OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Charles-André Merda

El baró Charles-André Merda dit Méda (1773, París - 1812, batalla del Moscova) va ser un militar francès de la Revolució Francesa i del Primer Imperi Francès.
Provenia d'una família de comerciants parisencs, Merda entrà a la garde nationale de París el setembre de 1789. Va participar en l'arrest de Maximilien de Robespierre la nit del 27 al 28 de juliol de 1794 (9 a 10 de termidor) Any II. Merda va ser nomenat sub-lloctinent i l'any V, capità.
Chevalier de la Légion d'honneur l'any 1804 passà a oficial el 1807, va ser fet baron Méda et de l'Empire (decret del 2 de juliol de 1808) i va transformar el seu cognom al de Méda. Va ser ferit de mort a Moscou el 5 de setembre de 1812. Al seu llit de mort va ser fet general de brigada (général de brigade).

## Referències

* ↑ J.-J. B. ("avocat à la cour royale de Paris"), Précis historique des événements qui se sont passés dans la soirée du neuf thermidor, adressé au Ministre de la guerre, le 30 fructidor an X par C. A. Méda, ancien gendarme, commandant de l'expédition contre la commune de Paris, avec une notice sur la vie de l'auteur, mort général de brigade, baron, et commandant de la légion-d'honneur, Baudouin frères, Paris, 1825.
* ↑ Laurent Dingli, Robespierre, Flammarion, 2004, p. 502.

## Bibliografia

* Jean-François Fayard, Alfred Fierro et Jean Tulard, Histoire et dictionnaire de la Révolution française 1789-1799, Robert Laffont, Paris, 1998, p. 981
* Article de Jacques Garnier, in Dictionnaire Napoléon sous la direction de Jean Tulard, Fayard, Paris, 1999, p. 291
* Daniel Somogyi "Le gendarme Merda: fanfaron mythomane ou gloire militaire ?" Arxivat 2016-03-14 a Wayback Machine. Bulletin AMRID n° 25 de janvier 2003
# Charles Herbert Allen

Charles Herbert Allen (Lowell, 15 d'abril de 1848 - Lowell, 20 d'abril de 1934) fou un polític i empresari americà, primer governador civil de Puerto Rico. El 1900, després de servir en càrrecs federals i estatals, va ser anomenat governador civil de Puerto Rico, després de la guerra hispano-estatunidenca. Anteriorment va servir com a Secretari de l'Armada amb el President William McKinley.
Després de retornar als EUA des de Puerto Rico, Allen va anar a Wall Street com a vicepresident de la Morton Trust Company i la seva successora, la Trust Campany de Nova York. Va fundar l'American Sugar Refining Company que, el 1907, era la més gran en el món i que va controlar el 98% de la capacitat de processament del sucre en els EUA i va ser coneguda com la Sugar Trust. El 1910, Allen fou tresorer de la American Sugar Refining, el 1913 fou el seu president i, el 1915, va format part de la seva junta directiva. A principis del segle xxi, l'empresa fou coneguda com la Domino Sugar.

## Referències

* ↑ «ALLEN, Charles Herbert - Biographical Information». [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ Cesar J. Ayala, American Sugar Kingdom; University of North Carolina Press, 1999; pp. 45–47.
* ↑ "Sold Beet Sugar Stock: President Allen Says Sugar Trust Tried to Conform to the Law," New York Times; April 1, 1914.
* ↑ "Charles H. Allen Resigns," New York Times, June 16, 1915.
# Charles Hickcox

Charles Buchanan Hickcox, conegut com a Charlie Hickcox, (Phoenix, Estats Units 1947 - San Diego 2010) fou un nedador nord-americà, ja retirat, guanyador de quatre medalles olímpiques.
Va néixer el 6 de febrer de 1947 a la ciutat de Phoenix, població situada a l'estat d'Arizona. Es casà amb la saltadora i campiona olímpica Leslie Bush. Va morir el 15 de juny de 2010 a la seva residència de San Diego (Califòrnia), a conseqüència d'un càncer.

## Carrera esportiva

Especialista en la modalitat d'estils i esquena, als 21 anys va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en els 200 metres estils, establint un nou rècord olímpic amb un temps de 2:12.0 miunuts; en els 400 metres estils i en els relleus 4x100 metres estils, establint l'equip nord-americà un nou rècord del món amb un temps d'1:01.4 minuts. Així mateix participà en la prova dels 100 metres esquena, on aconseguí guanyar la medalla de plata en quedar per darrere de l'alemany Roland Matthes.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar tres medalles en els Jocs Panamericans, dues d'elles d'or, i quatre medalles en les Universíades, totes elles d'or.

## Enllaços externs

* (anglès) www.ishof.org - Charles Hickcox Arxivat 2010-07-16 a Wayback Machine.
# Cinquanta-nou

El cinquanta-nou és un nombre natural que segueix el cinquanta-vuit i precedeix el seixanta. És un nombre primer, que s'escriu 59 o LIX segons el sistema de numeració emprat.
Ocurrències del cinquanta-nou:
* Designa l'any 59 i el 59 aC.
* És el nombre atòmic de l'element químic Praseodimi.

## Referències

* ↑ «Matemàtiques (nivell ESO)/Llista de nombres primers de l'1 al 100000». Viquillibres. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «praseodimi». GEC. [Consulta: 16 abril 2022].
# Cinquanta-set

El cinquanta-set és un nombre natural que segueix el cinquanta-sis i precedeix el cinquanta-vuit. S'escriu 57 o LVII segons el sistema de numeració emprat.
Ocurrències del cinquanta-set:
* Designa l'any 57 i el 57 aC
* És el codi telefònic internacional de Colòmbia.
* És un nombre de Proth.
# Cirrus spissatus

Els cirrus spissatus (Ci Spi) o també anomenats cirrus densus i cirrus nothus són els núvols més alts dels principals gèneres de núvols, i de vegades fins i tot poden aparèixer a la baixa estratosfera.
Els trets característics dels núvols cirrus són fils fins o filets de cristalls de gel, generalment blancs, però d'aspecte gris quan són densos i es veuen contra la llum. No causen precipitacions al sòl. També presenten freqüentment fenòmens òptics.
El cirrus spissatus és un cirrus dens que pot amagar parcialment o completament el Sol (o la Lluna) i que apareix de color gris fosc quan es veu contra la llum. Tot i que sorgeix en diverses circumstàncies, es troba especialment freqüentment als plomalls o encluses dels núvols cumulonimbus.
També es forma una varietat diferent de cirrus spissatus a partir de fenòmens que no tenen res a veure amb la dispersió de cumulonimbus o la dissipació de cèl·lules de cumulonimbus. Quan els cirrus densos es formen per mitjans diferents de la dispersió de cumulonimbus o de núvols cumulonimbus dissipats, sovint es veuran tantes taques denses a diferents nivells (cirrus spissatus duplicatus), sovint barrejades amb filaments de cirrus prims. Una altra varietat, cirrus spissatus intortus, de vegades es descriu com a «garbes entrellaçades» de núvols cirrus.
Quan es miren cap al Sol, els pegats més densos sovint tenen bases grises.

## Referències

* ↑ «Appendix 3 - History of cloud nomenclature» (en anglès). International Cloud Atlas.
# Cirrus fibratus

Cirrus fibratus (Ci fib) és una espècie de núvol cirrus. El nom fibratus ve del llatí i significa «fibrós». Aquests núvols són similars al cirrus uncinus, però no tenen ganxos. Els filaments generalment es troben separats entre si.
Entre aquests núvols filamentosos i estirats, el cel es veu clarament de color blau, molt diferents dels cirrostratus fibratus, els quals se'ls assemblen molt en la forma, però amb la diferència que aquests no deixen veure amb nitidesa el blau del cel entre les seves fibres per la presència d'un vel blanquinós.
De la mateixa manera que els altres núvols cirrus, els fibratus ocorren en altituds elevades. Aquest tipus de cirrus pot indicar l'aproximació d'un front càlid, i pot ser una indicació de bon temps.

## Referències

* ↑ «Definition of fibratus, fibratus» (en anlès). Numen - The Latin Lexicon.
* ↑ Dunlop, Storm. The weather identification handbook (en anglès). Guilford, Conn.: Lyons Press, 2003, p. 56. ISBN 1-58574-857-9.
* ↑ Callanan, Martin. «Cirrus fibratus» (en anglès). International Cloud Atlas (Nephology). Arxivat de l'original el 2020-02-24. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «Las formas de los Cirrus: especies y variedades» (en castellà). Ambientum.
* ↑ «Cumulus Clouds» (en anglès). Wolstanton Weather. Arxivat de l'original el 2012-03-27. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «Cirrus Fibratus (Ci fib)» (en anglès). The Weather Observer. Arxivat de l'original el 2012-03-27. [Consulta: 14 juny 2022].
# Christian Heinrich Aschenbrenner

Christian Heinrich Aschenbrenner (Szczecin (Stettin), avui a Polònia, fins 1919 a Prússia, 29 de desembre de 1654 - Jena, 13 de desembre de 1732) fou un compositor i violinista alemany.
Era el fill del mestre de capell Heinrich Aschenbrenner. Va estudiar composició amb Johann Theile. Fou mestre de capella del duc de Merseburg. Fou un notable violinista, deixeble de Johann Heinrich Schmelzer, amb qui va estudiar a Viena des del 1376. El 1677 va ser nomenat mestre de capella al ducat de Zeitz.
Aschenbrenner contribuí en gran manera a crear l'estil propi dels instruments de corda, i en aquest camp va esdevenir un referent a l'execució. Se'n conserven un gran nombre de peces, de les que se'n publicà una col·lecció a Leipzig el 1679.

## Referències

* ↑ «Aschenbrenner, Christian Heinrich». A: Enciclopedia Universal Ilustrada Europeo-Americana (en castellà). volum 6, p. 611. ISBN 84-239-4506-5.
* 1 2 von Dommer, Arrey. «Aschenbrenner, Christian Heinrich». A: Allgemeine Deutsche Biographie (en alemany). tom 1. Múnic: Historische Kommission bei der Bayerischen Akademie der Wissenschaften, 1875, p. 618.
# Cine Alborada

El Cine Alborada es trobava al barri de Les Corts de Barcelona, al carrer de Galileu número 282-288, a tocar de Sants. Tenia capacitat per a 845 localitats i romangué obert entre 1948 i 1964. En un primer moment obria només dijous, dissabtes, diumenges i festius, tot i que al final acabà obrint cada dia.
Formava part del grup Las Arenas, SA, juntament amb el Gayarre i l'Arenas, amb els quals compartia programació de sessió doble de reestrena i NO-DO. Aquestes sessions compartides es desenvolupaven de tal manera que hi havia, en els dies de projecció, una rotació entre els tres cinemes. Així, les bobines de pel·lícula es traslladaven d'una sala a l'altra per poder fer servir el mateix material de projecció.

## Referències

* ↑ Munsó Cabús, Joan. Els cinemes de Barcelona. Barcelona: Proa, 1995.
* ↑ «Històries de Barcelona: Situacion del antiguo cine Gayarre». [Consulta: 12 gener 2018].
# Chusquea laegaardii

Chusquea laegaardii és una espècie de bambú, del gènere Chusquea, de la subtribu Chusqueina, subfamília de les bambusòidies, família poàcies. Originària de Sud-amèrica, es fa a l'Equador, sembla que principalment al Parque Nacional Podocarpus, per bé que hom també l'ha citada a l'Àfrica.

## Referències

* ↑ «Woody bamboo species of Africa, Madagascar and the Americas with < 20000 km² of forest remaining within their ranges». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 desembre 2009].

## Enllaços externs

* A la GrassBase (anglès)
* A la llista de les Espècies Amenaçades de la UICN (anglès)
# Chusquea asymmetrica

Chusquea asymmetrica és una espècie de bambú, del gènere Chusquea, subfamília de les bambusòidies, família poàcies. Originària de Sud-amèrica, es fa a l'Equador, on es pot observar a la província de Loja, al Parque Nacional Podocarpus, a alçades entre els 2.500 i 3.400 metres.

## Referències

* ↑ «Endemism as a tool for conservation. Podocarpus National Park a case study.».

## Enllaços externs

* A la GrassBase (anglès)
* A la llista de les Espècies Amenaçades de la UICN (anglès)
# Club Atletisme Viladecans

Club Atletisme Viladecans (CAV) és un club d'atletisme català del municipi de Viladecans fundat el 1981
El Club Atletisme Viladecans fou impulsat per un grup d'atletes afeccionats a les curses de cros i de fons. Participa a la Lliga Catalana de clubs malgrat que no disposa d'instal·lacions pròpies. Té una escola d'atletisme, d'on han sorgit marxadors de primera línea, com Maria Vasco, David Márquez Laguna i Beatriz Pascual i Rodríguez, o el corredor d'obstacles Marc Antoni Cepeda Martín, tots ells internacionals. El CAV utilitza les instal·lacions del Camp Municipal de Beisbol de Viladecans.

## Referències

* ↑ «Club Atletisme Viladecans». L'Enciclopèdia.cat - Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona:Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ Massana Gracia, Valentí «Breu historia de la marxa al Baix Llobregat». Materials del Baix Llobregat, Núm. 13, 2007, pàgs. 57-63 [Consulta: 5 agost 2022].

## Enllaços externs

* Club Atletisme Viladecans (CAV)
# Club Atlètic Palafrugell

El Club Atlètic Palafrugell és un club d'atletisme de Palafrugell (Baix Empordà).
El CA Palafrugell va néixer a finals de 1971 a partir de la inauguració de l'estadi municipal Josep Pla Arbonès l'any 1968 i amb l'arribada a Palafrugell d'Antonio Ruiz, professor d'educació física. El 1978 va ser el club pioner a l'Estat espanyol en l'organització d'una marató: la primera Marató Catalunya. El 1983, quan es va inaugurar el pavelló poliesportiu del municipi, comptava amb les seccions de voleibol i bàsquet, que posteriorment es van independitzar. A finals dels anys 80 el club organitzà conjuntament amb el Patronat Municipal d'Esports el Triatló Internacional Vila de Palafrugell, que va arribar a formar part del circuit europeu el 1991, en la seva cinquena i darrera edició. En ple any olímpic, el 1992, amb l'estadi de material sintètic inaugurat recentment, es va apostar per l'organització d'un Míting Internacional d'Atletisme integrat al circuit Europe Athletisme Promotion, encara vigent.
A finals de l'any 2000 es va crear el projecte atlètic Girona Costa Brava-Club Atlètic Palafrugell, per aglutinar els esforços de diferents nuclis atlètics de les comarques gironines, tot aprofitant l'estructura i els estatuts del Club Atlètic Palafrugell. Cada nucli o club manté la seva identitat però en les competicions a partir de la categoria cadet vesteixen una única samarreta. L'any 2011 va sorgir una nova secció de triatló i el 2013 va fundar-se la secció de natació. L'any 2009 el club va participar en la creació de la Radikal Marbrava i el 2013 en la posada en marxa dels dos primers carrils aquàtics de nedadors d'aigües obertes a l'Estat, un entre les cales del Canadell i de Llafranc, i l'altre des de Tamariu a Aigua Xelida.
La documentació del fons de l'entitat es guardava a l'estadi Josep Pla i Arbonès fins al seu ingrés a l'Arxiu Municipal de Palafrugell.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Fons Club Atlètic Palafrugell». Arxiu Municipal de Palafrugell. [Consulta: 6 abril 2018].

## Enllaços externs

* Club Atlètic Palafrugell - Lloc web oficial
* Fons Club Atlètic Palafrugell a l'Arxiu Municipal de Palafrugell
# Club Atlètic Espluguí

El Club Atlètic Espluguí és un club esportiu de la ciutat de L'Espluga de Francolí.
El club té seccions d'atletisme i excursionisme. L'atletisme fou el primer esport que practicà el club. Està afiliat a la Federació Catalana d'Atletisme, participant en les competicions oficials de la Federació. El club també és l'encarregat d'organitzar la Cursa Popular de l'Espluga. L'any 2009 aquesta cursa arribà a l'edició número 32.

## Secció d'excursionisme

A finals dels anys 70 es va crear a l'Espluga de Francolí el Club Excursionista Francolí, que desaparegué a finals dels anys 90. L'excursionisme, des d'aleshores s'organitzà dins del Club Atlètic Espluguí.
El 27 de juliol de 2005, es creà la Secció Excursionista del Club Atlètic Espluguí, com a secció independent però vinculada al club.

## Referències

* ↑ http://www.esplugaentitats.oasi.org/niv3.php?id=167
* ↑ http://www.atletisme.com/classificacions/espluga/ Arxivat 2009-08-31 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.tinet.cat/portal/sheet-showold.do?id=7987

## Enllaços externs

* Pàgina web del club
* Secció d'excursionisme del club
# Cometa Tempel 1

El 9P/Tempel o Tempel 1 és un cometa periòdic, descobert el 3 d'abril de 1867 per Ernst Wilhelm Leberecht Tempel, un astrònom que treballava a Marsella.
Quan va ser descobert, el cometa arribava al seu periheli una vegada cada 5,68 anys. Es va tornar a observar el 1873 i el 1879. No obstant això, l'òrbita del Tempel 1 s'acosta a vegades a Júpiter, fet que provoca un canvi en el seu període orbital. Aquest esdeveniment va ocórrer el 1881, allargant el període orbital a 6,5 anys. El periheli també va canviar, augmentant-se en 50 milions de quilòmetres, deixant al cometa molt menys visible des de la Terra. Com a resultat, els astrònoms van perdre la pista al cometa i van suposar que s'havia desintegrat. No va ser fins als anys 60 quan l'astrònom americà Brian G. Marsden torna a descobrir Tempel 1, al realitzar càlculs precisos de l'òrbita del cometa, tenint en compte pertorbacions de Júpiter. El seu període orbital actual equival a 5,5 anys.
El Tempel 1 no és un cometa brillant; la seva màxima magnitud aparent ha sigut, de moment, d'11, molt per davall de la visibilitat a simple vista. Es creu que el seu grandària és de 14 per 4 quilòmetres, basats en mesures preses pel Telescopi Espacial Hubble amb llum visible i pel Telescopi Espacial Spitzer amb llum infraroja. Combinant estes observacions també es va obtenir un baix albedo, de només un 4%. Es va determinar també una taxa de rotació de dos dies.
El 4 de juliol de 2005, a les 05:52 UTC, la sonda espacial Deep Impact de la NASA va llançar un projectil que va impactar contra el Tempel 1. Els telescopis espacials van observar el fenomen que momentàniament augmentà la brillantor del cometa unes 30 vegades mentre la sonda Deep Impact, que es trobava a només 500 km del cometa, va observar l'impacte, que va alçar un núvol de gas i pols que es va estendre uns 1.800 km. Els detalls exactes del cràter que es va formar encara no es coneixen. Es creu que pot mesurar uns 200 metres de diàmetre i de 30 a 50 metres de profunditat, encara que pot ser molt més xicotet depenent de la composició i estructura del cometa.

## Vegeu també

* Deep Impact

## Enllaços externs

* NASA - Deep Impact. (anglès)
* 1 2 3 Identificador JPL Small-Body Database: 1000093.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 8 gener 2024].
* 1 2 3 4 Peter H. Schultz «The nucleus of Comet 9P/Tempel 1: Shape and geology from two flybys». Icarus, 2, 01-02-2013, pàg. 453-466. DOI: 10.1016/J.ICARUS.2012.02.037.
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ Identificador ADS: 2014acm..conf....7D.
* ↑ Hans Rickman «Nucleus properties of Comet 9P/Tempel 1 estimated from non-gravitational force modeling». Icarus, 1, 01-03-2007, pàg. 306-320. DOI: 10.1016/J.ICARUS.2006.07.022.
* ↑ Humberto Campins «Observational constraints on surface characteristics of comet nuclei» (en anglès). Earth, Moon, and Planets, 2002, pàg. 117–134.
# Coen Moulijn

Coenraadt Coen Moulijn OON(Rotterdam, 15 de febrer de 1937 - Rotterdam, 4 de gener de 2011) fou un futbolista neerlandès de la dècada de 1960.
Fou un destacat extrem esquerre, comparat amb figures mundials com Stanley Matthews i Garrincha.
La major part de la seva carrera la passà al Feyenoord. A més fou 38 cops internacional amb els Països Baixos.

## Referències

* 1 2 Voetballegende Coen Moulijn overleden. RTL.nl. 4 gener 2011
* ↑ Herseninfarct Coen Moulijn. Telegraaf.nl. 2 gener 2011
* ↑ «Cookies op VI.nl».
* ↑ Doevendans, Ruud ,Bart Frouws, Malin Jonson, René Otterloo, Roberto Pennino (2012) Voetbalhelden sterven niet. VI Books.
* ↑ Obituary Arxivat 2011-01-07 a Wayback Machine. - Feyenoord
* ↑ Netherlands - Record International Players. RSSSF.com
* ↑ Feyenoord mourn Moulijn-By Berend Scholten on UEFA.com
* ↑ Ancestors Coen Moulijn
# Conceição Lima

Maria da Conceição de Deus Lima (Santana, 8 de desembre de 1961), més coneguda com a Conceição Lima, és una poeta de São Tomé i Príncipe natural de Santana, a l'illa de São Tomé, São Tomé i Príncipe.
Estudià periodisme a Portugal i treballà a la ràdio, televisió i premsa escrita a São Tomé i Príncipe. El 1993 fundà el setmanari independent O País Hoje, del qual fou directora fins a la seva desaparició. És llicenciada en Estudis Afroportuguesos i brasilers pel King's College de Londres. Viu i treballa com a periodista i productora dels serveis de Llengua portuguesa de la BBC. Ha publicat poemes en diaris, revistes i antologies. El 2004 publicà O útero da casa, amb l'editorial Caminho de Lisboa, i el 2006, amb la mateixa editorial, publicà A dolorosa raiz do micondó.
Lima és considerada una poeta del període postcolonial. Començà a escriure poemes en la seva joventut. El 1979, amb només 19 anys, va viatjar fins a Angola, on participà en la Sisena Conferència d'Escriptors Afroasiàtics. Va recitar alguns dels seus poemes i era, probablement, la més jove dels participants presents. Conceição Lima considera aquesta la primera fase de la seva carrera com a poeta. La segona fase va començar amb la publicació dels seus poemes en diaris, revistes i antologies.

## Influències familiars

El 2009 Conceição Lima es va desplaçar a Póvoa de Varzim (Portugal) al Col·legi d'Amorim, on va contar als estudiants algunes històries de la seva infància i dels familiars que més la influenciaren. Va recordar el seu pare i confessà que va ser ell qui li va ensenyar el poder de les paraules, perquè quan era petita el pare componia música per a la mare quan ella s'enfadava amb ell. Així, la petita Conceição descobrí que les paraules tenien el poder de portar la pau, de la mateixa manera que havien estat capaces de ferir i ofendre.

## Interpretacions crítiques

La poesia de Conceição Lima despertà l'interès de l'escriptora Inocência Mata, també oriünda de São Tomé i Príncipe. Segons Mata, la poesia de Conceição Lima funciona com la veu de la consciència per a Europa pel patiment que ha sofert durant segles la societat são-tomenca, víctima de l'esclavitud i el colonialisme). Una poesia que també dona veu al descontentament d'aquells ideals que no es realitzaren després de la independència, i que, en canvi, va donar lloc a un clima de repressió, angoixa i por.

## Obres

* O útero da casa (2004)
* A dolorosa raiz do micondó (2006)
* O país de Akendenguê (2011)

## Referències

* ↑ Bayer, Adriana Elisabete «Conceição Lima: a poética cartografia que contesta a resignação e o silêncio». Reflexos. Revue pluridisciplinaire du monde lusophone, núm.002, 10-05-2017, pàg. 2.
* ↑ Nova Cultura: "Conceição Lima O Útero da Casa", 2005.
* ↑ Hamilton: Conceicao Lima, Poet of Sao Tome e Principe, Research in African Literatures, 2007.
* ↑ "Encontro emocionado de Ivo Machado e Conceição Lima com alunos do Colégio de Amorim" http://www.cm-pvarzim.pt/, 2009.
* ↑ Falconi e Paredes, "Conceição Lima e Inocência Mata, Dois Lados da Moderna Travessia Literária São-Tomense".

## Vegeu també

* Llista d'escriptors africans.