OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anticira

Anticira (en grec antic Αντίκυρα) era una antiga ciutat de la Fòcida, al sud del país, situada en una península (que Plini el Vell i Aulus Gel·li anomenen erròniament una illa), en una badia del golf de Corint.
Tenia molta importància degut a l'excel·lent port protegit i a les seves bones comunicacions amb l'interior, segons Estrabó i Pausànies. Pausànies diu, segurament per error, que era l'antiga Ciparíssia, una ciutat mencionada per Homer al Catàleg de les naus. Va ser destruïda, com altres citats de la Fòcida, per Filip II de Macedònia, però aviat es va recuperar i va ser reconstruïda. A la Segona guerra macedònica la va ocupar el cònsol Tit Quinti Flaminí degut a la seva bona posició estratègica, segons Titus Livi. Va seguir sent un lloc d'importància segons Estrabó, i Pausànies en descriu alguns edificis públics.
Anticira era famosa a l'antiguitat pel cultiu i la preparació d'una planta amb propietats contra la bogeria, el Jusquiam negre, i moltes persones de Grècia anaven a viure allí per poder tractar-se millor de la malaltia. Segons Horaci, hi havia una dita, Naviget Anticyram, que es deia a una persona quan actuava de manera insensata. Queden restes de la ciutat i del santuari d'Artemisa a Aspra Spitia.
Una altra ciutat al golf Malíac, a Tessàlia, portava el mateix nom.

## Referències

* ↑ «Antikyra: An Ancient Phokian City».
* ↑ Smith, William (ed.). «Anticyra». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 13 desembre 2020].
# Alfé Menaixé

Alfé Menaixé (en hebreu: אלפי מנשה) és un assentament israelià localitzat en l'Àrea de Judea i Samaria. Va ser fundat l'any 1983, va ser declarat consell local el 1987. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel, en el desembre de 2010 comptava amb una població total de 7.100 habitants.

## Enllaços externs

* Pàgina web (hebreu)
# André Onana

André Onana (Nkol Ngok, el 2 d'abril de 1996) és un jugador professional de futbol camerunès que juga al club anglès del Manchester United com a porter.
Es va formar a la Fundació Samuel Eto'o al Camerun, fins que el 2010, a l'edat de 14 anys, el fitxà el FC Barcelona per continuar la seva formació a la Masia. El 2015 el fitxà l'Ajax, sense que arribàs a debutar al filial blaugrana.

## Referències

* ↑ Marcet, Jaume «¿Qué fue de los cameruneses de la Fundación Eto'o que estuvieron en el Barça?». Sport, 19-11-2023.
# Annapolis (Missouri)

Annapolis és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 310 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Annapolis tenia 310 habitants, 136 habitatges, i 84 famílies. La densitat de població era de 315 habitants per km².
Dels 136 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,4% hi vivien parelles casades, en un 16,2% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 38,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 24,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.389 $ i la renda mediana per família de 24.464 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.417 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 10.015 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 22,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Annapolis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Annapolis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Amr (nom)

Amr és un nom masculí àrab (àrab: عمرو, ʿAmr) el significat del qual està vinculat a la idea de «viure (llarg temps)» i «habitar». Si bé Amr és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit 'Amr. Aquest nom també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua, essent la forma més usual, per a les llengües que usen l'alfabet llatí, Amr.
Vegeu aquí pàgines de la Viquipèdia que comencen per Amr.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «عمر». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «عمر». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «عمر» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Andrew Seth

Andrew Seth (Edimburg, 1856 − El Haining, Selkirkshire, 1931), filòsof escocès, es va canviar el nom pèr Andrew Seth Pringle-Pattison. Segons el seu pensament, cada categoria ... tot tipus d'existència o de relació, és necessàriament una transcripció de la nostra pròpia naturalesa i la nostra pròpia experiència; en algunes de les nostres concepcions posem més, en altres menys, però sempre alguna part de nosaltres mateixos, així tots els modes d'existència i formes d'acció són necessàriament interpretats per nosaltres en termes de la nostra pròpia vida. Tot, fins a l'àtom, es construeix en l'esquema del jo conscient, amb la seva multiplicitat d'estats i la seva unitat.

## Obres

* Hegelianism and Personality (1887)
* Man's Place in the Cosmos (1897)
* The Idea of God in the Light of Recent Philosophy (1917)
* The Idea of Immortality (1922)
* Studies in the Philosophy of Religion (1930)

## Referències

* Biografia Arxivat 2010-11-27 a Wayback Machine.
* Gifford Lectures Arxivat 2013-07-26 a Wayback Machine.
# Argonaute (Q40)

El submarí francès Argonaute va ser un submarí d'atac experimental construït per la Marina francesa entre 1903 i 1911. En un principi anomenat Omega, el nom de Argonaute es va establir el gener de 1903, es va avarar el novembre de 1905 i es va posar en servei el 1911. Era essencialment un submarí experimental, i encara que va estar en servei durant la Primera Guerra Mundial, no va veure acció. Argonaute va ser desarmat el 1919.

## Disseny

Omega va ser desenvolupat per Émile Berti i Emmanuel Petithomme. En un principi, Omega havia de ser equipat amb un motor diésel especial per mantenir el submarí en posició de superfície i submergida, però un error de disseny sobre el submarí francès Z va obligar els constructors a instal·lar una màquina de vapor i un motor elèctric.
Argonaute té un desplaçament de superfície de 306 tones i un desplaçament submergit de 409. Les seves dimensions eren 48,92 metres de llarg, amb una màgina de 4,2 m i un calat de 2,8 m|. Tenia un únic eix alimentat per un motor de vapor de triple expansió de 350 cavalls amb vapor d'una caldera i un motor elèctric que produïa 234 CV per propulsió submergida. La velocitat màxima era 10,25 knots (18,98 quilòmetres per hora) a la superfície i 6 knots (11 km/h) submergit amb un abast de superfície 1.076 milles nàutiques (1.993 quilòmetres; 1.238 milles) a 8 knots (15 km/h) i un abast submergit de 45 milles nàutiques (83 km) a 5 knots (9,3 km/h). La tripulació va ser de 22 homes.
L'armament del submarí estava format per dos tubs de torpedes d'arc de 450 mm, dos llançadors de torpedes de tipus collar gruixut de Drzewiecki de 450 mm i dos torpedes en tancs externs.

## Construcció i esdeveniments

Omega va ser fabricat a l'Arsenal de Toló. Va ser establert el gener de 1903 i es va llançar el 28 de novembre de 1905. El 27 de setembre de 1910, es va canviar el nom del vaixell a "Argonaute", i es va posar en servei el gener de 1911. Argonaute va ser assignat amb el número de banderí Q40.
Argonaute va servir al mar Mediterrani fins al 20 de maig de 1919, quan va ser apartat de la Marina.

## Notes

* ↑ Sota aigua el motor dièsel hauria de funcionar amb aire comprimit.
* ↑ Conway's All The World's Fighting Ships 1906–1921 afirma que tenia dues calderes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Fontenoy, p. 80
* 1 2 3 4 5 6 Couhat, p. 137
* ↑ Jane, p. 200
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Gardiner, p. 208.
* ↑ Sueter, p. 103

### Fonts citades

* Couhat, Jean Labayle. French Warships of World War I. Londres: Ian Allan, 1974. ISBN 0-7110-0445-5.
* Gardiner, Robert; Gray, Randal. Conway's All the World's Fighting Ships, 1906–1921. Londres: Conway Maritime Press, 1985. ISBN 978-0-85177-245-5.
* Fontenoy, Paul E. Submarines: An Illustrated History of Their Impact. ABC-CLIO Publishing, 2007. ISBN 978-1-85109-563-6.
* Moore, John. Jane's Fighting Ships of World War I, 1990.
* Sueter, Murray Fraser. The Evolution of the Submarine Boat, Mine and Torpedo, from the Sixteenth Century to the Present Time. J. Griffin and Company, 1907.
# Argonauta (cefalòpode)

* Per a altres significats, vegeu «Argonauta».
Argonauta és un gènere de mol·luscs cefalòpodes de l'ordre Octopoda, l'únic de la família Argonautidae, coneguts popularment com a argonautes o nàutils de paper.
Els argonautes es troben en aigües tropicals i subtropicals de tot el món; viuen a mar obert. Com la majoria dels pops, tenen un cos arrodonit i vuit braços. De tota manera, a diferència de la majoria de pops, són pelàgics i viuen a prop de la superfície del mar i no al llit marí.

## Dimorfisme sexual i reproducció

Els argonautes mostren un dimorfisme sexual extrem tant en la mida com en la longevitat. Les femelles fan fins a 10 cm i fan conquilles de fins a 30 cm, mentre que els mascles rarament ultrapassen els 2 cm. Els mascles només s'aparellen una vegada en la seva curta vida, mentre que les femelles són iteròpares, capaces de tenir descendència moltes vegades. Les femelles ja van ser descrites des de temps antics i els mascles només es van observar des de final del segle xix.
Els mascles no tenen tentacles dorsals i usen un braç modificat (hectocòtil) per a transferir l'esperma.
* Femella madura A. nodosa
* Femella jove A. hians
* Mascle immadur A. hians

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Argonauta Linnaeus, 1758». [Consulta: 11 abril 2021].
* ↑ (italià) Delle Chiaje, S.. Memorie sulla storia e notomia degli animali. Senza Vertebre del Regno di Napoli. I, 1825.

## Vegeu també

* Nàutil.
Viccionari
# Associació d'Atletisme dels Petits Estats d'Europa

L'Associació d'Atletisme dels Petits Estats d'Europa (en anglès: Athletic Association of Small States of Europe, AASSE) és una associació esportiva d'atletisme que reuneix petits estats d'Europa, amb menys d'un milió d'habitants. Es va proposar al congrés de la IAAF el 1989 celebrat a Barcelona, i va ser fundada l'any 1994 al congrés de l'Associació Europea d'Atletisme a Venècia. Les Regles de la Constitució van ser signades pels representants d'Andorra, Xipre, Islàndia, Liechtenstein, Luxemburg, Malta i San Marino. Mònaco es va fer membre el 2000 i Montenegro el 2006.
Tots els estats elegibles són actualment membres, llevat de la Ciutat del Vaticà, que no participa en competicions esportives internacionals.

## Estats membres

| | Estat | Data |
| 1 | Andorra | Membre fundador |
| 2 | Xipre | Membre fundador |
| 3 | Islàndia | Membre fundador |
| 4 | Liechtenstein | Membre fundador |
| 5 | Luxemburg | Membre fundador |
| 6 | Malta | Membre fundador |
| 7 | Mònaco | 2000 |
| 8 | Montenegro | 2006 |
| 9 | San Marino | Membre fundador |

## Referències

* ↑ «History» (en anglès). Athletic Association Small States of Europe. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 20 octubre 2015].
* ↑ «Constitution» (en anglès). Athletic Association Small States of Europe. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 20 octubre 2015].
# Association Sportive et Culturelle SUNEOR

L'Association Sportive et Culturelle SUNEOR és un club de futbol senegalès de la ciutat de Diourbel. Disputa els seus partits a l'Stade Municipal de Djourbel.
Amb anterioritat va tenir les següents denominacions: SEIB Diourbel fins al 1991 i SONACOS fins al 2006. Els colors del club són el vermell i el blanc.

## Palmarès

* Lliga senegalesa de futbol:
** 1980, 1983, 1987 (com a SEIB Diourbel)
** 1996
* Copa senegalesa de futbol:
** 2001
* Copa de l'Assemblea Nacional del Senegal:
** 2005

## Referències

* ↑ «Colors del club». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Senegal – List of Champions». RSSSF.
* 1 2 «Senegal - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Aston Martin Virage

Presentat al 2011 amb unes altes expectatives de vendes, aquest model és més petit i una mica més lleuger que els seus antecessors. Està disponible amb (Coupé) i sense capota (Volante), les dues versions amb un total de quatre seients tot i que a la versió coupé hi ha la possibilitat d'eliminar els seients del darrere.
Té el motor col·locat davant de l'habitacle i darrere l'eix davanter, d'aquesta manera el pes total del cotxe recau sobre cada eix. Disposa de 496CV que transmeten tota la seva potència a l'eix del darrere. El Virage està fabricat amb un motor V12 de 6 litres i amb una caixa de canvis automàtica de 6 velocitats tot i que hi ha la possibilitat de conduir-lo mitjançant dues palanques de canvi situades al darrere del volant. Segons dades oficials aquest model arriba als 299km/h i és capaç d'accelerar de 0 a 100km/h en 4.6 segons. Aquestes dades no són especialment bones sabent que altres models de potència similar com el Ferrari California de 460CV o el Porsche 911 Turbo de 500CV són bastant més rapids i lleugers.
El Virage està equipat amb uns frens ceràmics i amb una suspensió de duresa variable. L'alumini va ser el material escollit per a la fabricació de la carrosseria a més del magnesi i la fibra de carboni per a altres components.

## Referències

* ↑ «Aston Martin Virage». Diariomotor, 22-04-2013 [Consulta: 22 abril 2013].
* ↑ «Aston Martin Virage». Enrique Calle. [Consulta: 17 abril 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del Virage Coupé Arxivat 2013-01-29 a Wayback Machine.
# Arminda (Joan Ramis)

Arminda és una obra de teatre del neoclassicisme català, de caràcter tràgic, ambientada a la Catalunya medieval, i escrita l'any 1771 per l'autor menorquí Joan Ramis i Ramis.
En la forma l'obra és plenament neoclàssica, però en el contingut és la més apartada del tema neoclàssic. Es planteja un conflicte amorós: Ramon estima Arminda i el comte Berenguer vol que es casi amb Rosaura, infanta de Castella. Legalment, es justifica l'oposició de Berenguer al matrimoni: la diferència de classe l'impedeix. Ramon s'hi rebel·la i és condemnat a mort.
La situació no té sortida i aleshores es produirà el fet miraculós que permetrà resoldre la història: un tema tradicional, folklòric, el reconeixement d'un fill perdut per mitjà d'unes joies i unes robes, permet la solució i Arminda, finalment, acceptarà l'amor de Ramon, ja que s'hi acompliran les condicions.

## Referències

* ↑ «Edicions Vitel·la recupera la tragèdia neoclàssica 'Arminda' del menorquí Joan Ramis». 3cat24.cat, 18-03-2007. [Consulta: 10 febrer 2011].

## Bibliografia

* Joan Ramis. Comas, Antoni. Història de la literatura catalana. Barcelona, Ariel, 1964.
# Ar-Rabí ibn Yunus

Abu-l-Fadl ar-Rabí ibn Yunus ibn Muhàmmad ibn Abd-Al·lah ibn Abi-Farwa al-Umawí (àrab: أبو الفضل الربيع بن يونس بن محمد بن عبد الله بن أبي فروة الأموي, Abu l-Faḍl ar-Rabīʿ b. Yūnus b. Muḥammad b. ʿAbd Allāh b. Abī Farwa al-Umawī), més conegut senzillament com ar-Rabí ibn Yunus (vers 730 - vers 786), fou un llibert musulmà de Hàrith al-Haffar, llibert al seu torn del califa Uthman ibn Affan. Va servir sota els califes al-Mansur (754-775), al-Mahdí i al-Hadi. El primer el va nomenar hàjib i després visir (com a hàjib el va succeir el seu fill al-Fadl ibn ar-Rabí). Sota Al-Hadi va ser apartat dels llocs principals pel visir Abu-Ubayd-Al·lah però ar-Rabí va participar en una intriga que derrocà al seu rival (779/780) i va recuperar el seu antic càrrec de hàjib però com a visir va pujar Yaqub ibn Dàwud. El 785, el califa, que era fora de la capital, el va nomenar el seu delegat a Bagdad. Va participar en les intrigues successòries d'Al-Mahdí, però al-Hadi el va perdonar i el va nomenar visir, hàjib i canceller al mateix temps, tot i que el visirat li fou retirat al cap de poc. Va morir poc temps després.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Rabīʿ".
* Sourdel, Dominique. Le Vizirat Abbaside de 749 à 936 (132 à 224 de l'Hégire) (en francès). Damasc: Institut Français de Damas, 1959-1960.
# Avishai Margalit

Avishai Margalit (Jerusalem, Israel, 1939) és un filòsof israelià, catedràtic de l'Institut d'Estudis Avançats de la Universitat de Princeton i catedràtic emèrit de Filosofia de la Universitat Hebrea de Jerusalem. És un dels pensadors contemporanis més destacats per les seves reflexions sobre la condició humana, els fonaments morals del nostre temps i els problemes que enfronten les societats occidentals. El terreny de les seves investigacions és la filosofia social i política, la filosofia de la religió i la cultura, i les implicacions filosòfiques de la psicologia social i cognitiva. És també un reputat observador del conflicte entre Israel i Palestina, i de la relació entre l'islam i l'Occident.
Ha escrit nombrosos llibres, entre els quals Idolatry (amb Moshe Halbertal, Harvard University Press, 1992), The Decent Society (Harvard University Press, 1996), The Ethics of Memory (Harvard University Press, 2002), Occidentalism: The West in the Eyes of Its Enemies (amb Ian Buruma, The Penguin Press, 2004) i, més recentment, On Compromise and Rotten Compromises (Princeton, 2009). Ha rebut diversos premis i distincions, entre els quals l'Spinoza Lens Prize (2001) i el premi Israel de Filosofia (2010).
En català se n'han publicat els assaigs Sectarisme (Fundació Jaume Casademont, Girona, 2010) i De la traïció (Arcàdia Editorial, Barcelona, 2017).

## Referències

* ↑ «Avishai Margalit». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 abril 2016].
# Arribeu

Arribeu fou un rei dels macedonis lincestis (del Lyncus) esmentat per Tucídides als anys 8è i 9è de la guerra del Peloponès, que diu que en aquest temps estava revoltat contra el seu sobirà Perdicas II de Macedònia. El rei va enviar a Bràsides per sotmetre al rebel (424 aC) i es va fer una expedició en la que va participar el mateix rei macedoni, però aquest va abandonar a Bràsides a la meitat de la feina i el general va haver de fer una hàbil retirada.

## Referències

* Tucídides L'histoire de la guerre, qui fut entre les Peloponnesiens et Atheniens (francès)
Viccionari
# Balta

Balta (Baltey en nòrdic antic) és una illa deshabitada d'Escòcia, forma part de l'arxipèlag de les Shetland. L'illa ocupa una superfície de 80 hectàrees i la seva altitud màxima sobre el nivell del mar és de 44 metres.
Entre els vestigis històrics de l'illa es poden trobar les ruïnes d'un broch (un tipus de fortificació) i d'una capella normanda. No hi ha proves d'assentaments més moderns a l'illa.
Un far, dissenyat per David Alan Stevenson, va ser construït en 1895 en l'extrem sud de l'illa. L'estructura va ser demolida l'any 2003, sent reemplaçada per un far alimentat per energia solar.

## Referències

* ↑ Anderson, Joseph (Ed.) (1893) Orkneyinga Saga.
* ↑ Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate, 2004. ISBN 978-1-84195-454-7.
* ↑ Marter, Hans J. «Historic lighthouse to go». shetland-news.co.uk/Wayback Machine, 10-11-2003 [Consulta: 15 octubre 2013].
# Baltanás

Baltanás és un municipi de la província de Palència, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb els municipis de Villaviudas, Hornillos de Cerrato, Cevico Navero, Cevico de la Torre i Vertavillo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 |
| 2.439 | 2.586 | 2.665 | 3.030 | 2.817 | 3.041 | 2.817 | 3.041 | 2.710 |
Evolució demogràfica :
| 1991 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1.584 | 1.538 | 1.519 | 1.484 | 1.452 | 1.420 | 1.403 | 1.389 |

## Enllaços externs

* Mapa del municipi
* Web no oficial de Baltanás
* Libro online. Apodos de Baltanás y sus orígenes.
* IDECyL-Baltanás Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine.
# Arxidiòcesi de Tibúrnia

La diòcesi de Tibúrnia (en llatí: Dioecesis Tiburniensis) és una seu suprimida i actualment seu titular de l'Església catòlica.

## Història

Tibúrnia, prop de la vila de Sankt Peter im Holz (municipi de Lendorf im Drautal) a Àustria, és una antiga seu arquebisbal de la província romana del Nòrica Mediterrània.
Després de la reforma administrativa introduït per l'emperador Dioclecià a partir de segle iii, Tibúrnia va esdevenir la capital de la nova província de Nòrica Mediterrània; en virtut d'això, l'Església local adquirí el rang d'arxidiòcesi.
El primer bisbe conegut de Tiburnia és Paulí, esmentat en la vida de Sant Severí, escrita pel seu deixeble Eugip; D'acord amb aquest vida el sant hauria predit l'episcopat al sacerdot Paulí. Durant un segle no es coneixen els bisbes; a la carta enviada a l'emperador Flavi Tiberi Maurici pels bisbes reunits a Aquileia en 591, també es parla del bisbe de l' ecclesia Tiburniensis, qui va viure en l'època de l'emperador Justinià I, de qui, però, no s'esmenta el nom. Finalment, un tercer bisbe de Tibúrnia, Leonià, apareix entre les signatures dels actes del Sínode de Grado, celebrada per patriarca Elies en 579.
El 1984 van sortir a la llum les restes de la probable església catedral de la diòcesi. Construïda a principis del segle v, al segle següent, després d'un incendi devastador, la basílica va ser reconstruïda en l'estil basilical amb tres naus i tres absis.
Tiburnia sobreviu avui com diòcesi titular; l'actual arquebisbe és Víctor Manuel Fernández, rector de la Pontifícia Universitat Catòlica Argentina.

## Cronologia d'arquebisbes

* Paulí † (elegit el 482 - ?)
* Anònim † (circa 536/565)
* Lleonià † (mencionat el 579)

## Cronologia d'arquebisbes titulars

* Emilio Benavent Escuín † (26 d'agost de 1968 - 3 de febrer de 1974 nomenat arquebisbe de Granada)
* Donato Squicciarini † (31 d'agost de 1978 - 5 de març de 2006)
* Víctor René Rodríguez Gómez (13 de maig de 2006 - 25 d'octubre de 2012 nomenat bisbe de Valle de Chalco)
* Víctor Manuel Fernández, des del 13 de maig de 2013

## Notes

* ↑ Nomina dell'Ausiliare di Texcoco (Messico)

## Fonts

* (anglès) La seu titular a www.catholic-hierarchy.org
* (anglès) La seu titular a www.gcatholic.org
* (llatí) Pius Bonifacius Gams, Series episcoporum Ecclesiae Catholicae, Leipzig 1931, p. 327
* (alemany) Franz X. Mayer, Tiburnia oder Regensburg und die ältesten Bischöfe in Bayern aus römischer und agilolfingischer Zeit Arxivat 2014-05-27 a Wayback Machine., Regensburg 1834
* (francès) Jacques Zeiller, Les origines chrétiennes dans les provinces danubiennes de l'empire romain, Paris 1918, pp. 130–135, 138
# Víktor Bíkov

Víktor Nikolàievitx Bíkov (en rus: Виктор Николаевич Быков) (Simferòpol, 19 de gener de 1939) va ser un ciclista soviètic, d'origen rus, que va córrer durant els anys 60 i 70 del segle xx. Va guanyar dos Campionat del món en Persecució per equips, i va participar en dos Jocs Olímpics.

## Palmarès

* 1967
** Campió del món amateur de Persecució per equips, amb Stanislav Moskvín, Mikhail Kolyushev i Dzintars Lācis
* 1969
** Campió del món amateur de Persecució per equips, amb Sergeï Kuskov, Stanislav Moskvín i Vladimir Kusnezov

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net