OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Busigny

Busigny és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 2.512 habitants. Limita al nord amb Honnechy, al nord-est amb Saint-Souplet, a l'est amb Molain, al sud-est amb Vaux-Andigny, al sud amb Becquigny, al sud-oest amb Prémont, a l'oest amb Maretz i al nord-oest amb Maurois.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.101 | 3.120 | 3.046 | 2.636 | 2.385 | 2.461 | 2.512 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2005 | Danièle Carpentier |
| 2005-2008 | Michel Cotteau |
| 2008- | Christian Pecqueux |
# Breckenridge (Colorado)

Breckenridge és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 2.408 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Breckenridge tenia 2408 habitants, 1081 habitatges, i 380 famílies. La densitat de població era de 187,8 habitants per km².
Dels 1081 habitatges en un 13,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 27,9% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 64,8% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 0,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,61.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,1% tenia menys de 18 anys, un 22,8% entre 18 i 24, un 45,3% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 2,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 164,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.938 $ i la renda mediana per família de 52.212 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.571 $ mentre que les dones 27.917 $. La renda per capita de la població era de 29.675 $. Entorn del 5,2% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Breckenridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Breckenridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Cafè (desambiguació)

«Cafè» té aquests significats:
* Cafè, gènere d'arbres de la família de les rubiàcies i la beguda estimulant que s'obté del seu fruit
* Cafè turc o grec
* Cafè irlandès, barreja de cafè, whisky, sucre i crema o nata
* Cafè torrefacte, varietat de cafè que s'obté després de sotmetre al gra a un procés de torrat
* Cafè frappé, beguda freda típica grega feta amb cafè instantani, sucre, aigua i gel
* Cafè amb llet, barreja de cafè i llet
* Café-licor, burret o aperitiu café d'Alcoi
* Cafè cappuccino, cafè exprés i llet

## Vegeu també

* Al cafè, pintura a l'oli realitzada per Édouard Manet (1878)
* Cafè de nit a Arle, quadre de Paul Gauguin (1888)
* El cafè de nit, pintura a l'oli de Van Gogh (1888)
* El Cafè de la Marina, obra de teatre de Josep Maria de Segarra (1933)
* El Cafè de la Granota, recull de catorze relats curts de Jesús Moncada (1985)
* O Lavrador de Café, pintura a l'oli de Candido Portinari (1934)
* Terrassa de cafè a la nit, pintura a l'oli de Van Gogh (1888)
* Cafè teatre, cafè concert o bé cafè cantant és un tipus l'espectacle en el qual s'hi mostren petites representacions teatrals
* Cafè Central, projecte editorial independent al servei de la poesia
* Café con piernas, establiment de venda de cafè típic del centre de Santiago de Xile
Viccionari
# Cafè-bar Sant Graal

El Cafè-bar Sant Graal és un edifici del municipi de Moià (Moianès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici, de tres plantes, té una porta d'entrada de fusta, amb decoració floral. Al primer pis destaca un gran balcó de pedra amb balustrada sostingut per mènsules. Al pis superior el balcó és més petit i la barana de ferro. L'interior conserva encara els palcos de l'antic teatre, si bé es troben tapats, i l'escenari. Al darrere cada pis acaba en un terrat amb balustrada. Cada terrat es troba més endinsat que l'inferior, donant sensació d'escala.

## Història

Aquest edifici fou fet construir pel tenor Francesc Viñas. El nom que li donen els moianesos (Sant Graal o Sant Grial) prové d'una popularització del nom del Sant Greal que apareixia en una de les òperes de Wagner i que representava el tenor. Durant poc temps va ser un teatre que tenia la peculiaritat que l'escenari podia ser vist des de l'interior (cobert) o des del pati de darrere, per l'estiu. El local també havia estat seu de l'Orfeó Viñas i del Foment Catalanista.

## Referències

* 1 2 3 «Cafè-bar Sant Graal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2016].
# Cafè Arbocenc

El Cafè Arbocenc és una obra del municipi de l'Arboç inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici ocupa una part de les voltes que hi ha a la plaça.Té quatre plantes. Els baixos presenten una portalada de caràcter antic que mena a una gran entrada. El pis noble, ocupat actualment per un bar, té una gran balconada que recórrer tota la façana, la part esquerra de la qual és sostinguda per una de les voltes de la plaça. La balconada consta de dues portes balconeres de llinda, on penja el rètol de "casino arbosense". La segona planta té dos petits balcons amb barana de ferro forjat i llinda. Les golfes presenten dues petites finestres quadrangulars.

## Història

Abans l'edifici era un habitatge, actualment hi ha un cine i un cafè. Hom recorda encara que al pis del cafè tenia l'habitatge la "senyora Teresita" nom mitjançant el qual es coneixia Teresa Mayné. Cap al 1888 la societat recreativa "Casino arbosense" inicià les obres en aquest edifici per tal de convertir-lo en l'actual cafè. Tot seguit també inicià la construcció del teatre annex que va ser usat per a les activitats de cinema, ball i teatre, en el qual actuà durant molts anys el grup d'aficionats "Elenc artístic arbocenc". Aquest local a partir del 1959 fou utilitzat exclusivament com a cinema.

## Referències

* 1 2 «Cafè Arbocenc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Cal Trudis

Cal Trudis és una casa de Selvanera, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres plantes situat al centre del poble. A la façana nord, la que dona a la plaça, a la planta baixa, hi ha una entrada amb gran llinda de pedra i porta de fusta de doble batent. A la següent planta, a la part esquerra, hi ha una finestra i a la dreta, un balcó amb barana de ferro. A la darrera planta hi ha dues petites obertures. A la façana est hi ha una entrada a la planta baixa que dona a un petit pati tancat i a les dues següents plantes hi ha una finestra. La coberta és de dos vessants (Nord-Sud), acabada en teules.

## Referències

* ↑ «Cal Trudis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Broc (cognom romà)

Broc (en llatí: Brocchus) era un cognom romà dut per diverses gens, derivat del fet de tenir les dents prominents o cap a fora. Fou portat per membres de la gens Fúria i de la gens Annea. Alguns personatges amb aquest cognom van ser:
* Tit Furi Broc, oncle de Quint Ligari.
* Gneu Furi Broc, va ser trobat en adulteri i severament castigat.
* Gai Anneu Broc, senador romà que va ser expropiat per Símmac (Symmacus) un dels venerii, nova classe de publicani instituïda per Verres.
* Armeni Broc, procònsol en temps de Domicià.

## Referències

* ↑ Alberich, Joan; André, Avel·lí; Blay, Maite; Borràs, Joana; Romero, Carmen. Diccionari Llatí-Català de noms propis. Barcelona: Columna, 1994.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 506.
* ↑ Ciceró. Pro Ligario 4
* ↑ Valeri Màxim. De Factis Dietisque Memorabilibus VI,1,13
* ↑ Ciceró In Verrem III,40
* ↑ Plini el Jove. Epístoles X,71
# Callogobius tanegasimae

Callogobius tanegasimae és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó i a les Filipines.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Shinohara, G., Y. Sato i K. Matsuura 2000. Coastal fishes of Ishima Island, Tokushima, Japó. Mem. Nat. Sci. Mus. Tokyo 33:175-186.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Masuda, H., K. Amaoka, C. Araga, T. Uyeno i T. Yoshino 1984. The fishes of the Japanese Archipelago. Vol. 1. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 437 p.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Callogobius snelliusi

Callogobius snelliusi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Indonèsia i la costa oriental del nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Shinohara, G., Y. Sato i K. Matsuura 2000. Coastal fishes of Ishima Island, Tokushima, Japó. Mem. Nat. Sci. Mus. Tokyo 33:175-186.
# Circuit francobelga 2024

El Circuit francobelga 2024, 83a edició del Circuit francobelga, és una cursa ciclista que es va disputar el 29 de maig de 2024 sobre un recorregut de 190,6 km entre les ciutats belgues de Tournai i Mont-de-l'Enclus. La cursa formava part del calendari de l'UCI ProSeries 2024 i de la Copa de Bèlgica de ciclisme.
El vencedor final fou l'eritreu Biniam Girmay (Intermarché-Wanty), que s'imposà a l'esprint a Axel Zingle (Cofidis) i Marc Hirschi (UAE Team Emirates), segon i tercer respectivament.

## Equips

L'organització convidà a 21 equips a prendre part en aquesta edició del Circuit francobelga, sis de categoria WorldTeam, onze ProTeams i quatre equips continentals.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Biniam Girmay vuelve a sonreír en el Circuito Franco-Belga» (en castellà). [Consulta: 14 juny 2024].
* ↑ «Startlist for Circuit Franco-Belge 2024». [Consulta: 14 juny 2024].

## Enllaços externs

* [ Circuit francobelga 2024 - Lloc web oficial]
# Campionat Europeu de Salts de 2013 – 10 metres plataforma femení

Campionat Europeu de Salts de 2013 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova dels 10 metres plataforma femení dels Campionat Europeu de Salts de 2013 es va disputar el dia 19 de juny amb una ronda preliminar i una ronda final.

## Resultats

La ronda preliminar es va disputar a les 12:00 i la final a les 17:30.
En verd els finalistes
| Posició | Saltadora | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| Posició | Saltadora | País | Punts | Posició | Punts | Posició |
| 01 | Yulia Prokopchuk | Ucraïna | 359.05 | 1 | 373.30 | 1 |
| 02 | Yulia Koltunova | Rússia | 288.95 | 5 | 371.10 | 2 |
| 03 | Maria Kurjo | Alemanya | 292.95 | 4 | 323.00 | 3 |
| 4 | Sarah Barrow | Regne Unit | 302.75 | 3 | 319.25 | 4 |
| 5 | Tonia Couch | Regne Unit | 318.75 | 2 | 300.10 | 5 |
| 6 | Laura Marino | França | 274.45 | 6 | 292.25 | 6 |
| 7 | Villő Kormos | Hongria | 257.40 | 9 | 285.25 | 7 |
| 8 | Noemi Batki | Itàlia | 260.15 | 8 | 284.95 | 8 |
| 9 | Kieu Duong | Alemanya | 242.20 | 12 | 275.80 | 9 |
| 10 | Ganna Krasnoshlyk | Ucraïna | 270.00 | 7 | 268.55 | 10 |
| 11 | Zsófia Reisinger | Hongria | 253.15 | 10 | 264.40 | 11 |
| 12 | Iira Laatunen | Finlàndia | 251.20 | 11 | 252.05 | 12 |
| 16.5 | H09.5 | | | | 00:55.635 | O |
| 13 | Brenda Spaziani | Itàlia | 240.75 | 13 | | |
| 14 | Natalia Goncharova | Rússia | 227.95 | 14 | | |
| 15 | Mara Aiacoboae | Romania | 216.10 | 15 | | |

## Referències

* ↑ Start list
* ↑ Preliminary round Results
* ↑ «Final Results». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juny 2015].
# Cintura de vespa

Cintura de vespa és una silueta de moda femenina, produïda per un estil de cotilla i faixa, que ha viscut diferents períodes de popularitat als segles XIX i XX. La seva característica principal és la transició brusca d'una gàbia toràcica d'amplada natural a una cintura extremadament petita, amb els malucs corbats per sota. Pren el seu nom de la seva semblança amb el cos segmentat d'una vespa. La cintura fortament cenyida també exagera els malucs i el bust.

## Història

Al segle xix, mentre que les mesures mitjanes de la cintura amb cotilla variaven entre 59 i 79 cms, les mesures de cintura de vespa de 41 a 46 cm eren poc freqüents. i no es consideraven atractives. Les revistes femenines parlaven dels efectes secundaris dels cordons ajustats, proclamant que "si una dama es corda i s'hi cenyeix, fins que només tingui vint-i-tres polzades i, en alguns casos, fins que només tingui vint-i-una polzades, s'ho farà a costa de la comoditat, la salut i la felicitat." En canvi, la moda va crear la il·lusió d'una cintura petita, utilitzant la proporció, la col·locació de ratlles i el color. De vegades s'utilitzava el retoc fotogràfic per crear la il·lusió de la cintura d'una vespa.
El cordó extremadament ajustat (40-46 cms) era popular durant finals de la dècada de 1870 i 1880, i va acabar al voltant de 1887.

## Efectes sobre la salut

Entre la multitud de problemes mèdics que van patir les dones per aconseguir aquestes mesures dràstiques es trobaven les costelles deformades, els músculs abdominals debilitats, els òrgans interns deformats i luxats i les malalties respiratòries. El desplaçament i la desfiguració dels òrgans reproductors van augmentar molt el risc d'avortament espontani i mort materna.

## Vegeu també

* Controvèrsia de la cotilla
* Embenat de peus
* Tightlacing

## Notes

* ↑ Chavasse, Pye Henry. Advice to a Wife on the Management of Her Own Health, and on the Treatment of Some of the Complaints Incidental to Pregnancy, Labour, and Suckling; with an Introductory Chapter Especially Addressed to a Young Wife. 5. London: New Burlington Street: John Churchill and Sons, 1863, p. 19. «size of the waist.»
* ↑ «How Photo Retouching Worked Before Photoshop» (en anglès). www.mentalfloss.com, 28-07-2016. [Consulta: 23 juny 2020].
* ↑ Kunzle, D. «Fashion and Fetishism». [Consulta: June 20, 2007].
* ↑ (tesi).
* ↑ O'Connor, E. «Medicine and Women's Clothing and Leisure Activities in Victorian Canada». Arxivat de l'original el d’octubre 1, 2011. [Consulta: June 20, 2007].
# Chusquea quila

La Chusquea quila (en castellà, Quila) és una espècie de bambú, del gènere Chusquea de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
Creix a Sud-amèrica, en boscos humits i temperats de Xile i Argentina (entre nivell del mar i els 900 metres). Es tracta d'un bambú perenne que creix en grups densos. A diferència d'altres bambús, el seu tronc no és buit. La planta adulta pot arribar als cinc metres d'alçada, amb un gruix de 2,5 centímetres.

## Enllaços externs

* Brevíssima descripció Arxivat 2006-06-14 a Wayback Machine. (anglès)
# Campionat Europeu de Karate

El Campionat Europeu de Karate és un campionat de karate celebrat a Europa organitzat per la Federació Europea de Karate cada any, encara que des de 1966 fins a 1996 va ser organitzat per la Unió Europea de Karate.

## Tornejos

| Edició | Any | Ciutat | País | Millor Estat |
| I | 1966 | París | França | França |
| II | 1967 | Londres | Regne Unit | França |
| III | 1968 | París | França | França |
| IV | 1969 | Londres | Regne Unit | França |
| V | 1970 | París | França | França |
| VI | 1971 | París | França | França |
| VII | 1972 | Brussel·les | Bèlgica | França |
| VIII | 1973 | València | País Valencià | França |
| IX | 1974 | Londres | Regne Unit | ? |
| X | 1975 | Oostende | Bèlgica | França |
| XI | 1976 | Teheran | Iran | ? |
| XII | 1977 | París | França | ? |
| XII | 1978 | Ginebra | Suïssa | Regne Unit |
| XIV | 1979 | Hèlsinki | Finlàndia | Països Baixos |
| XV | 1980 | Barcelona | Catalunya | Itàlia |
| XVI | 1981 | Venècia | Itàlia | Itàlia |
| XVII | 1982 | Goteborg | Suècia | ? |
| XVIII | 1983 | Madrid | Espanya | ? |
| XIX | 1984 | París | França | Itàlia |
| XX | 1985 | Oslo | Noruega | Espanya |
| XXI | 1986 | Madrid | Espanya | Itàlia |
| XXII | 1987 | Glasgow | Escòcia | Itàlia |
| XXIII | 1988 | Gènova | Itàlia | Itàlia |
| XXIV | 1989 | Podgorica | Iugoslàvia | França |
| XXV | 1990 | Viena | Àustria | ? |
| XXVI | 1991 | Hannover | Alemanya | Espanya |
| XXVII | 1992 | Den Bosch | Països Baixos | Espanya |
| XXVIII | 1993 | Praga | Txèquia | Espanya |
| XXIX | 1994 | Birmingham | Anglaterra | França |
| XXX | 1995 | Hèlsinki | Finlàndia | França |
| XXXI | 1996 | París | França | França |
| XXXII | 1997 | Santa Cruz de Tenerife | Espanya | França |
| XXXIII | 1998 | Belgrad | Iugoslàvia | França |
| XXXIV | 1999 | Euboea | Grècia | Espanya |
| XXXV | 2000 | Istanbul | Turquia | França |
| XXXVI | 2001 | Sofia | Bulgària | Espanya |
| XXXVII | 2002 | Tallinn | Estònia | França |
| XXXVIII | 2003 | Bremen | Alemanya | França |
| XXXIX | 2004 | Moscou | Rússia | França |
| XL | 2005 | Santa Cruz de Tenerife | Espanya | Espanya |
| XLI | 2006 | Stavanger | Noruega | Espanya |
| XLII | 2007 | Bratislava | Eslovàquia | Itàlia |
| XLIII | 2008 | Tallinn | Estònia | Espanya |
| XLIV | 2009 | Zagreb | Croàcia | Espanya |
| XLV | 2010 | Atenes | Grècia | Itàlia |
| XLVI | 2011 | Zúric | Suïssa | França |
| XLVII | 2012 | Santa Cruz de Tenerife | Espanya | França |
| XLVIII | 2013 | Budapest | Hongria | Turquia |
| XLIX | 2014 | Tampere | Finlàndia | Itàlia |
| L | 2015 | Istanbul | Turquia | Espanya |
| LI | 2016 | Montpeller | França | per decidir |
| LII | 2017 | per decidir | Turquia | per decidir |
| LIII | 2018 | per decidir | Sèrbia | per decidir |

## Referències

* ↑ «European Karate Union championships». Arxivat de l'original el 2011-10-09. [Consulta: 6 març 2012].
* ↑ Taula de resultats Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 3 4 EKF Calendar Arxivat 2015-03-15 a Wayback Machine., Federació Europea de Karate (anglès)

## Enllaços externs

* Campionat Europeu de Karate - Lloc web oficial
# Cal Delgado (la Curullada)

Cal Delgado és una casa del poble de la Curullada, al municipi de Granyanella (Segarra) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa unifamiliar situada en un carrer del nucli antic del poble, just sota el castell de La Curullada.
La casa està formada per una planta baixa, segurament dedicada antigament a les tasques agrícoles i en la que es veuen restes d'antigues obertures a l'exterior en forma d'arcs de mig punt, actualment tapiades, i dos pisos superiors els quals presenten dues obertures a l'exterior cadascun, mentre que al primer pis hi ha una finestra i un balcó treballats de forma més acurada, al segon pis hi trobem dues finestres de menors dimensions i de factura menys acurada.
L'element més destacable és la llinda situada sobre la porta, que registra l'any de construcció de la casa mitjançant epigrafia, any 1798, que juntament amb aquesta informació trobem un dibuix molt rudimentari que representa una casa amb una creu a sobre, com a símbol de protecció i benedicció. Cal destacar que és l'únic element original que conserva la porta, ja que per sota d'aquest trobem una petita biga de fusta, afegida posteriorment, així com els brancals realitzats amb maó.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Delgado». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Cal Ponset

Cal Ponset és una casa de Cubells (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa particular edificada l'any 1788 realitzada en pedra, ferro i fusta.
La distribució interior de la casa no és simètrica. A la part de baix hi ha l'estable, actualment utilitzat per guardar coses. Una mica més amunt hi ha un rebost, i dos escales més amunt hi ha un altre cambra per emmagatzemar coses, i per sobre l'habitatge familiar. Té dos golfes i el més curiós és que al tercer pis hi ha l'hort.
A l'exterior hi ha cinc obertures, la porta d'accés, amb la inscripció «Viuda Pons y Farrens any 1788», dos balcons de ferro i damunt dos petits balcons amb poca sortida a l'exterior.

## Història

Aquesta casa degué ser construïda per la viuda Pons i Farrens, actualment pertany a la mateixa família. Ha sofert molt poques modificacions.
Aquesta casa en temps de la Guerra fou l'estable de tot el poble, al tenir tantes dependències, es traslladaven els animals al tercer pis, on hi ha l'hort, i quan venien els soldats no trobaven animals als estables.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Ponset». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Cal Porquer (Pardines)

Cal Porquer és un mas al poble de Pardines (Ripollès) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Tipus singular de mas on la distribució de funcions (habitatge i cabana) es realitza en un mateix cos de l'edifici, a diferència d'altres masos, desenvolupat en alçada. En destaquen els arcs de pedra tosca sobre el parament de pedra, no visible a la fotografia.

## Referències

* ↑ «Cal Porquer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].