OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# France Football

France Football és una prestigiosa revista esportiva francesa bi-setmanal (amb edicions els dimarts i divendres) sobre futbol mundial, amb especial cobertura a les més importants lligues europees (La Lliga, Bundesliga, Premier League, Calcio, Ligue 1, etc.).
Amb seu d'edició a París, la revista va ser fundada el 1946. Des de 1956, atorga anualment com guardó la Pilota d'Or al millor futbolista de l'any a Europa. Aquest és triat pels corresponsals de la revista de diferents països.

## Enllaços externs

* web oficial de la revista (francès)
# Falciot cuaespinós dels baobabs

El falciot cuaespinós dels baobabs (Telacanthura ussheri) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae).
Habita selva i boscos del Senegal, Gàmbia, sud de Mali, Guinea Bissau, Burkina Faso, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, sud de Níger, Nigèria, sud-oest de Camerun, el Gabon, República del Congo, sud-oest de la República Centreafricana nord i nord-est de la República Democràtica del Congo, Uganda, Kenya i nord-est de Tanzània cap al sud localment fins l'oes d'Angola, centre de la República Democràtica del Congo, Zàmbia, sud de Malawi, nord i est de Zimbàbue, oest de Moçambic i nord-est de Sud-àfrica.
El seu estat de conservació és bo, i de fet està classificat com a "risc mínim".

## Referències

* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Birds (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2020-03-19, p. 568. ISBN 978-1-4729-8269-8.
* ↑ IUCN «The IUCN Red List of Threatened Species 2018: e.T22686652A130108988» (en anglès). Telacanthura ussheri: BirdLife International, 07-08-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t22686652a130108988.en.
# Francisco Javier García-Noblejas Hernanz

Francisco Javier "Javi" García-Noblejas Hernanz (Madrid, 18 de març de 1993) és un futbolista professional madrileny que juga com a lateral esquerre pel NAC Breda.
El 20 d'agost de 2018, després que acabés el contracte amb el Rayo Vallecano, Noblejas va fitxar per l'Sporting de Gijón.

## Referències

* ↑ «Javi Noblejas, nuevo fichaje rojiblanco» (en castellà). Sporting de Gijón, 20-08-2018. Arxivat de l'original el 20 d’agost 2018. [Consulta: 20 agost 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa al Reial Madrid
* Francisco Javier García-Noblejas Hernanz a BDFutbol
* Francisco Javier García-Noblejas Hernanz, Fitxa a Soccerway
# Junia Petronia

Junia Petronia va ser una llei romana de l'any 60, proposada pels cònsols JuniCalpurni Pisó Cesoní i Petroni Turpilià, que determinava que si en un judici els jutges estaven dividits sobre la sentència en nombre igual, s'havia d'aplicar el benefici del dubte a favor de l'encausat (in dubito, pro reo). També determinava que els amos no podien llençar arbitràriament als seus esclaus a les feres.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 99-100 [Consulta: 19 abril 2022].
# La Muntanya dels set cercles

La Muntanya dels set cercles (The Seven Storey Mountain) és una autobiografia de Thomas Merton, del 1948, monjo trapenc i un conegut autor de les dècades dels 1940, 1950 i 1960. Merton va acabar el llibre en 1946 als 31 anys, cinc anys després d'entrar en l'Abadia de Getsemaní, a prop de Bardstown, Kentucky. El títol es refereix a la muntanya del Purgatori de Dante en La Divina Comèdia.
La Muntanya dels set cercles va ser publicada el 1948. La primera impressió va ser planejada per a 7.500 còpies, però les vendes de pre-publicació van superar les 20.000. Per a maig de 1949, ja van ser impreses 100.000 còpies i, d'acord amb el temps, va ser un dels llibres més venuts de no-ficció als EUA l'any 1949. De l'edició original en tapa dura, finalment, se'n van vendre més de 600.000 còpies, i les vendes de butxaca superaven els tres milions el 1984. El llibre s'ha mantingut constantment en premsa, i ha estat traduït a més de quinze idiomes. Existeix una traducció al català de Guillem Colom publicada el 1963.
A més d'estar a la llista dels 100 millors llibres de no ficció del segle segons la National Review, també va ser esmentat en els 100 Christian Books That Changed the Century (100 Llibres cristians que van canviar el segle) de William J. Petersen (2000).

## Referències

* 1 2 «Religion: The Mountain». TIME, 11-04-1949 [Consulta: 27 setembre 2015]. Arxivat 21 de juliol 2013 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-07-21. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ «FICTION: 1949 BESTSELLERS: Non Fiction». TIME, Dec 19, 1949. Arxivat de l'original el de desembre 20, 2010. [Consulta: de setembre 27, 2015].
* ↑ College Walk Columbia University Magazine
* ↑ «Religion: Merton's Mountainous Legacy». Time Magazine, Dec 31, 1984. Arxivat de l'original el d’agost 22, 2013. [Consulta: de setembre 27, 2015].
* ↑ «Books: Silent Prophet». Time Magazine, 03-11-1980. Arxivat de l'original el 25 d’agost 2013. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ «Religion: The Death of Two Extraordinary Christians» p. 3,4. Time Magazine, Dec 20, 1968. Arxivat de l'original el de novembre 22, 2011. [Consulta: de setembre 27, 2015].
* ↑ La Muntanya dels set cercles
* ↑ Petersen, William J.; Randy Petersen 100 Christian Books That Changed the Century. F.H. Revell, 2000, p. 78. ISBN 0-8007-5735-1.
# Carenat (motos)

En una motocicleta i en alguns tipus d'automòbils de competició, s'anomena carenat al revestiment realitzat amb fibra de vidre, fibra de carboni, plàstic o altre material que s'adapta al xassís amb una finalitat principalment aerodinàmica, encara que també estètica. En aviació i aeronàutica, també es fa servir el terme carenat.
Habitualment el carenat d'una motocicleta es divideix en 4 seccions:
* Cúpula: Ocupa la part superior de la moto, cobrint els fars i incorporant un parabrisa transparent.
* Quilla: Es localitza a la part inferior, entre les rodes i per sota de les fuites.
* Laterals: Habitualment són els elements d'unió entre cúpula i quilla, per donar continuïtat a un carenat complet.
* Cua: És independent de la resta de parts del carenat. Ocupa la part posterior de la motocicleta i alberga el seient del passatger i la il·luminació posterior.

## Vegeu també

* Carenat (aviació)
* Carenat (astronàutica)

## Bibliografia

* Mas Godayol, Josep (Director). «Carenado. La alta costura de la moto». A: Dos Ruedas. Gran enciclopedia ilustrada de la moto (en castellà). Barcelona: Editorial Delta, 1980, p. 362-366 (vol. II). ISBN 84-85822-03-X.
# High diving al Campionat del Món de natació de 2013 – femení

BCN 2013 Campionats del món :
| Salts |||
| Individual |||
| 1 m | homes | dones |
| 3 m | homes | dones |
| 10 m | homes | dones |
| Sincronitzats |||
| 3 m | homes | dones |
| 10 m | homes | dones |
| High diving |||
| homes dones |||
| Aigües obertes |||
| 5 km | homes | dones |
| 10 km | homes | dones |
| 25 km | homes | dones |
| Equips | Equips |
| Natació |||
| Lliures |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| 800 m | homes | dones |
| 1.500 m | homes | dones |
| Esquena |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Braça |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Papallona |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Estils |||
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| Relleus lliures |||
| 4×100 m | homes | dones |
| 4×200 m | homes | dones |
| Relleus d'estils |||
| 4×100 m | homes | dones |
| Natació Sincronitzada |||
| Solo | tècnic | lliure |
| Duet | tècnic | lliure |
| Equip | tècnic | lliure |
| combinada ||
| Waterpolo |||
| homes dones | homes dones | |
| Aquesta caixa: |||
La competitió de high diving o salts de gran altura femení es va celebrar durant el Campionat del Món de natació de 2013 el dia 30 de juliol de 2013. La competició va ser dividida en tres rondres.

## Resultats

| Posició | Saltador | País | Ronda 1 | Ronda 2 | Ronda 3 | Total |
| 01 | Cesilie Carlton | Estats Units | 54.60 | 72.85 | 84.15 | 211.60 |
| 02 | Ginger Huber | Estats Units | 62.40 | 79.05 | 65.25 | 206.70 |
| 03 | Anna Bader | Alemanya | 65.00 | 72.60 | 66.30 | 203.90 |
| 4 | Stephanie de Lima | Canadà | 50.70 | 71.40 | 60.45 | 182.55 |
| 5 | Tara Hyer Tira | Estats Units | 62.40 | 57.40 | 57.40 | 177.20 |
| 6 | Diana Tomilina | Ucraïna | 42.90 | 74.25 | 36.80 | 153.95 |

## Referències

* ↑ Round 1–2 Results
* ↑ Final Results
# James Dean: The First American Teenager

James Dean: The First American Teenager és una pel·lícula documental estatunidenca de 1976 sobre l'actor James Dean amb entrevistes amb molts dels amics i coprotagonistes de Dean, dirigida per Ray Connolly.
La pel·lícula va ser produïda per ZIV International i distribuïda per Walt Disney Studios Motion Pictures.

## Referències

* ↑ «James Dean – the First American Teenager, directed by Ray Connolly | Film review». timeout.com. [Consulta: 9 abril 2016].
* ↑ Clarke Fountain. «James Dean: The First American Teenager». The New York Times. Baseline & All Movie Guide, 2015. Arxivat de l'original el 2015-11-23.

## Enllaços externs

* Fragment del documental a YouTube
# Can Puig (Sant Pere de Ribes)

Can Puig és una obra del municipi de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El conjunt està format per diversos edificis. El cos principal consta de planta baixa i dos pisos i terrat amb balustrada i torratxa de planta quadrada. La façana principal té totes les obertures allindanades. Als balcons del primer pis, s'han respectat les restes de pintura original que imitava marbre. A la part superior d'aquesta façana hi ha un rellotge de sol.
La façana posterior presenta al cos principal, una galeria d'arcades de mig punt al primer i al segon pis, amb balustrada i terrat a la part superior.
El cos lateral dret consta de planta baixa i un pis i està cobert amb teulada a dues vessants. Té porta d'accés d'arc escarser i una galeria d'arcs de mig punt. El conjunt es completa amb una tanca perimetral.

## Història

Les diverses dates inscrites en el conjunt de Can Puig, permeten interpretar el procés de construcció. La data més antiga que apareix és la de l'any 1791 que figura a la dovella central de l'arc d'entrada del cos lateral dret, juntament amb el nom "Pere Puig". A aquesta primera construcció seguiria la de l'edifici principal bastit el 1853, i el conjunt es completaria l'any 1856, ja que aquestes dues dates apareixen en dos punts diferents de Can Puig; la primera, a la porta situada a l'esquerra de la façana (a la de la dreta hi ha les inicials P.P.) i al rellotge de sol superior i la segona, en una porta lateral de la tanca.
En l'actualitat, el conjunt convenientment restaurat, ha passat a ser utilitzat com a centre d'ensenyament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Can Puig (Santa Eulàlia de Ronçana)

Can Puig és una masia del municipi de Santa Eulàlia de Ronçana (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici de planta rectangular, orientat al nord-est. A les cares nord i oest les pedres estan disposades en fileres regulars, les parets són aproximadament d'un metre d'amplada. La casa gairebé no té fonaments. Els angles estan acabats amb grans carreus. Les cares est i sud són més noves, les pedres estan més mal posades, alternant amb runa i ceràmica. Coberta a dos vessants. Les parets interiors són de gran gruix, a la sala hi ha un gran arc de mig punt de 4 o 5 metres, al celler n'hi ha un altre d'apuntat. La porta és dovellada i presenta espitlleres de defensa.
La tradició diu que Can Puig i el Castellet podrien ser una mateixa edificació a causa d'algun tret de construcció que podria semblar un castell. En el fogatge de 1497 apareixen ambdós noms per separat, el que ens fa suposar que es tracta de dos llocs diferents. No hi ha cap dada documental de la construcció, però es palesen dues etapes constructives: la base més antiga i el cos de la masia del segle XV-XVI. En el fogatge de 1553 apareix Miquel Puig. Hi ha altres dades de la família fins a l'any 1730 que la casa passa a propietat dels Riera, fins a l'any 1957 que va passar a mans del Sr. Badia.

## Referències

* ↑ Núm. 29508, Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya
* 1 2 «Can Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Can Puig (Vilafant)

Can Puig és una obra de Vilafant (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casa pairal, envoltada per un gran jardí, i situada a la part de ponent del clos urbà, a migdia de la nova carretera de Figueres a Besalú, en un turó de 68 metres sobre el nivell del mar. A la porta d'entrada a la masoveria del casal es llegeix "Maria Angela Massanet Ferrer i Puig hereva i vidua de Ramon Llavanera me fecit 28 setembre 1844". Consta de planta baixa i dos pisos i té teulada a quatre vents i elements nobles a l'interior.
El parc i jardí que envolten la casa estan murallats per filades de xiprers centenaris, safareig i horta.

## Història

En la part del casal encarada als horts, i en una de les seves portalades llegim:"Maria Angela Ferrer i Puig hereva i viuda de Ramon Llavanera, 28 setembre 1844".

## Referències

* 1 2 3 «Can Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Campionats del món de ciclocròs de 1976

Els Campionats del món de ciclocròs de 1976 foren la 27a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 25 de gener de 1976 a Chazay-d'Azergues, Roine, França. Es disputaren dues proves masculines.

## Resultats

| Prova | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| Cursa elit masculina | Albert Zweifel Suïssa | 1h 07' 30" | Peter Frischknecht Suïssa | + 1' 30" | André Wilhelm França | + 2' 33" |
| Cursa amateur masculina | Klaus-Peter Thaler RFA | 1h 07' 01" | Robert Vermeire Bèlgica | + 50" | Ekkehard Teichreber Alemanya | + 1' 28" |

## Classificacions
### Classificació de la prova masculina elit

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Albert Zweifel | Suïssa | 1h 07' 30" |
| | Peter Frischknecht | Suïssa | + 1' 30" |
| | André Wilhelm | França | + 2' 33" |
| 4 | Cyrille Guimard | França | + 3' 11" |
| 5 | Marc De Block | Bèlgica | + 3' 50" |
| 6 | Eric Desruelle | Bèlgica | + 4' 06" |
| 7 | Hermann Gretener | Suïssa | + 4' 30" |
| 8 | Gerrit Scheffer | Països Baixos | + 4' 36" |
| 9 | Albert Van Damme | Bèlgica | + 4' 58" |
| 10 | Gertie Wildeboer | Països Baixos | + 5' 39" |

### Classificació de la prova masculina amateur

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Klaus-Peter Thaler | RFA | 1h 07' 01" |
| | Robert Vermeire | Bèlgica | + 50" |
| | Ekkehard Teichreber | RFA | + 1' 28" |
| 4 | Vojtěch Červínek | Txecoslovàquia | + 1' 30" |
| 5 | Franco Vagneur | Itàlia | + 2' 12" |
| 6 | Willy Lienhard | Suïssa | + 2' 50" |
| 7 | Miloš Fišera | Txecoslovàquia | + 3' 01" |
| 8 | Jean-Yves Plaisance | França | + 3' 10" |
| 9 | Wil Brouwers | Països Baixos | + 3' 12" |
| 10 | Hennie Stamsnijder | Països Baixos | + 3' 48" |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Suïssa | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | RFA | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Cal Torra (Sant Just)

Cal Torra és una casa del nucli de Sant Just d'Ardèvol, al municipi de Pinós (Solsonès), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Juntament amb la rectoria, cal Vilà i l'església de Sant Just formen un recinte clos entorn de la plaça de l'església.

## Descripció

Casa construïda en dues o tres fases, conservant força bé les diferents etapes constructives. Una torre de planta rectangular coberta a un sol vessant, amb un aparell regular i col·locat a trencapunt, formaria el primer nucli d'aquest habitatge (d'aquí segurament el nom de cal Torra que designa aquesta masia). Al segle xvi es devia ampliar la construcció afegint a la torre el cos d'una masia d'estructura clàssica amb un gran portal adovellat o un elegant finestral ricament ornat.

## Història

La casa devia pertànyer a alguna família nobiliària del lloc que devia senyorejar les terres veïnes a la parròquia de Sant Just. Cal pensar que els orígens de la casa són medievals

## Referències

* 1 2 «Cal Torra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 març 2015].
# Camí dels Pobres

El Camí dels Pobres és un camí que circula pel terme de Reus, al Baix Camp.
Surt del camí del Burgar a la vora dreta del barranc de les Alzines. Va fins a la carretera de Sant Ramon. Més enllà d'aquesta carretera, entra al terme de Constantí, on es coneix pel mateix nom. De fet, és un bocí de l'antic camí de La Selva a Salou. Podria ser que aquest camí hagués pres el nom de la mina dels Pobres, que passa molt a la vora. Pel que sembla, per aquest camí passaven els enterraments que del Burgar anaven al cementiri de Constantí, i per això se'n diu també Camí dels Morts. Passa vora el Mas del Negrillo i el Mas del Caselles, aquest últim ja al terme de Constantí.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 446. ISBN 8486387655.
# Cantó de Garlin

El cantó de Garlin és un cantó del departament francès dels Pirineus Atlàntics, a la regió d'Aquitània. Està enquadrat al districte de Pau i té 19 municipis.

## Municipis

* Aubons
* Aidia
* Valirac e Maumosson
* Buelh, Buelhòu e Lasque
* Buròssa e Mendossa
* Castèthpugor
* Conchès
* Diussa
* Garlin
* Mascarans e Haron
* Montclar
* Lo Mont e Dissa
* Mohós
* Portèth
* Rivarroi
* Sent Joan Potge
* Tadossa e Aussau
* Taron, Sadirac e Vièlanava
* Lo Vialèr

## Història

El 1790, Conchez va ser el centre d'un canton compost per les comunes d'Arricau, Arrosés, Aubous, Aurions, Aydie, Burosse-Mendousse, Cadilhon, Croselhas, Diusse, La Sèrra, Mont, Portet, Saint-Jean-Poudge, Tadousse-Ussau i Vialer, i depenent del districe de Pau. Per altra banda, Garlin era el centre d'un cantó que comprenia les comunes de Baliracq-Maumusson, Boueilh-Boueilho-Lasque, Castetpugon, Garlin, Mascaraàs-Haron, Moncla, Mouhous, Pouliacq, Ribarrouy i Taron-Sadirac-Viellenave.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Nom | Partit |
| 1964 | Henri Sibor | |
| 1970 | Henri Sibor | |
| 1976 | Henri Sibor | |
| 1982 | Henri Tonnet | |
| 1988 | Henri Tonnet | |
| 1994 | Henri Tonnet | |
| 2001 | Charles Pélanne | |
| 2008 | Charles Pélanne | DVD |
| Les dades anteriors a 1964 no són conegudes. ||||

## Notes

* ↑ Cantonals 2008 - Resultats del cantó de Garlin
# Can Catà

Can Catà és una masia de la serra de Collserola a Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia amb disposició característica dels segles XV i XVI amb els portals d'entrada a punt rodó i la teulada amb pendent als costats. La façana és orientada a migdia i fou reformada a inicis del segle xx. Mostra l'estructura formada per la planta baixa, pis i golfes en les que s'ha fet una galeria de dos arcs. La façana és coronada per un frontó amb formes motllurades circulars i els balcons tenen baranes amb balustrada. Les finestres són coronades amb cornises.
Té uns jardins d'estil neoclàssic dissenyats (al segle XX) per l'arquitecte Francesc de Paula Nebot i Torrens (o per Leopold Gil i Nebot).
La mateixa finca inclou la Reserva Natural de Can Catà, que actualment no s'obre al públic.

## Història

Al segle xvii era un dels masos més importants de les Feixes, encara amb el nom de Catà, i no apareix documentat fins al segle xviii. Es desconeixen els seus propietaris al segle xviii. Més endavant, la propietat va passar al noble Ramon de Llordella.

## Vegeu també

* Torrent de Can Catà

## Referències

* 1 2 «Can Catà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* 1 2 Can Catà Arxivat 2014-09-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg urbanístic de l'Ajuntament
* ↑ «Masies». Parc de Collserola. Consorci del Parc de Collserola. [Consulta: 2 setembre 2014].
* ↑ «Reserva natural de Can Catà». Camins on gaudir del verd. Ajuntament de Cerdanyola del Vallès. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2014. [Consulta: 2 setembre 2014].

## Enllaços externs

* «Can Catà (Cerdanyola - Vallès Occidental)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Can Catero

Can Catero o també cal Catero, és una obra del municipi de Cornudella de Montsant (Priorat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa, un pis i golfes. La part més important la constitueix la decoració que envolta la porta d'entrada, de llinda recta i d'estil renaixentista, amb carreus sobre-aixecats. L'equilibri serè de la façana és trencat per elements moderns, com els balcons, de construcció molt posterior. L'edifici és cobert per una teulada a dues vessants, de les que una vessa al carrer. Sobre la llinda de la porta hi ha un escut, amb un nom malmès i la data de construcció. És al carrer del Tou, al costat de cal Miralles. El nom correspon a un malnom de la vila.

## Història

L'aparició de construccions renaixentistes amb posterioritat o simultàniament a l'aixecament de l'església parroquial denota una clara influència de corrents renovadors i també d'una certa prosperitat econòmica. Tot això és palès en el nombre de construccions civils renaixentistes al municipi. Totes elles són bastides semblantment pel que fa a la decoració, centrada únicament en la portalada principal. Aixecada el 1611, mentre es construïa l'església parroquial, Cal Catero, al costat de la plaça de la Vila, degué ser una casa important. A la fi del segle xix i principis del segle xx, segurament, es refeu la façana i s'hi bastiren els balcons actuals.

## Referències

* 1 2 3 «Can Catero». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* 1 2 Amigó, Ramon; Espasa Ballester, J. B. Noms actuals i pretèrits del terme antic de Cornudella de Montsant. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1990, p. 154. ISBN 8440484364.