# Llengües de Tanzània

A Tanzània es parlen més d'un centenar de llengües autòctones, per la qual cosa aquest país és el que té més diversitat lingüística de l'Àfrica oriental. No obstant això, no hi ha cap d'aquestes llengües que tingui una nombre majoritari de parlants dins el país, i d'altra banda, les dues llengües oficials de Tanzània són el suahili i l'anglès, que funcionen com a llengües vehiculars. Entre les llengües parlades a Tanzània hi trobem representades les quatre famílies lingüístiques africanes: les llengües bantu, les llengües cuixítiques, les llengües khoisànides i les llengües nilòtiques.
El Suahili s'utilitza en els debats parlamentaris, en els tribunals de primera instància, i com a llengua vehicular a l'escola primària; l'anglès s'utilitza en el comerç exterior, en les relacions diplomàtiques, en els tribunals superiors, i com a llengua vehicular a l'educació secundària i la superior, tot i que el govern de Tanzània planeja substituir l'ensenyament de l'anglès a secundària pel suahili. En relació amb les seves polítiques socials Ujamaa, el president Nyerere impulsa l'ús del suahili per unificar els diferents grups ètnics del país. Aproximadament el 10% dels tanzans parla suahili com a primera llengua, i fins al 90% el parlen com a segona llengua. La majoria dels tanzans, per tant, són bilingües en suahili i una altra llengua pròpia; habitualment els tanzans que disposen d'un nivell elevat d'educació són trilingües, ja que també parlen anglès. L'ús generalitzat i la promoció del suahili està contribuint a la disminució de les llengües més petites al país. Els infants en edat escolar cada vegada més parlen suahili com a primera llengua, especialment en les zones urbanes. Les llengües autòctones (que no siguin el suahili) no s'admeten com a llengua d'ensenyament, ni s'ensenyen com a assignatura. A més, no hi ha emissores de ràdio o canals de televisió que emetin programes en cap de les llengües autòctones, i és gairebé impossible aconseguir un permís per publicar un diari en cap d'aquestes llengües. A la Universitat de Dar es Salaam no hi ha departament de Llengües i Literatures africanes locals o regionals.

## Llista de llengües de Tanzània

Segons l'Informe sobre les Llengües del món de la Unesco, a Tanzània s'hi parlen les llengües següents:

### Llengües bantus

| Asu Bemba Bena Bende Bondei Bungu Digo Doe Fipa Ganda Gogo Gweno Ha Hangaza Haya Hehe Holoholo Ikuzu Ikoma Isanzu Jita Kabwa Kagulu Kahe Kami Kara Kerewe | Kimbu Kinga Kisi Konongo Kuria Kutu Kwaya Kwere Lambya Langi Machame Machinga Makhuwa-metto Makonde Malila Mambwe-lungu Manda Matengo Matumbi Maviha Mbugu Mbungwe Mbunga Mosi Mpoto Mwanga Mwera | Ndali Ndamba Ndendeule Ndengereko Ngasa Nghwele Ngindo Ngoni Ngulu Ngurimi Nilamba Nyakyusa Nyambo Nyamwezi Nyaturu Nyiha Pangwa Pimbwe Pogolo Rombo Rufiji Ruguru Rundi Rungi Rungwa Rwa Ruanda | Safwa Sagala Sangu Sageju Shambala Shubi Sizaki Suba Sukuma Sumbwa Suahili Taveta Temi Tongwe Vidunda Vinza Vunjo Wanda Wanji Yao Zalamo Zanaki Zigula Zinza |

### Llengües nilòtiques

* Datooga
* Luo
* Massai

### Llengües khoisànides

* Hatsa
* Sandawe

### Llengües cuixítiques

* Burunge
* Chasi
* Gorowa
* Iraqw

## Referències

* 1 2 3 4 5 Ammon, Ulrich; Dittmar, Norbert; Mattheier, Klaus J. Sociolinguistics: An International Handbook of the Science of Language and Society, Part 3. Berlín: Walter de Gruyter, 2006. ISBN 978-3-11-018418-1.
* ↑ «Tanzania Ditches English In Education Overhaul Plan». AFK Insider, 17-02-2015 [Consulta: 23 febrer 2015]. Arxivat 24 de febrer 2015 a Wayback Machine.
* ↑ Joshua A. Fishman Distinguished University Research Professor of Social Sciences Yeshiva University (Emeritus). Handbook of Language & Ethnic Identity. Oxford University Press, 2001, p. 361–. ISBN 978-0-19-976139-5.
* ↑ Quintin Winks. Tanzania – Culture Smart!: The Essential Guide to Customs & Culture. Kuperard, 2011, p. 145–. ISBN 978-1-85733-625-2.
* ↑ Colin Baker; Sylvia Prys Jones Encyclopedia of Bilingualism and Bilingual Education. Multilingual Matters, 1998, p. 367–. ISBN 978-1-85359-362-8.
* ↑ François Grosjean. Life with Two Languages: An Introduction to Bilingualism. Harvard University Press, 1982, p. 8–. ISBN 978-0-674-53092-8.
* ↑ Matthias Brenzinger. Language Death: Factual and Theoretical Explorations with Special Reference to East Africa. Walter de Gruyter, 1992, p. 86–. ISBN 978-3-11-013404-9.
* ↑ Concise Encyclopedia of Languages of the World. Elsevier, 2010, p. 1026–. ISBN 978-0-08-087775-4.
* ↑ Centre Unesco del País Basc. Informe sobre les llengües del món. Síntesi. Barcelona: Centre Unesco de Catalunya i Angle Editorial, 2005. ISBN 84-96103-86-2.