OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josef Kaltenbrunner

Josef Kaltenbrunner (Viena, 22 de gener de 1888 - 1951) és un exfutbolista austríac de la dècada de 1900.
Fou 11 cops internacional amb la selecció austríaca amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de SK Rapid Wien.

## Referències

* ↑ Josef Kaltenbrunner's profile at EU Football
* ↑ «National team stats». austriasoccer.at. [Consulta: 19 octubre 2012].
* ↑ «Profile». rapidarchiv.at. [Consulta: 19 octubre 2012].
* ↑ «Olympics». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 19 octubre 2012].
* ↑ Josef Kaltenbrunner a National-Football-Teams.com (anglès)
# Camèlids americans

Els camèlids americans són un grup d'espècies de camèlids de les Amèriques. No conformen un tàxon: Camelops i Hemiauchenia pertanyen a la tribu dels laminis, del qual formen també part les llames, mentre que Aepycamelus es troba dins d'una altra subfamília (Aepycamelinae).
Tot i que actualment no hi ha camells a Nord-amèrica, el seu origen es troba en aquest continent. Els primers camèlids es desenvoluparen a partir dels ungulats primitius durant l'Eocè. Entre l'Eocè i el Plistocè hi hagué molts camells a Nord-amèrica. Els camèlids passaren a altres continents gràcies al pont de Beríngia (entre Nord-amèrica i Àsia) i l'istme del Panamà (Meso-amèrica). Fou durant el Plistocè que s'extingiren els camèlids nord-americans, igual que molts altres mamífers grans.
Alguns membres dels camèlids americans són:
* Aepycamelus (Miocè)
* Aguascalientia (Miocè)
* Camelops hesternus (Plistocè)
* Hemiauchenia (Plistocè)
* Palaeolama Miocè - Plistocè)
* Poebrotherium (Oligocè)
* Titanotylopus (Pliocè)
# Triclopir

Triclopir (àcid 3,5,6-Trichloro-2-pyridinyloxyacètic) és un herbicida foliar sistèmica del grup de les piridines, efectiu en plantes de fulla ampla però inofensiu per a herbes i pinòpsides. Triclopir és efectiu amb plantes amb tiges lenyoses i s'utilitza per controlar les herbes en camins o per desfoliar zones boscoses. S'utilitza també contra males herbes com heura de terra o julivert gegant.

## Propietats

Triclopir és una matèria blanca fix, moderatament dissoluble en aigua. Té com noms comercials entre d'altres: Tordon Star, GenoxoneZX, Garlon-GS, Turflon, Maxim. És fabricat su forma d'èster i de sal amina. Químicament és molt parent de l'auxina 2,4,5-àcid triclorofenoxiacètic que va ser prohibit per a raons de major toxicitat.

## Impacte mediambiental

Al sòl té un període de semidesintegració de trenta a noranta dies. Un dels productes de desintegració és el tricloropiridinol, que es manté al sòl durant més o menys un any. Triclopir es desagrega ràpidament dins l'aigua. A la mateixa vegetació queda actiu durant uns tres mesos. Segons la normativa de la Generalitat de Catalunya, és classificat en la categoria de productes d'impacte ambiental baix.
És modestament tòxic per a ànecs amb un LD$_{50}$ de 1698 mg/kg i guatlles (LD$_{50}$ = 3000 mg/kg)., poc tòxic per a peixos i no tòxic per a abelles.

## Referències

* ↑ «Heracleum mantegazzianum» (pdf) (en castellà). Catálogo español de espedies esxóticas invasoras, 01-09-2013, pàg. 4. Arxivat de l'original el 2015-09-30 [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural. Norma tècnica per a la producció integrada de farratges: Annexos de control integrat de plagues, malalties i de matèries actives (pdf). Generalitat de Catalunya, 30 d'abril de 2015 (revisió).
* ↑ Npic, 2002.
* ↑ Ganapathy, Carissa. «Environmental Fate Of Triclopyr'». Sacramento, CA: Environmental Monitoring & Pest Management Branch Department of Pesticide Regulation. Arxivat de l'original el 2009-06-13. [Consulta: 29 setembre 2015].

## Enllaços externs

* «ORDRE PRE/456/2007, de 28 de febrer, per la qual es modifica l'annex I del Reial decret 2163/1994, de 4 de novembre, pel qual s'implanta el sistema harmonitzat comunitari d'autorització per comercialitzar i utilitzar productes fitosanitaris, amb la finalitat de modificar l'especificació tècnica de la substància clorotalonil, i incloure les substàncies actives clopiralida, ciprodinil, fosetil, trinexapac, diclorprop-p, metconazol, pirimetanil, triclopir i dimoxistrobina.». Butlletí Oficial de l'Estat, 54, 03-03-2077, pàg. 1233-38.
* Normativa europea: Comissió Europea «Commission Implementing Regulation (EU) No 878/2014 of amending Implementing Regulation (EU) No 540/2011 as regards the extension of the approval periods of the active substances dichlorprop-P, metconazole and triclopyr» (en anglès i totes les llengües de la ue, excepte català). Diari Oficial de la Unió Europea, 12-08-2014, pàg. L 240/18.
* Npic. «Triclopyr Technical Fact Sheet» (pdf) (en anglès). Corvallis: Oregon State University, 2002.
# Estadi Olímpic d'Atenes

L'Estadi Olímpic d'Atenes "Spyros Louis" (Ολυμπιακο Σταδιο της Αθηνας "Σπυρος Λουης", Olympiako Stadio Athinas "Spyros Louis" en grec) és l'estadi principal del Complex Olímpic d'Esports d'Atenes (OAKA), en la ciutat d'Atenes, Grècia. En aquest estadi es van realitzar les cerimònies d'obertura i clausura dels Jocs Olímpics d'Atenes 2004.
L'estadi té una capacitat màxima de 75.000 espectadors. No obstant això, per a les cerimònies olímpiques aquest nombre es va reduir a 72.000, i per a les competicions d'atletisme fins als 56.700 espectadors.
L'estadi va ser originalment completat l'any 1982, va albergar el 1997 el Campionat del Món d'Atletisme, com a forma de demostrar la capacitat de la ciutat d'Atenes per a albergar esdeveniments de gran magnitud, després del fracàs en la candidatura de la capital hel·lènica per a albergar els Jocs Olímpics de 1996.
Després de l'obtenció dels Jocs Olímpics de l'any 2004, l'estadi va sofrir una completa reconstrucció, no exenta de polèmiques després de l'elecció de l'espanyol Santiago Calatrava per al disseny de l'obra, que preveia dos arcs sobre el cel de l'estadi. La construcció de l'estadi va sofrir molts retards, el que va fer perillar l'organització dels Jocs. No obstant això, la nova coberta i la remodelació va ser conclosa a temps, sent reinaugurat l'estadi el 30 de juliol de 2004, només dies abans que en el mateix estadi se celebrés la Cerimònia d'Obertura dels Jocs Olímpics d'Atenes 2004.
Durant l'agost d'aquell any, l'estadi va ser seu d'alguns partits de futbol i dels esdeveniments d'atletisme dels Jocs. El 29 d'agost es va realitzar la cerimònia de clausura.
L'estadi va ser rebatejat com a Spirídon Luïs en honor del famós atleta grec, guanyador de la primera marató dels Jocs Olímpics d'Atenes 1896, i fou seu del partit final de la Lliga de Campions l'any 2007. Prèviament s'havien disputat ja dues finals d'aquest torneig el 1983 i 1994

## Galeria

* Flama olímpica a la cerimònia d'obertura dels Jocs Olímpics de 2004
* Cerimònia d'obertura dels Jocs Paralímpics

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'Estadi Olímpic d'Atenes (anglès)
* Fotos i història detallada (anglès)
# Led Zeppelin (àlbum)

Led Zeppelin (de vegades anomenat Led Zeppelin I per distingir-lo del grup i per inèrcia dels àlbums posteriors) és l'àlbum d'estudi debut de la banda de rock anglesa homònima. Fou enregistrat els mesos de setembre i octubre de 1968 i publicat el 12 de gener de 1969 als Estats Units i el 31 de març del mateix any al Regne Unit. Les cançons comptaren amb la participació dels quatre membres de la banda i marcaren la direcció musical característica de la banda, basada en una fusió de rock i blues. A més, el seu so de heavy metal, un gènere emergent en aquells instants, el va dotar d'un gran nombre de seguidors als dos costats de l'oceà Atlàntic. Va arribar al número 7 del Billboard 200 dels Estats Units i al número 6 dels UK Albums Charts del Regne Unit. El 3 de Maig de 1999 va ser certificat 8 vegades disc de platí per la RIAA, fet que acrediten 8 milions de còpies venudes.
Malgrat les seves primeres crítiques negatives, comercialment va ser tot un èxit, i amb el temps els crítics l'han anat valorant més positivament. El 2003, Rolling Stone el va allistar el 29è a la seva llista dels 500 Millors Àlbums de Tots els Temps (i va mantenir el rànquing després de l'actualització de la llista el 2012). El 2004 va entrar al Saló de Fama Grammy.

## Personal
### Led Zeppelin

* Jimmy Page – guitarra acústica i elèctrica, pedal steel guitar, segona veu, producció
* Robert Plant – veu, harmònica
* John Bonham – bateria, timbales, percussió, segona veu
* John Paul Jones – baix, orgue, segona veu

### Personal addicional

* Viram Jasani – tabla a «Black Mountain Side»

### Production

* Barry Diament – masterització original
* Chris Dreja – fotografia de la contraportada
* Peter Grant – producció executiva
* George Hardie – disseny de la portada
* Glyn Johns – enginyeria, mescles
* George Marino – remasterització
* Jimmy Page – remasterització del 2014

## Referències

* ↑ «Chart History Led Zeppelin» (en anglès). Billboard. [Consulta: 23 juny 2020].
* ↑ «Led Zeppelin» (en anglès). Official Charts. [Consulta: 23 juny 2020].
* ↑ «Gold & Platinum» (en anglès). RIAA. [Consulta: 23 juny 2020].
* ↑ «500 Greatest Albums of All Time: Led Zeppelin, 'Led Zeppelin'». Rolling Stone, 2012. [Consulta: 11 juliol 2014].
# Led Zeppelin IV

El quart àlbum de la banda de rock anglesa Led Zeppelin no té títol, encara que per la inèrcia dels tres àlbums anteriors (Led Zeppelin, Led Zeppelin II i Led Zeppelin III) se'l sol anomenar Led Zeppelin IV. Va ser publicat el 8 de novembre de 1971 sota el segell discogràfic Atlantic Records i amb el guitarrista de la banda Jimmy Page com a productor. S'enregistrà entre els mesos de desembre de 1970 i març de 1971 a diversos llocs, sobretot a la casa victoriana Headley Grange (al Sud-est d'Anglaterra).
Jimmy Page va decidir que, en vista de les crítiques tèbies que havia rebut Led Zeppelin III, el quart àlbum no tendria títol de forma oficial. A la part interior de l'embolcall del disc hi figuren els símbols ; cada un d'ells representa un dels membres del grup. En conseqüència, l'àlbum adoptà alguns sobrenoms com Four Symbols («Quatre Símbols»), Runes («Runes») o ZoSo (en referència al primer símbol dels quatre, el de Page). De fet, a la portada de l'àlbum tan sols no hi apareix el nom del grup, a fi de no ser encasellats per la premsa ràpidament. La portada és el dibuix d'una paret mal empaperada a la qual hi ha penjat el quadre d'un ermità; per mor d'això, també rebia el sobrenom The Hermit («L'Ermità»).
Led Zeppelin IV va ser un èxit total, tant comercialment com críticament. Moltes de les cançons més populars de Led Zeppelin, com ara «Black Dog», «Rock and Roll», «Going to California» i l'emblemàtica «Stairway to Heaven», són part d'aquest àlbum. El disc és un dels més venuts de la història, amb 37 milions d'unitats, i ha rebut el certificat de platí 23 vegades. Sovint l'àlbum ha format part de llistats dels millors àlbums de rock, en els quals hi sol assolir bones posicions.

## Personal
### Led Zeppelin

* John Bonham – bateria
* John Paul Jones – baix elèctric, piano elèctric, mellotron, mandolina a «Going to California», flauta dolça, EMS VCS 3, guitarra acústica a «The Battle of Evermore»
* Jimmy Page – guitarres elèctrica i acústica, mandolina a «The Battle of Evermore», producció, masterització, remasterització
* Robert Plant – primeres i segones veus, pandereta, harmònica a «When the Levee Breaks»

### Músics addicionals

* Sandy Denny – veu a «The Battle of Evermore»
* Ian Stewart – piano a «Rock and Roll»

### Producció

* Barrington Colby M.O.M. – il·lustració de la portada
* George Chkiantz – mescles
* Peter Grant – producció delegada
* Graphreaks – coordinació de disseny
* Andy Johns – enginyeria de so, mescles
* Joe Sidore – masterització (Compact Disc 1984)
* George Marino – remasterització (re-publicació Compact Disc 1990)

## Referències

* ↑ Davis, Stephen (2008). "Hammer of the Gods: The Led Zeppelin Saga". p.234. HarperCollins, 2008
* ↑ Wall, 2008, p. 269–270.
* ↑ Williamson, Nigel. The Rough Guide to Led Zeppelin. Penguin, 2007, p. 228. ISBN 1405384212 [Consulta: 8 febrer 2014].
# OCF

OCF té els següents significats:
* Informe Brundtland (del seu títol en anglès Our Common Future), informe de l'ONU sobre desenvolupament sostenible
* Open Computing Facility, agrupació d'estudiants de la Universitat de Califòrnia a Berkeley per al foment del programari lliure
* Open Container Format, format de contenidor de l'estàndard obert EPUB
# Ian Álvarez Tomàs

Ian Álvarez Tomàs (Senyera, 3 de desembre de 1995) és un raspaller professional senyerut en la posició de rest.
Als cinc anys començà a jugar en l'escola del Trinquet de Batiste (Castelló), junt amb figures locals com Guillem, Marrahí, Ricard i Seve; als deu anys aplegà a la final dels Jocs Escolars de la Comunitat Valenciana; el 2007 l'escola de Castelló tancà i se n'anà a la d'Alcàntera i Càrcer, dirigida per Moro d'Alcàntera, amb el qual seguí formant-se en el Centre d'Especialització de Pilota Valenciana; també entrenà amb el genovesí Robert Tejero.
L'any 2013 obtingué la millor puntuació per a una beca d'especialització; Ian debutà el 29 de setembre d'eixe any al trinquet de Bellreguard.
En 2017, a punt de fer vint-i-dos anys, guanyà el seu primer Individual de Raspall contra el bicampió vigent, Moltó de Barxeta.

## Palmarés

| A. | competició | equip |
| 2017 | XXXI Individual de Raspall | contra Moltó de Barxeta |
| 2018 | XXV Lliga Professional de Raspall | amb Canari i Ricardet |
| 2022 | 8a Copa Caixa Popular | amb Brisca d'Oliva |
| 2016 | XXIII Lliga Professional | amb Moro i Miravalles |
| 2020 | Trofeu Generalitat | |
| 2014 | Individual sub-23 | |
| 2013 | Individual sub-18 | |
| 2013 | Lliga Juvenil |

## Referències

* ↑ «Trinquet de Bellreguard, Raspall». Federació de Pilota Valenciana, 01-03-2017.
* ↑ «Saps quin ha sigut el camí d'Ian fins a ser campió individual?». PilotaVeu, 09-11-2017 [Consulta: 14 novembre 2017]. Arxivat 15 de novembre 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-11-15. [Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ Serafín Castellano «RESOLUCIÓ de 8 de març de 2013, del conseller de Governació i Justícia, per la qual es concedixen vint-i-cinc beques d'especialització esportiva en les modalitats d'escala i corda i raspall i s'adopten altres decisions derivades de les previsions contingudes en la convocatòria d'estes beques, efectuada mitjançant l'Orde 11/2012, de 22 de novembre, de la Conselleria de Governació (DOCV 6914, 30.11.2012)». DOGV. Generalitat Valenciana [València], 08-03-2013 [Consulta: 16 novembre 2017].
* ↑ Ulisses Ortiz «Ian, campió!». PilotaVeu, 04-11-2017 [Consulta: 4 novembre 2017]. Arxivat 7 de novembre 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-11-07. [Consulta: 4 novembre 2017].
* ↑ «Perfil de pilotari d'Ian». PilotaVeu, 27-02-2017. Arxivat de l'original el 2017-03-01 [Consulta: 1r març 2017]. Arxivat 2017-03-01 a Wayback Machine.
* ↑ «Crónica del Deporte Valenciano 2013». Levante·EMV-Superdeporte, 01-03-2017, pàg. 199.
# Jiuzhaigou

Jiuzhaigou (Xinès simplificat: 九寨沟; Xinès tradicional: 九寨溝; pinyin: Jiǔzhàigōu; literalment: "Vall de Nou Llogarets"; Tibetà: གཟི་ རྩ་ སྡེ་ དགུ) és una reserva natural i parc nacional situat al cantó de Nanping, a la província de Sichuan, Xina.
Els llogarets són d'ètnia tibetana. La Regió d'interès panoràmic i històric de la Vall de Jiuzhaigou van ser inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des de l'any 1992 i Reserva Mundial de la Biosfera el 1997. Abasta una superfície protegida de 72.000 ha.
La vall de Jiuzhaigou és part de les muntanyes Min i és famós per la seva cascades, colorits llacs i pics nevats. La seva elevació varia entre els 2.000 i 4.500 metres.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Jiuzhaigou Valley Scenic and Historic Interest Area» (en anglès). [Consulta: 18 març 2021].
# Ca l'Alemany (Riudarenes)

Ca l'Alemany és una masia de Riudarenes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular i teulada a dues vessants laterals i cornisa catalana. El costat dret és més llarg probablement degut a una ampliació del segle xix. La porta és d'arc de mig punt adovellada i les finestres rectangulars emmarcades en pedra. Hi ha dues llindes amb les dates 1634 i 1641. Els murs de maçoneria són arrebossats i hi ha un rellotge de sol. L'interior conserva les bigues i cairats de fusta i el paviment original. Algunes de les obertures han estat tapiades amb rajols.

## Història

L'any 1997 encara era habitada i utilitzada per les feines agrícoles.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Alemany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Tàngara dominicana

La tàngara dominicana (Calyptophilus frugivorus) és un ocell de la família dels caliptofílids (Calyptophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls dens, vegetació semiàrida, especialment a prop de l'aigua, a les terres baixes i turons de l'est de la Hispaniola a l'oest de la República Dominicana.

## Referències

* ↑ «Tàngara dominicana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Estadi Olímpic d'Amsterdam

L'Estadi Olímpic d'Amsterdam (en neerlandès: Olympisch Stadion Amsterdam) és un estadi olímpic situat a la ciutat d'Amsterdam, construït l'any 1928 amb motiu de la realització dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 celebrats en aquella ciutat.

## Història
### Jocs Olímpics

L'estadi fou dissenyat per l'arquitecte Jan Wils per a la celebració dels Jocs Olímpics de 1928, disseny que fou guardonat amb una medalla d'or en la competició d'Art dels Jocs Olímpics d'aquell any. Una vegada completat, l'estadi tenia una capacitat de fins a 34.000 espectadors, si bé després de la construcció de l'Estadi De Kuip a la ciutat de Rotterdam les autoritats del país van augmentar la seva capacitat fins als 64.000 seients.

### Després dels Jocs

Després dels Jocs Olímpics l'estadi va ser usat per a albergar variats esdeveniments esportius, destacant competicions d'atletisme, hoquei sobre herba i ciclisme. Així mateix el 1954 l'Estadi Olímpic marcà l'inici del Tour de França 1954.
El futbol ha estat un dels esports del qual més ús ha fet l'estadi, tenint la seva seu permanent els clubs Blauw Wit FC, BVC Amsterdam, posteriorment fusionats en el FC Amsterdam. Així mateix fou seu del AFC Ajax fins a l'any 1996, moment en el qual es traslladà a la seva nova seu, l'Amsterdam ArenA.

### Actualitat

Després de la marxa de l'equip de futbol l'Estadi patí una reconstrucció total entre 1966 i 2000, en la qual s'ensorrà la segona graderia i adoptà la configuració actual, destinat exclusivament a competicions atlètiques.

## Enllaços externs

* Estadi Olímpic d'Amsterdam - Lloc web oficial (anglès)
# La dona Oklahoma

La dona Oklahoma (originalment en anglès, The Oklahoma Woman) és una pel·lícula de western estatunidenca de 1956 dirigida per Roger Corman. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

El protagonisme recau en dones que es comporten com a homes: disparen com ells, beuen com ells i es barallen, tot i que eròticament. La protagonista és Oklahoma, una dona propietària de la cantina del lloc que aspira a convertir-se en la següent xèrifa.

## Repartiment

* Richard Denning com a Steve Ward
* Peggie Castle com a Marie "Oklahoma" Saunders
* Cathy Downs com Susan Grant
* Mike Connors com el xèrif Tom
* Tudor Owen com a Ed Grant
* Martin Kingsley com el xèrif Bill Peters
* Dick Miller
* Jonathan Haze

## Referències

* 1 2 3 La dona Oklahoma a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Corman, Roger; Jerome, Jim. How I made a hundred movies in Hollywood and never lost a dime. Da Capo Press, 1998, p. 34.
* ↑ OKLAHOMA WOMAN, The Monthly Film Bulletin; London Vol. 23, Iss. 264, (Jan 1, 1956): 117.
* ↑ «THE OKLAHOMA WOMAN». American Film Institute. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ Naha, Ed. «The films of Roger Corman : brilliance on a budget». WorldCat. ARCO Publishing. [Consulta: 26 juny 2022].
# OCK

OCK té els següents significats:
* Organització Catalana de Karate, agrupació històrica de karate de Barcelona integrada posteriorment a la Federació Catalana de Karate
* Objecte del cinturó de Kuiper, cos celeste que forma part del Cinturó de Kuiper
# Izquierda Comunera

Izquierda Comunera (IzCo) és una formació política nacionalista castellana d'esquerres integrada dins d'Izquierda Castellana. Fou constituïda el 2001 després d'una escissió, liderada per Reyes Garrido, en el si de l'agrupació madrilenya de Tierra Comunera - Partido Nacionalista Castellano en considerarlo un partit massa regionalista.

## Enllaços externs

* Izquierda Comunera Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
* Izquierda Castellana
# Cabolafuente

Cabolafuente és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud. El 2023 tenia 46 habitants.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 10 febrer 2024].
# Tàngara dels bambús

La tàngara dels bambús (Kleinothraupis calophrys) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i bambú dels Andes, del sud-est del Perú i oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tàngara dels bambús». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)