# Suyá

El suyá o kĩsêdjê (Kĩsêdjê kapẽrẽ [kĩˈsedʒe kaˈpẽɺẽ]) és una llengua ameríndia del grup septentrional de la família gê (llengües macro-gê) parlada al Mato Grosso, Brasil. Està estretament relacionada amb el tapayúna; junts, formen la branca tapajós del gê septentrional.$^{:7}$
El kĩsêdjê està estretament relacionat amb el tapayúna;$^{:10–2}$ que tenen un passat comú al riu Tapajós, compartit per kĩsêdjê i tapayúna, que encara és part de la seva història oral.$^{:9}$ Les diferències fonològiques entre les llengües inclouen els reflexos de del Proto-gê septentrional *m/*mb, *mr/*mbr, *c (en so inicial), *ñ (en coda), i *b (en síl·labes tòniques). En Kĩsêdjê, aquestes consonants es reflecteixen com a m/mb, mr/mbr, s, n, and p, respectivament, mentre que en tapayúna té w ([w̃]), nr ([ɾ̃]), t ([t̪]), j ([j]), i w ([w]) en les mateixes paraules.$^{:85}$$^{:10–2}$

## Fonologia
### Consonants

El kĩsêdjê preservava les consonants del Proto-Tapajós gairebé intactes, a excepció del fenomen fonètic *t̪ʰ > s.$^{:560}$

#### So inicial

A la taula següent es detallen alguns dels possibles sons inicials del kĩsêdjê;$^{:126}$ a més, la majoria es poden combinar amb /w/ o /ɲ/ (en paraules l'etima del qual Proto-gê septentrional conté un de *wa, *wə̂ o *je, que s'analitzen com a nuclis complexos). Les nasals subjacents adquireixen una fase oral anterior a un nucli oral.$^{:127–8}$
Sons inicials kĩsêdjê :
| | labial | labial + ròtic | dental/(post)alveolar | palatal | velar | velar + ròtic | glotal | glotal + ròtic |
| oclusives sordes | p /p/ [p] | | t /t/ [t̪] | | k /k/ [k] | | | |
| oclusives aspirades | | | th /tʰ/ [t̠ʰ] | | kh /kʰ/ [kʰ] | khr /kʰɺ/ [kʰɹ] | | |
| fricatives | | | s /s/ [s] | | | | h(w) /h(w)/ [h(w)] | hr /hɺ/ [hɺ] |
| oclusives prenasalitzades | | | nt /ⁿt/ [nt̪] | | | | | |
| oclusives nasals | m/mb /m/ [m]/[mb] | mr/mbr /mɺ/ [mɺ̃]/[mbɺ] | n/nd /n/ [n]/[nd] | nh/j /ɲ/ [ɲ]/[nj] ~ [j] | ng /ŋ/ [ŋ]/[ŋg] | ngr /ŋɺ/ [ŋɹ̃]/[ŋgɹ] | | |
| sonorants | w /w/ [w] | | r /ɺ/ [ɺ] | | | | | |

### Vocals

A continuació es mostra l'inventari de vocals kĩsêdjê (la representació ortogràfica es dona en cursiva; els caràcters de les barres representen els valors de l'IPA de cada vocal).$^{:125}$ Nonato (2014) informa que no hi ha variació al·lofònica.$^{:127}$ Per convenció, la tilde, que forma part dels grafemes que denoten vocals nasals, es deixa fora a l'ortografia seguint <m>, <n>, i <nh> (però no <ng>), com a <mo> [mɔ̃] ‘anar (plural)’. A més, les vocals /ɘ̃/ i /ã/ o es diferencien a l’ortografia (ambdues s’escriuen com <ã>).$^{:130–1}$
| Oral | Oral | Oral | Nasal | Nasal | Nasal |
| i /i/ | y /ɨ/ | u /u/ | ĩ /ĩ/ | ỹ /ɨ̃/ | ũ /ũ/ |
| ê /e/ | â /ɘ/ | ô /o/ | ẽ /ẽ/ | ã /ɘ̃/ | õ /õ/ |
| e /ɛ/ | á /ɜ/ | o /ɔ/ | | | |
| | a /a/ | | | ã /ã/ | |

#### Vocal sinharmònica

El kĩsêdjê té un fenomen pel qual una [vocal sinharmònica s’insereix obligatòriament en paraules finals d’enunciats la forma subjacent de les quals acaba en consonant;$^{:128–30}$ d'aquesta manera, tots els enunciats acaben en vocals en superfície a Kĩsêdjê. L'epentesi vocàlica sol causar lenitis a la coda subjacent. Les alternances resultants es representen ortogràficament, com a thep [ˈt̠ʰɛp̚] / thewe [ˈt̠ʰɛwɛ] ‘peix’, wit [ˈwit̚] / wiri [ˈwiɾi] ‘només’, ngrôt [ˈŋgɹot̚] / ngrôrô [ˈŋgɹoɾo] ‘les Pleiades’, khẽn [ˈkʰɛ̃n̚] / khẽne [ˈkʰɛ̃nɛ̃] ‘pedra’, hwysysôm [hʷɨsɨˈsom̚] / hwysysômy [hʷɨsɨˈsomɨ] ‘mosquit’. En les paraules que acaben en una coda subjacent ròtica], les vocals sinharmòniques s'insereixen independentment de si la paraula es troba en la posició final de pronunciació, com a ngõrõ [ˈŋɔ̃ɺɔ̃] 'dormir' (formes com *[ˈŋɔ̃ɺ] no estan atestades).$^{:128–30}$

## Morfologia

Com a la resta de llengües gê septentrionals, els verbs flexionen per finitud i, per tant, tenen una oposició bàsica entre una forma finita (també forma B i forma principal) i una forma no finita (també forma A i forma incrustada). Les formes finites s’utilitzen només en les clàusules matricials, mentre que les formes no finites s’utilitzen en tot tipus de clàusules subordinades$^{:140}$ així com en algunes clàusules matricials. Les formes no finites sovint es formen mitjançant sufixació i/o substitució de prefixos. Alguns verbs (inclosos tots els descriptius a excepció de katho 'deixar', la forma no finita dels quals és kathoro) no tenen una distinció de finitud manifesta.

## Referències

* 1 2 3 (tesi).
* ↑ Rodrigues, Cíntia Karla Coelho «Comparando as consoantes das línguas Tapajúna e Suyá». Alfa: Revista de Linguística, vol. 55, 2, 2011, pàg. 601–11. DOI: 10.1590/S1981-57942011000200011.
* 1 2 3 4 Santos, Ludoviko Carnasciali dos. Descrição de aspectos morfossintáticos da língua Suyá (Kĩsêdjê), família Jê. Florianópolis: Universidade Federal de Santa Catarina, 1997.
* ↑ Nikulin, Andrey; Salanova, Andrés Pablo «Northern Jê Verb Morphology and the Reconstruction of Finiteness Alternations». International Journal of American Linguistics, vol. 85, 4, 01-10-2019, pàg. 533–567. DOI: 10.1086/704565.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 (tesi).
* 1 2 Beauchamp, Jérémie. «Echo and default epenthesis in Kĩsêdjê». A: Proceedings of the Workshop on the Structure and Constituency of Languages of the Americas 23. University of British Columbia, 2019, p. 26–39.
* ↑ Gildea, Spike; Castro Alves, Flávia de. «Reconstructing the Source of Nominative-Absolutive Alignment in Two Amazonian Language Families». A: Reconstructing Syntax. Brill, 2020, p. 47–107. DOI 10.1163/9789004392007_003. ISBN 978-90-04-39199-4.
* ↑ Gildea, Spike; Castro Alves, Flávia de «Nominative-absolutive: Counter-universal split ergativity in Jê and Cariban». Typological Studies in Language, vol. 89, 2010, pàg. 159–200. DOI: 10.1075/tsl.89.07gil.