OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ait Makhlouf

Ait Makhlouf (en àrab آيت مخلوف, Āyt Maẖlūf; en amazic ⴰⵢⵜ ⵎⵅⵍⵓⴼ) és una comuna rural de la província de Taroudant, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.752 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Youngwood

Youngwood és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 4.138 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Youngwood tenia 4.138 habitants, 1.506 habitatges, i 891 famílies. La densitat de població era de 868,3 habitants per km².
Dels 1.506 habitatges en un 23,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,9% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 40,8% no eren unitats familiars. En el 36,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,7% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 38,4% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 16,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 143,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.917$ i la renda mediana per família de 43.942$. Els homes tenien una renda mediana de 32.596$ mentre que les dones 22.429$. La renda per capita de la població era de 17.715$. Entorn del 3,1% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Youngwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Youngwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dadiani

Els Dadiani (en georgià: დადიანი) foren una família noble de ducs i prínceps de Samegrelo, localitat de Mingrèlia (actual Geòrgia).

## Història

El nom Dadiani s'esmenta per primer cop el 1046, i es referiria a descendents de Dadi, un membre de la casa de Vardanisdze. Nomenat eristhavi (duc) d'Odishi (Samegrelo) en recompensa pels seus serveis militars, la família va arribar a ser la més poderosa de Geòrgia occidental vers 1280; al mateix temps branques dels Dadiani governaven a Svanètia i Gúria. El 1542, Levan I Dadiani, mthavari (príncep hereditari) de Mingrèlia, es va erigir de facto en sobirà independent. Un dels seus descendents, Levan IV Dadiani, va haver d'abdicar el 1691 i aleshores els seus parents els Txikovani o Chikovani (ჩიქოვანი en georgià, van heretar el títol de prínceps de Mingrèlia i el cognom Dadiani. Van acceptar la sobirania russa el 1802 i foren elevats a la dignitat de prínceps imperials (en rus: Дадиани) gaudint de notable independència en els afers interns. Nicolau Dadiani, el darrer príncep de Samegrelo, fou deposat i el principat annexionat a Rússia el 4 de gener de 1857. El príncep Nicolau Dadiani va renunciar oficialment als seus drets al tron el 1868.

## Ducs (eristavi) i prínceps (mtavari) de Mingrèlia

* Vardan I Dadiani (ca 1180ss-1190s)
* Vardan II Dadiani (al voltant de 1190 i 1210)
* Shergil Dadiani (al voltant de 1220 i 1240)
* Vardan III Dadiani (al voltant de 1240 i 1250)
* Tsotne Dadiani (al voltant dels anys 1260)
* Bedan Dadiani (al voltant de 1270 i 1290)
* Jordi I Dadiani (al voltant de 1293 i 1323)
* Mamia I Dadiani (1323-1345)
* Jordi II Dadiani (1345-1384)
* Vameq I Dadiani (1384-1396)
* Mamia II Dadiani (1396-1414)
* Liparit I Dadiani (1414-1470)
* Shamandavle Dadiani (1470-1473)
* Vameq II Dadiani (1474-1482)
* Liparit II Dadiani (1482-1512)
* Mamia III Dadiani (1512-1533)
* Levan I Dadiani (1533-1546)
* Jordi III Dadiani (1546-1573, 1574-1582)
* Mamia IV Dadiani (1574, 1582-1590)
* Mamuka I Dadiani (1590-1611)
* Levan II Dadiani (1611-1657)
* Liparit III Dadiani (1657-1658)
* Vameq III Dadiani (1658-1661)
* Levan III Dadiani (1661-1681)
* Levan IV Dadiani (1681-1691)
* Jordi IV Dadiani (Lipartiani) (1700-1704, 1710-1714)
* Katsia I Dadiani (1704-1710)
* Bejan I Dadiani (1714-1728)
* Otia I Dadiani (1728-1758)
* Katsia II Dadiani (1758-1788)
* Grigol I Dadiani (1788-1791, 1794-1802, 1802-1804)
* Mamuka II Dadiani (1791-1793)
* Tariel Dadiani (1793-1794, 1802)
* Levan V Dadiani (1804-1840)
* David I Dadiani (1840-1853)
* Niko I Dadiani (1853-1857)

## Vegeu també

* Mingrèlia

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
# David Limberský

David Limberský (Plzeň, República Txeca, 6 d'octubre de 1983) és un futbolista professional txec. Juga de volant i el seu actual equip és el FC Viktoria Plzeň de la Gambrinus Lliga de la República Txeca.

## Clubs

| Club | País | Any |
| FC Viktoria Plzeň | República Txeca | 2002-2003 |
| FC Modena | Itàlia | 2004 |
| FC Viktoria Plzeň | República Txeca | 2004 |
| Tottenham Hotspur FC | Anglaterra | 2005 |
| FC Viktoria Plzeň | República Txeca | 2005-2007 |
| Sparta de Praga | República Txeca | 2007-2008 |
| FC Viktoria Plzeň | República Txeca | 2008- |

## Referències

* ↑ «Tottenham clinch double transfer». BBC, 20-12-2004. [Consulta: 15 setembre 2014].

## Enllaços externs

* David Limberský - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* David Limberský - Estadístiques de la Lliga txeca de futbol a Fotbal DNES (txec)
# Damiano Cima

Damiano Cima (Brescia, 13 de setembre de 1993) fou un ciclista italià, professional des del 2018, quan fitxà per l'equip Nippo-Vini Fantini-Europa Ovini. El seu darrer equip va ser l'equip Gazprom-RusVelo. Es va retirar a inicis del 2022 després de no trobar equip. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 2019.

## Palmarès

* 2014
** 1r a la Coppa Caduti Nervianesi
** 1r a la Coppa Collecchio
* 2016
** 1r al Gran Premi de la Indústria del marbre
** 1r a la Pistoia-Fiorano
* 2017
** 1r a la Coppa San Bernardino
* 2018
** 1r al Tour de Xingtai i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2021
** Vencedor d'una etapa a l'Okolo Jižních Čech

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2019. 137è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Gazprom-RusVelo». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 6 gener 2021. [Consulta: 6 gener 2021].
* ↑ «Ciclobreves internacionales marzo 2022» (en castellà). Ciclo 21, 02-03-2022. [Consulta: 2 març 2022].
* ↑ Piedrabuena, Celes «Cima gana una etapa agónica en el Giro antes de la decisiva montaña final». El Mundo Deportivo, 30-05-2019 [Consulta: 8 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Papia de sociis et nomine latino

La lex Papia de sociis et nomine latino va ser una llei romana aprovada poc abans de la guerra social (91-89 aC). Tant emigraven els llatins i italians a Roma que abandonaven els camps i despoblaven les ciutats i aquestes no podien aportar els contingents acordats de soldats; es van fer diverses lleis per obligar els emigrants a tornar als seus pobles. Aquesta llei permetia a les ciutats reclamar als seus residents emigrants, com a fugitius i desertors. Va ser probablement anterior a la llei Licinia Mucia, que establia un examen estricte de la ciutadania i privava de drets civils als que no en feien bon us. Alguns autors pensen que era la mateixa que la lex Papia de peregrinis.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 124-125 [Consulta: 17 abril 2022].
# Butlletí Internacional del Moviment Sindicalista

El Butlletí Internacional del Moviment Sindicalista va ser una publicació periòdica sindicalista que de 1907 a 1913 que estava editada i publicada pel sindicalista comunista llibertari Christiaan Cornelissen, i des del Primer Congrés Internacional Sindicalista, a finals de 1913, per ell mateix, però des de l'Oficina d'Informació Internacional Sindicalista, a Amsterdam. Era la via de comunicació i d'intercanvi de les entitats sindicalistes de dotze països diferents que van participar en el Primer Congrés Internacional Sindicalista. Va deixar de publicar-se l'any 1915, a causa del començament de la Primera Guerra Mundial.
Christiaan Cornelissen en va ser el redactor principal. Havia participat en l'organització del Primer Congrés Internacional Sindicalista i després en va seguint sent el principal redactor, editor i qui publicava el butlletí, en nom de les entitats representades. Entre elles hi havia, per exemple, la CNT, i també l'Associació Lliure de Sindicats d'Alemanya.

## Referències

* ↑ Biografia de Christiaan Cornelissen Història del sindicalisme revolucionari i de l'anarcosindicalisme: Pelloutier.net (francès)

## Bibliografia

* Towards Syndicalist Internationalism: The 1913 London Congress, de Wayne Westergard-Thorpe. Pàgina 76. International Review of Social History 13: 33–78. Any 1978. ISSN 0020-8590 (anglès)
# Cova de Son Mulet

La cova de Son Mulet és una cova artificial prehistòrica d'enterrament de l'edat del bronze, destruïda al final del decenni de 1920, que estava situada a la possessió de Son Mulet, al municipi de Llucmajor, Mallorca.
Fou descoberta entre 1926 i 1927, era subterrània. Fou espoliada pel propietari, si bé part dels materials foren recuperats per Andreu Crespí i Lluís Ferbal, que els estudiaren. Segons el croquis que en feren, tenia un passadís d'accés d'1,5 m de llargària, una amplada de 0,8 m i 0,9 d'alçada, el qual donava a una cambra situada en un nivell inferior. Aquesta cambra era de forma ovalada, de dimensions màximes 6,5 m de llargària, 3,2 m d'amplària i 2,8 m d'alçària. Tenia, a l'esquerra, un petit cubicle. S'hi trobaren nombroses restes (set cranis humans sencers, botons d'os, punxons, un punyal i una punta de fletxa de bronze i nombrosos recipients de ceràmica indígena), que es conserven al Museu de Mallorca i al Museu d'Arqueologia de Catalunya (Barcelona). Fou destruïda pels trencadors de marès.

## Referències

* ↑ «Coordenades a Esconatura.com».
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 238. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Veny, C. Las Cuevas Sepulcrales Del Bronce Antiguo De Mallorca. 9. CSIC, 1968, p. 78-95 (Biblioteca Praehistórica Hispana). ISBN 9788400024031.
# Shawn Colvin

Shawn Colvin, nascuda Shawna Lee Colvin (Vermillion (Dakota del Sud), 10 de gener de 1956) és una cantautora i guitarrista estatunidenca de música folk. Ha rebut tres vegades el Grammy Awards: el 1991 per Steady On, i el 1997 fou guardonada dos cops, per la cançó Sunny Came Home i per l'àlbum del mateix nom.

## Discografia

* Steady On (1989)
* Fat City (1992)
* Cover Girl (1994)
* Live '88 (1995)
* A Few Small Repairs (1996)
* Holiday Songs and Lullabies (1998)
* Whole New You (2001)
* Polaroids: A Greatest Hits Collection (2004) - recopilació
* These Four Walls (2006)
* All Fall Down (2012)
* Uncovered (2015)
* Colvin and Earle amb Steve Earle (2016)
* The Starlighter (2018)
* Steady On (30th Anniversary Acoustic Edition) (2019)

## Referències

* ↑ «UPI Almanac for Friday, Jan. 10, 2020». United Press International, 10-01-2020 [Consulta: 1r febrer 2020]. «… singer Shawn Colvin in 1956 (age 64)»
* Web oficial Arxivat 2012-02-12 a Wayback Machine.
# Abscisió

Abscisió (del llatí ab que significa 'enfora', i scindere, que significa 'tallar') és un terme que es fa servir en diferents aspectes de la biologia. En la botànica es refereix comunament al procés pel qual d'una planta cau una o més de les seves parts com són la fulla, el fruit, la flor o la llavor. En zoologia aquest terme es fa servir per descriure una caiguda intencional d'una part del cos com pot ser les pinces (d'un cranc) o l'autotomia d'una cua (per exemple en la sargantana) per evadir-se d'un depredador. En micologia l'abscisió és l'alliberament de les espores d'un fong. En biologia cel·lular l'abscisió es refereix a la separació de dues cèl·lules filles quan es completa la citoquinesi.

## Funció

Una planta pot fer l'abscisió d'una part ja sigui per descartar un membre que ja no serà necessari, com la fulla durant la tardor, o d'una flor després de la fertilització o per la reproducció. Una altra forma d'abscisió és la caiguda dels fruits immadurs per tal de conservar recursos necessaris per portar la rest dels fruits a la maduresa. Si una fulla és danyada la planta la pot fer caure per tal de conservar aigua o per eficiència fotosintètica. La capa d'abscisió és de color gris verdós.
L'abscisió també pot ocórrer en les fulles prematures com una defensa de les plantes per exemple en alguns àfids que fan galles i així redueixen molt el nombre d'àfids.

## Mecanisme estructural

En arbres caducifolis la zona d'abscisió, que també s'anomena zona de separació, es forma a la base del pecíol. Està composta d'una capa superior amb cèl·lules de parets febles i una capa inferior que s'expandeix a la tardor i trenca les febles parets de les cèl·lules de la capa superior. Això permet que la fulla caigui. La pèrdua de clorofil·la activa el procés d'abscisió.

## Mecanisme químic

Hi ha una gran varietat d'espècies reactives de l'oxigen (ROS) principalment el peròxid d'hidrogen (H₂O₂), però també es generen per part de les plantes durant períodes d'estrès oxigen singlet superòxid, i el radical hidroxil. Els components biòtics i abiòtics inclouen la llum UV, les temperatures fresques, la llum excessiva, patògens, paràsits i alta salinitat.

## Hormones

L'auxina (IAA) i l'etilè estan implicats en la regulació de l'abscisió.
Abans es pensava que l'àcid abscíssic (abscíssic deriva d'abscisió) estimulava l'abscisió però s'ha comprovat que aquest no és el seu paper principal.
Els nivells d'auxines també estan implicats en els canvis de color de les fulles a la tardor.

## Referències

* ↑ Williams, A.G., & T.G. Whitham (1986). Premature leaf abscission: an induced plant defense against gall aphids. Ecology, 67(6), 1619-1627.
* 1 2 Sakamoto, M., I. Munemura, R. Tomita, & K. Kobayashi (2008). Reactive oxygen species in leaf abscission signaling. Plant Signal Behavior, 3(11), 1014-1015.

## Enllaços externs

* Absission layer microscopy
# Yutaka Kume

Yutaka Kume (Tòquio, 1921) és un empresari japonès, fill d'un petit comerciant i setè de nou germans.

## Biografia

Es llicencià en enginyeria aeronàutica a la Universitat Imperial de Tòquio en 1944. El 1946 començà a treballar a l'empresa Nissan Motors, de la que en fou president del 1985 al 1992 i des del seu càrrec va impulsar un canvi intern en l'organització i en la producció de nous models de vehicles que va facilitar l'expansió mundial de l'empresa i la seva introducció al mercat europeu i nord-americà, amb l'obertura d'una factoria a Sunderland (Anglaterra) el 1986.
El 1990 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya per haver impulsat la creació a Catalunya de la factoria Nissan-Motor Ibérica a la Zona Franca de Barcelona. De 1990 a 1994, Kume fou cap de la Japan Automobile Manufacturers Association (JAMA).
Va morir d'un càncer d'estómac el 10 de setembre de 2014.

## Referències

* ↑ Nissan's former President & Chairman, Yutaka Kume passes away Arxivat 2015-06-01 a Wayback Machine. a Car News Home

## Enllaços externs

* Petita biografia a la secció d'economia de la CNN online (anglès)
# París-Niça 2006

La París-Niça 2006, 64a edició de la París-Niça, es va disputar entre el 5 i el 12 de març de 2006, formant part de l'UCI ProTour. La cursa fou guanyada per l'estatunidenc Floyd Landis, de l'equip Phonak, amb 9" d'avantatge sobre Patxi Vila.

## Equips participants

En aquesta edició de la París-Niça hi prenen part 21 equips: els 20 ProTour i l'Agritubel convidat per l'organització.
| Núm. | Codi | Equip |
| 1-8 | CSC | Team CSC |
| 11-18 | PHO | Phonak Hearing Systems |
| 21-28 | RAB | Rabobank ProTeam |
| 31-38 | DVL | Davitamon-Lotto |
| 41-48 | LSW | Liberty Seguros-Würth |
| 51-58 | GST | Gerolsteiner |
| 61-68 | SDV | Saunier Duval-Prodir |
| 71-78 | DSC | Discovery Channel |
| 81-88 | C.A | Crédit Agricole |
| 91-98 | CEI | Caisse d'Epargne-Illes Balears |
| 101-108 | COF | Cofidis |
| Núm. | Codi | Equip |
| 111-118 | QSI | Quick Step-Innergetic |
| 121-128 | TMO | T-Mobile Team |
| 131-138 | LIQ | Liquigas |
| 141-148 | LAM | Lampre-Fondital |
| 151-158 | BTL | Bouygues Télécom |
| 161-168 | MRM | Team Milram |
| 171-178 | EUS | Euskaltel–Euskadi |
| 181-188 | FDJ | FDJ |
| 191-198 | A2R | AG2R Prévoyance |
| 201-208 | AGR | Agritubel |

## Resultats de les etapes

| Etapes | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| Pr. | 5 de març | Issy-les-Moulineaux | 4,8 km | Bobby Julich | Bobby Julich |
| 1a | 6 de març | Villemandeur-Saint-Amand-Montrond | 193 km | Tom Boonen | Tom Boonen |
| 2a | 7 de març | Cérilly-Belleville | 200 km | Tom Boonen | Tom Boonen |
| 3a | 8 de març | Juliénas-Saint-Étienne | 170 km | Patxi Vila | Floyd Landis |
| 4a | 9 de març | Saint-Étienne-Rasteau | 193 km | Tom Boonen | Floyd Landis |
| 5a | 10 de març | Avignon-Digne-les-Bains | 201,5 km | Joaquim Rodríguez | Floyd Landis |
| 6a | 11 de març | Digne-les-Bains-Cannes | 179 km | Andrei Kàixetxkin | Floyd Landis |
| 7a | 12 de març | Niça-Niça | 135 km | Markus Zberg | Floyd Landis |

## Classificacions finals
### Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Floyd Landis | Phonak | 31h 54' 41" |
| 2 | Patxi Vila | Lampre-Fondital | + 9" |
| 3 | Antoni Colom | Caisse d'Epargne-Illes Balears | + 1' 05" |
| 4 | Samuel Sánchez | Euskaltel-Euskadi | + 1' 13" |
| 5 | Fränk Schleck | Team CSC | + 1' 13" |
| 6 | José Azevedo | Discovery Channel | + 1' 35" |
| 7 | Erik Dekker | Rabobank ProTeam | + 1' 38" |
| 8 | Pietro Caucchioli | Crédit Agricole | + 1' 39" |
| 9 | José Luis Rubiera | Discovery Channel | + 1' 40" |
| 10 | Chris Horner | Predictor-Lotto | + 1' 43" |
| Classificació de la muntanya Ciclista Equip Punts 1 David Moncoutié Cofidis 51 2 Christophe Laurent Agritubel 42 3 Joaquim Rodríguez Caisse d'Epargne-Illes Balears 39 | Classificació dels punts Ciclista Equip Punts 1 Samuel Sánchez Euskaltel-Euskadi 66 2 Sandy Casar FDJ 63 3 Jérôme Pineau Bouygues Telecom 52 |
| Millor jove Ciclista Equip Temps 1 Luis León Sánchez Liberty Seguros 31h 58' 11" 2 Joost Posthuma Rabobank ProTeam + 21" 3 Thomas Lövkvist FDJ + 52" | Millor equip Equip País Temps 1 Lampre-Fondital Itàlia 95h 51' 43" 2 Discovery Channel Estats Units + 3" 3 Liberty Seguros Espanya + 34" |

## Enllaços externs

* Web oficial
# Béloie Ózero

«Béloie Ózero» té aquests significats:
* Béloie Ózero (Kurgan), localitat de l'óblast de Kurgan, a Rússia
* Béloie Ózero (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
# Casa-Museu de José Zorrilla

La Casa-Museu de José Zorrilla, o casa de Zorrilla en Valladolid, és l'immoble on va néixer el poeta romàntic José Zorrilla el 21 de febrer de 1817.
Es tracta d'una casa llogada pels pares de José Zorrilla al Marquès de Revilla i està situada al carrer Fray Luis de Granada. Hi va viure Zorrilla durant els set primers anys de la seva vida i, breument, quan va tornar a Valladolid el 1866 després del seu retorn de Mèxic.
Després de la seva mort, l'Ajuntament de Valladolid va decidir adquirir l'immoble per honorar la memòria del poeta, i convertir-la en casa museu. La planta baixa va ser habilitada com a biblioteca gràcies a la tasca de Narciso Alonso Cortés, important estudiós de l'obra de José Zorrilla. El 1895 es va col·locar a la façana una làpida commemorativa amb un bust del poeta, obra de l'escultor Pastor Valsero amb la inscripció:
| « | Aquí nació el eminente poeta D. José Zorrilla Año de 1817 | » |
La casa és d'aspecte i estructura senzilla, consta de dues plantes, soterrani i jardí. S'hi conserven alguns mobles originals del poeta, com el seu escriptori, que van ser donats per la seva vídua. El mobiliari de la casa pretén recollir l'ambient de l'època en què va desenvolupar la seva vida el poeta.
Entre les pintures que decoren les parets del pis principal hi figuren un gran quadre titulat L'arribada al campament obra del granadí Ruiz de Valdivia, que representa una escena de guerra carlina, una Vista per Sevilla, atribuïda al pintor Rafael Romero Barros; el Quixot malalt del val·lisoletà Miguel Jadraque, realitzat el 1905, un retrat del poeta pintat per Ángel Díaz Sánchez i un altre llenç en el qual es mostra l'aspecte exterior de l'Església de Santa María l'Antiga de Valladolid abans de la seva restauració, pintat el 1876 per Santos Tordesillas.
Entre els records personals de Zorrilla destaca la mascareta funerària que va obtenir del seu rostre l'escultor Aurelio Rodríguez-Vicente Carretero i que va ser utilitzada per a la realització del monument al poeta que es troba a la Plaça de Zorrilla de Valladolid.

## Enllaços externs

* Casa-Museu de José Zorrilla Arxivat 2012-03-06 a Wayback Machine. al web de la Diputació de Valladolid.
* Casa-Museu de José Zorrilla
# Cova de Son Julià

La cova de Son Julià és una cova natural prehistòrica d'enterrament situada a la possessió de Son Julià, a la finca anomenada can Pola, al municipi de Llucmajor, Mallorca.
La cova és lleugerament circular, sembla que estava tapada amb una llosa o diverses sostingudes amb una columna. Fou excavada a principis del segle XX per l'arqueòleg català Josep Colominas i Roca, el qual la trobà intacta, ja que es descobrí quan ell realitzava excavacions en un poblat proper. Tenia gran quantitat d'enterraments col·locats sense cap ordre. Destaca l'elevat nombre d'aixovar funerari que s'hi trobà i que es conserva al Museu d'Arqueologia de Catalunya (Barcelona): discs de bronze, campanes, plaques de plom, collars de pasta vítria i diversos utensilis de vidre. S'hi trobaren, també productes, importats: ceràmica grisa i romana, la qual cosa demostra que fou emprada durant un període molt llarg de temps.

## Referències

* ↑ Fernández-Miranda, M. Secuencia Cultural de La Prehistoria de Mallorca. 15. CSIC, 1978 (Bibliotheca praehistórica Hispana). ISBN 9788400043438.
# Abrúpolis

Abrúpolis (en llatí Abrupolis, en grec antic Αβρουπόλις) va ser un rei odrisi aliat dels romans que va combatre al seu costat contra el rei macedoni Perseu, fill de Filip V cap a l'any 179 aC, i va arrasar el país fins a Amfípolis, ocupant les mines d'or del mont Pangèon.
Més endavant, Perseu el va expulsar del seu territori, potser l'any 172 aC, i sembla que aquest conflicte va ajudar a començar la Tercera Guerra Macedònica, ja que Roma es va disgustar per l'expulsió d'un aliat dels seus propis territoris.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Abrupolis». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XLII, 13
* ↑ Polibi. Història, XXII, 8
# Diplomatura

Una diplomatura és una carrera de cicle curt de contingut humanístic o sanitari, diferent de les carreres curtes tècniques (arquitectura tècnica i l'enginyeria tècnica). Es pot impartir en escoles universitàries no tècniques o en facultats. Les diplomatures tendeixen a desaparèixer en la Unió Europea a partir de la creació de l'Espai Europeu d'Educació Superior.

## Referències

* ↑ «¿Diplomatura o licenciatura? Principales diferencias» (en castellà), 23-03-2022. [Consulta: 5 juny 2023].
Viccionari
# Yusuke Omi

Yusuke Omi (Tòquio, Japó, 26 de desembre de 1946) és un futbolista japonès que disputà cinc partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database