OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# BP-1241

La carretera BP-1241 és una carretera que travessa els termes municipals de Sant Llorenç Savall i Gallifa, al Vallès Occidental, i de Sant Feliu de Codines, al Vallès Oriental.
Forma part de la carretera de Sant Llorenç Savall a Llinars del Vallès, en el tram comprès entre Sant Llorenç Savall i Sant Feliu de Codines, passant pel poble de Gallifa. La longitud de la carretera és de gairebé 17 kilòmetres, i té continuïtat, fins i tot en el quilometratge, en la carretera BP-1432 i la BP-5107
Arrenca de la intersecció entre la Carretera de Monistrol B-124 (carretera de Sabadell a Prats de Lluçanès) i l'Avinguda de Catalunya de Sant Llorenç Savall, per on transcorre la carretera, i mor a la intersecció entre el Carrer Travessia i el Carrer d'Agustí Santacruz, de Sant Feliu de Codines, per on discorre la carretera C-59 de Santa Perpètua de Mogoda a Santa Maria d'Oló. En tot el seu recorregut no troba cap altra carretera, però sí diversos camins rurals.

## Referències

* ↑ Carretera BP-1241 Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine. al web de la Diputació de Barcelona
* ↑ La Diputació de Barcelona millora la travessia urbana de la BP 1241 al seu pas per Sant Feliu de Codines, 26 de juliol de 2010
* ↑ Millora de la intersecció de l'accés oest de la carretera BP-1241 a Gallifa

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Baldriz

Baldriz és una aldea del consell municipal de Cualedro. El topònim ve de la invasió sueva, derivat del nom d'un possible propietari anomenat "Baldericus", des d'on "Balderici" i finalment "Baldriz". Tot i que no es pot assegurar l'origen amb exactitud, sembla que el primer assentament és del segle v, i el topònim del segle xi. Actualment és un poble amb moltes reformes. A causa del clima és un dels pobles més visitats de Cualedro, segons el IGE a baldris l'any 2015 hi vivien 53 persones (28 dones i 25 homes).

## Inicis

Diuen les llengües populars que Baldriz fou fruit d'una nombrosa família, que vivia en un pazo proper a l'aldea, aquesta se separà i els més joves s'instal·laren al terreny d'un home adinerat com a vassalls, i l'altra part de la familia on estaven els més vells, fundaren el poble que és al costat del primer, anomenat Santa Maria As Mercedes.

## Riu Baldriz

El petit corriol que neix a les muntanyes de l'aldea actualment es fa servir per al conreu de les terres dels pagesos locals, però abans de ser canalitzat era afluent del riu támega.

## Referències

* ↑ «IGE - Nomenclátor de Galicia» (en gallec). IGE. Arxivat de l'original el 2020-12-30. [Consulta: 18 novembre 2016].
# Balandrau

El Balandrau és una muntanya de 2.585 metres situada a la serra que separa les valls de Ribes i Camprodon, entre els municipis de Queralbs i Vilallonga de Ter al Ripollès. Al cim hi ha un vèrtex geodèsic (referència 290079001 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya). Una de les possibles rutes parteix des del Refugi de Coma de Vaca. pel nord, i pel sud, des de la Collada de Fontlletera. Té unes àmplies vistes de les Muntanyes de Núria i la Serra Cavallera.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Tragèdia del Balandrau

El 30 de desembre del 2000 feu bon temps però, de sobte, un temporal duríssim i inesperat sorprengué excursionistes i esquiadors, provocant allaus, tempestes de neu i corrents de vent del torb. L'agressivitat del fenomen meteorològic provocà fins a 10 víctimes mortals. D'aquesta forma es convertí en la tragèdia de muntanya més gran viscuda al Pirineu català. El 18 de maig de 2021 s'estrenà a TV3 el documental Balandrau, infern glaçat, que narra el succés des del relat d'alguns dels supervivents. L'estrena del documental a la televisió pública catalana tingué 523.000 espectadors, una audiència acumulada de 900.000 vidents i una quota d'audiència del 21,5%, liderant la seva franja horària.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Mapa Puigmal-vall de Núria, ed. Alpina. 1:25.000
* ↑ https://www.feec.cat/activitats/100-cims/cim/balandrau/
* ↑ «El Balandrau en la memòria: "Aquells dies la vall semblava 'Apocalype Now'"». [Consulta: 19 maig 2021].
* ↑ «18 años de una de las mayores tragedias del Pirineo catalán» (en castellà), 29-12-2018. [Consulta: 19 maig 2021].
* ↑ TV3. «Balandrau, infern glaçat». [Consulta: 19 maig 2021].
* ↑ CCMA. «Rècord per al "Sense ficció", amb el qual van connectar més de 900.000 persones, un dimarts en què TV3 va liderar amb contundència, amb un 18% de quota», 19-05-2021. [Consulta: 19 maig 2021].

## Vegeu també

* Balandrau, infern glaçat
# Balances fiscals de les comunitats autònomes amb el sector públic estatal

El document Balances fiscals de les comunitats autònomes amb el sector públic estatal fou publicat pel Govern espanyol el 15 de juliol de 2008. Es tracta d'un document que fa un càlcul de la balança fiscal entre l'estat i les comunitats autònomes de l'Estat Espanyol. Les dades utilitzades són del 2005.
El document fou publicat arran de les sol·licituds reiterades des de les comunitats autònomes per tal d'avaluar l'estat de les seves economies.

## Les dades

Les dades es presentaren en sis gràfics diferents, quatre gràfiques de les balances amb el mètode Càrrega-Benefici i dues més amb el mètode Flux Monetari:

## Reaccions

Els números foren molt criticats des de les comunitats autònomes amb més dèficit: Catalunya, Illes Balears i País Valencià.
Des de Catalunya, aquestes dades es varen poder contrastar amb les que publicà uns dies abans la Generalitat de Catalunya, Resultats de la balança fiscal de Catalunya amb l'administració central 2002-05 i amb les que publicà uns mesos abans la Fundació Josep Irla, el document Estimació de les balances fiscals de les comunitats autònomes respecte de l'Estat Espanyol 1995-2005. Per al 2005, mentre que la Generalitat xifrava el dèficit fiscal en el 9,8% del PIB i la Fundació Josep Irla en el 10,2%, el Govern Espanyol el situava entre el 6,38% i el 8,69% (depenent del mètode escollit).
Des de diverses posicions polítiques i acadèmiques es qüestionà la validesa tècnica del document.

## Vegeu també

* Balança fiscal de Catalunya amb Espanya

## Referències

* 1 2 El document PDF (castellà)
* ↑ Nota de premsa Arxivat 2009-10-10 a Wayback Machine. de La Moncloa, 15-09-2008 (castellà)
* ↑ El vídeo
* ↑ El Periódico de Cataluña, 30-11-2007
* ↑ Vilaweb (15/7/2008): La publicació de les balances fiscals palesa que les Illes Balears, Catalunya, el País Valencià i Madrid són els territoris amb més dèficit
* ↑ «Avui (15-07-2008): L'estat admet l'espoli». Arxivat de l'original el 2011-10-05. [Consulta: 14 abril 2009].
* ↑ Tribuna Mallorca: L'OCB considera inacceptable el dèficit fiscal que pateixen les Balears
* ↑ Vilaweb (15-07-2008): "Els governs català, valencià i balear reclamen una correcció del finançament"
* ↑ La Vanguardia, 15-07-2008 Arxivat 2009-05-15 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Cinco Días. Balanzas fiscales: informe de la comisión de expertos de José Barea (castellà)
# Balilla x Sollana

Balilla x Sollana, també conegut com a Secretari, és una varietat d'arròs obtinguda per encreuament de les varietats Balilla i Sollana al Centre d'investigació d'arròs de Sueca en 1960. En 1966 ja es cultivava amb esta varietat el 40% de la superfície arrossera de l'estat.
Les seues característiques són semblants a l'arròs Bomba, tot i que és més econòmic. Actualment el seu cultiu ha estat substituït per noves varietats, com l'Albufera o variants del Sénia com el J. Sendra i semblants, de millor rendiment, tot i que a Calasparra (Múrcia) encara s'utilitza esta varietat de manera generalitzada.

## Referències

* 1 2 «El departamento del arroz IVIA». IVIA, num. 21. Arxivat de l'original el 2012-07-04. [Consulta: 7 setembre 2015].
* 1 2 «La ciencia que va al grano». Levante-EMV, 05-02-2013.
* ↑ Vértice, Equipo. Aprovisionamiento de materias primas en cocina.
# Balinhac

Balinhac' (en francès Balignac) és un municipi francès, situat al departament de Tarn i Garona i la regió Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 | 2015 |
| 39 | 42 | 33 | 28 | 26 | 28 | 26 | 37 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Gaussens | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Baliktakh

Baliktakh (en rus: Балыктах) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que el 2018 tenia 921 habitants, pertany al districte de Borogontsi.

## Referències

* ↑ Хохлачев В.. Заполярный Помпей.
# Trichomycterus borellii

Trichomycterus borellii és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Argentina (Salta, Catamarca i Mendoza) i Bolívia (Aguairenda).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Manuel Negrete Arias

Manuel Negrete Arias (11 de març de 1959) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1986.

## Referències

* ↑ Manuel Negrete Arias a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Avermectina

L'avermectina és un compost orgànic macrocíclic natural, produït pel Streptomyces avermitilis, un tipus d'eubacteri que viu al sòl. Presenta propietats acaricides, insecticides i antihelmíntiques; bloca la transmissió dels impulsos elèctrics als nervis i a cèl·lules musculars, en estimular l'alliberament i fixació d'àcid γ-aminobutíric a nivell de les terminacions nervioses, donant lloc a un flux d'ions de clorur Cl$^–$ a l'interior de les cèl·lules i la hiperpolarització de les membranes plasmàtiques. Això provoca la paràlisis del sistema neuromuscular dels invertebrats. S'han pogut aïllar vuit avermectines diferents, quatre parells de compostos homòlegs, amb un component principal «a» i un component «b» menor, en general en relacions de 80:20 fins a 90:10.

## Referències

* 1 2 Ōmura, Satoshi; Kazuro, Shiomi «Discovery, chemistry, and chemical biology of microbial products». Pure and Applied Chemistry, 79, 4, 2007, pàg. 581-591. DOI: 10.1351/pac200779040581.
* 1 2 «New ventures in the chemistry of avermectins». Bioorganic & Medicinal Chemistry, 17, 12, 15-06-2009, pàg. 4085–4095. DOI: 10.1016/j.bmc.2008.12.069.
* ↑ Bloomquist, Jeffrey R. «Chloride channels as tools for developing selective insecticides». Biochemistry and Physiology, 54, 4, 01-12-2003, pàg. 145–156. DOI: 10.1002/arch.10112.
* ↑ Bloomquist, Jeffrey R. «Toxicology, mode of action and target site-mediated resistance to insecticides acting on chloride channels». Comparative Biochemistry and Physiology Part C: Pharmacology, Toxicology and Endocrinology, 106, 2, 01-10-1993, pàg. 301-314. DOI: 10.1016/0742-8413(93)90138-B.
# Telesforo Álvarez Quevedo

Telesforo Álvarez Quevedo (Reinosa, 5 de gener de 1881 - valor desconegut) fou un futbolista espanyol de la dècada de 1900.
Jugava de defensa. Destacava per una gran corpulència i molta agilitat.
Fou un dels pioners del RCD Espanyol. Jugà al club entre 1900 i 1903, essent, a més, vocal a la primera junta espanyolista. A continuació defensà els colors del Madrid CF entre 1903 i 1905. El seu germà José Álvarez Quevedo també fou futbolista.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1902-03

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa de Telesforo Álvarez». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Perfil a elaguanis». elaguanis.com. [Consulta: 9 abril 2019].
# Banca Reig

Banca Reig va ser una entitat bancària d'Andorra fundada l'any 1956 per Julià Reig i Ribó com una entitat orientada bàsicament al suport de l'activitat empresarial i a la gestió de pagaments dels treballadors d'empreses.
El procés de fusió entre Banca Reig i Banc Agrícol va començar l'any 2001 i va culminar un any més tard.

## Història
### Fusió

L'any 2001 es va iniciar la fusió entre Banca Reig i el Banc Agrícol. Banc Agrícol i Comercial d'Andorra SA va canviar la denominació social per la d'Andorra Banc Agrícol Reig SA i Banca Reig SA per la d'Andorra Banc Grup Agrícol Reig SA. Es va produir un intercanvi d'accions i el procés va culminar el 18 de setembre de 2002 amb la liquidació d'Andorra Banc Grup Agrícol Reig SA - abans anomenada Banca Reig- sent ambdues parts accionaries d'Andorra Banc Agrícol Reig, andbanc.

## Referències

* ↑ Andbanc: carta del director. PDF
* ↑ «Andorra Banc Agrícol Reig y sociedades dependientes». Andbanc. [Consulta: 14 novembre 2011].
# Banca Ribera

La Banca Ribera és una obra de Palamós (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de tres plantes amb façana dividida en tres cossos verticals. El central és més ampli i té 4 obertures d'arc de mig punt, a la planta baixa, i els dos laterals en tenen dues del mateix tipus. Al pis superior, al centre, es repeteix el mòdul però els marcs són més treballats. Al costat dret, separat per una pilastra estriada, hi ha una tribuna amb finestral i a l'extrem esquerre un balcó de ferro amb 2 obertures rectangulars. L'últim nivell consta de 6 finestres rectangulars i dues portes que donen el balcó de pedra sobre la tribuna. La construcció està rematada amb un terrat amb balustrada i dos frontons semicirculars als extrems amb relleus vegetals i escut central. La casa està decorada amb motlluratge de guix de motius diversos.

## Història

Fou bastida vers 1885 per un mestre d'obres de Palamós. La família Ribera feu construir l'edifici com a banca a la planta baixa, i habitatge a dalt. Després de la guerra civil es reforma l'interior, s'arrangen els sostres i s'elimina la capella, i la façana, la galeria de l'esquerra es transforma en un balcó (1940-41). L'any 1956 es converteix en agència de duanes i la part de la dreta en restaurant. Actualment s'estan remodelant les oficines de l'interior.

## Referències

* 1 2 «Banca Ribera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Babol

* No s'ha de confondre amb bàbol.
«Babol» té aquests significats:
* Babol o rosella, planta anual ruderal de flors vermelles habitual en els camps cultivats
* Babol o Babul, ciutat del Mazanderan (Iran)
Viccionari
# Babou Cham

Babou Cham (Bakau, Gàmbia, 1976) és un actor català d'origen gambià.

## Filmografia
### Cinema

* Una casa de bojos, de Cédric Klapisch (2002)
* Sévigné, de Marta Balletbò-Coll (2004)
* En la carretera, d'Amadeu Artasona (2005)
* Cargo, de Clive Gordon (2006)
* El asesino a sueldo, de Salomón Shang (2009)
* Catalunya über alles!, de Ramon Térmens (2011)

### Teatre

* La llavor del foc (2008), sala la Planeta, dir. Carlota Subirós.

### Televisió

* Plats bruts (2001)
* Pepe Carvalho (2003)
* Omar Martínez (2006)
* El cor de la ciutat (2007)
* Vinagre (2008)
* Ventdelplà (2009)
* Alakrana (2010)
* Piratas (2011)

## Premis

* Menció Especial del Festival de Málaga 2011, per Catalunya über alles!

## Referències

* ↑ «Babou Cham: "No vaig venir en pastera, però sé què és el rebuig"». ElPeriódico.cat, 24-04-2009. [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «'Catalunya über alles', a Montreal». El Punt Avui, 22-08-2011. [Consulta: 7 febrer 2012].
* ↑ «La llavor del foc». Temporada-Alta.com. [Consulta: 7 octubre 2021].
* 1 2 «Babou Cham: ser actor i de Gàmbia». CCMA.cat, 25-05-2012. [Consulta: 7 octubre 2021].
# Babri

Babri o Bàbries (en llatí Babrius o Babrias, en grec Βάβριος o Βαβρίας), també anomenat Gàbries (Gabrias, Γαβρίας) va ser un poeta grec que va convertir les faules d'Isop en vers. En parla per primer cop l'emperador Julià l'Apòstata, però el poeta va viure abans del temps d'August. Flavi Avià diu que era anterior a Fedre.
La seva obra la va escriure en vers coriàmbic i es titulava Μύθοι i Μυθίαμβοι en deu llibres (segons Suides) o en dos volums (segons Avià). La seva versió, que no té cap mèrit especial, és la base de totes les faules d'Isop que s'han conservat en diverses formes. Més endavant, alguns autors com ara Planudes, van convertir en prosa les obres de Babri, de vegades de forma maldestra, i encara es poden rastrejar els versos coriàmbics en les seves versions. Aquest fet va ser constatat per primer cop per Richard Bentley i confirmat per Thomas Tyrwhitt a la seva dissertació "De Babrio, Fabularum Aesopearum Scriptore" (Londres 1776).

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/464?rgn=full+text;view=image;q1=BabriusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 449. ]
# Bandera de Wyoming

La bandera de l'estat de Wyoming, consisteix en la silueta d'un bisó americà. El color vermell simbolitza als nadius americans i la sang dels pioners que van donar les seves vides. El blanc és un símbol de puresa i rectitud. El blau és el color del cel i muntanyes distants. També és un símbol de la fidelitat, la justícia i la virilitat. El bisó representa la fauna local, mentre que el segell simbolitza el costum de la ramaderia.
La bandera va ser creada per Verna Keye qui va guanyar el concurs per al disseny de la bandera i va ser adoptada el 31 de gener de 1917.
El 2001, l'Associació Vexil·lològica Nord-americana va realitzar una enquesta entre els seus membres on es triaven els millors dissenys de 72 banderes dels EUA i Canadà, en finalitzar-la la bandera de Wyoming va quedar en la posició 23 d'entre les 72 banderes.

## Vegeu també

* Segell de Wyoming
* Vexil·lologia
* Banderes d'estats dels Estats Units d'Amèrica

## Referències

* ↑ «NEW MEXICO TOPS STATE/PROVINCIAL FLAGS SURVEY, GEORGIA LOSES BY WIDE MARGIN». North American Vexillological Association. Arxivat de l'original el 6 juny 2011. [Consulta: 15 desembre 2023].
# Bandera de Xàtiva

La bandera de Xàtiva o senyera de Xàtiva és el símbol tradicional que representa l'estendard reial sobre un fons roig concedit pel rei Pere el Cerimoniós, a la ciutat, el 1347.

## Història

Xàtiva fou declarada vila reial des de l'inici de la reconquesta i sempre tingué vot a les Corts; estigué al costat del rei durant la Guerra de la Unió, ja que es posicionà en el bàndol reialista, amb la qual cosa el rei Pere II, el 1347, la va recompensar declarant-la ciutat i concedint-li el privilegi de portar l'estendard reial sobre fons roig.
L'ensenya no només representava la ciutat sinó que totes les viles i llocs del seu terme general tenien l'obligació en cas de guerra d'aportar homes per formar milícies sota la bandera de Xàtiva.
La representació gràfica més antiga de la senyera de Xàtiva, se situa sobre un retaule barroc de taulells de ceràmica, situat al costat esquerre de la façana de la Casa Artigues (Botica Central) datat del segle xviii i a escassos metres del campanari de la Seu i on s'hi observa la imatge de la bandera de Xàtiva presidint el castell de la ciutat.
La bandera és molt popular a la ciutat, i a banda dels edificis oficial, penja com a bandera en solitari tant en gran part dels palauets del carrer Montcada o altres edificis monumentals de la ciutat com en els extrems del castell, tant el castell major com el menor, que les fa visibles des de qualsevol punt de la ciutat.
* Bandera de Xàtiva al castell.
* Bandera de Xàtiva amb el fons carmesí.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Costera

## Referències

* ↑ «La batalla de la Pobla en la guerra de la unió». La Pobla Llarga, 17-07-2017.
* ↑ Estrada, José Antonio. Historia general de la población de España (en castellà), 1748, p. 22. «T.III, Nombrola Ciudad el Rey D.Pedro IV de Aragón año 1347, dándole por Armas tres torres y las quatro Barras Catalanas con una Vandera roxa.»
* ↑ Barberà, Joan Joan «Notes sobre la Senyera de Xàtiva». Llibre de Fira, 1981.
* ↑ Conejero, Agustí Ventura «Alguns topònims històrics de la governació, terme general i particular de la ciutat de Xàtiva». Butlletí interior, 71, 1997, pàg. 1199–1230. ISSN: 0213-4098.
* ↑ López Sellés, J. «Identificación de la iconografía del Retablo de cerámica de la calle Noguera nº 10 de Xàtiva». Llibre de Fira, 1986, pàg. 17-24.
# Bellús (Avià)

Bellús, (en algunes fonts Ballús) és una Masia del municipi d'Avià inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia orientada cap a migjorn, estructurada en planta baixa i dos pisos superiors. És de planta més o menys quadrada. Destaca pel seu gran nombre d'obertures, a la planta baixa en origen s'entrava per tres arcades fetes de maó, avui parcialment cegades. Al primer i segon pis, bona part de la façana principal estava ocupada per una galeria d'arcs de mig punt fets de pedra i suportats per pilars cruciformes. Alguns d'aquests arcs han estat també cegats amb totxanes, així com altres obertures de menors dimensions a la zona superior. El parament és a base de petites pedres de mides diverses, sense treballar i unides amb molt de morter. A la zona esquerra hi ha una escala d'accés directe als pisos superiors. Aquesta fa d'aixopluc del pou. La coberta és a dues aigües amb teula àrab.
Pel que fa a l'interior, la planta baixa està coberta amb volta d'aresta. El sostre és de maó. La casa té en total quatre cuines.

## Història

Situada dins l'antic terme parroquial de Sant Vicenç d'Obiols, consta documentada al fogatge de 1553 com a Mas Coromines. De l'edifici del segle xvi es conserven les voltes de la planta baixa; en canvi, la doble galeria d'arcs és d'una remodelació del segle xviii. La masia actual es feu en tres campanyes constructives diferents a les darreries del s. XIX. En origen estava habitada per quatre famílies. En diverses part de l'edifici es troben gravades algunes dates, a sobre la porta principal del darrere trobem la de l'última ampliació, 1867. En veiem una altra de poc clara, a causa del mal estat no podem saber si és un 1578 o bé 1678.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Ballús». Llocs d'interès. Ajuntament d'Avià. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2015. [Consulta: 26 agost 2015].
* 1 2 3 «Masia Bellús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
* ↑ Diversos Autors. El Berguedà. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Direcció General de Patrimoni Cultural, 1994, p. 144. ISBN 8439326718.