OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Micvé

El micvé és la cambra i annexos on es practica un bany ritual utilitzat per a la purificació de persones en els rituals del judaisme. El bany es du a terme dins d'un contenidor d'aigua o banyera on una persona pugui submergir-se completament. La persona ha d'estar preparada per a l'acte de purificació: prèviament s'ha d'haver rentat i pentinat per tal que l'aigua la impregni del tot; aquesta acció es repeteix tres vegades. El bany de purificació és considerat un acte molt important en la conversió al judaisme i molt especialment en el judaisme ortodox. El micvé no pot estar ple amb aigua estancada, cal que sigui aigua corrent.
Pot ser usat tant per homes com per dones, avui en dia només les dones conserven l'obligació d'utilitzar el Micvé en forma ritual set dies després de la culminació de cada cicle menstrual. Alguns homes acostumen a fer servir el Micvé només a la vigília de Yom Kippur o dia del Perdó, mentre que entre els jueus hassídics el practiquen cada dia. La dona jueva es purifica després de la menstruació, abans i després dels parts i també quan es casa. Els homes religiosos se solen purificar el divendres just abans de la posta de sol, abans d'iniciar el sàbat o dia dedicat a Déu.

## Enllaços externs

* La Fortaleza de la Mujer Judía (castellà)
# Mare de Déu de Montserrat d'Estagell

La Mare de Déu de Montserrat d'Estagell és una Capella de la vila i terme comunal d'Estagell, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
Està situada a ponent del nucli urbà d'Estagell, prop de l'angle nord-oest del camp de futbol i a prop i a ponent de la torre de l'aigua comunal, a l'Avinguda de la Tor de França.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Estagell». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 111. La Mare de Déu de Montserrat d'Estagell». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ La capella de la Mare de Déu de Montserrat d'Estagell en els ortofotomape s de l'IGN
# Ducat de Mandas y Villanueva

El Ducat de Mandas y Villanueva és un títol nobiliari espanyol creat el 23 de desembre de 1614, pel rei Felip III a favor de Pedro Maza de Linaza y Carroz, I marquès de Terranova, noble del Regne de Sardenya.
El Ducat de Mandas y Villanueva va ser rehabilitat el 1884 a favor de Maria Cristina Fernanda Brunetti i Gayoso dels Cobos, comtessa de Belalcázar.
La seva denominació fa referència a la localitat de Mandas, província de Càller, a Sardenya, i a la localitat propera de Villanova (Villanueva), també a Sardenya.

## Referències

* Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
# Kostiliovita

La kostiliovita, de vegades també anomenada kostilevita, és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Iekaterina Iekaterina Kostiliova-Labuntsova (1894-1974), mineralogista de l'Institut de Geologia dels dipòsits de minerals, Mineralogia i Geoquímica de Moscou, Rússia. La labuntsovita també és anomenada en el seu honor.

## Característiques

La kostiliovita és un silicat de fórmula química K₂Zr(Si₃O$_9$)·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kostiliovita pertany a «09.CJ - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$ (sechser-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: bazzita, beril, indialita, stoppaniïta, cordierita, sekaninaïta, combeïta, imandrita, kazakovita, koashvita, lovozerita, tisinalita, zirsinalita, litvinskita, kapustinita, baratovita, katayamalita, aleksandrovita, dioptasa, petarasita, gerenita-(Y), odintsovita, mathewrogersita i pezzottaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la vall del riu Vuonnemiok, al massís de Khibini, situat al centre de la península de Kola, a l'óblast de Múrmansk (Districte Federal del Nord-oest, Rússia). També ha estat descrita en altres indrets propers, com és el cas dels monts Koaixva i Iukspor, al mateix massís de Khibini.

## Referències

* ↑ «Kostylevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 març 2018].
# Castèlnòu de Guèrs

Castèlnòu de Guèrs (en francès Castelnau-de-Guers) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Patrimoni cultural

* Palau, residència dels barons de Guèrs, gaire destruït durant la Revolució. No es pot datar amb precisió, però la capella del palau, la capella de Saint Jean, data del s. XII.
* Església de Saint-Sulpice, d'estil gòtic llenguadocià (s. XIII-XIV).
* Ermita de Saint-Antoine (s. XVI-XVII).

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Agustí Farré

Agustí Farré és un periodista català. Va treballar a Televisió Espanyola com a redactor i presentador de programes informatius, tasca que també realitzaria a Radio Nacional de España, on durant alguns anys es va encarregar d'elaborar els informatius diaris en català. Posteriorment, va ser director general de Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya, des d'on es va ocupar del projecte de creació de la televisió i ràdio públiques catalanes entre 1980 i 1982. Va tornar a la ràdio estatal per ser director dels serveis informatius a Catalunya de Radiocadena Española. El 1984 va ser nomenat director de Catalunya Ràdio. Entre desembre de 1987 i 1988 va ser director del Centre de Producció de Programes i delegat territorial de Televisió Espanyola a Catalunya. El 1988 va ser nomenat director de la nova Radio Nacional de España, fruit de la fusió de RNE i Radiocadena Española, càrrec que ocuparia fins a l'any següent. També ha ocupat diversos càrrecs en l'àmbit de l'empresa privada.

## Referències

* 1 2 3 4 Contreras, José Miguel «Agustí Farré, propuesto como primer director de la nueva Radio Nacional». El País [Madrid], 25-08-1988.
* ↑ Guimerà Orts, Josep Àngel. «La Corporació Catalana de Ràdio i Televisió: una institució estratègica». A: Les polítiques de mitjans de comunicació durant els governs de Jordi Pujol. Proa, 2014. ISBN 978-84-7588-497-4.
* ↑ Contreras, José Miguel «Agustí Farré introduce los primeros cambios en el equipo de Radio Nacional». El País [Madrid], 22-09-1988.
# St. Paul (Comtat de San Patricio)

St. Paul és una població del Comtat de San Patricio a l'estat de Texas dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 St. Paul tenia 542 habitants., 179 habitatges, i 136 famílies. La densitat de població era de 63,6 habitants per km².
Dels 179 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,5% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 24% no eren unitats familiars. En el 22,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.750 $ i la renda mediana per família de 32.679 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.972 $ mentre que les dones 23.864 $. La renda per capita de la població era d'11.239 $. Aproximadament el 20% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. Paul». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. Paul». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Micàlids

Els micàlids (Mycalidae) són una família demesponges marines de l'ordre Poecilosclerida. El gènere Mycale és el que té una distribució més extensa al llarg del món, amb excepció de bona part de l'oceà Pacífic i Índic.

## Gèneres

* Mycale
* Phlyctaenopora
# Dawla

El mot àrab ad-Dawla (àrab: الدولة, ad-Dawla) significa ‘la dinastia’ o ‘l'Estat’ i s'empra en molts títols honorífics o làqabs al món islàmic. Fou creat al segle x per a funcionaris estatals de primer grau al Califat Abbàssida, però ràpidament el seu ús s'estengué arreu del món islàmic i foren model per a títols similars que també podien combinar altres elements com el mot ad-Din, ‘la Fe’ o ‘la Religió’.
El primer personatge que va dur aquest títol fou el visir abbàssida al-Qàssim ibn Ubayd-Al·lah ibn Wahb, que va rebre el títol de Walí-ad-Dawla (‘Amic de la Dinastia’), a l'entorn de l'any 900. El seu fill va portar poc anys després el títol d'Amid-ad-Dawla (‘Suport de la Dinastia’). L'abril del 942 els hamdànides al-Hàssan i Alí van rebre els títols de Nàssir-ad-Dawla (‘Defensor de la Dinastia’) i Sayf-ad-Dawla (‘Espasa de la Dinastia’), respectivament. Els buwàyhides van portar quasi tots títols amb ad-Dawla com ara Muïzz-ad-Dawla (‘Reforç de la Dinastia’), Imad-ad-Dawla (‘Suport de la Dinastia’) i Rukn-ad-Dawla (‘Pilar de la Dinastia’). Després els van portar els gaznèvides i els ilek kans i alguns reis de les taifes de l'Àndalus. Els fatimites el van donar a alguns alts funcionaris. Després del segle x el títol es va presentar més rarament i va desaparèixer finalment al segle xi, excepte alguns casos aïllats a l'Índia i, sobretot, a Pèrsia, on va subsistir per a alguns ministres fins a l'abolició dels títols el 1935.

## Exemples de làqabs amb ad-Dawla

* Àdud-ad-Dawla
* Amid-ad-Dawla
* Amin-ad-Dawla
* Assad-ad-Dawla
* Bahà-ad-Dawla
* Dhahir-ad-Dawla
* Diya-ad-Dawla
* Fakhr-ad-Dawla
* Iftikhar-ad-Dawla
* Imad-ad-Dawla
* Itimad-ad-Dawla
* Izz-ad-Dawla
* Jalal-ad-Dawla
* Majd-ad-Dawla
* Muàyyad-ad-Dawla
* Muïzz-ad-Dawla
* Mumàhhid-ad-Dawla
* Murtada-ad-Dawla
* Muixàrrif-ad-Dawla
* Muixir-ad-Dawla
* Nàssir-ad-Dawla
* Qawam-ad-Dawla
* Rukn-ad-Dawla
* Sad-ad-Dawla
* Saïd-ad-Dawla
* Samà-ad-Dawla
* Samsam-ad-Dawla
* Sayf-ad-Dawla
* Siraj-ad-Dawla
* Sultan-ad-Dawla
* Taj-ad-Dawla
* Úddat ad-Dawla
* Xams-ad-Dawla
* Xaraf-ad-Dawla
* Xibl-ad-Dawla

## Referències

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «دال». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «دان». ISBN 978-84-412-1546-7.
# Kostiube

Kostiube (en rus: Костюбе) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 528 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Castèlnòu de Les

Castèlnòu de Les / Castelnau-le-Lez és un municipi occità del Llenguadoc, a l'Estat francès. Està situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.
# Alinhan del Vent

Alinhan del Vent (en occità, i oficialment en francès Alignan-du-Vent) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Personatges cèlebres

* Pèire Vidal (1818-1887), escriptor i poeta felibrenc.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Stanislav Šesták

Stanislav Šesták (Demjata, 16 de desembre de 1982) és un futbolista eslovac. Juga de davanter i el seu actual equip és el VfL Bochum de la 2. Bundesliga que va realitzar un pagament per la seva fitxa amb la suma de 2.600.000 € fins al 30 de juny de 2016.

## Internacional

Ha estat internacional amb la Selecció de futbol d'Eslovàquia, ha jugat 45 partits internacionals i ha marcat 11 gols.

### Participacions en Copes del Món

| Mundial | Seu | Resultat |
| Copa Mundial de Futbol de 2010 | Sud-àfrica | 8° de final |

## Clubs

| Club | País | Any |
| FC Tatran Prešov | Eslovàquia | 2001-2002 |
| SK Slovan Bratislava | Eslovàquia | 2003-2004 |
| MSK Žilina | Eslovàquia | 2004-2007 |
| VfL Bochum | Alemanya | 2007-2010 |
| MKE Ankaragücü | Turquia | 2010-2011 |
| VfL Bochum | Alemanya | 2011-2012 |
| Bursaspor | Turquia | 2012-2014 |
| VfL Bochum | Alemanya | 2014-Present |

## Referències

* ↑ futbal.sme.sk Aj Šesták v Ankaragücü končí, prestúpil do Bursasporu veröffentlicht und abgerufen am 3. setembre 2011, slowakisch
* ↑ bursaspor.org.tr Sestak Takımımızda abgerufen am 6. setembre 2011, türkisch

## Enllaços externs

* Stanislav Šesták
* Stanislav Šesták, Fitxa a Soccerway
* Stanislav Šesták a National-Football-Teams.com (anglès)
* Stanislav Šesták Fitxa a Fussballdaten
# Miao Boying

Miao Boying (xinès simplificat: 缪伯英, pinyin: Miao Bóyīng; Changsha, 1899 - Beijing, 1929) va ser una mestra, escriptora i revolucionària xinesa, coneguda per ser la primera dona a unir-se al Partit Comunista de la Xina. Va ser membre fundadora de la Lliga dels Drets de la Dona de la Xina i més tard es va convertir en secretària del Comitè de Dones Comunistes de Hunan.

## Biografia

Miao va nàixer l'any 1899 a Changsha, província de Hunan. Va anar a la Primera Escola Normal Femenina, aprovant un examen d'accés que li va permetre assistir al Col·legi Normal de Dones de Pequín (actual Universitat Normal de Pequín). Allà va conèixer el seu futur marit i nadiu de Hunan, He Mengxiong, que estudiava a la propera Universitat de Pequín. Després de suspendre els seus estudis, es va involucrar amb el Work-Study Mutual Aid Corp que va ser creat pels futurs fundadors del partit comunista Deng Zhongxia i Li Dazhao amb l'objectiu de promoure idees marxistes.
El novembre de 1920 es va unir formalment a la recentment establerta Lliga de la Joventut Comunista de la Xina, dirigida per Yu Xiusong, i Miao va començar a publicar articles sobre els papers de les dones a la família. Més tard aquell mateix mes, ocorregué una escissió dins del partit quan algun membre que donava suport a l'anarquisme va marxar. Per enfortir el partit, Miao, que va ser la primera dona a unir-se al grup, va reclutar cinc membres d'altres capítols de l'organització juvenil. Als 21 anys, Miao va abandonar la Lliga de la Joventut Comunista i es va unir al Partit Comunista de la Xina, convertint-se de nou en la seua primera dona.
Uns anys més tard va fundar la Lliga dels Drets de la Dona de la Xina i va viatjar per tot el país amb el seu marit He Mengxiong per promoure l'organització. El 1924, els líders del partit van enviar-la una altra volta a Hunan per convertir-se en secretària del Comitè de Dones Comunistes de Hunan. El 1929 Miao va morir a l'Hospital Paulun de Xangai de febre tifoide.

## Referències

* 1 2 Gilmartin, Christina Kelley. Engendering the Chinese Revolution. University of California Press, 1995, p. 227. ISBN 978-0520203464.
* ↑ «Meet CPC's 1st Female Member Miao Boying». All-China Women's Federation. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2017. [Consulta: 9 novembre 2017].
* 1 2 (en chinese) , 16-05-2017.
# Dawkinsia tambraparniei

Dawkinsia tambraparniei és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes. Poden assolir els 6,9 cm de longitud total. Es troba al riu Tambraparni (Índia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Pethiyagoda, R. i M. Kottelat, 2005. A review of the barb of the Puntius filamentosus group (Teleostei: Cyprinidae) of southern India and Sri Lanka. Raffles Bull. Zool. Suppl. 12:127-144.
# Napaeozapus insignis

Napaeozapus insignis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels dipòdids. Viu al Canadà i els Estats Units. Es tracta d'un animal nocturn i crepuscular que s'alimenta de fongs, llavors, erugues, larves d'escarabats i baies. Els seus hàbitats naturals són les zones boscoses humides i fresques, especialment els boscos mixtos de pícees, avets i apiàcies. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; NatureServe (Hammerson, G.). Napaeozapus insignis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 novembre 2015.
Espècies vivents de zapòdids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Zapodinae :
Categoria :
# Alexandre de Tràcia

Alexandre de Tràcia fou fill de Lisímac de Tràcia. La seva mare era una dona odrísia de nom Macris.
El 284 aC Lisímac va fer matar el seu fill, el príncep Agàtocles, germanastre d'Alexandre, per un comandant de la guàrdia; en conèixer la notícia Alexandre va fugir a l'Àsia Menor amb la vídua de son germà i va demanar protecció a Seleuc I Nicàtor, que va accedir i es va iniciar la guerra entre els selèucides i Lisímac. Aquest darrer fou derrotat i mort a la batalla de la plana de Curopedion (281 aC) o Plana de Coros a Frígia. Alexandre va recollir el cadàver del seu pare i el va portar al Quersonès traci, on el va enterrar entre Càrdia i Pàctia.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Alexander, son of Lysimachus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Stanislav Smirnov

Stanislav Konstantínovitx Smirnov (en rus: Станислав Константинович Смирнов; n. 3 de setembre de 1970) és un matemàtic rus, guardonat amb la Medalla Fields en 2010. La seva recerca se centra en els camps de l'anàlisi complexa, els sistemes dinàmics i la teoria de la probabilitat.

## Referències

* ↑ «Publicaciones de Stanislav Smirnov en Google Scholar» (en anglès).
* ↑ «Página web de Stanislav Smirnov» (en anglès).

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Stanislav Smirnov» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Stanislav Smirnov al Mathematics Genealogy Project.
# Dúnia

Dúnia (originalment en francès, Dounia) és una websèrie animada quebequesa de sis episodis de vuit minuts creada per Marya Zarif, dirigida per André Kadi i la mateixa Zarif. Produïda per Tobo, es va estrenar el 7 de desembre de 2020 al lloc web de Télé-Québec. Els vuit capítols es van editar en un únic episodi emès per televisió el 25 de desembre d'aquell any. La versió doblada al català es va estrenar als cinemes el 7 d'octubre de 2022 amb la distribució de Rita & Luca Films, que la va publicar amb diversos curtmetratges sota el títol de Dúnia i altres contes del món.

## Sinopsi

Obligats a abandonar la seva terra natal a Síria, la Dúnia i els seus avis travessen el món a la recerca d'una terra acollidora. Al llarg d'aquest viatge, la Dúnia coneix gent nova i viu moltes aventures. Quan es troba amb una prova que sembla insuperable, la saviesa del vell món ve al seu rescat gràcies a les llavors de comí negre de la seva àvia.

## Repartiment original de veus

* Rahaf Ataya: Dúnia
* Elza Mardirossian: Mouné
* Manuel Tadros: Jeddo Darwich
* Raïa Haidar: Georgette Dabbouss
* Naïm Jeanbart: Abdo
* Marya Zarif, Roula Taalab (cant): Lina
* Mustapha Aramis: Djwann
* Martin Watier: Mathieu Ay
* Anne-Marie Levasseur: Karine Choum
* Salim Hammad: Karim Ahmad
* Natalie Tannous: Bédouine Nisrine
* Houssam Ataya: Sami
* Irlande Côté: Rosalie
* Héléna També-Tahan: nena

## Referències

* ↑ «Dúnia i altres contes del món». ésAdir. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ André Lavoie. «D’Alep au Québec, des cœurs migratoires». Le Devoir, 18-12-2020. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ Dúnia i altres contes del món a la Base de dades de cinema en català
* 1 2 «Dúnia: l'estrena de la setmana». CCMA. [Consulta: 9 octubre 2022].
* ↑ «Culture Club : Dounia, l'histoire d'une petite syrienne : Entrevue avec la créatrice Marya Zarif». Radio-Canada, 12-12-2020. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «Télé-Québec - Dounia, l’histoire d’une petite réfugiée syrienne». CTVM.info, 11-12-2020. [Consulta: 5 gener 2021].

## Enllaços externs

* Dúnia - Lloc web oficial
* Tràiler en català
* Dúnia i altres contes del món a Desdelsofà.cat
# Natàlia Maria Petrovna

La gran duquessa Natàlia Maria Petrovna de Rússia fou la tercera filla de Pere I de Rússia i la seva segona esposa Caterina I de Rússia. Natàlia va néixer el 20 de març de 1713 i va morir el 27 de maig de 1715.
# Cinta de servei marítim

| Cinta de desplegament en servei marítim | Cinta de la Reserva de la Marina per servei marítim | Cinta de Guardacostes per servei marítim | Cinta de l'Exèrcit per servei marítim |
La cinta de servei marítim és una distinció de la Marina, els Guardacostes i de l'Exèrcit dels Estats Units que reconeix el servei d'aquells membres que hagin realitzat deures militars mentre estaven destinats a un vaixell al mar.

## Cinta de desplegament en servei marítim

La cinta de desplegament en servei marítim (anglès: sea service deployment ribbon) és una distinció de la Marina dels Estats Units establerta al maig de 1980 i autoritzada de manera retroactiva a l'agost de 1974.
És atorgada a qualsevol membre de la Marina o del Cos de Marines que hagi estat destinat a un comandament naval a bord o hagi realitzat un servei de 90 o més dies consecutius en alta mar durant el període d'un any.

## Cinta de la Reserva de la Marina per servei marítim

La cinta de la Reserva de la Marina per servei marítim (anglès: Navy Reserve sea service ribbon ) va ser creada al maig de 1986 i és atorgada a qualsevol membre de la Reserva Naval que, mentre servia com a reservista, hagi completat 24 mesos acumulats de servei a bord d'un vaixell de la Reserva de la Marina.
No és atorgada als membres de la reserva cridats al servei actiu. En aquest cas, rebrien la cinta de desplegament en servei marítim.

## Cinta de Guardacostes per servei marítim

La cinta de Guardacostes per servei marítim (anglès: Coast Guard sea service ribbon) va ser creada el 1984 i és atorgada a aquells membres dels Guardacostes que serveixin més de 12 mesos consecutius al mar a bord de les patrulleres dels Guardacostes. Per cada 3 anys de servei posteriors s'atorga una estrella de servei.

## Cinta de l'Exèrcit per servei marítim

La cinta de l'Exèrcit per servei marítim (anglès: Army sea duty ribbon) va ser creada el 2006 i és atorgada als membres de l'Exèrcit, la Reserva o la Guàrdia Nacional per completar almenys 2 anys de servei acumulat al mar.
# Kostromà (Bélgorod)

* No s'ha de confondre amb Kostromà.
Kostromà - Кострома (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 25 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].