OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teófilo del Valle Pérez

Teófilo del Valle Pérez (Silleda, 1 de febrer de 1956 – Elda, 24 de febrer de 1976) va ser un jove oficinista, resident a Elda, mort per trets de la Policia Armada durant una vaga de calçat, sent considerat la primera víctima de la transició a l'estat espanyol.
Després de la seva mort es va dur a terme una vaga general a les comarques del Vinalopó. Al seu enterrament van assistir més de 20.000 persones. Es va crear una comissió ciutadana exigint responsabilitats, la qual va ser ignorada per les autoritats. La localitat veïna de Petrer va nomenar un dels seus espais verds com a Parc Teófilo del Valle en memòria del jove. El 2016 els ajuntaments d'Elda i Petrer van realitzar un acte de commemoració de la seva mort a l'esmentat parc. El 2012, Esquerra Unida va presentar una moció a l'Ajuntament d'Elda perquè s'assignés un carrer a Teófilo del Valle, però la proposta va ser rebutjada pel Partit Popular. El 24 de febrer de 2019 l'Ajuntament d'Elda va inaugurar la Plaça Teófilo del Valle Pérez amb una placa commemorativa.

## Referències

* 1 2 «Recordando a Teófilo del Valle» (en castellà). Petrer al dia, 18-02-2010.
* ↑ Pérez Gil, Juan Carlos. «La primera víctima de la Transición» (en castellà). DiarioInformación.com, 23-02-2016. [Consulta: 9 juny 2018].
* ↑ «Parc Teófilo del Valle». Google Maps. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ Ortega, Marta. «Petrer y Elda se unen para recordar a Teófilo del Valle en el 40º aniversario de su muerte» (en castellà). Valle de Elda, 24-02-2016.
* ↑ «IU Elda logra la asignación de un espacio público a la figura de Teófilo del Valle» (en castellà). Intercomarcal Televisión, 23-02-2016. Arxivat de l'original el 18 de setembre 2019. [Consulta: 21 juliol 2017].
* ↑ «Teófilo del Valle ya tiene una plaza en Elda» (en castellà). Valle de Elda, 24-02-2019. [Consulta: 11 febrer 2022].
# Llagosta del desert

La llagosta pelegrina (Schistocerca gregaria) és una espècie d'ortòpter celífer les plagues del qual han amenaçat la producció agrícola d'Àfrica, Orient Mitjà i Àsia durant segles. La qualitat de vida d'almenys una desena part de la població mundial està afectada per plagues d'aquest insecte. Aquesta espècie és potencialment la que causa plagues més perilloses de totes les espècies del gènere Schistocerca, a causa de la seva habilitat d'eixamenar per volar ràpidament a grans distàncies. Té de dos a cinc generacions per any. Les altures del nord d'Etiòpia (Regió Tigre) i d'Eritrea alenteixen els seus moviments a les àrees de reproducció en la costa del Mar Roig.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 10 desembre 2021].
# Phrynopus montium

Phrynopus montium és una espècie de granota que viu al Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Monteza, J.I., Lehr, E. & Aguilar Puntriano, C. 2004. Phrynopus montium. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Molí de Suterranya

El Molí de Suterranya era un molí de l'antic terme de Suterranya, actualment pertanyent al terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà.
Estava situat al sud-est del poble de Suterranya, a la vora dreta del barranc del Pont de Fusta, poc abans que aquest s'aboqui en el riu d'Abella. L'actual molí, dedicat a la producció elèctrica és una mica a ponent, a la vora d'una de les séquies secundàries del Canal de Gavet.
# Neslette

Neslette és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 94 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Neslette era de 94 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 20 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 3 estaven desocupats. Tots els 42 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 27 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Neslette el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones, 52 eren actives i 17 eren inactives. De les 52 persones actives 45 estaven ocupades (24 homes i 21 dones) i 7 estaven aturades (4 homes i 3 dones). De les 17 persones inactives 7 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic establiment comercial que hi havia el 2009 era una adrogueria.
L'any 2000 a Neslette hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements et de services dans le domaine du commerce en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Neslette a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Neslette a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Perquè ho dic jo

Perquè ho dic jo (títol original en anglès, Because I Said So) és una comèdia dramàtica estatunidenca dirigida per Michael Lehmann i estrenada el 2007.

## Argument

Daphne Wilder (Diane Keaton) és una mare sobreprotectora que ha criat sola a les seves tres filles: l'assenyada psicòloga Maggie (Lauren Graham), la sexy i irreverent Mae (Piper Perabo), i la insegura i adorable Milly (Mandy Moore). Una vegada casades les seves dues filles grans, Daphne es proposa ajudar a la seva filla Milly, que és la petita, a trobar a l'home perfecte amb el qual compartir la seva vida. Para això posarà un anunci a internet buscant candidats sense que la seva filla en sàpiga res. Allí coneixerà a l'home que per a ella seria perfecte per a la seva filla petita, un arquitecte anomenat Jason (Tom Everett Scott), i també al tipus d'home amb el qual no vol que acabi, Johnny (Gabriel Macht), un músic que té un fill. Així, Milly acabarà coneixent als dos inesperadament, tenint relacions sexuals amb tots dos i més tard descobrint més tard el que la seva mare havia planejat a l'esquena i havent de triar entre un dels dos nois o a cap.

## Repartiment

* Diane Keaton: Daphne Wilder
* Mandy Moore: Milly
* Tom Everett Scott: Jason
* Stephen Collins: Joe
* Tony Hale: Stuart
* Piper Perabo

## Crítica

* "Res no aconsegueix evitar que continuem tenint la imatge d'una versió ampliada, i poc inspirada, d'una sitcom de sobretaula. El millor: Mandy Moore, encantadora i mesurada. El pitjor: Diane Keaton, absolutament insuportable."
* "Es desenvolupa cautelosament segons les regles de les comèdies romàntiques. (...) Un suau exercici de deliberada mediocritat, amb somriures i moments commovedors repartits acuradament."
* "El que els seus responsables intenten que sigui divertit -una mare i les seves filles parlant sobre orgasmes mentre compren sabates- no és divertit: és horrible."
* "Un exercici de cursileria enllaunada que empeny a les seves atractives estrelles Diane Keaton i Mandy Moore a punt de la histèria en telecomèdia."

## Referències

* ↑ Títol en català
* ↑ «[http://mobile.nytimes.com/2007/02/02/ movies/02beca.html?_r=0&referer=http://www.nytimes.com/gst/movies/msearch.html?query=Because+I+said+so&x=-346&y=-155 Because I said so]». The New York Times.
* ↑ Broc, David «Because I Said So». Fotogramas.
* ↑ Scott, A. O. «Because I Said So». The New York Times.
* ↑ Hornaday, Ann «Because I Said So». The Washington Post.
* ↑ Harvey, Dennis «Because I Said So». Variety.

## Enllaços externs

* Perquè ho dic jo - Lloc web oficial
# Franciszek Szymczyk

Franciszek Ksawery Szymczyk (Lviv, Ucraïna, 21 de febrer de 1892 - Varsòvia, 5 de novembre de 1976) va ser un ciclista polonès que va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1924. Es dedicà al ciclisme en pista.
En aquests Jocs va participar en la prova de persecució per equips, fent equip amb Tomasz Stankiewicz, Józef Lange i Jan Lazarski, guanyant la medalla de plata, per darrere l'equip italià; i en la velocitat individual, quedant eliminat en la repesca.

## Palmarès

* 1921
** Campió de Polònia de velocitat individual
* 1922
** Campió de Polònia de velocitat individual
* 1924
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de París en persecució per equips

## Referències

* ↑ «Olympedia – Franciszek Szymczyk». [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ «Franciszek Szymczyk (1892-1976) – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 22 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Franciszek Szymczyk a sitiodeciclismo.net
# Tore Pedersen

Tore Pedersen (Fredrikstad, Noruega, 29 de setembre de 1969) és un futbolista noruec retirat que disputà 47 partits amb la selecció de Noruega.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Penalta (Camarasa)

Penalta és una serra situada al municipi de Camarasa a la comarca del Noguera, amb una elevació màxima de 682 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Molí de Seguer

El Molí de Seguer és una obra de Pontils (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí abandonat i situat a peu del Gaià i del camí de Mas Baldric. Es tracta d'una construcció en pedra de grans dimensions, molt reformat i constituït per dos cossos alineats, amb petites finestres rectangulars i una teulada a dues aigües amb un pendent poc pronunciat. Un d'aquests cossos, el més ample, compta amb una sala coberta amb una volta apuntada i oberta amb un portal, que originalment devia ser adovellat. A la part posterior del molí encara s'hi conserva el cacau, de grans dimensions.

## Referències

* ↑ «Molí de Seguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Molí de Seguer». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Perramon

Perramon és el nom dels següents personatges:
* Primer cognom:
** Francesc Perramon i Pla (Manresa, 1907 – Barcelona), polític, impressor i periodista.
** Josep Perramon Acosta (Barcelona, 1946), jugador d'handbol català.
** Llorenç Perramon i Playà (Manresa, 1895 - Mèxic ?), periodista, acadèmic i polític.
* Segon cognom:
** Anselm Corrons i Perramon (Manresa, 1902 – 1994), dibuixant humorístic, ninotaire, cartellista, il·lustrador i pintor.
** Carles Fages de Perramon (Figueres, 1843 - 1932), propietari i jurista figuerenc.
** Isidre Costa i Perramon, polític manresà.
** Domènec Perramon i Torrús (Canet de Mar, 1906 - Londres, 1976), poeta català.
# Franciszek Lilius

Franciszek Lilius (polonès: Franciszek (Gigli) Lilius) (Gmina Gromnik, c. 1600 - Gmina Gromnik, 1657) va ser un compositor polonès.
Originalment es deia la família Gigli i venia d'Itàlia. El pare Wincenty Lilius va arribar a Varsòvia com a músic judicial a través de Graz i Cracòvia.
Franciszek Lilius va rebre la seva formació musical a la banda de la cort de Segimon III Vasa. A Roma va continuar els seus estudis el 1625, durant els quals va viure a la casa de Girolamo Frescobaldi. Lilius va ser un dels compositors polonesos més importants del segle xvii. La seva música està influenciada pels italians que treballen a la capella del rei Segimon, com Marco Scacchi o Tarquinio Merula. El 1630 es va convertir en mestre de capella a la catedral de Cracòvia, càrrec que va mantenir fins a la seva mort, en que fou succeït per Bartłomiej Pękiel. Fou alumne seu Marcin Mielczewski.
Entre les 20 o menys obres a cappella existents, algunes de les quals s'han lliurat imprès o manuscrits, inclouen:
* Missa Brevissima
* Missa tempore Pashali
* Surrexit Crist Hodie, motet
* Muteta super Nicolai Solemnia
* Jubilate Deo omnia terra

## Referències

* ↑ Robert Eitner: Biographisch-bibliographisches Quellen-Lexikon der Musiker und Musikgelehrten …. 1902
# Tomba d'Amarna 21

La tomba de l'antic Egipte coneguda com la Tomba d'Amarna 21, es troba en el grup de tombes conegudes col·lectivament com les Tombes Sud, prop de la ciutat d'Amarna, a Egipte.
No es coneix el propietari d'aquesta tomba i no està finalitzada.

## Referències

* ↑ Amarna Project. The South Tombs (anglès)

## Bibliografia

* Murnane, William J. Texts from the Amarna Period in Egypt (en anglès). Society of Biblical Literature, 1995. ISBN 1-55540-966-0.
* Reeves, Nicholas. Akhenaten. Egypt's False Prophet (en anglès). Londres: Thames & Hudson, 2005. ISBN 0-500-28552-7.
# Llei de Campbell

La llei de Campbell és un adagi desenvolupat pel científic social Donald T. Campbell el 1976 durant la seva recerca en el camp de la metodologia de la recerca.
Aquesta llei suggereix que com més utilitzat sigui un determinat indicador social quantitatiu per a la presa de decisions, major serà la pressió a la qual estarà subjecte i més probable serà que corrompi i distorsioni els processos socials que, se suposa, hauria de monitorar. Es pot interpretar com el principi d'incertesa de les ciències socials, doncs podem optar per prendre un indicador per mesurar o per assignar recursos, però no per complir ambdues tasques amb ell.
El principi en ciències socials de la llei de Campbell ha sigut utilitzat per assenyalar les conseqüències negatives del sistema d'avaluació nord-americana promogut per la Llei que cap nen es quedi enrere. Un altre exemple és el "problema dels falsos positius" a Colòmbia. El govern premiava econòmicament als militars per guerrillers assassinats, la qual cosa els va portar a assassinar civils i fer-los passar per guerrillers. O la crisi de les hipoteques sub-prime a EUA. Els agents hipotecaris cobraven en funció del nombre d'hipoteques que realitzaven, la qual cosa els va portar a camuflar les males condicions creditícies d'els qui rebien els préstecs. En la Unió Soviètica van ser nombrosos els casos en els quals es verifica aquesta llei, doncs el compliment dels plans quinquennals es realitzava segons indicadors objectius, que eren manipulats. Per exemple, si es definia la quota de producció per nombre de cargols, es feien molt petits, però si es feia per pes, es feien molt grans.
Variants d'aquesta llei són la crítica de Lucas o la llei de Goodhart.

## Referències

* Campbell, Donald T., Assessing the Impact of Planned Social Change The Public Affairs Center, Dartmouth College, Hanover New Hampshire, Estats Units. desembre de 1976.(en anglès)
* Berliner, David C. & Nichols, Sharon L. High-Stakes Testing Is Putting the Nation At Risk Education Week, 12 de març de 2007. (en anglès)
* Nichols, Sharon L. & Berliner, David C. The Inevitable Corruption of Indicators and Educators Through High-Stakes Testing The Great Lakes Center for Education Research & Practice, East Lansing, EL MEU, març de 2005. (en anglès)
* Nichols, S. L., & Berlner, D. C. (2007). Collateral Damage: How high-stakes testing corrupts America's schools Cambridge, DT.: Harvard Education Press (en anglès)
# Pere Becque

Pere Becque és un advocat nord-català (actualment, jubilat) especialitzat en economia, finances i empresa, i en relacions transfrontereres. És ex-batlle de Banyuls de la Marenda, dirigent de la USAP i impulsor de l'associació "Les amis de la Catalogne - Els amics de Catalunya", formada per advocats, empresaris, polítics i ciutadans, i pròxima a l'ANC. Col·labora amb Ràdio Arrels amb una secció periòdica.

## Referències

* ↑ Vidal i Sol, Teo «Conferència de Pere Becque a la Casa dels Països Catalans». Vilaweb, 17-12-2015. Arxivat de l'original el 2017-12-27 [Consulta: 27 desembre 2017].
* ↑ Renyé, Aleix «Un “lobby” a Catalunya Nord per ajudar la independència». El Punt Avui, 25-10-2012.
* ↑ «Pierre Becque : « Dans cinq ans la Catalogne peut être la Suisse du sud de l'Europe ! »» (en francès), 24-10-2012. [Consulta: 27 desembre 2017].
# Nicolle García

Nicolle García (Medellín, 2004) és una actriu colombiana.

## Biografia

El seu primer paper protagonista va ser a Libertad, l'òpera prima de Clara Roquet, en què va interpretar Libertad, la filla de l'assistenta d'una família rica que passa les vacances a la Costa Brava, i per la qual va ser nominada al Premi Goya a la millor actriu revelació.
Va ser descoberta per la directora Catalina Arroyave quan patinava pel barri de Moràvia de la seva ciutat natal.
Ha estat nominada també a la categoria d'actriu revelació en lesMedalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2021.

## Filmografia

* Libertad (2021)

## Nominacions

| Any | Pel·lícula | Premi | Categoria | Resultat |
| 2021 | Libertad | Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics | Actriu revelació | Nominada |
| 2021 | Libertad | Premis Goya | Millor actriu revelació | Nominada |

## Referències

* 1 2 M. P. «Quién es Nicolle García, la joven actriz de 'Libertad'» (en castellà). Las Provincias, 12-02-2022. [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Nast, Condé. «Nicolle García: “Para mí era impensable ser nominada a los Goya. Soy una persona muy corriente”» (en espanyol europeu), 11-01-2022. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ «Nominados a las 77 Medallas CEC». Círculo de Escritores Cinematográficos. [Consulta: 4 març 2022].
# Pierre-Nicolas Chantreau

Pierre-Nicolas Chantreau (París, 1741 - Aush, 25 d'octubre de 1808) anomenat també don Chantreau, fou un historiador, periodista, gramàtic, lexicògraf i agent secret francès.

## Biografia

Cap al 1762, amb vint-i-un anys, va marxar a Espanya per ser professor de francès a la Reial Escola d'Àvila. Allí va publicar una gramàtica francesa per a l'ús dels hispanoparlants, que li va valer l'ingrés a la Reial Acadèmia Espanyola i el títol de Don Chantreau.
De tornada a França el 1782, es va adherir a les idees revolucionàries i esdevingué funcionari de la secció de biblioteques del Comitè d'Instrucció Pública. Amb l'objectiu d'annexionar Catalunya a la recent proclamada República Francesa, o almenys convertir el Principat en un estat satèl·lit de França, l'any 1792 va rebre l'encàrrec de dirigir una xarxa d'espionatge i agitació a Barcelona. Emprant la seva activitat acadèmica com a tapadora, aquesta xarxa d'agents treballà per conèixer les disposicions dels catalans davant la Revolució Francesa i preparar el clima polític adient per l'esclat d'una eventual revolució.
El 1794 va proposar al directori departamental del Gers la creació d'una revista pedagògica, Les Documents de la raison, feuille antifanatique, després va escriure el Courrier du département du Gers. El 1796 va ser professor d'història a l'Escola Central d'Auch, després a l'Escola Militar, aleshores amb seu a Fontainebleau, el 1803.
Mentre que les seves taules i cronologies històriques van caure ràpidament en l'oblit, el seu lèxic de les paraules de la Revolució va inspirar Louis-Sébastien Mercier a escriure una Neologia o Vocabulari de paraules noves, i la seva Gramàtica francesa, de la qual es van succeir diverses edicions fins al 1926, va ser una fita en la història de l'ensenyament de llengües a Espanya.

## Referències

* ↑ «Bulletin de la Société archéologique du Gers».
* ↑ Gelonch, Antoni. Napoleó, la Revolució i els catalans. Barcelona: Viena Edicions, 2021, p. 159-160. ISBN 978-84-17998-73-8.
* ↑ Biographical element after the catalog of the Bibliothèque nationale de France and L'Intermédiaire des chercheurs et curieux, year 1892, 2nd semester, (p. 467).
# Franciszek Zabłocki

Franciszek Zabłocki (1754 – Końskowola 1821) fou un dramaturg polonès de família aristocràtica que va destacar en el gènere de la sàtira. Fou secretari del comte Catoryski i va recitar per al rei. El 1797 va anar a Roma i fou ordenat sacerdot però va tornar a Polònia el 1800 i va ser nomenat prebost de Końskowola on va romandre fins a la mort. Les "Obres completes" foren publicades per Dmochowski el 1829-1830.

## Referències

* Enciclopedia Hispano-Americana (en castellà), 1909. «editada entre 1909 i 2004 en 72 volums originals i 34 apèndixs.»
# Tomba d'Amarna 16

La tomba de l'antic Egipte coneguda com la Tomba d'Amarna 16, es troba en el grup de tombes conegudes col·lectivament com les Tombes Sud, prop de la ciutat d'Amarna, a Egipte.
La tomba no està finalitzada, i malgrat que té una mica de decoració i unes columnes finament tallades a la sala, no proporciona informació de qui va ser el seu propietari.

## Referències

* ↑ Amarna Project. The South Tombs, p. 2 (anglès)

## Bibliografia

* Murnane, William J. Texts from the Amarna Period in Egypt (en anglès). Society of Biblical Literature, 1995. ISBN 1-55540-966-0.
* Reeves, Nicholas. Akhenaten. Egypt's False Prophet (en anglès). Londres: Thames & Hudson, 2005. ISBN 0-500-28552-7.