OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gonzalo Gortázar Rotaeche

Gonzalo Gortázar (Madrid, 1965), és conseller delegat de CaixaBank des de juny de 2014. També és vicepresident de Repsol, conseller de Banc BPI i president de VidaCaixa.

## Biografia

Llicenciat en Dret i Ciències Empresarials per la Universitat Pontifícia de Comillas i MBA amb distinció pel INSEAD, va treballar entre 1993 i 2009 en Morgan Stanley, a Londres i Madrid, on va ocupar diversos càrrecs en la divisió de Banca d'Inversió. Anteriorment havia exercit diverses responsabilitats a Bank of America en Banca Corporativa i de inversió.

## Trajectòria

Entre 2009 i juny de 2011 va ser conseller director general de Criteria Caixa Corp. Posteriorment, va ocupar el càrrec de director general de Finances de CaixaBank fins al seu nomenament com a conseller delegat el juny de 2014.

## Referències

* 1 2 «¿Quién es Gonzalo Gortázar? El perfil del nuevo consejero delegado de CaixaBank». El Economista, 30-06-2014 [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ Aymeric, Ramon «Gonzalo Gortázar, un financiero discreto El nuevo consejero delegado de CaixaBank, de 48 años, ha hecho toda su carrera en Morgan Stanley». La Vanguardia, 30-06-2014 [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ Arancibia, Salvador «Así gestiona Gonzalo Gortázar, consejero delegado de CaixaBank». Expansión, 13-08-2017 [Consulta: 1r novembre 2019].
# José Evaristo Uriburu

José Evaristo Uriburu (Salta, 19 de novembre de 1831 - Buenos Aires, 23 d'octubre de 1914) fou un advocat i polític argentí, president de la República de l'Argentina entre el 23 de gener de 1895 i el 12 d'octubre de 1898.
Va participar com a àrbitre a les negociacions diplomàtiques de pau en la Guerra del Pacífic (1879-1883) entre el Xile i Bolívia. Va assumir la presidència de l'Argentina l'any 1895 després de la dimissió de Luis Sáenz Peña, del qual era vicepresident.

## Referències

* ↑ «José Evaristo Uriburu». Encyclopedia Britannica [Consulta: 22 octubre 2015].
* ↑ «José Evaristo Uriburu». Portal de Salta [Consulta: 22 octubre 2015].
# Bombolla d'anticentre

La bombolla d'anticentre és una regió propera a l'anticentre galàctic de la Via Làctia que emet una radiació de 21 cm. Es troba a les 06h 27m + 15 °, o l = 197 °, b = + 2 ° en coordenades galàctiques, a prop de la frontera de les constel·lacions de Bessons i Orió. És una superestrella (una superbombolla molt gran) dins de la nostra galàxia que és de forma esfèrica i compta amb dolls de gas.
Descobert el 1970, aquest objecte galàctic ha estat subsegüentment classificat pels investigadors com un braç espiral de la Via Làctia el 1972, una galàxia nana propera arrossegada per marea el 1975, i un núvol d'alta velocitat el 1979.
El nom Snickers per a la bombolla d'anticentre va sorgir a partir de la descripció de Christian Simonson, un astrònom de la Universitat de Maryland que creia que era un petit "cacauet" d'una galàxia a l'exterior de la Via Làctia.
Els col·legues de Simonson van inventar el nom Snickers (en referència a les barres de xocolata estatunidenques Milky Way i Snickers) a causa de la seva proximitat a la Via Làctia. Menys popularment, la superbombolla d'anticentre també se la coneix com a 0627-15 des de les seves coordenades equatorials.
La bombolla d'anticentre és aproximadament a 55.000 anys llum (17 parsecs) del Sol. Les seves dimensions són difícils de determinar mitjançant l'ones de ràdio a causa de la seva ubicació a prop de la zona d'elusió, les regions del cel enfosquit per pols interestel·lar al llarg de l'equador galàctic.

## Referències

* 1 2 3 Simonson, S. Christian, III. «A New Milky Way Satellite Found in 21-Centimeter Line Observations». Astrophysical Journal Letters, 201, 1975, pàg. L103–L108. Bibcode: 1975ApJ...201L.103S. DOI: 10.1086/181952.
* ↑ Tamanaha, Christopher M. «The Anticenter Shell and the Anticenter Chain». Astrophysical Journal Supplement Series, 109, 1, 1997, pàg. 139. Bibcode: 1997ApJS..109..139T. DOI: 10.1086/312975.
* ↑ «Snickers». Astroprof's Page, 28-02-2006. [Consulta: 1r febrer 2008].
* ↑ «Peanuts in the Sky». Time, 24-11-1975 [Consulta: 1r febrer 2008]. Arxivat 2008-02-09 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-02-09. [Consulta: 18 març 2018].
Coordenades: 06$^h$ 27$^m$ 00$^s$; +15° 00′ 00″
# Pere Tresfort

Pere Tresfort és un poeta menor català del segle xv. Se'n conserven només tres poemes, escrits amb trets occitans, al Cançoner Vega-Aguiló i al de l'Ateneu. De la rúbrica d'aquest se'n dedueix que Pere Tresfort era notari.
Al cançoner Vega-Aguiló es conserva una cançó, "Ab fletxes d'aur untatz d'erb'amorosa", amb una estrofa i una tornada en decasíl·labs. I també una dansa "Jovencelhs qui no à.ymia". I una altra peça "Gran carrech han huy tuyt l'om de paratge" de crítica als homes de poder, que es conserva al cançoner de l'Ateneu i en altres tres.

## Bibliografia

* Martí de Riquer (1964). Història de la Literatura Catalana, vol. 1. Barcelona: Edicions Ariel.
* Incipitario di Pere Tresfort al "Repertorio informatizzato dell'antica letteratura catalana (RIALC)"
* «Pere Tresfort». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Referències

* ↑ http://www.rialc.unina.it/181.1.htm
* ↑ http://www.rialc.unina.it/181.3.htm
* ↑ http://www.rialc.unina.it/181.2.htm
# Jaume Casanovas

Jaume Casanovas és el nom dels següents personatges:
* Jaume Casanovas i Parellada (1844 - 1911), empresari agrícola i polític català.
* Jaume Casanovas i Escussol (1944 - 2019), polític català.
# Border Collie

El border collie és un gos pastor, ca de pasturatge o gos d'atura originari de l'àrea fronterera entre Escòcia i Anglaterra. La història del border collie, comparada amb la resta dels gossos pastors, és relativament jove. No obstant això, els seus orígens poden remuntar-se a la conquesta romana de Britànnia, on portaven cans per al maneig de bestiar oví. Tanmateix la majoria dels autors coincideixen a dir que l'origen d'aquesta raça prové dels celtes, poble que migrà cap a les illes britàniques entre els segles V i I abans de la nostra era, portant amb ells un ca que definien com a collie, que en gaèlic significa útil. Al llarg dels segles, els grangers d'Escòcia i Irlanda van treballar en la puresa de sang d'aquests gossos d'atura, que mostraven una inigualable qualitat de treball en zones rocoses i amb relleu, cosa que permetia d'accedir a rodals on l'ésser humà es veia impossibilitat d'anar. A començament del segle xx, diversos d'aquests gossos d'atura van ser exportats a les illes d'Oceania. Particularment a Nova Zelanda s'integraren perfectament. El collie actual ha estat dividit en cinc races diferents: rough collie, smooth collie, gos pastor de Shetland, bearded collie i border collie. La popularitat d'aquestes races entre el públic general va començar amb l'afició de la Reina Victòria, que en tenia diversos exemplars.
# Smarthistory

Smarthistory (part de la Khan Academy des d'octubre de 2011) és un web-book multimèdia d'accés gratuït sobre història de l'art. El van crear Beth Harris i Steven Zucker que també en són editors. Al començament era un blog d'audioguies per utilitzar al Museu Metropolità d'Art i al Museu d'Art Modern de Nova York.
Més endavant, Smarthistory es va expandir i també inclou vídeos, diapositives, imatges, aplicacions mòbils, mitjans socials i contingut escrit, creat tant pels seus fundadors com també per historiadors de l'art.

## Referències

* ↑ «About Smarthistory» (en anglès). Khan Academy, 20-08-2023. Arxivat de l'original el 1 de novembre 2014. [Consulta: 20 agost 2023].
* ↑ «E-Learning: smARThistory.org» (en anglès). Artifixx.com, 20-08-2023. [Consulta: 20 agost 2023].
# Taniajacoïta

La taniajacoïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la ruizita. Rep el nom de Jaco i Tania Janse van Nieuwenhuizen, descobridors del mineral.

## Característiques

La taniajacoïta és un sorosilicat de fórmula química SrCaMn$^{3+}$₂Si₄O$_{11}$(OH)₄·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015, sent publicada per primera vegada el 2021. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 5,5.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu Mineral de la Universitat d'Arizona, a Tucson (Arizona), amb el número de catàleg: 20009, i al projecte RRUFF, amb el número: r140945.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina N'Chwaning III, a la localitat de Kuruman, dins el camp de manganès del Kalahari (Cap Septentrional, Sud-àfrica), on es troba en forma de cristalls marrons radials aciculars. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Taniajacoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 febrer 2022].
# Pau Roig i Cisa

Pau Roig i Cisa (Premià de Mar 1879 - Barcelona 1955) era un pintor i gravador català.
Molt jove guanyà un concurs de portades de la revista L'Esquella de la Torratxa (1898) i va fer tres murals a l'oli modernistes, de gran qualitat, amb temes musicals, per a la botiga de música barcelonina Cassadó & Moreu (1900, ara al Departament de Cultura de la Generalitat). Poc després marxà a París, on també col·laborà a premsa i il·lustrà llibres, com La femme et le pantin de Pierre Louys (1903), els originals del qual, a l'oli, són a la Biblioteca de Catalunya. Allà, entre altres coses, va fer una sèrie de litografies en color de temes de circ, sota la influència de Toulouse-Lautrec (1906-07, una col·lecció completa de les quals també és a la Biblioteca de Catalunya)
Bé que va ser un pintor considerable, destacà encara més pels seus gravats calcogràfics, molt personals, que acusen el mestratge de l'obra de Rembrandt, sobre temes francesos i després del Maresme, on acabaria retornant.

## Referències

* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 183. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ Catàleg a la BC
* ↑ 2 Catàleg a la Biblioteca de Catalunya
# Brontí

Brontí (Brontinus, Βροντῖνος) (segle VI aC) fou un filòsof pitagòric nadiu de la ciutat de Metapont (Metapontum) a la Magna Grècia. Alcmeó de Crotona va dedicat les seves obres a aquest filòsof, a Lleó de Metapont i a Bàtil.
Se li atribueix la descoberta d'una "pols filosòfica", que probablement seria un medicament, ja que Brontí també era conegut com a metge.
Segons alguns relats es va casar amb la filòsofa Teano, mentre que d'altres diuen que Teano era la seva filla i que aquesta es va casar amb Pitàgores.
Es creu que Brontí hauria escrit diversos poemes místics, sota el pseudònim d'Orfeu. El dramaturg Epígenes de Sicion, que va viure en temps d'Alexandre el Gran, en fa referència de dues obres òrfiques amb els títols Πέπλος (Peplos) i Τὰ φυσυκά (Tà fisikà), molt probablement de Brontí.
Sirià d'Alexandria, filòsof neoplatònic del segle v, diu que Brontí «afirmava que la mònada, o la causa primera transcendeix tota mena de raó i d'essència en potència i dignitat». Una filosofia que aplega el platonisme amb el pitagorisme.

## Referències

* ↑ Diògenes Laerci, VIII, 83
* ↑ «I puc afegir aquí un altre savi de Crotona de la mateixa escola: Brontí gran filòsof i hàbil poeta, a qui s'atribueix la invenció de les pólvores anomenades filosòfiques.» (Nicola Leoni: Della Magna Grecia e delle tre Calabrie, 1844, p.142
* ↑ Luigi Lechi, Le vite dei filosofi, Tip. Molina, 1842, p.204
* ↑ «La filla del metge Brontí, la bella Theano, es va enamorar de Pitàgores que tenia llavors 60 anys i es van casar el 509, a.C» (Angelo Frascara: Dell'ufficio e della necessità degli studi matematici: Prolusione all'Università popolare di Genova, Stab. tipo-litog. ditta A. Montorfano, 1905, p.25)
* ↑ Vincenzo Capparelli: La sapienza di Pitagora, Volum 2, CEDAM, Casa editrice dott. A. Milani, 1941, p.213
* ↑ Sirià, en Metaph., 166.
* ↑ Philip Merlan: Monopsychism mysticism metaconsciousness: Problems of the soul in the neoaristotelian and neoplatonic tradition, La Haye, Nijhoff, 1963, p. 8.
* ↑ Elisabeth Gellert, Jelena O. Krstovic: Classical and Medieval Literature Criticism: Excerpts from Criticism of the Works of World Authors from Classical Antiquity Through the Fourteenth Century, Gale/Cengage Learning, 2001, p. 236
# Tanichthys micagemmae

Tanichthys micagemmae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Ben Hai al Vietnam.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Crostwitz

Crostwitz (alt sòrab: Chrósćicy) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a 12 kilòmetres de Kamenz L'alt sòrab és la llengua més parlada al municipi.

## Nuclis

* Caseritz (Kozarcy), 46 habitants
* Crostwitz, 629 habitants
* Horka (Hórki), 282 habitants
* Kopschin (Kopšin), 26 habitants
* Nucknitz (Nuknica), 58 habitants
* Prautitz (Prawoćicy), 80 habitants

## Història

El municipi fou esmenat per primer cop el 1225. El 1945 s'hi va fundar la Domowina, només cinc dies després d'haver acabat la guerra.

## Personatges il·lustres

* Jurij Koch, escriptor sòrab
* Jurij Chěžka, escriptor sòrab
# Pau Rossell

Pau Rossell (? – 1492) fou un orguener i sacerdot dominic. Les seves obres, que foren molt admirades pels seus contemporanis, s'emmarquen dins l'estil de l’orgue gòtic català. Entre 1479 i 1492, etapa en què es conserven registres documentats, construí instruments com el del Convent dels Franciscans Menors de Sant Antoni de Barcelona i en començà un a la Seu de Girona, caracteritzats per la seva grandària i complexitat.

## Referències

* ↑ «.xml Pau Rossell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Decàgon

En geometria, un decàgon és qualsevol polígon amb deu costats i deu angles. L'origen del seu nom es δέκα (deu) + γωνία (angle).

## Decàgon regular

El decàgon és regular quan tots els seus costats són de la mateixa llargada i tots els angles interns iguals a 4π/5 radiants o 144° graus.
El perímetre d'un decàgon regular de llargada de costat a és
    $P=10\cdot a$
L'àrea d'un decàgon regular de llargada de costat a ve donada per
    $A={\frac {5}{2}}a^{2}\cot {\frac {\pi }{10}}={\frac {5a^{2}}{2}}{\sqrt {5+2{\sqrt {5}}}}\simeq 7.694208843\cdot a^{2}$
O també, en funció de la apotema, $a_{p}$,
    $A=10\cdot a_{p}^{2}\cdot {\frac {\sin({\frac {\pi }{10}})}{\sin({\frac {2\pi }{5}})}}=10\cdot a_{p}^{2}\cdot \tan({\frac {\pi }{10}})\simeq a_{p}^{2}\cdot 3.2492$
Si es coneix l'apotema $a_{p}$ i el costat $a$ o el perímetre $P$ del polígon, altra alternativa per calcular l'àea és
    $A={\frac {P\cdot a_{p}}{2}}={\frac {10\cdot t\cdot a_{p}}{2}}=5\cdot t\cdot a_{p}$
El símbol de Schläfli del decàgon regular és {10}.

## Construcció

Un decàgon regular és construïble amb regle i compàs.
* Completar els passos 1 a 6 de construir un pentàgon.
* Traçar una línia recta des de cada vèrtex del pentàgon a través del centre de la circumferència dibuixada al pas 1 de construir un pentàgon fins al costat oposat de la mateixa circumferència.
* Els cinc vèrtex del pentàgon són també cinc dels vèrtexs del decàgon. Els cinc vèrtex restants del decàgon són aquells punts on les línies del pas 2 creuen el cercle original (però no són un vèrtex de pentàgon).
En resum, un decàgon és una forma de deu costats.

## Vegeu també

* Nombre decagonal

## Referències

* ↑ Sidebotham, Thomas H. John Wiley & Sons. The A to Z of Mathematics: A Basic Guide (en anglès), 2003, p. 146. ISBN 9780471461630.
* ↑ Sapiña, R. «Calculadora de l'àrea i perímetre del decàgon regular» (en castellà). Problemas y ecuaciones. ISSN: 2659-9899 [Consulta: 25 juny 2020].
* ↑ Wenninger, Magnus J. Cambridge University Press. Polyhedron Models (en anglès), 1974, p. 9. ISBN 9780521098595.

## Enllaços externs

* Decagon Decàgon a Math world.(anglès)
* Definition and properties of a decagon Definició i propietats del decàgon. Amb animació interactiva. (anglès)
Viccionari
# Bébé candidat au mariage

Bébé candidat au mariage és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada l'1 de desembre de 1911. Dura 7 minuts.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama
* Paul Manson : Monsieur Labèbe, el pare

## Notes

* ↑ «Bebè candidato al matrimonio». italiataglia.it.
* ↑ «Indice alfabetico delle pellicole cinematografiche approvate dal Ministero dell'Interno fino al 31 dicembre 1915». fondazionecsc.it.
# Sylvain Maillols

Sylvain Maillols (?, 16 de desembre del 1901 - ?, 20 de gener del 1988) va ser un polític rossellonès, alcalde de Corbera durant cinc dècades i, breument, senador.

## Biografia

Presidí l'ajuntament de Corbera del 1931 al 1944 i, novament, del 1945 al 1983.
Del 1958 al 1976 va ser Conseller general pel cantó de Millars. Esdevingué senador el 20 de febrer del 1981, quan reemplaçà el difunt Gaston Pams, i ocupà el lloc fins al 2 d'octubre de l'any següent. No es presentà a les eleccions que hi hagué aleshores.

## Notes

* ↑ Joseph Sylvain de bateig
* ↑ Alcaldes de Corbera.

## Enllaços externs

* Fitxa a la plana del senat francès (francès)
# Coregonus migratorius

Coregonus migratorius també conegut com a omul és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir 56 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en àrees entre 4-16 °C.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Baikal (sud de Sibèria).

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* 1 2 Baensch, H.A. i R. Riehl 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka 2002. An overview of nonindigenous fishes in inland waters of Russia. Proc. Zool. Inst. Russ. Acad. Sci. 296:21-30.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Dulmaa, A. 1999. Fish and fisheries in Mongolia. p. 187-236. A T. Petr (ed.) Fish and fisheries at higher altitudes: Asia. FAO Fish. Tech. Pap. No. 385. FAO, Roma, Itàlia. 304 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Holcík, J. 1991. Fish introductions in Europe with particular reference to its central and eastern part. Can. J. Fish. Aquat. Sci. 48 (Suppl. 1):13-23.
* Kottelat, M. 2006. Fishes of Mongolia. A check-list of the fishes known to occur in Mongolia with comments on systematics and nomenclature. El Banc Mundial, Washington D.C. 103 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Polyakov, O.A. 1989. Biology of Baikal omul, Coregonus autumnalis migratorius, in Bratsk Reservoir. J. Ichthyol. 29(5):40-46.
* Savvaitova, K.A. i T. Petr 1999. Fish and fisheries in Lake Issyk-kul (Tien Shan), River Chu and Pamir lakes. p. 168-186. A T. Petr (ed.) Fish and fisheries at higher altitudes: Asia. FAO Fish. Tech. Pap. No. 385. FAO, Roma, Itàlia. 304 p.
* Sukhanova, L.V., V.V. Smirnov, N.S. Smirnova-Zalumi, S.Y. Slobodyanyuk, V.A. Skulin i B.K. Baduev 1996. Study of the populations of Coregonus autumnalis migratorius in Lake Baikal by the restriction analysis of mitochondrial DNA. J. Ichthyol. 36(8):635-641.
* Welcomme, R.L. 1988. International introductions of inland aquatic species. FAO Fish. Tech. Pap. 294. 318 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* «Coregonus migratorius». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Defecte topològic

* Aquest article tracta sobre esdeveniment cosmològic. Si cerqueu l'alteració en l'ordenació regular d'un cristall, vegeu «defecte topològic cristal·lí».
Un defecte topològic, en cosmologia, és un esdeveniment en l'espai-temps (textures), estructures puntuals (monopols), filamentàries (cordes), o bidimensionals (murs) de molt gran densitat d'energia, predites per les teories de la gran unificació, com a vestigis de les primeres fases més calentes de l'Univers. L'existència d'aquests defectes topològics és hipotètica, i no hi cap verificació empírica.

## Referències

* ↑ Cruz, M.; N. Turok, P. Vielva, E. Martínez-González, M. Hobson «A Cosmic Microwave Background Feature Consistent with a Cosmic Texture». Science. DOI: 10.1126/science.1148694 [Consulta: 25 octubre 2007].
* ↑ «Gravity Trapping on a Finite Thickness Domain Wall: An Analytic Study». Mirjam Cvetic, Marko Robnik, Los Alamos National Laboratory. [Consulta: 6 febrer 2008].

## Enllaços externs

* (anglès) Cosmic Strings & other Topological Defects
# HDE

HDE té els següents significats:
* Henry Draper Extension, catàleg astronòmic anomenat així pel fet d'ésser una ampliació del Henry Draper Catalogue
* Historia de las Diócesis Españolas, obra de referència de la història dels bisbats espanyols