OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesca Cauz

Francesca Cauz (Conegliano, província de Treviso, 24 de setembre de 1992) és una ciclista italiana professional des del 2012 i actualment a l'equip Giusfredi Bianchi. Combina la carretera amb el ciclocròs.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Miguel Ángel Planas Segurado

Miguel Ángel Planas Segurado (Martorelles, 1933) és un empresari i polític català.

## Trajectòria

Començà a treballar el 1953 en el Grup Firestone i de 1960 a 1964 fou director comercial de l'empresa Cointra. Fins a 1970 fou Director General Comercial d'ICOA i fins a 1982 fou gerent d'Elastogran. Durant la transició fou president de Reforma Democràtica, partit que després s'integrà a Aliança Popular, de la que en fou coordinador general al País Basc, president regional a Catalunya entre 1980 i el 17 d'octubre de 1983 i vicepresident a nivell estatal. Amb aquest partit fou elegit diputat per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1982.
A les eleccions generals espanyoles de 1986 va renovar el seu mandat amb la coalició AP-PDP-UL. No es presentà a les eleccions de 1989 i continuà la seva carrera empresarial com a conseller gerent de Construquim fins a 2001. També ha estat president de les empreses Inespo, Iberfoam, Diagonalgest SL, i vocal de l'Institut Sectorial de Promoció i Gestió d'Empreses (INSECC).

## Referències

* ↑ La Vanguardia, 24 de septiembre de 1982
* ↑ ABC, 24 de noviembre de 1982
* ↑ La ascensión política de Fernández Díaz disgusta a los militantes 'históricos' de AP de Cataluña
* ↑ El presidente de AP de Cataluña será vicepresidente del partido de Fraga

## Enllaços externs

* Organigrama de l'Insecc
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Notícies de Miguel Angel Planas a El País
# Melka Kunture

Melka Kunture és un jaciment arqueològic situat a Etiòpia al sud de la capital Addis Abeba. És una vall formada per sediments fluvials al llarg d'unes terrasses del riu Awash. El lloc va ser descobert l'any 1963 i excavat per Jean Chavaillon de 1965 a 1985 i continua essent excavat per un equip italià en l'actualitat. Els dipòsits arriben a una fondària màxima de 100 metres de sediments que s'alternen amb capes de lava datable. S'han trobat restes de les cultures més antigues de la humanitat Olduvaià arcaic.
# Mian Mir

Mian Mir (Lahore cantonnment, nom adoptat definitivament el 1906) era el nom del campament militar de Lahore durant el Raj Britànic de l'Índia. El 1857 els regiments natius que es van voler revoltar foren desarmats a temps.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Merla de Kurrichane

La merla de Kurrichane (Turdus libonyana) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita bosc decidu i acàcies, sovint a prop de l'aigua, a les terres baixes de Tanzània, Burundi, sud-est de la República Democràtica del Congo i Angola, cap al sud fins al nord-est de Namíbia, nord i est de Botswana, Zàmbia, Malawi, Moçambic, Zimbabwe i nord-est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Merla de Kurrichane». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Mikel Markez

Mikel Markez Ibarguren (Errenteria, Guipúscoa, 4 d'octubre de 1971) és un cantautor basc en basc que s'acompanya de guitarra. Va començar a compondre cançons amb 16 anys, pujant-se a l'escenari en l'estiu de 1988. El 1991, va publicar el seu primer LP de títol Eta etorri egin zait. Va obtenir un èxit gradual i constant que el va corfirmar com a cantautor de referència en la música basca.
Ha participat en diversos espectacles que articulen poesia i música, destacant entre ells "Tribuaren hitz galduak" (1997), "Abiadura handiko urte baten kronika" (2002) i "Tabuak saltsa berdean" (2007). En aquest últim, va actuar amb l'escriptor i poeta Pako Aristi. Aquesta col·laboració va desembocar en el disc Dena hankaz gora. Ha col·laborat amb cantants de diferents generacions i d'estil variat, particularment Erramun Martikorena, Benito Lertxundi o Eñaut Elorrieta.

## Referències

* 1 2 «Mikel Markez» (en castellà). HISTORIAS DE ROCK. Biografias Y Discografias De Musica Rock. Arxivat de l'original el 2018-02-10. [Consulta: 27 febrer 2018].
# Michele Pace del Campidoglio

Michele Pace del Campidoglio (Roma, 1610- 1670), va ser un pintor italià especialitzat en natures mortes. La gran part de la seva producció es basa en obres amb flors i fruites. Va ser aprenent al taller de Benedetto Fioravanti, i va ser anomenat Di Campidoglio pel petit taller que tenia al Campidoglio, a la colina del Capitoli, a Roma. Va morir el 1670. El Museu Nacional d'Art de Catalunya conserva obra seva.
# Milan Blažeković

Milan Blažeković (Zagreb, 6 de juliol de 1940 – 30 de maig de 2019) va ser un animador croat.
Blažeković va començar la seva carrera a l'estudi de Zagreb Film amb curtmetratges com Ples gorilla (1968), Vergl (1969), Jabuka (1969), Circulos vitiosus (1969), ! (1969), NO 412-676 (1969), Ikar (1969), Largo (1970), Čovjek koji je morao pjevati (1970.), Ribe (1970), Stolica (1970), Kišobran (1971), Bazen (1971), Kolekcionar (1971), Overture 2012 (Conquilla de plata al millor curtmetratge al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1976),Palčić (1980), Guernica Croatica (1991), The Man Who Had to Sing (octubre de 1971) i Man: The Polluter (8 d'agost de 1973) (l'últim pel National Film Board of Canada. En anys posteriors, va dirigir tres pel·lícules infantils amb la unitat d'animació de Croatia Film: Čudesna šuma (19 de juny de 1986), Čarobnjakov šešir (1 de gener de 1990) i Čudnovate zgode šegrta Hlapića (23 d'octubre de 1997).
Cap al 2000, Blažeković va acabar la seva col·laboració amb Croatia Film i va tornar a Zagreb Film per treballar en un quart llargmetratge d'animació Priče iz davnine, que inicialment estava prevista la seva estrena pel Nadal del 2003.
Blažeković va participar en dos projectes del 2011: un era Ježeva kućica, com a director i dissenyador d'art), i una adaptació del llibre bosnià de Veselin Gatalo, Ja sam pas… i zovem se Salvatore.

## Referències

* ↑ Preminuo doajen hrvatske animacije Milan Blažeković (croat)
* ↑ Premis del 1976 al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ Milan Blazekovic - NFB
* ↑ «Tales of Long Ago project information». Animafest Zagreb. [Consulta: 8 maig 2009].
* ↑ «The Hedgehog's House project information». Animafest Zagreb. [Consulta: 8 maig 2009].
* ↑ «Mostarci prave prvi dugometražni crtić u BiH» (en croatian). Bljesak.info, 23-04-2008. Arxivat de l'original el 2008-06-25. [Consulta: 23 març 2009].
* ↑ Žmirić, Zoran. «SNIMATELJU ERNESTU GREGLU POSEBNO PRIZNAJE ASIFA-E HRVATSKE» (en croatian). Popcorn Cinema, 31-10-2008. [Consulta: 23 març 2009].
* ↑ Korać, Senka. «U Getu se krivica stiče rođenjem: Veselin Gatalo» (en croatian). KnjigaInfo.com, 09-03-2009. Arxivat de l'original el 2011-07-13. [Consulta: 23 març 2009].

## Enllaços externs

* (croat) Brief profile at film.hr
* Man: The Polluter on NFB.ca
# Miquel Cambó de Gayolà

Miquel Cambó de Gayolà, conegut per Barrancot, va ser un popular capitost carlí durant la Tercera guerra carlina.
Segon fill de Francesc Cambó Puig i de Caterina de Gayolà, una adinerada família de Besalú, heretà el patrimoni familiar quan el seu germà gran Ramon, que havia de ser avi del conegut mecenes i polític Francesc Cambó i Batlle, va ser desheretat.
D'idees carlines per tradició familiar, Miquel fou dels primers en alçar-se en armes quan va esclatar la tercera guerra civil del segle xix. Amb el sobrenom de Barrancot, sostingué tossudament la guerra en la zona de la Garrotxa i amb un radi d'acció que arribava als Pirineus, entre les muntanyes de Rocabruna, Talaxà i Bassegoda.
L'any 1873, li fou encarregat l'acompanyament de la Infanta Maria de les Neus de Bragança quan va passar de França a Espanya per la Muga i el seu sojorn a la masia de can Passola a Sales de Llierca i al poble de la Miana. Sembla que el 21 de febrer d'aquell mateix any patí una desfeta i morí a conseqüència de les ferides patides, tot i que altres fonts afirmen que es presentà a indult l'octubre del 1875 a Besalú.

## Referències

* ↑ Pabón, Jesús. Cambó: 1876-1947, 1 de gener de 1999, p. 56. ISBN 978-84-7225-740-5.
# Miquel Cabot Rodríguez

Miquel Cabot Rodríguez (Pla de na Tesa, 15 de juny del 1984) és un polític mallorquí militant del Partit Socialista de les Illes Balears. Fou batle de Marratxí entre els anys 2019 i 2023, gràcies al suport de Més per Mallorca i el Pi.
Durant la seva infància i joventut ha realitzat estudis de música al conservatori. És graduat superior en pedagogia musical pel Conservatori Superior de Música de les Illes Balears i és graduat en pedagogia per la Universitat Nacional d'Educació a Distància. S'ha dedicat professionalment a la música i l'educació i té plaça al centre concertat de Santa Mònica de Marratxí, tot i que actualment es troba en excedència per dedicar-se plenament a l'alcaldia de Marratxí.
Militant del PSIB des del 2008, es presentà a llistes municipals per primer cop l'any 2011, però no fou elegit regidor. Des del 2012 i fins a l'actualitat és el secretari de l'agrupació municipal de Marratxí, tres anys més tard, el 2015, es presentà com a cap de llista, conseguint 4 regidors i esdevenint la tercera força del consistori. Durant aquella legislatura fou primer tinent de batle i responsable de les àrees d'Economia, Contractació, Joventut, Comunicació i Hisenda dins el govern de coalició amb Més per Mallorca.
Va ser reelegit candidat del PSIB l'any 2019, eleccions en les quals fou guanyador amb 6 regidors. El 16 de juny d'aquest mateix any fou escollit batle de Marratxí amb el suport de Més i el Pi. L'any 2023 va ser candidat de nou a les eleccions municipals però no va ser reelegit cap de batlia, que passà al PP.

## Referències

* ↑ «Miquel Cabot elegido nuevo alcalde de Marratxí» (en castellà). Diario de Marratxí, 15-06-2019 [Consulta: 9 agost 2020].
* 1 2 3 «Portal de transparència de Marratxí». Ajuntament de Marratxí. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2020. [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «Llistes de les eleccions municipals a Marratxí». , 12-05-2011 [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «El socialista Miquel Cabot asume la alcaldía de Marratxí» (en castellà). 20 minutos, 15-06-2019 [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «Consulta aquí los candidatos a las elecciones municipales de Marratx». Diario de Mallorca [Consulta: 14 setembre 2024].
* ↑ «Jaume Llompart és elegit nou batle de Marratxí donant la mà a tota la corporació “per a desenvolupar polítiques de consens”». Ajuntament de Marratxí. [Consulta: 14 setembre 2024].
# Miquel Casanovas i Riu

Miquel Casanovas i Riu (Barcelona, 31 de desembre de 1905 - Barcelona, 9 de gener de 1983) fou un futbolista català de les dècades de 1920 i 1930.

## Trajectòria

Començà la seva carrera al FC Poble Nou, on compartí equip amb el seu germà Carles, que jugava a la posició de davanter. La temporada 1925-26 fitxà pel CE Sabadell, on havia d'esdevenir el substitut d'Antoni Estruch. La següent temporada fou fitxat pel FC Barcelona, però no arribà a jugar cap partit oficial.
L'any 1927 fitxà per la UE Sants, club on jugà tres temporades a gran nivell. Posteriorment jugà dues temporades al FC Badalona i acabà la seva carrera al CE Júpiter i EC Granollers, on jugà entre 1932 i 1936. Jugà cinc cops amb la selecció catalana, entre 1927 i 1934.

## Referències

* ↑ «El Espanyol vence al Poble Nou por 5 a 0». Mundo Deportivo, 03-04-1923. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «En Sabadell». Mundo Deportivo, 15-06-1925. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Una interviú con Miguel Casanovas». Mundo Deportivo, 26-02-1926. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Ayer se cerró el plazo». Mundo Deportivo, 01-09-1926. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Hoy se casa Miguel Casanovas». Mundo Deportivo, 19-04-1930. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Una reclamación de Casanovas contra el Badalona». Mundo Deportivo, 19-12-1931. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Pefil a bdfutbol». BDFutbol. [Consulta: 1r octubre 2021].
* ↑ «Ayer en el campo del Español». Mundo Deportivo, 11-07-1927. [Consulta: 1r abril 2015].
# Mirdas ibn Udayya

Abu-Bilal Mirdàs ibn Hudayr (àrab: أبو بلال مرداس بن حدير, Abū Bilāl Mirdās b. Ḥudayr), també conegut simplement com a Abu-Bilal o com a Mirdàs ibn Udayya (àrab: مرداس بن أديه, Mirdās b. Udayya), pel nom de la seva mare, Udayya (? - 681), fou un cap kharigita de Bàssora del segle vii. Era fill de Hudayr ibn Amr ibn Abd-al-Kab i la seva mare o àvia es deia Udayya.
El seu germà Urwa ibn Udayya va ser un dels caps de la secessió kharigita després de la batalla de Siffín. Mirdàs va combatre contra Alí a Nahrawan (658) però després de la derrota va renunciar a les activitats polítiques tot i restar fidel a les seves idees, i es va oposar a la insurrecció, l'assassinat i a la participació de la dona al moviment, formant part del sector anomenat ka'ada (quietista) del kharigisme.
La repressió dels kharigites portada a terme pel governador de Bàssora Ubayd Allah ibn Ziyad el va indignar i amb 40 seguidors va marxar de Bàssora a Ahwaz on va recaptar un modest impost (680). Ubayd Allah va enviar contra ell al kilabita Aslam ibn Zura amb 2.000 homes i els dos bàndols van xocar al petit poble d'Asak (en una font el poble s'anopmena Midjas) i Mirdas va aconseguir la victòria tot i la seva inferioritat numèrica.
L'any següent es va enviar una expedició de quatre mil homes manada pel tamimita Abbad ibn Akhdar, que va trobar a Mirdas i la seva gent a Darabdjird; era divendres i els dos bàndols van acordar fer la pregària abans de combatre però les forces del govern van trencar l'acord i van atacar als kharigites al mig de la pregària. Van morir tots; el cap de Mirdas fou portat a Ubayd Allah ibn Ziyad que també va fer perseguir i executar al seu germà Urwah ibn Udayya que no havia participat en els fets.
Aquesta mort va causar la revolta de Ubayda ibn Hilal al-Yashkuri, un dels caps azraquites, i en nom de Mirdas es va iniciar la revolta a la mort del califa Yazid I el 683.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VII, 125
# Mirco Lorenzetto

Mirco Lorenzetto (Vittorio Veneto, Vèneto, 19 de juliol de 1981) va ser un ciclista italià, professional des del 2004 fins al 2011. Un cop retirat, s'ha dedicat a la direcció esportiva.
En el seu palmarès destaca la victòria al Giro del Friül de 2009 i una etapa de la Volta a Polònia de 2010.

## Palmarès

* 2001
** 1r a l'Astico-Brenta
* 2002
** 1r al Trofeu Banca Popolare di Vicenza
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Berlín
* 2002
** 1r al Trofeu Edil C
* 2003
** 1r a la Piccola Sanremo
* 2007
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
* 2008
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Comunitat Valenciana
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Turquia
* 2009
** 1r al Giro del Friül
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Sardenya
* 2010
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 109è de la classificació general
* 2006. Abandona (21a etapa)
* 2007. 109è de la classificació general
* 2008. Abandona (14a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. Abandona (5a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2010. 166è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Marco Lorenzetto a sitiodeciclismo.net
# Llista de zones humides de Catalunya

L'inventari de zones humides de Catalunya inclou 2.977 zones identificades de diferents tipologies que presenten una característica hídrica que condiciona les comunitats i els processos biològics respecte del medi adjacent. La llista de zones humides de Catalunya inclou les 329 zones humides individualitzades en l'inventari elaborat pel Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya. La resta són estanys alpins o molleres i torberes d'alta muntanya que només han estat caracteritzats individualment el més representatius per la constitució d'hàbitats.
La llista de zones humides de Catalunya es divideix per conques hidrogràfiques agrupades en dues unitats:
* Llista de zones humides de les conques internes de Catalunya que agrupa les conques internes que formen el vessant oriental de la xarxa hidrogràfica de Catalunya, gestionades per l'Agència Catalana de l'Aigua.
* Llista de zones humides de les conques intercomunitàries de Catalunya que inclou les zones catalanes de les conques de gestió intercomunitària o internacional:
** l'Ebre, incloent el Segre, la Noguera Pallaresa i la Noguera Ribagorçana,
** la Sénia, que forma part de la conca del Xúquer,
** la Garona, d'àmbit internacional.
Es consideren les zones humides amb una capa freàtica al mateix nivell o prop de la superfície amb un terreny que pot estar inundat per una làmina d'aigua lenítica o calmada. S'inclouen zones humides poc aparents (criptoaiguamolls, jonqueres, patamolls, etc.) en què la presència d'aigües lliures pot no ser-hi visible però sí que ho són els efectes sobre els sistemes naturals. Pel que fa a les zones humides artificials o molt transformades, únicament s'han pres en consideració aquelles zones que presenten un alt grau de naturalització. En el cas dels grans embassaments únicament figuren a l'Inventari les cues o aquelles raconades que compleixen el criteri de naturalització.
Totes les zones humides estan protegides de forma genèrica per la llei 12/1985 d'espai naturals. Determinades zones humides també poden ser declarades com d'especial interès. A nivell internacional, hi ha quatre zones humides d'importància internacional inscrites en el Conveni de Ramsar: Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, Delta de l'Ebre, Estany de Banyoles i els Aiguamolls de l'Empordà.

## Referències

* ↑ «L'Inventari de zones humides de Catalunya». Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, 26-10-2012. [Consulta: 14 novembre 2013].
* ↑ «Procés d'identificació de les zones humides». Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, 10-03-2009. [Consulta: 26 novembre 2013].
* ↑ «Fonaments jurídics de l'Inventari de zones humides». Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, 29-10-2012. [Consulta: 14 novembre 2013].
# José Muguerza Anitúa

José Muguerza Anitúa (Eibar, 15 de setembre de 1911 - Sant Sebastià, 23 d'octubre de 1984) fou un futbolista basc dels anys 1920 i 1930.

## Trajectòria

Començà a jugar a la Unión Deportiva Eibarresa de la seva ciutat natal. El 3 de febrer de 1929 fou fitxat per l'Athletic Club, club on passà la resta de la vida futbolística. Al club bilbaí guanyà quatre lligues i quatre copes d'Espanya. Durant la Guerra Civil jugà amb la selecció de futbol del País Basc diversos partits amistosos i en acabar el conflicte s'exilià a Mèxic on jugà amb el Real Club España i el CF Atlante.
Fou nou cops internacional amb la selecció espanyola, debutant el 14 de juny de 1930. Participà en la Copa del Món de Futbol de 1934 celebrada a Itàlia.
Era oncle del també futbolista José Eulogio Gárate.

## Palmarès
### Athletic Club

* Lliga espanyola:
** 1930, 1931, 1934, 1936
* Copa espanyola:
** 1930, 1931, 1932, 1933

## Referències

* ↑ «José Muguerza Anitúa». Auñamendi Entziklopedia. [Consulta: 2 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Perfil a la selecció espanyola Arxivat 2007-05-17 a Wayback Machine.
* Perfil a footballdatabase
* Perfil a BDFutbol
# Diemen

* Per a altres significats, vegeu «Diemen (motocicleta)».
Diemen és un municipi de la província d'Holanda Septentrional, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 24.316 habitants repartits per una superfície de 14,03 km² (dels quals 2,01 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Amsterdam i al sud amb Ouder-Amstel i Muiden.

## Ajuntament

El consistori està format per 19 regidors:
* PvdA - 5 regidors
* VVD - 4 regidors
* SP - 3 regidors
* Leefbaar Diemen - 2 regidors
* CDA - 2 regidors
* GroenLinks - 2 regidors
* Democraten Diemen - 1 regidor
* D66 - 1 regidor

## Enllaços externs

* www.diemen.nl
# Labidochromis vellicans

Labidochromis vellicans és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: llac Malawi.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lewis, D.S.C. 1982: A revision of the genus Labidochromis (Teleostei: Cichlidae) from Lake Malawi. Zoological Journal of the Linnean Society, 75(3): 189-265.
* Maréchal, C. 1991. Labidochromis. p. 210-217. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E. 1935: A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Annals and Magazine of Natural History (Series 10), 16(91): 65-118.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Leonel Guillermo Sánchez Lineros

Leonel Guillermo Sánchez Lineros (Santiago de Xile, 25 d'abril, 1936 - 2 d'abril, 2022) fou un futbolista xilè dels que jugà de migcampista esquerre durant vint anys entre 1953 i 1973. Disset d'aquest anys defensà els colors de la Universidad de Chile, on fou la icona de l'anomenat "Ballet Blau", l'equip amb el qual guanyà sis lligues en deu anys (1959, 1962, 1964, 1965, 1967, 1969). Considerat un dels futbolistes xilens més grans, manté el rècord de partits jugats amb la selecció (a data de 2008) amb 85 partits i 27 gols entre 1955 i 1968. Quatre d'aquests gols els va fer a la Copa del Món de Xile 1962, essent el màxim golejador, compartit amb 5 altres futbolistes. També disputà el Mundial d'Anglaterra 66. Acabà la seva trajectòria als clubs Colo-Colo, Palestino i Ferroviarios.

## Referències

* ↑ rsssf: Leonel Sánchez
* ↑ Perfil BDFA
# Leonel Hernández

Leonel Hernández (Cartago, 3 d'octubre de 1943) fou un futbolista costa-riqueny de la dècada de 1960.
Fou 35 cops internacional amb la selecció de Costa Rica.
Pel que fa a clubs, destacà a Cartaginés.

## Referències

* ↑ Costa Rica - Record International Players Arxivat 2009-07-06 a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ Leonel Hernández Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Perfil a salfadeco.or.cr». Arxivat de l'original el 2016-07-29. [Consulta: 17 maig 2019].
* ↑ Breve historial de Leonel Hernández Arxivat 2019-05-17 a Wayback Machine. - Nación (castellà)
* ↑ Goleadores de Campeonato Nacional Arxivat 2013-10-30 a Wayback Machine. - UNAFUT (castellà)
* ↑ Leonel Hernández Valerín Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. - Nación (castellà)
# Lenartov

Lenartov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1427.
# Land (Noruega)

Land és un districte tradicional d'Oppland, Noruega, que consisteix en els municipis de Nordre Land i Søndre Land. En l'època dels vikings, Land era una petita regne. Land es troba en la part nord del Randsfjorden. La parròquia de Land era un municipi fins al 1837, que es va dividir en Nordre i Søndre Land. En el moment de la partició Lantenia una població de 9.199.

## Referències

* ↑ «Land – landskap i Oppland».