nombrado secretario de organización de la gestora del PSPV-PSOE». saforguia.com, 22-10-2007. [Consulta: 28 octubre 2011].
* ↑ «Un núcleo duro con Leire Pajín, Alfred Boix y Romeu» (en castellà). Levante-EMV, 01-04-2012. [Consulta: 7 abril 2012].
* ↑ «Puig assegura que la nova estructura de Presidència permetrà afrontar un "any decisiu" per a la reactivació valenciana». [Consulta: 3 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Bloc personal d'Alfred Boix
* Fitxa al Congrés dels Diputats
* Fitxa a les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Brasil Open 2014

El Torneig de São Paulo 2014, també conegut com a Brasil Open 2014, és una competició tennística disputada sobre terra batuda que forma part de les sèries 250 de l'ATP. La catorzena edició del torneig es va celebrar entre el 24 de febrer i el 3 de març del 2014 al Complexo Desportivo Constâncio Vaz Guimarães de São Paulo, Brasil.
El tennista argentí Federico Delbonis va guanyar el primer títol de la seva carrera.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | T. Haas | 7 | 6 | |
| Q | P. Starace | 6² | 3 | | 1 | T. Haas | 6 | 5 | 6 |
| | H. Zeballos | 6 | 6 | | | H. Zeballos | 3 | 7 | 2 |
| | G. Pella | 3 | 4 | | | | | | | 1 | T. Haas | 3 | 2 | r |
| 4 | J. Mónaco | 7 | 2 | 7 | | | | | | | P. Lorenzi | 6 | 3 | |
| | A. Ramos | 6$^4$ | 6 | 5 | 4 | J. Mónaco | 6⁶ | 7 | 4 | | | | | |
| | P. Lorenzi | 6 | 6 | | | P. Lorenzi | 7 | 6$^4$ | 6 | | | | | |
| Q | R. Dutra da Silva | 4 | 3 | | | | | | | | | | | | P. Lorenzi | 6 | 3 | 4 |
| WC | T. Bellucci | 7 | 5 | 6 | | | | | | | | | | | F. Delbonis | 4 | 6 | 6 |
| | A. Haider-Maurer | 6$^4$ | 7 | 3 | WC | T. Bellucci | 6 | 6 | | | | | | |
| | M. Kližan | 6 | 6 | | | M. Kližan | 3 | 3 | | | | | | |
| 3 | M. Granollers | 4 | 3 | | | | | | | WC | T. Bellucci | 4 | 7 | 4 |
| WC | J. Souza | 4 | 3 | r | | | | | | | F. Delbonis | 6 | 6⁵ | 6 |
| | A. Montañés | 6 | 2 | | | A. Montañés | 4 | 3 | | | | | | |
| | F. Delbonis | 3 | 6 | 6 | | F. Delbonis | 6 | 6 | |
| 2 | N. Almagro | 6 | 3 | 2 | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| | Guillermo García López Philipp Oswald | 7 | 6 | |
| | Máximo González Juan Mónaco | 6⁶ | 3 | | | Guillermo García López Philipp Oswald | 7 | 5 | [10] |
| 4 | Pablo Cuevas Horacio Zeballos | 7 | 4 | [8] | | Marcel Granollers Pere Riba | 6⁶ | 7 | [4] |
| | Marcel Granollers Pere Riba | 5 | 6 | [10] | | | | | | | Guillermo García López Philipp Oswald | 5 | 6 | [15] |
| | Facundo Bagnis Federico Delbonis | 7 | 7 | | | | | | | 2 | Juan Sebastián Cabal Robert Farah Maksoud | 7 | 4 | [13] |
| 3 | Andre Begemann Martin Emmrich | 5 | 6$^8$ | | | Facundo Bagnis Federico Delbonis | 4 | 4 | |
| | Daniele Bracciali Leonardo Mayer | 4 | 2 | | 2 | Juan Sebastián Cabal Robert Farah Maksoud | 6 | 6 | |
| 2 | Juan Sebastián Cabal Robert Farah Maksoud | 6 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2011-12-21 a Wayback Machine. (portuguès) (castellà)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Costa do Sauipe / São Paulo :
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019 :
ATP World Tour 2014
< 2013
2015 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Etxarri (Larraun)

Etxarri és una localitat navarresa adscrita al municipi de Larraun. Es troba a 17 km de Pamplona. La població era de 87 habitants l'any 2014, amb una densitat de població de 9,71 hab/km² i una superfície de 7,62 km². No s'ha de confondre amb els municipis també navarresos Etxarri Aranatz i Etxarri, ni amb el municipi d'Iparralde Etxarri.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopedia de Navarra | ETXARRI». [Consulta: 14 desembre 2020].
# Eusebio Cano Pinto

Eusebio Cano Pinto (La Aldea del Puente, municipi de Valdepolo, província de Lleó, 17 d'agost de 1940) és un periodista, escriptor i polític espanyol. Es llicencià en Ciències de la Informació a la Universitat Complutense de Madrid i va obtenir el diplomat superior de l'Escola d'Alts Estudis en Ciències Socials de París. Després de cinc anys va tornar a Espanya, es llicencià en filosofia a la Universitat de Salamanca i treballà a la redacció del diari de Càceres.
Membre del PSOE, en fou nomenat secretari general de la província de Càceres, de la que en fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1979 i 1982. Durant aquesta legislatura fou membre provisional de la Junta d'Extremadura i secretari segon de la Comissió de Cultura del Congrés dels Diputats.
Posteriorment fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1987 i 1989. De 1989 a 1994 fou vicepresident de la Comissió de Relacions Econòmiques Exteriors del Parlament Europeu.

## Obres

* El Carnaval de Estrasburgo (2002) ISBN 9788476716700.
* Crónica de mi propia muerte (2003) ISBN 9788460766179
* La Clínica (2007) ISBN 9788476719602

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Parlament Europeu
* Entrevista Arxivat 2013-10-30 a Wayback Machine. a La Crónica de León, 29 de novembre de 2009,
# Douglas Mawson

Douglas Mawson OBE, FAA, FRS (5 de maig de 1882 - 14 octubre de 1958) va ser geòleg i un reconegut explorador de l'Antàrtida. Com Roald Amundsen, Robert Falcon Scott, i Ernest Shackleton, Mawson va comandar una important expedició durant l'edat heroica de l'exploració de l'Antàrtida. Entre les distincions rebudes cal destacar el títol de sir i l'Orde de l'Imperi Britànic; va ser membre de l'Australian Academy of Science, i de la Royal Society.
Va néixer a Shipley, Yorkshire (Anglaterra) i era el segon fill de Robert Ellis Mawson, un comerciant de roba, i de Margaret Annquan. Quan tenia dos anys (1884) la família es traslladà a Rooty Hill, prop de Sydney (Austràlia). Estudià a la Fort Street Model School de Sydney i, més tard, a la universitat de Sydney, des de 1899 fins al 1902, realitzant la carrera d'enginyeria de mines.
El 1907, Mawson formà part com a geòleg de l'expedició britànica a l'Antàrtida encapçalada per Ernest Shackleton. Amb el seu mentor i amic, el també geòleg Edgeworth David, va participar en la primera ascensió al Mont Erebus. Més tard, va ser un membre del primer equip que va arribar al pol sud magnètic, assumint el lideratge en un retorn molt perillós.
Mawson decidí encapçalar la seva pròpia expedició, l'Expedició Australiana a l'Antàrtida, a la George V Coast i a la Terre Adélie, a la part de l'Antàrtida que queda al sud d'Austràlia, que en aquella època estava totalment inexplorada. Varen fer una exploració geogràfica i diversos estudis científics, incloent-hi el visitar el pol sud magnètic.

## Referències

* ↑ «Douglas Mawson». Australian Dictionary of Biography. [Consulta: 1r octubre 2007].

## Enllaços externs

* Douglas Mawson in the Antarctica (anglès)
* Hurley, Frank Collection of Photographic Prints. Imatges de l'expedició de Mawson de 1911-14 (National Library of Australia, Canberra) (anglès)
* National Archives of Australia (anglès)