OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bathygadus nipponicus

Bathygadus nipponicus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 56,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i marí d'aigües subtropicals.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó i al nord-est de Taiwan.

## Referències

* ↑ «Bathygadus nipponicus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Chiou, M.-L., K.-T. Shao i T. Iwamoto, 2004. New species of Caelorinchus (Macrouridae, Gadiformes, Teleostei) from Taiwan, with a redescription of Caelorinchus brevirostris Okamura. Copeia 2:298-304.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (editors) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sarah Hegazi

Sarah Hegazi (àrab: سارة حجازي) (Egipte, 1989 - Toronto, 14 de juny de 2020) va ser una activista lesbiana egípcia. Va ser arrestada, empresonada i torturada en una presó a Egipte durant tres mesos després de fer volar una bandera LGTBI en un concert de Leila Mashrou el 2017, al Caire. Després de l'arrest va reclamar asil i anà a viure al Canadà. Patia TEPT per l'experiència de tortura a la presó. Hegazi es va treure la vida el 14 de juny de 2020.
S'identificà com a comunista. Va donar suport al Partit Pa i Llibertat quan residia a Egipte i a Spring Socialist Network quan era al Canadà. Hegazi va denunciar que havia estat acomiadada de la seva feina per la seva oposició al govern egipci de Sisi.
Després de la mort de Hegazi va circular per les xarxes una nota seva, escrita en àrab, que deia: «Als meus germans: he intentat trobar la redempció i he fallat, perdoneu-me. Als meus amics, el trajecte va ser dur i soc massa feble per resistir-ho, perdoneu-me. Al món, vas ser cruel, però et perdono.» La seva mort va ser reportada en diversos mitjans internacionals, remarcant el seu activisme.

## Referències

* ↑ «After Crackdown, Egypt's LGBT Community Contemplates 'Dark Future'» (en anglès). NPR.org. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ Ghitis, Frida. «The shocking US vote not to condemn the death penalty for LGBT people». CNN. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ Aboulenein, Ahmed. «Woman imprisoned and beaten for waving rainbow flag as Egypt cracks down on gay rights». Business Insider. Arxivat de l'original el 2020-06-14. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ «Egyptian LGBT rights activist dies by suicide in Canada after 'failing to survive'». EgyptToday. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ admin. «Sarah Hegazy: Reports of the suicide of an Egyptian activist in gay rights in Canada» (en anglès). Eg24 News, 14-06-2020. Arxivat de l'original el 2021-01-30. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ «Egyptian LGBTQI+ Activist Sara Hegazy Dies Aged 30 in Canada» (en anglès). Egyptian Streets, 14-06-2020. [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ «Our tribute to comrade/rafeqa Sarah Hegazi».
* ↑ «Interview: lessons from Egypt’s counter-revolution for Sudan».
* ↑ «Egyptian LGBTQI+ Activist Sara Hegazy Dies Aged 30 in Canada», 14-06-2020.
* ↑ https://www.disorient.de/blog/memory-sarah-reflections-violence-fear-and-pain
* ↑ «Egyptian LGBTQ+ rights activist Sarah Hijazi has died, aged 30». Gay Times, 15-06-2020.
* ↑ «Trauer um ägyptische LGBTIQ-Aktivistin Sarah Hijazi», 15-06-2020. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2020. [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ «Our tribute to comrade/rafeqa Sarah Hegazi». springmag.ca.
# Espills

«Espills» té aquests significats:
* Espills (poble), poble al terme municipal de Tremp (el Pallars Jussà)
* Espills (cim), muntanya a l'antic terme ribagorçà de Sapeira, de l'Alta Ribagorça
* Barranc d'Espills, barranc, afluent de la Noguera Ribagorçana, a l'antic terme de Sapeira, al terme municipal de Tremp (el Pallars Jussà)
* Castell d'Espills, castell medieval, d'època romànica, del poble d'Espills, pertanyent al terme municipal de Tremp, dins de l'antic terme de Sapeira
# Truculent

Truculent és una comèdia del dramaturg romà Plaute (Titus Maccius Plautus), en què s'expliquen les relacions entre unes cortesanes i els seus clients més habituals.

## Personatges

* Phronèsia, la prostituta protagonista.
* Astaphia, la criada de Phronèsia, que també exerceix la prostitució.
* Stratophanes, el soldat enamorat de Phronèsia.
* Truculent, l'esclau de Strabax.
* Strabax, veí de la casa de barrets, home curt de gambals.
* Diniarchus.
* Cyamus, el cuiner de Diniarchus.
* Callicles.
* Syra, esclava de Callicles.

## Escenari

L'obra està ambientada a Grècia i té personatges grecs, com és normatiu en la fabula palliata. L'acció té lloc en un carrer d'Atenes, entre les cases de Phronèsia i Strabax.

## Argument

L'argument de Truculent gira a l'entorn de les relacions que s'estableixen entre prostitutes i clients. La meretriu protagonista, Phronèsia, aconsegueix persuadir els homes per aconseguir tots els seus diners, sovint fent trampes o només per simple festeig. Els homes són feliços complint els seus desitjos, tot i que es queixen freqüentment de la seva situació lamentable i la seva desgràcia. Estan, doncs, sota el seu domini, i són completament incapaços de fer qualsevol cosa per deslliurar-se d'ella i de la temptació.
A causa dels jocs de Phronèsia, Diniarchus, l'home que més sovint va a casa seva, pràcticament ha perdut tota la seva riquesa. Arribat a aquest punt, tot i ja haver-se familiaritzat amb els costums de la prostituta i saber perfectament quines són les seves vertaderes intencions, Diniarchus continua atrapat en les xarxes de Phronèsia.
L'engany més gran d'aquesta història té a veure amb el soldat Stratophanes. Aquest soldat havia viscut amb Phronèsia abans d'haver de marxar de la ciutat amb l'exèrcit i, enamorat, fins i tot va arribar a proposar-li formar una família junts. Quan Phronèsia s'assabenta que el soldat torna a la ciutat, manlleva un nadó i fa veure que n'és la mare juntament amb Stratophanes.
Phronèsia, aleshores, vol provocar la gelosia de Stratophanes i, per aconseguir-ho, fa veure que s'està més per Diniarchus i, després, que està enamorada d'un tercer home, Strabax, el seu veí.
Durant tota l'obra, la criada de Phronèsia, Astaphia, intenta seduir els homes tal com ho fa la seva domina. Amb els seus encants femenins, és capaç de seduir-ne molts, fins i tot un d'ells que encara es resistia: Truculent.
El personatge homònim de l'obra, Truculent, intenta evitar que el seu amo de poc enteniment, Strabax (lit. 'El que està tort') perdi tota la fortuna de la família a la casa de barrets. Tot i que primerament es resisteix, acaba unint-se a la resta d'homes.
L'obra acaba quan es descobreix que el nadó que Phronèsia havia fet servir per a enganyar el soldat Stratophanes, i era, en realitat, de Diniarchus. Aquest accepta casar-se amb la mare de la criatura i reclama a Phronèsia que li retorni. De tota manera, la meretriu, com sempre, aconsegueix allò que més li convé: quedar-se el nen fins que ja no el necessita més.

## Traduccions

· Henry Thomas Riley, 1912: Truculentus, full text · Paul Nixon, 1916-38 · George E. Duckworth, 1942 · James Tatum, 1983.
# Rémilly

«Rémilly» té aquests significats:
* Rémilly (Mosel·la), municipi al departament del Mosel·la (regió regió del Gran Est, França)
* Rémilly (Nièvre), municipi al departament del Nièvre (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Remilly-Aillicourt, municipi al departament de les Ardenes (regió del Gran Est, França)
* Remilly-en-Montagne, municipi al departament de la Costa d'Or (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Remilly-les-Pothées, municipi al departament de les Ardenes (regió del Gran Est, França)
* Remilly-sur-Lozon, municipi al departament de la Manche (regió de Normandia, França)
* Remilly-sur-Tille, municipi al departament de la Costa d'Or (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Remilly-Wirquin, municipi al departament del Pas de Calais (regió dels Alts de França)
# The Golden Bed

The Golden Bed és una pel·lícula de la Paramount dirigida per Cecil B. DeMille i protagonitzada per Lillian Rich i Henry B. Walthall. Basada en la novel·la “Tomorrow’s Bread” de Wallace Irwin adaptada a la pantalla per Jeanie MacPherson, la pel·lícula es va estrenar el 19 de gener de 1925.

## Argument

Flora Lee és la filla mimada d'una família aristocràtica del sud dels Estats Units, els recursos de la qual estan disminueint ràpidament. Flora Lee es casa amb el marquès de San Pilar. Passen tres anys. Pujant la Jungfrau, el marquès troba la seva dona als braços d'un altre home i mata tant aquest home com ell mateix. Flora Lee torna a casa i es casa amb Admah Holtz, el propietari d'una botiga de llaminadures enamorat d'ella des de fa temps. Aviat, l'extravagància de Flora Lee porta Admah a prop de la ruïna financera, però no obstant això li permet organitzar un gran ball utilitzant diners que no són del tot seus per finançar-lo. Admah és condemnat a 5 anys de presó i Flora Lee fuig amb Bunny. Quan Admah surt de la presó, torna a casa a temps per consolar Flora Lee, que ha estat abandonada per Bunny i s'està morint de pneumònia. Admah reconstrueix el seu negoci i troba consol amb Margaret, la germana de Flora Lee, que l'ha estimat d'ençà molts anys..

## Repartiment

* Lillian Rich (Flora Lee Peake)
* Henry B. Walthall (Coronel Peake)
* Vera Reynolds (Margaret Peake)
* Theodore Kosloff (Marquès de San Pilar)
* Rod La Rocque (Admah Holtz)
* Warner Baxter (Bunny O'Neill)
* Robert Cain (Savarac, el duc)
* Robert Edeson (Amos Thompson)
* Julia Faye (Mrs. Amos Thompson)
* Charles Clary (James Gordon)
* Julie Bishop (Flora, de nena)

## Referències

* ↑ Sewell, : 446, Charles S «Newest reviews and comments: “The Golden Bed”». The Moving Picture World 72 (5), 31-01-1925.
* ↑ Higashi, Sumiko. Cecil B. DeMille and American Culture: The Silent Era (en anglès). University of California Press, 1994-12-02, p. 208. ISBN 978-0-520-08557-2.
* ↑ Birchard, Robert. Cecil B. DeMille's Hollywood (en anglès). University Press of Kentucky, 2004-06-29, p. 197. ISBN 978-0-8131-2324-0.

## Enllaços externs

* “The Golden Bed” al catàleg de l'American Film Institute
# Samuel Kamau Wanjiru

Samuel Kamau Wanjiru, més conegut com a Sammy Wanjiru o Samuel Wanjiru (Nyahururu, Kenya, 10 de novembre de 1986 - Nyahururu, Kenya, 15 de maig de 2011) fou un atleta, corredor de fons i maratonià kenyà, que va guanyar la prova de marató en els Jocs Olímpics de Pequín del 2008, batent a més el rècord olímpic amb un temps de 2:06:32, i convertir-se en el primer kenyà que aconseguí la medalla d'or de la marató olímpica. Després que amb quinze anys començà a competir com a fondista, l'any 2002 es traslladà al Japó, gràcies a un intercanvi d'estudiants, lloc on va poder desenvolupar el seu talent esportiu i on es va graduar en l'escola secundària de Sendai el 2005. Aquell mateix any va passar a formar part del club Toyota Yushu Company de Fukuoka, entrenant a les ordres de Koichi Morishita, subcampió olímpic a Barcelona 1992. Durant els dos anys següents guanyà consecutivament el Campionat Internacional de cros de Fukuoka, entre altres proves. Corredor destacat dels 5.000 i els 10.000 metres, la seva especialitat, però, fou la marató i la mitja marató. L'any 2005 va batre el rècord mundial de la mitja marató a Rotterdam, i novament l'any 2007 a Ras al Khaiman, als Emirats Àrabs Units. En la marató fou primer a la Marató de Fukuoka del 2007, amb un temps de 2:06:39, i també als Jocs Olímpics de Pequín del 2008, en els quals enregistrà el rècord olímpic. El 2009 també va quedar primer a la Marató de Londres, amb un temps de 2:05:10, i a la Marató de Chicago amb 2:05:41, i el 2010 tornà a guanyar la Marató de Chicago, amb 2:06:24. L'any 2008 rebé el premi de l'Associació Internacional de Corredors de Marató i Llarga Distància. Condemnat per amenaces de mort a la seva dona i per possessió il·legal d'armes el desembre del 2010, morí en caure d'un balcó de casa seva, a conseqüència d'un accident o d'una acció suïcida, després d'una disputa domèstica amb la seva dona.

## Millors marques personals

| Prova | Temps | Data | Lloc |
| 5000 metres | 13:12:40 | 29 d'abril de 2005 | Hiroshima |
| 10000 metres | 26:41:75 | 26 d'agost de 2005 | Brussel·les |
| 20 quilòmetres | 55:31 | 17 de març de 2007 | Den Haag |
| Mitja marató | 58:33 | 17 de març de 2007 | Den Haag |
| Marató | 2:05:10 | 26 d'abril de 2009 | Londres |

## Referències

* 1 2 «.xml Samuel Kamau Wanjiru». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Rawling, John «Sammy Wanjiru, obituary». The Guardian, 16-05-2011 [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 Shepherd, Melinda C. «Samuel Kamau Wanjiru, Kenyan athlete». Encyclopædia Britannica [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Cruz, Ángel «Un juguete roto». Diari AS, 16-05-2011 [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Samuel Kamau Wanjiru». International Association of Athletics Federations (IAAF). [Consulta: 9 abril 2019].
# Pere Joan Obrador Soler

Pere Joan Obrador Soler (Palma, c. 1720 - Palma, 1792) va ser un escultor mallorquí. Va obrar un gran nombre d'imatges per a esglésies mallorquines. Esculpí el retaule major de l'Església de Campanet; les imatges de Sant Pere i Sant Pau de L'església de Sant Nicolau. Com a gravador, destacà com a medallista; gravà la medalla de plata que aquesta societat donà als alumnes de l'escola de dibuix el 1749.

## Referències

* ↑ «Pere Joan Obrador Soler». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Miquel Dolç (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum. Palma: Promomallorca, p.. ISBN 978-84-8661717-2
# Benedetto Accolti

Benedetto Accolti és el nom dels següents personatges:
* Benedetto Accolti el vell (1415-1466), jurista i historiador
* Benedetto Accolti el jove (1497-1549), cardenal
# Escut de Nova Rússia

L'actual escut d'armes de l'Estat Federal de Nova Rússia (Novorrúsia o Rússia Nova) fou adoptat en 2014.

## Escuts estatals d'armes

Cadascun dels estats membres també han tingut el seu propi escut d'armes nacional.

## República Popular de Donetsk

* Escut d'armes actual de la República Popular de Donetsk
* Antic escut d'armes de la República Popular de Donetsk

## República Popular de Luhansk

* Escut d'armes actual de la República Popular de Luhansk (des del 29 d'octubre de 2014)
* Antic escut d'armes de la República Popular de Luhansk (juny-juliol de 2014)

## Escuts d'armes similars

* Escut d'armes de l'Hetmanat cosac
* Escut d'armes de l'Estat Ucraïnès

## Referències

* ↑ «Back in the USSR: в ЛНР утвержден свой герб». Arxivat de l'original el 2014-11-12. [Consulta: 9 juliol 2015].
# Samuel Karlin

Samuel Karlin (Janów, 8 de juny de 1924 - Palo Alto, 18 de desembre de 2007). conegut com Sam Karlin, va ser un matemàtic i estadístic estatunidenc.

## Vida i obra

Tot i haver nascut a Polònia, la seva família va emigrar als Estats Units quan ell nomes tenia dos mesos, afincant-se a Chicago on va créixer. Malgrat haver de treballar des de ben petit, va aconseguir una beca per estudiar a l'Institut de Tecnologia d'Illinois i, posteriorment, a la universitat de Princeton, en la qual es va doctorar el 1947 amb una tesi dirigida per Salomon Bochner. Des de 1948 va ser professor de l'Institut Tecnològic de Califòrnia fins que el 1956 va ser nomenat professor d'estadística de la Universitat Stanford. Va romandre a Stanford fins al final dels seus dies.
Karlin va ser pioner en l'aplicació de models estadístics per estudiar els problemes de seqüenciació biològica. Els seus treballs dels anys 1990's amb Stephen Altschul van asentar les bases del software avui conegut com BLAST per a l'anàlisi de l'ADN. El 1970 va fundar la revista Theoretical Population Biology.
El doctor Karlin va publicar 10 llibres i més de 450 articles científics.

## Referències

* ↑ Royden, 1989, p. 275.
* ↑ Lazowska, 2008, p. web.
* ↑ Kubota, 2020, p. web.

## Bibliografia

* Ewens, Warren «Sam Karlin: Special Issue» (en anglès). Theoretical Population Biology, Vol. 75, Num. 4, 2009, pàg. 229-364. DOI: 10.1016/j.tpb.2009.03.009. ISSN: 0040-5809.
* Royden, Halsey. «A History of Mathematics at Stanford». A: Peter Duren (ed.). A Century of Mathematics in America, Part 2 (en anglès). American Mathematical Society, 1989, p. 237-277. ISBN 0-8218-0130-9.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Samuel Karlin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Altenberg, Lee. «Two Little Known Theorems of Sam Karlin» (en anglès). Mathematical Biosciences Institute, 2013. [Consulta: 23 juny 2023].
* Kubota, Taylor. «Stanford scientists commemorate 50 years of a “famously obscure” field» (en anglès). Stanford University, 2020. [Consulta: 23 juny 2023].
* Lazowska, Ed. «Sam Karlin, mathematician who improved DNA analysis, dies» (en anglès). Allen School News, 2008. [Consulta: 23 juny 2023].
* «Mathematician Sam Karlin, Known for Contributions in Computational Biology, Has Died» (en anglès). Mathematical Association of America, 2008. [Consulta: 23 juny 2023].
# Lidia Zamenhof

Lidia Zamenhof (en esperanto Lidja; Varsòvia, 29 de gener de 1904 - Treblinka, tardor de 1942) va ser una esperantista polonesa, defensora de la fe bahá'í.
Era la filla més jove de Ludwik Lejzer Zamenhof, iniciador de la llengua auxiliar internacional esperanto. Va ser una activa promotora d'aquesta llengua com a eina de comunicació mundial, així com una destacada pacifista i feminista. També va ser defensora de l'homaranisme, una forma d'humanisme religiós que va definir per primera vegada el seu pare. Com a traductora, és coneguda per la seva traducció a l'esperanto de Quo vadis? de Henryk Sienkiewicz. Va ensenyar l'esperanto arreu del món mitjançant el conegut mètode creat pel pastor catòlic romanès Andreo Cseh.
El 1925 va esdevenir membre de la fe bahá'í. El 1937 va anar als Estats Units per ensenyar aquesta religió, així com l'esperanto. El desembre de 1938 va tornar a Polònia, on va continuar ensenyant i traduint molts escrits bahà'ís a l'esperanto. La tardor de 1942 va ser assassinada al camp d'extermini de Treblinka durant l'Holocaust.

## Obres

* Por ke la tagoj de la homaro estu pli lumaj (Perquè els dies de la humanitat siguin més lluminosos). Obres completes originals de Lidja Zamenhof. Flandra Esperanto-Ligo, 2009.

### Traduccions a l'esperanto

* Bahá'u'lláh kaj la Nova Epoko. Extens llibre sobre la Fe Bahaa'i de l'autor escocès John Ebenezer Esslemont
* Libro de Certeco (Llibre de la certesa) de Baha'u'llàh, fundador de la comunitat Bahaa'i
* Parizaj Paroladoj (discursos de París) de `Abdu'l-Bahà
* Iridiono de l'autor clàssic polonès Zygmunt Krasiński
* Noveloj (contes) de Bolesław Prus
* Quo vadis? de Henryk Sienkiewicz

## Referències

* ↑ Ivan Širjaev; Ludoviko Kökény; Vilmos Bleier; Kálmán Kalocsay. Enciklopedio de Esperanto (en esperanto). Budapest: Literatura Mondo, 1933-1934.
* ↑ «Lidia Zamenhof in Cleveland» (en anglès). www.cleveland.com, 01-12-2015. [Consulta: 1r desembre 2015].
* ↑ Heller, Wendy. The Life of Lidia Zamenhof, Daughter of Esperanto (en anglès). George Ronald, 1985, p. 312. ISBN 978-0853981954.
# Bisbat de David

El bisbat de David (castellà: diócesis de David, llatí: Dioecesis Davidensis) és una seu de l'Església Catòlica a Panamà, sufragània de l'arquebisbat de Panamà. El 2006 tenia 351.000 batejats sobre una població de 396.000 habitants. Actualment està regida pel bisbe cardenal José Luis Lacunza Maestrojuán, O.A.R.

## Territori

La diòcesi comprèn la província panamenca de Chiriquí.
La seu episcopal és la ciutat de David, on es troba la catedral de Sant Josep.
El territori s'estén sobre 8.653  km², i està dividit en 34 parròquies.

## Història

La diòcesi va ser erigida el 6 de març de 1955 mitjançant la butlla Amantissimus Deus del Papa Pius XII, prenent el territori de l'arquebisbat de Panamà.
El 17 d'octubre de 1962 cedí una porció del seu territori per tal que s'erigís la prelatura territorial de Bocas del Toro.

## Cronologia episcopal

* Tomás Alberto Clavel Méndez † (24 de juliol de 1955 - 3 de març de 1964 nomenat arquebisbe de Panamà)
* Daniel Enrique Núñez Núñez † (4 de juny de 1964 - 11 de gener de 1999 mort)
* José Luis Lacunza Maestrojuán, O.A.R., des del 2 de juliol de 1999

## Estadístiques

A finals del 2006, la diòcesi tenia 351.000 batejats sobre una població de 396.000 persones, equivalent al 88,6% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1966 | 230.400 | 240.000 | 96,0 | 32 | 6 | 26 | 7.200 | | 26 | 43 | 19 |
| 1970 | 213.000 | 236.253 | 90,2 | 34 | 9 | 25 | 6.264 | | 25 | 46 | 25 |
| 1976 | 235.000 | 260.000 | 90,4 | 36 | 4 | 32 | 6.527 | | 48 | 48 | 26 |
| 1980 | 259.800 | 294.800 | 88,1 | 44 | 2 | 42 | 5.904 | | 52 | 54 | 25 |
| 1990 | 354.079 | 382.310 | 92,6 | 40 | 7 | 33 | 8.851 | | 41 | 59 | 29 |
| 1999 | 335.000 | 374.000 | 89,6 | 42 | 9 | 33 | 7.976 | 11 | 41 | 50 | 29 |
| 2000 | 340.000 | 380.000 | 89,5 | 43 | 12 | 31 | 7.906 | 12 | 41 | 50 | 30 |
| 2001 | 348.000 | 418.000 | 83,3 | 44 | 10 | 34 | 7.909 | 13 | 47 | 45 | 30 |
| 2003 | 345.000 | 385.000 | 89,6 | 46 | 9 | 37 | 7.500 | 12 | 47 | 50 | 30 |
| 2004 | 345.000 | 390.000 | 88,5 | 53 | 17 | 36 | 6.509 | 11 | 46 | 56 | 32 |
| 2006 | 351.000 | 396.000 | 88,6 | 53 | 17 | 36 | 6.622 | ? | 42 | 56 | 34 |

## Notes

* ↑ Diocese of David at GCatholic.org.

## Fonts

* Anuari pontifici del 2007i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of David (anglès)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
* Pàgine de la diòcesi Arxivat 2008-06-16 a Wayback Machine. a la pàgina de la Conferència Episcopal del Panamà Arxivat 2008-06-09 a Wayback Machine. (castellà)
* Butlla Amantissimus Deus, AAS 47 (1955), p. 529(llatí)