OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tavolara

Tavolara és una petita illa italiana, de 5,9 km² i menys de 100 habitants, situada a la costa nord de Sardenya dins la província de Sàsser. Tavolara va ser un dels més petits regnes del món, actualment forma part d'Itàlia malgrat que mai hi ha estat annexada formalment.

## Geografia

L'illa és un massís de pedra calcària de 5 km de llargada i 1 km d'amplada, amb penya-segats excepte als seus extrems. El seu punt més alt és aa 565 m sobre el nivell del mar. Actualment, l'illa està habitada per unes poques famílies i només té un restaurant.
Les molt properes petites illes de Molara i de Molarotto formen part de l'arxipèlag de Tavolara.
El 1962 s'hi va construir una estació radiogoniomètrica de l'OTAN cosa que va provocar el desplaçament de gran part de la seva població. També hi ha el VLF-transmisor ICV, per a transmetre missatges als submarins.

## Història

Aquesta illa era coneguda en l'antigor amb el nom d'Hermea. Segons la tradició, hi morí el Papa San Poncià el 235.
Circula la llegenda que Tavolara ha estat recentment un regne. Segons aquesta, el 1836, el rei Carles Albert de Sardenya visità l'illa i la va reconèixer com a Regne sobirà amb Giuseppe Bertoleoni com el seu Rei. Tavolara no va ser inclosa en la unificació italiana. Després de la mort del rei de Tavolara Paolo el 1886, l'illa es va convertir en una república. La sobirania de Tavolara va ser reconfirmada el 1903, quan Víctor Manuel III d'Itàlia va signar un tractat d'amistat. La monarquia, tanmateix, va ser reinstaurada a la primera dècada del segle xx.

## Referències

* ↑ Ferrero della Marmora, Alberto (1860), Itinéraire de l'ile de Sardaigne pour faire suite au Voyage en cette contrée, pp 190-193.
* ↑ Wallechinsky, David y Amy Wallace (2005), The New Book of Lists, pp 383-384, ISBN 1-84195-719-4
* ↑ «Notice to Mariners», London Gazette, 28 de agosto de 1868, p 4734.
* ↑ «E morto il Re!», La Sardegna, 8 de junio de 1886, p. 1.
* ↑ «Smallest State in the World», New York Times, 19 de junio de 1896, p. 6.
* ↑ «Tiny Republic Signs Treaty», Atlanta Constitution, Nov 22, 1903, p. 10.

## Enllaços externs

* Arxivat 2007-01-01 a Wayback Machine.
# Alumoedtollita

L'alumoedtollita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

L'alumoedtollita és un arsenat de fórmula química K₂NaCu₅AlO₂(AsO₄)₄. Es tracta d'una espècie aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional pendent de publicació. És l'anàleg amb alumini de l'edtollita. Cristal·litza en el sistema triclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann de l'Acadèmia Russa de les Ciències, a Moscou (Rússia), amb el número de catàleg: 5032/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Arsenàtnaia, al segon con d'escòria de l'avanç nord de la gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik, a l'óblast de Kamtxatka, Rússia. Es tracta de l'únic indret en tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Alumoedtollite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 març 2018].
# Yata no Kagami

Yata no Kagami (八咫鏡) és un mirall sagrat que forma part dels Tresors Imperials del Japó. Hom diu que es troba al Santuari d'Ise, en la Prefectura de Mie, al Japó. La prohibició d'accés al mateix dificulta la veracitat de la informació. El mirall representa la saviesa i l'honestedat.
En la mitologia japonesa, el mirall va ser penjat d'un arbre per la deessa Ame-no-Uzume per ensenyar el reflex de la deessa del Sol, Amaterasu, en sortir de la cova on estava tancada. Juntament amb l'espasa Kusanagi, aquests elements van ser passats al net d'Amaterasu, Ninigi-no-Mikoto per pacificar Japó. A partir d'aleshores, van formar part dels tresors nacionals que passen de generació en generació a la Casa Imperial Japonesa.

## Referències

* ↑ The tale of the sacred mirror Yata-no-Kagami Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Zayd (nom)

Zayd és un nom masculí àrab (àrab: زيد, Zayd) que literalment significa ‘augment’, ‘increment’. Si bé Zayd és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Zaid, Zeyd… Aquest nom també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom sense article.

## Notes

* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «زاد». ISBN 8460008428.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Bitschwiller-lès-Thann

Bitschwiller-lès-Thann (en alsacià Bitschwiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2005 tenia 2.131 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.109 | 2.169 | 2.117 | 1.922 | 2.052 | 2.123 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierre Walter | |
# Entrega urgent

Entrega urgent (coreà: 특송; Hanja: 特送; romanització revisada: Teuksong) és una pel·lícula criminal d'acció sud-coreana del 2022 escrita i dirigida per Park Dae-min per a M Pictures. Protagonitzat per Park So-dam, Song Sae-byeok i Kim Eui-sung. Es va estrenar als cinemes el 12 de gener de 2022. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula va ser convidada oficialment a la secció Harbour del 51è Festival Internacional de Cinema de Rotterdam celebrat del 26 de gener al 6 de febrer de 2022. A taquilla, va guanyar 3,46 milions de dòlars bruts i va obtenir 439.177 entrades.

## Referències

* ↑ «Entrega urgent». FilminCAT. [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ «Special Delivery». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ Kim Bo-Young. «박소담 '특송', 제51회 로테르담 국제영화제 공식 초청 [공식]» (en coreà). E-Daily Star. Naver, December 21, 2021. [Consulta: December 21, 2021].
* ↑ «KOFIC, KOBIS (Korean Box Office Information System) The Box office: Korean films of 2022». KOFIC. [Consulta: July 5, 2022].
# Tavoljanka

«Tavoljanka» té aquests significats:
* Tavoljanka (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Tavoljanka (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Kyūdō

Kyūdō (弓道:きゅうどう), literalment significa "camí de l'arc" en l'art japonès de l'arqueria. És un art marcial japonès (gendai budō); no s'ha de confondre amb el Yabusame, que és el tir amb arc a cavall, ni amb el Kyūjutsu, que és únicament la tècnica del tir. S'estima que existeixen aproximadament mig milió de practicants del kyūdō; és practicat per homes i dones de totes les edats. El kyūdō és un esport curiós en el sentit en el que una persona pot dominar l'art als 90 o fins i tot als 100 anys.

## Propòsit del Kyūdō

En la seva forma més pura, el kyūdō és practicat com un art i cerca el desenvolupament moral i espiritual de l'individu. Molts arquers ho veuen com un esport, però l'objectiu dels més devots és el d'arribar al "seisha seichu", "el tir correcte és un cop correcte". En el kyūdō, el desig és l'acció única d'expansió ("nobiai") que resulta en un tiro llibertat naturalment. Quan l'esperit i el balanç del tir són correctes, el resultat és que la fletxa arribi al blanc. Abandonar-se a un mateix completament en el tir és l'objectiu espiritual. En aquest aspecte, molts practicants creuen que la competitivitat, l'examinació i qualsevol oportunitat que col·loqui a l'arquer en aquesta situació és important; al contrari, hi ha altres que eviten las competència i examinacions de qualsevol classe.

## Enllaços externs

* Associació Espanyola de Kyudo - Plana Oficial
* Dojo de Kyudo de Mallorca Arxivat 2008-06-09 a Wayback Machine.
* Zen Kyudo Club Barcelona
* Federació Catalana de Tir amb Arc. Comitè Català de kyudo

## Vegeu també

* Yumi
# Yatburu

Yatburu (ياتبورو) fou una de les tribus aramees de la Baixa Mesopotàmia. L'estat de Yatburu estava probablement a l'est del Tigris fins a la frontera d'Elam. El territori fou sotmès per Sargon II en la campanya del 710 aC contra Babilònia i fou agregat a la província assíria de Gambulu. Merodacbaladan va fugir a aquest territori davant Sargon II, que hi era el 709 aC quan va rebre una ambaixada dels muskhis. Els annals esmenten com a xeic o rei dels yatburi a Arimmu.

## Referències

* A. T. Olmstead, Western Asia in the days of Sargon of Assyria a Arxivat 2011-04-11 a Wayback Machine.
* History of Egypt, Chaldaea, Syria, Babylonia and Assyria, per G. Maspero, a
* Recherches ugaritiques
# Yoncalla (llengua)

El yoncalla (també kalapuya meridional o yonkalla) és una llengua ameríndia kalapuya que s'havia parlat al sud-oest d'Oregon als Estats Units. En el segle xix havia estat parlada per la banda yoncalla dels kalapuyes de la vall del riu Umpqua. Està força relacionada amb el kalapuya central i elkalapuya septentrional, parlats al nord de la vall de Willamette.
El darrer parlant conegut de la llengua fou Laura Blackery Albertson, de qui n'està demostrat que era semi-parlant en 1937.

## Referències

* ↑ Stephen Dow Beckham; Rick Minor; Kathryn Anne Toepel Prehistory and history of BLM lands in west-central Oregon: a cultural resource overview. Dept. of Anthropology, University of Oregon, 1981 [Consulta: 9 novembre 2012].
* ↑ Marianne Mithun. The Languages of Native North America. Cambridge University Press, 7 juny 2001, p. 431–. ISBN 978-0-521-29875-9 [Consulta: 9 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Recursos OLAC del kalapuya meridional
# Blue Hill

* Per a altres significats, vegeu «Blue Hill (Maine)».
Blue Hill és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 867 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blue Hill tenia 867 habitants, 350 habitatges, i 231 famílies. La densitat de població era de 452,4 habitants per km².
Dels 350 habitatges en un 26% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 4,6% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 30,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.938 $ i la renda mediana per família de 43.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.167 $ mentre que les dones 19.904 $. La renda per capita de la població era de 15.733 $. Aproximadament el 8,1% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blue Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Blue Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Petal

Petal és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2007 tenia 10.617 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Petal tenia 7.579 habitants, 2.979 habitatges, i 2.079 famílies. La densitat de població era de 302,6 habitants per km².
Dels 2.979 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 15,2% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.637$ i la renda mediana per família de 35.343$. Els homes tenien una renda mediana de 27.500$ mentre que les dones 20.741$. La renda per capita de la població era de 13.996$. Entorn de l'11,9% de les famílies i el 15% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Petal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Petal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Erie (Colorado)

Erie és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 6.291 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Erie tenia 6.291 habitants, 2.199 habitatges, i 1.743 famílies. La densitat de població era de 256,8 habitants per km².
Dels 2.199 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,7% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 20,7% no eren unitats familiars. En el 13,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 43,8% entre 25 i 44, un 17,3% de 45 a 60 i un 3,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 77.114 $ i la renda mediana per família de 79.892 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.112 $ mentre que les dones 37.271 $. La renda per capita de la població era de 30.625 $. Entorn de l'1,1% de les famílies i el 2,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Erie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Erie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Tavoljanka (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Tavoljanka».
Tavoljanka (en rus: Таволжанка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 19 habitants. Pertany al districte municipal de Romànovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Романовского муниципального района Саратовской области». Официальный сайт Министерства строительства и жилищно-коммунального хозяйства Саратовской области. Arxivat de l'original el 2020-10-31.
* ↑ «Alekseyevskiy». GeoNames. Arxivat de l'original el 2020-10-30.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Kardo Bestilo

Kardo Bestilo (Luanda, Angola, 1976) és un escriptor angolès. Estudià enginyeria electrònica i gestió a la Universitat Middlesex, de Londres. És membre fundador i executiu de LEV´ARTE Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., un moviment artístic angolès, que brinda les seves diverses audiències en diferents llocs amb poesia al so de guitarra, pretenent l'incentiu a l'escriptura i lectura. Realitza trobades sobre la metodologia de l'escriptura i com parlar en públic, per a alumnes universitaris en la càtedra de Metodologia d'Investigació Cientifica.
EN 2006 va editar ControVerso, amb 131 Poemes en total, amb 11 poemes de membres dels Movimentos de Poesia ao vivo.

## Obres

* ControVerso Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (2006, ed. Europress)
* Palavras (2010, ed. Europress)
* Minhas Outras Vidas (2017)

## Referències

* ↑ Poeta Kardo Bestilo apresenta "Minhas Outras Vidas" no Luena, ANGOP, 17 de juny de 2017
* ↑ Kardo Bestilo, "ControVerso", (2006) "Kardo Bestilo, - ControVerso", Lisboa: ed. Europres.
* ↑ Lançamento da obra "Minhas Outras Vidas" de Kardo Bestilo
# William Forbes Skene

William Forbes Skene (7 de juny de 1809 - 29 d'agost de 1892) va ser un advocat, historiador i antiquari escocès, co-fundador de la firma legal Skene Edwards, la qual va tenir un paper destacat des de començament del segle XX fins a l'any 2008, quan es va fusionar amb Morton Fraser.
Skene va publicar diverses edicions de la Chronica gentis Scotorum de Joan de Fordun (Edimburg, 1871-1872). Altres treballs destacats són The Four Ancient Books of Wales (Edimburg, 1868), Chronicles of the Picts and Scots (Edimburg, 1867), Vita S. Columbae d'Adamnà (Edimburg, 1874), Essay on the Coronation Stone of Scone (Edimburg, 1869), Celtic Scotland (1880) i Memorials of the Family of Skene (Aberdeen, 1887). El filòleg escocès Alexander Macbain va ser un dels seus detractors.

## Referències

* ↑ (en anglès) Scotsman newspaper, 13-07-2008.
* ↑ Reial Societat d'Edimburg. Biographical Index of Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783–2002, juliol de 2006. ISBN 0 902 198 84 X [Consulta: 19 agost 2018]. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba actualment al domini públic: «Skene, William Forbes». A: Dictionary of National Biography. Londres: Smith, Elder & Co, 1885–1900.
# Poblat ibèric del Xarpolar

El poblat ibèric del Xarpolar (segles IV-I aC) es localitza en el terme municipal de la Vall de Gallinera (Marina Alta) en una de les muntanyes situades entre les valls de la Gallinera i d'Alcalá, proper al caseriu de Benissili, a 900 m sobre el nivell del mar. Va ser descobert en 1928 per F. Ponsell.
Aquest poblat ibèric està situat en un ampli altiplà, delimitat per restes de muralla. Fins avui no s'ha realitzat cap excavació sistemàtica del lloc.
Les ceràmiques són d'època ibèrica, amb decoració geomètrica i amb figures d'estil San Miguel de Llíria. També s'ha identificat ceràmica grega de vernís negre.

## Referències

* Llobregat Conesa EA. Contestania Ibèrica. Institut d'Estudis Alacantins, Alacant 1972.
* Castellí i Mari J, Espí Pérez I. El Xarpolar (Planes de la Baronia, la Vall d'Alcalà). En Aura Tortosa J, Segura Martí JM (coord). Catàleg Museu Arqueològic Municipal Camilo Viseo Moltó Alcoi. Ajuntament d'Alcoi i Caixa d'Estalvis del Mediterrani. 2000. pg 113-116.
# Tavoljanka (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Tavoljanka».
Tavoljanka - Таволжанка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 41 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Karditsa

Karditsa (en grec Καρδίτσα) és una ciutat de la regió de Tessàlia, Grècia. És també la capital de la prefectura homònima.
Karditsa és una de les ciutats de Grècia amb una de les xarxes de carril bici més àmplies. Segons la Universitat Politècnica Nacional d'Atenes, un 30% del transport dins de la ciutat es fa en bicicleta. El club de futbol Anagennisi Karditsa, fundat el 1904, juga en la segona divisió grega.
Durant la Segona Guerra Mundial, la ciutat fou alliberada temporalment per l'Exèrcit Popular d'Alliberament Grec (ELAS) el 12 de març de 1943; però els alemanys la van reconquerir en poc temps.

## Població

| Any | Habitants |
| 1981 | 27.532 |
| 1991 | 30.067 |
| 2001 | 37.768 |

## Referències

* ↑ Eudes, Dominique. The kapetanios; partisans and civil war in Greece, 1943-1949.. New York,: Monthly Review Press, 1973, p. 42 - 49. ISBN 0-85345-275-X.

## Enllaços externs

* Lloc web sobre la prefectura
# Angrivaris

Els angrivaris (en llatí Angrivarii; en grec antic Ἀγγριουάριοι) eren una tribu germànica que vivia a la regió entre el Weser i l'Elba i tenien al sud als queruscs i al nord-est als longobards, segons diuen Tàcit i Claudi Ptolemeu.
Els angrivaris eren generalment un poble que tenia bones relacions amb Roma, menys durant una rebel·lió de l'any 16 en què es van unir als queruscs i van ser derrotats en una primera batalla a Istavisus i després en una altra batalla una mica més al sud. Més tard van ser aliats de Roma, l'any 19. La Lliga dels queruscs es va trencar cap a l'any 100 i els angrivaris, aliats als camavis van atacar els brúcters, i van ocupar el seu territori. Aquest territori es va anomenar Angària (modern Engern) i el poble va agafar el nom d'angres o angraris i van passar a integrar-se en la nació saxona.

## Referències

* ↑ P. C. Tàcit, 1926, p. 148.
* ↑ Smith, William (ed.). «Angrivarii». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 juliol 2021].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Obres menors: Diàleg dels oradors. Agrícola. Germània. Fundació Bernat Metge, 1926. ISBN 978-84-7225-923-2.
# Óscar Muñoz

Óscar Muñoz és un artista colombià nascut a Popayán el 1951.
Des d'una edat primerenca va mostrar interès pel dibuix, habilitat que ràpidament es va convertir en el seu passatemps preferit. Essent estudiant de batxillerat ingressà a l'Institut de Belles Arts de Cali juntament amb les seves germanes. El seu treball es caracteritza per l'ús de múltiples recursos tècnics com el dibuix, la fotografia, el vídeo, les instal·lacions i el gravat, utilitzant a la vegada diversos materials. Muñoz es refereix sovint en la seva obra a aspectes vitals com els fenòmens físics de la corporeïtat, la temporalitat, l'efímer, la desintegració, la desaparició i la memòria.

## Trajectòria

Muñoz presentà la seva primera exposició individual a la galeria d'art Ciudad Solar a la dècada del setanta, amb una sèrie de dibuixos sobre fusta principalment en blanc i negre, en els quals representà cossos amorfs, alguns vestits i d'altres nus amb l'ànim d'atreure la mirada tafanera i mòrbida de l'espectador. El 1976 presenta la sèrie Interiores al XXVI Saló Nacional d'Artistes de Colòmbia. És llavors quan es comença a interessar pel fotorealisme, fet que el mena a trobar en l'arquitectura popular una font d'inspiració.
El 1978 es presenta a la Biennal de París. El 1984 crea les seves reconegudes Cortinas de Baño. En la V Biennal d'Art de Bogotà (1996) presenta la seva obra Aliento, en la qual es debat entre l'intern i l'efímer, entre la memòria i l'obsessió, per a retratar la complexitat de l'art.
L'any 2004 guanya el primer premi del XXXIX Saló Nacional d'Artistes de Colòmbia. El 2006 crea l'espai de difusió artística Lugar de Dudas a la ciutat de Cali.
El 2011 es realitzà l'exposició retrospectiva «Oscar Muñoz: Protografías», al Museu d'Art del Banc de la República. Posteriorment es realitzaria l'exposició al Museu d'Antioquia de la ciutat de Medellín i al Museu d'Art Llatinoamericà de Buenos Aires.
El 2018 va rebre el prestigiós Premi Hasselblad de fotografia mentre s'exposava una retrospectiva de la seva obra sota el títol «Óscar Muñoz: des/materializaciones» a la Fundació Sorigué de Lleida.

## Referències

* ↑ «Oscar Muñoz es converteix en el primer artista a rebre el premi Hasselblad». Ara.cat. Consultat el 9 de març de 2018.
* ↑ «El viatge d'Óscar Muñoz per la memòria i la desmemòria». Ara.cat.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2018-09-25 a Wayback Machine.