OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Cova Fumada

* No s'ha de confondre amb Serra de la Cova Fumada.
La Cova Fumada és un bar tradicional barceloní, fundat l'any 1944 o 1945 al barri de la Barceloneta. Propietat de Josep Maria i Magí Solé, és conegut per la creació de la bomba.
El local està situat al número 56 del carrer del Baluard, a tocar del mercat. Va inaugurar-se com a taverna, per després començar a servir menjar. La senyora Maria -àvia dels actuals amos- n'era la cuinera i el 1955 va crear la recepta de la bomba; una tapa cuinada amb patata i carn picada, arrebossada, fregida en oli i acompanyada de salsa picant, que amb el temps els proporcionaria fama internacional.
Una de les curiositats de La Cova Fumada és que no té cap rètol a la façana que n'indiqui el nom. El negoci manté bona part dels elements originals, tals com el portal de fusta, les finestres enreixades, la nevera i les taules, així com la distribució amb la cuina oberta. La pissarra del bar prioritza la cuina marinera i catalana: bacallà, sardines, calamars, patates braves, tripa o capipota.

## Notes

* ↑ En una entrevista, en Josep Maria Solé diu que el restaurant va obrir el 1945, mentre que el lloc web oficial del bar cita el 1944. Les fonts consultades indiquen totes dues dates, sense poder destriar quina és la correcta.

## Referències

* 1 2 Martín, Ricard. «La Cova Fumada: los pioneros de las tapas en Barcelona están en plena forma» (en espanyol europeu). Time Out, 04-05-2023. Arxivat de l'original el 2023-05-28. [Consulta: 23 maig 2023].
* ↑ «La Cova Fumada, els inventors de la bomba més popular». betevé, 24-05-2022. Arxivat de l'original el 2023-05-28. [Consulta: 23 maig 2023].
* 1 2 3 Arenós, Pau. «La Cova Fumada: la bomba, la leyenda» (en castellà). El Periódico, 20-07-2016. Arxivat de l'original el 2023-05-28. [Consulta: 23 maig 2023].
* 1 2 «Cuatro lugares míticos de Barcelona donde comer y beber por precios muy asequibles» (en espanyol europeu). 20 minutos, 12-10-2022. Arxivat de l'original el 2023-05-28. [Consulta: 23 maig 2023].
* ↑ «A prova de bombes». Ajuntament de Barcelona, 02-01-2015. Arxivat de l'original el 2022-01-19. [Consulta: 12 octubre 2016].
* ↑ Pineda, Antonio. «La Cova Fumada, hogar de la mítica bomba de La Barceloneta» (en espanyol europeu). Barcelona Secreta, 18-01-2022. Arxivat de l'original el 2023-05-28. [Consulta: 23 maig 2023].

## Enllaços externs

* «Ruta dels Emblemàtics. La Cova Fumada» (YouTube). Fons d'Imatges del Comerç de Catalunya, 25-06-2018. [Consulta: 23 maig 2023].
# Província de Treviso

La província de Treviso és una província que forma part de la regió del Vèneto dins Itàlia. La seva capital és Treviso.
Limita al nord amb la província de Belluno, a l'est per la regió de Friuli-Venezia Giulia (província de Pordenone), al sud de la ciutat metropolitana de Venècia i la província de Pàdua, a l'oest amb la província de Vicenza.
Té una àrea de 2.479,83 km², i una població total de 884.353 hab. (2016). Hi ha 95 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT

## Enllaços externs

* Provincia di Treviso (italià)
# Collament (fabricació)

En fabricació, collament és la diferència de diàmetres entre un eix i el forat que el conté: $C=D_{e}-D_{f}$

## Ajust amb collament

Igual que en els altres tipus d'ajust (ajust amb joc, ajust indeterminat), en un ajust amb collament el diàmetre nominal de l'eix és el mateix que el diàmetre nominal del forat:
$D_{\mathrm {n_{e}} }=D_{\mathrm {n_{f}} }=D$
Per garantir que hi hagi collament, els intervals de tolerància de fabricació, tant de l'eix com del forat, han de ser tals que el diàmetre del forat sigui sempre més petit que el de l'eix:
$D_{\mathrm {min_{f}} }-D_{\mathrm {max_{e}} }<0$
S'utilitzen els següents termes generals per descriure el collament:
* Diàmetre nominal ($D$): Diàmetre de referència. Ve indicat en els plànols i se sol representar amb una línia de referència.
* Diàmetre màxim ($D_{\mathrm {max} }$): Cota màxima admissible de la peça.
* Diàmetre mínim ($D_{\mathrm {min} }$): Cota mínima admissible de la peça.
* Intèrval de tolerància (IT): Variació màxima admissible en la mida de les peces.
* Diferència superior ($d_{\mathrm {s} }$): Diferència entre la dimensió màxima i la nominal; és positiva si la màxima és més gran que la nominal i negativa si és més petita. Es pot afegir una e o una f al subíndex per indicar si es refereix a l'eix o al forat, respectivament.
* Diferència inferior ($d_{\mathrm {i} }$): Diferència entre la dimensió mínima i la nominal; és positiva si la mínima és més gran que la nominal i negativa si és més petita. Es pot afegir una e o una f al subíndex per indicar si es refereix a l'eix o al forat, respectivament.
En un ajust amb collament és important definir el collament màxim ($C_{\mathrm {max} }$) i el collament mínim ($C_{\mathrm {min} }$), així com el collament mitjà ($C_{\mathrm {mitja} }$):
$C_{\mathrm {max} }=D_{\mathrm {max_{e}} }-D_{\mathrm {min_{f}} }=(D_{\mathrm {n_{e}} }+d_{\mathrm {s_{e}} })-(D_{\mathrm {n_{f}} }+d_{\mathrm {i_{f}} })=d_{\mathrm {s_{e}} }-d_{\mathrm {i_{f}} }$
$C_{\mathrm {min} }=D_{\mathrm {min_{e}} }-D_{\mathrm {max_{f}} }=(D_{\mathrm {n_{e}} }+d_{\mathrm {i_{e}} })-(D_{\mathrm {n_{f}} }+d_{\mathrm {s_{f}} })=d_{\mathrm {i_{e}} }-d_{\mathrm {s_{f}} }$
$C_{\mathrm {mitja} }={\frac {C_{\mathrm {max} }+C_{\mathrm {min} }}{2}}$

## Vegeu també

* Joc (fabricació)
* Tolerància (fabricació)

## Bibliografia

* AUTORS VARIS, Tecnologías de Fabricación y Teoría de Máquinas. Teoría y problemas. Serveis Gràfics Copisteria Imatge, SL: 2011. ISBN 84-95355-71-X.
# Guennadi Ziugànov

Guennadi Andréievitx Ziugànov (rus Генна́дий Андре́евич Зюга́нов) (Mímrino, óblast d'Oriol, 26 de juny de 1944) és un polític rus, secretari general del Partit Comunista de la Federació Russa (des de 1993), diputat de la Duma (des de 1995), i membre Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa (des de 1996).
Era fill de mestres, es llicencià en magisteri el 1961 i posteriorment es doctorà en ciències polítiques. El 1963 serví en l'Exèrcit Roig i el 1966 entrà a militar al PCUS, on ocupà diferents càrrecs a la seva regió i des del 1983 a Moscou. S'oposà aferrissadament a la perestroika de Mikhaïl Gorbatxov, raó per la qual els sectors més ortodoxos del partit el nomenaren el febrer del 1993 per a formar part de la direcció del PCUS i es veié involucrat en l'intent de cop d'estat d'octubre del 1993.
En les eleccions legislatives del desembre del 1995 el Partit Comunista de la Federació Russa, refundat per ell poc abans, fou la força més votada i aconseguí 158 dels 450 escons de la Duma, tot i que en les eleccions presidencials del juliol del 1996 sortí derrotat després de l'aliança entre Borís Ieltsin i Aleksandr Lébed. Un mes després fou elegit president de la Unió Popular Patriòtica, moviment d'oposició format a Moscou amb els grups que li havien donat suport en les eleccions presidencials. A l'abril del 1997 fou reelegit president del Partit Comunista de la Federació Russa per tercera vegada consecutiva. En les eleccions presidencials del juliol del 1996, Ziugànov aconseguí el 40,4% dels vots amb el partit Poder per al Poble, en què s'havien integrat la seva formació, el Partit Comunista i partits d'esquerra. Ieltsin, però, amb el suport de Lébed, n'aconseguí el 53,7%.
Es tornà a presentar a les eleccions presidencials de Rússia de 3 de març del 2000, però fou novament derrotat per Vladímir Putin, qui va obtenir el 68,8% dels vots. Ziugànov fou el segon més votat, amb el 29,3%.

## Enllaços externs

* Consell d'Europa; Guennadi Ziugànov
* Pàgina del Partit Comunista de la Federació Russa (rus)
* Pàgina oficial de Guennadi Ziugànov Arxivat 2007-05-29 a Wayback Machine. (rus)
# 1644
## Esdeveniments

* 15 de maig - Lleida (el Segrià): els catalans derroten els francesos a les portes de ciutat quan aquests intentaven de conquerir-la (Guerra dels Segadors).
* 5 de juny - Pequín (Xina): els manxús entren a Pequín instaurant un nou imperi i l'inici de la darrera dinastia xinesa,la dinastia Qing (1644-1911).
* Innocenci X comença el seu pontificat.
* René Descartes proclama el seu famós "cogito, ergo sum".

## Naixements

* 12 d'agost, Wartenberg (ara República Txeca): Heinrich Biber, compositor barroc (m. 1704).
* 6 de setembre, Algemesí (la Ribera Alta): Joan Baptista Cabanilles, organista i compositor de música barroca (m. 1712).

## Necrològiques

* 25 d'abril, JIngshan (Xina): Emperador Chongzhen, va ser el setzè i l'últim emperador de la dinastia Ming de la Xina (n. 1611)

## Referències

* ↑ Holcombe, Charles, 1956-. A history of East Asia : from the origins of civilization to the twenty-first century. Second edition. ISBN 978-1-107-11873-7.
* ↑ Diccionario enciclopédico de la música. 1a. ed. en español. México, D.F.: Fondo de Cultura Económica, 2009. ISBN 978-607-16-0020-2.
* ↑ Duteil, Jean-Pierre.. La Dynastie des Ming. París: Ellipses, 2016. ISBN 978-2-340-01199-1.
# Commodore 116

El C116 va ser un ordinador domèstic fabricat per la Commodore International. Un dels models de la sèrie Commodore 264, va ser pensat com un ordinador per a principiants i venut exclusivament a Europa (particularment a Alemanya). Com tots els altres microordinadors de la sèrie 264, no va obtenir gran èxit comercial.
El C116 va ser llançat el 1984. Tècnicament, era idèntic al C16, però tenia una carcassa més petita i teclat xiclet. Posseïa solament 16 KiB de RAM, dels quals 12 KiB disponibles per al BASIC (2 KiB en mode gràfic). No tenia port d'expansió.

## Especificacions tècniques

| Parts | Especificacions |
| UCP | MOS Technology 7501 a 0,89 MHz o 1,76 MHz |
| RAM | 16 KiB |
| ROM | 32 KiB |
| Teclat | xiclet, 65 tecles (amb 4 tecles de funció i 4 tecles de cursor) |
| Monitor | televisor o monitor RGB; mode text: 40 x 25 caràcters; modes gràfics: 320 x 200/320 x 160 (amb 5 línies de text)/160 x 200/160 x 160 (amb 5 línies de text) pixels; 121 colors |
| So | dos canals, 4 octaves i «soroll blanc» |
| Ports | 1 port de cartutx, ports de casset, 1 port sèrie, 2 ports de joystick |
| Emmagatzematge | casset o disquetera VIC-1541 (5,25", 170 KiB) |

## Referències

* ↑ A History Lesson Arxivat 2008-12-24 a Wayback Machine. (anglès)

## Vegeu també

* Commodore 16
* Commodore Plus/4

## Enllaços externs

* Commodore 116 Arxivat 2010-11-21 a Wayback Machine. (anglès)
* Under the Hood of the Commodore 116 (anglès)
# Presa d'Oroville

La presa d'Oroville és una presa sobre el riu Feather a la ciutat d'Oroville al comtat de Butte, Califòrnia, Estats Units. Amb 230 metres d'altura, és la presa més alta del país. Crea el llac Oroville, genera electricitat i proporciona aigua per beure i la irrigació de la Vall Central de Califòrnia i el Sud de Califòrnia. La presa, el llac, i altres instal·lacions són propietat del Califòrnia Department of Water Resources qui ho administra i forma part del Projecte Hídric de l'estat de Califòrnia (SWP).
Des de la seva inauguració el 1968, la presa d'Oroville ha alterat el flux del riu Feather des del delta Sacramento-San Joaquin a l'Aqüeducte de l'Estat de Califòrnia, que proporciona un important subministrament d'aigua per a reg a la Vall de San Joaquin, així com proporciona proveïment d'aigua industrial a la costa del sud de Califòrnia. La presa ha evitat grans danys per inundacions a la zona entre els anys 1987 i 1999.

## Crisi de la presa de 2017

La primera setmana de febrer va ser molt plujosa a la zona i això va obligar a alleujar la presa com mai abans s'havia fet. El 7 de febrer de 2017, durant un alliberament controlat d'aigua d'aproximadament 1.400 m³/s, va aparèixer un cràter en un punt de la presa. Les altes entrades d'aigua al Llac Oroville van obligar els operadors a continuar utilitzant el tros danyat, causant-ne danys addicionals.
El 12 de febrer de 2017, es va ordenar l'evacuació de gairebé 200.000 persones que es trobaven a la conca del riu Feather, als comtats de Butte, Yuba i Sutter a causa d'una fallada anticipada del sistema auxiliar. Específicament, l'erosió al vessant creixia cap a la vora de formigó de la zona auxiliar, amb risc que s'esfondrés.

## Referències

* ↑ "The Benefits of Dams to Society".
* ↑ Kasler, Dale; Sabalow, Ryan; Reese, Phillip.
* ↑ California ordena evacuar a casi 200.000 personas ante el posible desbordamiento de la presa de Oroville Europapress.
# Marta García Martín

Marta García Martín (El Prat de Llobregat, 13 de juliol de 2000) és una jugadora d'escacs catalana. El 2019, va aconseguir el títol de Mestra Internacional atorgat per la Federació Internacional d'Escacs (FIDE). Pertany a l'equip Club Escacs Xeraco. L'agost de 2022 va ser la 3a jugadora espanyola en el rànquing FIDE. El 18 d'agost de 2022 es va proclamar campiona d'Espanya en categoria femenina.

## Referències

* ↑ García, Leontxo. «Ella gana el torneo, pero no el honor» (en castellà). El País, 08-03-2020. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «Marta Garcia logra el titulo de gran maestra WGM» (en castellà). facv.org. Arxivat de l'original el 2018-09-11. [Consulta: 11 setembre 2018].
* ↑ «FIDE Country Top chess players: Spain - Active players - Women». ratings.fide.com. Arxivat de l'original el 2022-08-19. [Consulta: 19 agost 2022].
* ↑ «Eduardo Iturrizaga y Marta García Martín, campeones de España Absolutos» (en castellà). MARCA, 18-08-2022. [Consulta: 19 agost 2022].
# Gunningita

La gunningita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la kieserita. Rep el seu nom de Henry Cecil Gunning (1901-1991), de Geological Survey Canada.

## Característiques

La gunningita és un sulfat de fórmula química ZnSO₄·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. És soluble en aigua.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la gunningita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleïta, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuïta, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeïta, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseïta, niquelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, metaalunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, romboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiïta i meridianiïta.

## Formació i jaciments

Pot originar-se com a producte de la deshidratació de la boyleïta. Va ser descoberta a la mina Comstock-Keno, que es troba al mont Keno, al districte miner de Mayo, al Yukon, Canadà.

## Referències

* ↑ «Gunningite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 juliol 2017].
# Mas Pujol de Planès

El mas Pujol de Planès (o masia del Pujol de Planès) és una masia situada en el nucli del Pujol de Planès, a l'esquerra de l'església de Sant Esteve del Pujol de Planès i que està inventariada com edifici, patrimoni immoble d'ús residencial i de titularitat privada que té el número d'inventari IPA-3491. El seu estat de conservació és regular i no està protegit.

## Ubicació geogràfica

El mas Pujol de Planès està situat al nucli del Pujol de Planès, a 10 km al sud del nucli de Montmajor, seguint la carretera que surt de la plaça del poble i passa per l'església de Sant Sadurní de Montmajor. També s'hi pot arribar des de Gargallà agafant la carretera que mena cap al Balaguer. Està situada al costat de Sant Esteve del Pujol de Planès, a l'extrem de la Serra de Querol entremig de les rieres de Navel i de l'Hospital.

## Estil i descripció

El Mas Pujol de Planès té una estructura clàssica coberta a dues vessants. Té el carener a la façana del migdia. La seva porta té la forma d'arc de mig punt i està feta amb grans dovelles i es pot veure l'escut a la clau de l'arc en forma d'estel. Les finestres de la casa estan situades en els murs de migdia i ponent i algunes d'aquestes conserven llindes de pedra. El mas està adossat a l'església de Sant Feliu del Pujol de Planès amb la que està unida per la paret en la seva banda occidental i amb la que conforma un únic conjunt.
La casa es va ampliar durant el segle xviii i s'hi va construir un nou cos adossat a la banda de migdia que està cobert a dues vessants i té un carener perpendicular a la seva façana, en la que hi ha dos finestrals esvelts d'arc de mig punt.

## Història

Es creu que durant el segle xvii, per a construir la masia, es van aprofitar els fonaments d'una construcció de l'època medieval perquè el lloc del Pujol de Planès ja surt esmentat en documents del 1196 (ADS, pergamí nº 915). La família cardonina dels Gibert eren els amos del Pujol durant el segle xiv, segurament perquè els comtes-ducs de Cardona que eren els senyors de l'oest del Berguedà en aquesta època.
El 1770 Joan Grifell i Vila era batlle del Pujol, Joan Torras i Pere Balaguer n'eren regidors i el procurador del comú era Celdoni Sabés. El Pujol de Planès va formar part de la batllia de Cardona durant l'edat moderna. Maria de Consol de Grassot i Cibat va obtenir el títol de barona del Pujol de Planès el 1901.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Cortés Elía, María del Agua. «La masia del Pujol de Planès al mapa de patrimoni cultural del DIBA». Diputació de Barcelona. [Consulta: 23 setembre 2014].
* 1 2 3 «Mas Pujol de Planès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Montmajor
# Laverdines

Laverdines és un municipi francès, situat al departament de Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 47 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Laverdines era de 47 persones. Hi havia 13 famílies, de les quals 3 eren unipersonals (3 dones vivint soles i 3 dones vivint soles), 3 parelles sense fills i 7 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 28 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 28 habitatges eren cases. Dels 15 habitatges principals, 6 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 2 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Laverdines el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 23 eren actives i 8 eren inactives. De les 23 persones actives 19 estaven ocupades (11 homes i 8 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 8 persones inactives 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Laverdines a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Laverdines a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# 1637
## Esdeveniments

* Publicació del Discurs del Mètode de René Descartes
* Primera construcció mundial fixa per a l'òpera a Venècia (Teatro San Cassiona)
* Comença la Guerra dels Trenta Anys a Catalunya.

## Naixements

* 1 de gener - Go-Sai, emperador del Japó (m. 1685)
* 7 de desembre - Bernardo Pasquini, compositor italià

## Necrològiques

* 3 de juny - Girona: Dalmau Ciurana, frare dominic. Per la seva vida religiosa, és considerat venerable. (n. 1537)
* 6 d'agost - Ben Jonson, escriptor anglès

## Referències

* ↑ Huarte, E. Zudaire «Empresa de Leucata. Lance fatal del virrey Cardona (29 de agosto - 29 de septiembre de 1637)». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 11-01-1960, pàg. 85–116. ISSN: 2339-9937.
# Margaret Osborne duPont

Margaret Osborne duPont (Joseph, Oregon, 4 de març del 1918 - El Paso, Texas, 24 d'octubre del 2012), nascuda Margaret Evelyn Osborne, nord-americana, fou "número 1" mundial del tennis femení.
DuPont guanyà un total de 37 títols de Grand Slam, entre singles, dobles femenins i dobles mixtos, de manera que ocupa el quart lloc de tots els temps, malgrat no haver participat mai a l'Open d'Austràlia. 25 dels seus 37 Grand Slam els guanyà a l'Open dels Estats Units, cosa que és un rècord mai superat fins ara.

## Referències

* ↑ Finn, Robin «Margaret Osborne duPont, Tennis Champion, Dies at 94». The New York Times, 25-10-2012 [Consulta: 28 abril 2014].(anglès)