OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Swiss Leaks

Swiss Leaks o SwissLeaks és una investigació periodística sobre un gegantí esquema d'evasió fiscal fet amb el coneixement i encoratjament del banc britànic HSBC mitjançant la seva sucursal suïssa, HSBC Private Bank (Suisse).
Els periodistes responsables de la investigació van revelar que 180,6 milers de milions d'euros van ser moguts cap a comptes del HSBC, a Ginebra, provinents de 100.000 clients i 20.000 empreses deslocalitzades, entre els mesos de novembre del 2006 al mes de març del 2007. La revelació d'aquestes dades ha estat possible gràcies al robatori de documents privats de l'HSBC Private Bank per part d'un antic funcionari i enginyer de software, Hervé Falciani. Aquestes fitxers han estat entregats a les autoritats franceses cap al final del 2008. Les informacions divulgades són considerades com "la major filtració de la història dels bancs suïssos".
Al mes de febrer del 2015, el lloc web de l'International Consortium of Investigative Journalists (ICIJ) va divulgar més informació sobre comptes suïssos, sota el títol Swiss Leaks: Murky Cash Sheltered by Bank Secrecy (Swiss Leaks: diner negre protegit per les sigles bancàries). La investigació ha estat realitzada per me's de 130 periodistes de 45 països, entre els quals França, Estats Units i Suïssa.

## Vegeu també

* Consorci Internacional de Periodistes d'Investigació
* LuxLeaks
* WikiLeaks

## Referències

* ↑ http://www.lemonde.fr/economie/article/2015/02/08/swissleaks-the-backstory-of-a-worldwide-investigation_4572334_3234.html
* ↑ http://www.icij.org/project/swiss-leaks/whistleblower-thief-hero-introducing-source-data-shook-hsbc
* ↑ http://www.cbsnews.com/news/hsbc-swiss-leaks-investigation-60-minutes/
* ↑ http://www.icij.org/project/swiss-leaks
* ↑ http://www.theguardian.com/news/2015/feb/12/hsbc-files-swiss-bank-hid-money-for-suspected-criminals
# Solna

Solna és un municipi de Suècia, situat al nord de la ciutat d'Estocolm, essent part integrant de l'àrea metropolitana de la capital sueca.

## Localització

Solna delimita amb el municipi d'Estocolm al sud, sud-est i nord-oest; amb Sundbyberg a l'oest, al nord amb Sollentuna i, finalment, al nord-est amb Danderyd.

## Demografia

La població del municipi és, a març del 2013, d'uns 72.813 habitants.

## Divisió administrativa

Solna està dividida en 8 parts administratives:
* Bergshamra
* Haga
* Hagalund
* Huvudsta
* Järva
* Råsunda
* Skytteholm
* Ulriksdal

## Història

Al municipi de Solna s'hi troba el Cementiri del Nord (Norra begravningsplatsen), indret on s'han enterrat nombroses personalitats sueques, com és el cas d'Alfred Nobel, Ingrid Bergman o Mauritz Stiller, Victor Sjöström o August Strindberg, entre d'altres. Hi va néixer la pintora abstracta Hilma af Klint.

## Esports

L'equip de futbol més destacat de Solna és l'AIK Solna.

### Agermanament

Solnaés agermanada amb:
* Gladsaxe
* Ski
* Pirkkala,
* Valmiera,
* Burbank, California, USA

#### Amistats

Endemés Solna té dues ciutats cooperants,
* Kalamaria
* Bemowo,

## Referències

* ↑ "SCB, Befolkningsstatistik 1 november 2013".
* ↑ «Solna». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Networks, town twinning and partnerships». City of Solna. Arxivat de l'original el 2013-08-04. [Consulta: 4 agost 2013].
* ↑ «Burbank's Sister Cities». Burbank Sister City Organization. Arxivat de l'original el de juny 21, 2012. [Consulta: July 22, 2010].

## Enllaços externs

* Solna - Lloc web oficial
# Sōseki (cràter)

Sōseki és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 92 km de diàmetre. Porta el nom del novel·lista japonès Natsume Sōseki (1867-1916), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Sōseki». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 31 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Telmatoscopus anomalus

Telmatoscopus anomalus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: Malàisia.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Duckhouse, D. A., 1966. Psychodidae (Diptera, Nematocera) of Southern Australia: subfamily Psychodinae. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 118: 153–220.
* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Tabú (pel·lícula)

Tabú (títol original: Tabu: A Story of the South Seas) és una pel·lícula dirigida pel director alemany F.W. Murnau al 1931, durant la seva etapa nord-americana, i rodada a Tahití. Va ser l'última pel·lícula dirigida per Murnau, qui moriria una setmana abans de la seva estrena. El 1994, la pel·lícula fou considerada «cultural, històrica i estèticament significativa» per la Biblioteca del Congrés dels Estats Units i seleccionada per la seva preservació al National Film Registry
La pel·lícula va començar sent un projecte codirigit per Murnau i el documentalista Robert Flaherty, que ja havia rodat dues pel·lícules anteriors ambientades als Mars del Sud: Moana (1926), rodada a Samoa, i White Shadows in the South Seas, a Tahití. Però Flaherty va retirar-se de la producció per no estar d'acord amb les exigències de la productora, la Paramount, que pretenia que la pel·lícula fos protagonitzada per estrelles de Hollywood.

## Premis
### 4a edició dels Premis Oscar

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor fotografia | Floyd Crosby | Guanyador |

### National Board of Review

| Reconeixement | Candidata | Resultat |
| Deu millors films de l'any | Tabú | Inclosa |

## Referències

* ↑ «U.S. National Film Registry -- Titles», 03-12-2005. Arxivat de l'original el 2005-12-03. [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ «The 4th Academy Awards | 1932» (en anglès). [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ «1931 Archives - National Board of Review», 27-09-2015. Arxivat de l'original el 2015-09-27. [Consulta: 11 desembre 2021].
# Test de la tercera derivada

El test de la tercera derivada és un mètode del càlcul matemàtic en el qual s'utilitza la tercera derivada per confirmar o comprovar els punts d'inflexió obtinguts a partir de la segona derivada. És un cas particular del criteri de la derivada d'ordre major.

## Procediment

* Calcular la segona i tercera derivada de $f(x)\,$
* Trobar els punts que compleixen que $f''(x)=0$.
* S'avalua la tercera derivada, $f'''(x)$, amb els valors de les arrels o possibles punts d'inflexió obtinguts en el pas anterior. Si en avaluar aquest dona diferent a 0, llavors aquest valor serà un punt d'inflexió. En el cas contrari, és a dir, que dona zero, s'utilitza el criteri de la derivada de major ordre.
* A la funció original es calcula els valors de les ordenades segons es tracti d'una o de diverses.

## Vegeu també

* Criteri de la primera derivada
* Criteri de la segona derivada
* Extrems d'una funció
* Punt crític

## Enllaços externs

* Punts d'inflexió (Thalex.cica.es) Arxivat 2011-09-07 a Wayback Machine.
# Texarkana (Arkansas)

Texarkana és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2005 tenia 30.006 habitants. Com el seu nom indica, és una unitat dividida entre nos estats, Texas i Arkansas. L'altra meitat del municipi és Texarkana (Texas).

## Demografia

Segons el cens del 2000, Texarkana tenia 26.448 habitants, 10.384 habitatges, i 7.040 famílies. La densitat de població era de 320,6 habitants/km².
Dels 10.384 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,3% hi vivien parelles casades, en un 18,7% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.343 $ i la renda mediana per família de 37.157 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.204 $ mentre que les dones 21.731 $. La renda per capita de la població era de 17.130 $. Entorn del 17,2% de les famílies i el 21,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Texarkana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Texarkana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Techno hardcore

El techno hardcore és un subgènere de la música electrònica de ball nascut cap a la meitat de la dècada del 1990 als Països Baixos com a variant de l'estil industrial techno del new beat belga. Es caracteritza per la velocitat (les cançons van des de 170 a 220 bpm) i per la contundència dels seus potents beats, distorsionats fins a punts extrems. Va influenciar notablement la música màkina, el jumpstyle, el happy hardcore i el hardstyle. Alguns artistes destacats són Ophidian, 3 Steps Ahead i Angerfist.

## Història

Als seus inicis es coneixia com a gabber, paraula holandesa que vol dir «amic» o «company», que era com el públic de les festes techno hardcore s'anomenaven els uns als altres. El hardcore que ha evolucionat madurant en tècnica i qualitat ha derivat en nous subestils com ara darkcore, terrorcore, speedcore i doomcore, que s'han afegit al mainstream hardcore, o simplement hardcore.
D'aquests subestils, el darkcore i l'industrial hardcore són els més experimentals i amb velocitats molt variades, mantenint la potència i contundència extremes com a característica principal. El terrorcore i l'speedcore han fet de les velocitats de vertigen la seva senya d'identitat, amb cançons que van des dels 250 a més de 300 bpm. El doomcore, per la seva banda, és una barreja dels estils més experimentals amb velocitats molt mes baixes (90 - 130 bpm).

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2023-07-26. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «Dance Music History – First electronic sounds, via Disco, House, Dance to current developments | Johannes Ripken», 08-11-2012. Arxivat de l'original el 2012-11-08. [Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ «Psychedelic Freestyle». [Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ «Angerfist: The Masked Marauder of Hardcore» (en anglès americà). [Consulta: 15 agost 2022].
# The Sporting Venus

The Sporting Venus és una pel·lícula muda dirigida per Marshall Neilan i protagonitzada per Blanche Sweet, en la primera vegada que interpretava una “flapper”, Ronald Colman i Lew Cody. Basada en el relat homònim de Gerald Beaumont (1924), es va estrenar el 13 d’abril de 1925. es tracta d’una de les poques pel·lícules dels anys 20 interpretades per Blanche Sweet que ha sobreviscut.

## Argument

Lady Gwen, l'última descendent de la nissaga escocesa dels Grayle, s'enamora de Donald MacAllan, un brillant estudiant de medicina que està molt per sota en el seu estatus social. El pare de Gwen, que s'oposa al matrimoni, li presenta el príncep Carlos, que vol casar-se amb ella per poder pagar els seus creditors. Donald s’enrola com a soldat en la Primera Guerra Mundial i Carlos continua cortejant Gwen. Quan Donald torna de la guerra, Carlos li diu que està compromès amb Gwen i, per tant, Donald evita trobar-se-la. Gwen confon aquesta aparent indiferència per menyspreu i intenta oblidar-lo viatjant amb el príncep per diverses capitals europees on cerca la diversió sense reparar en despeses. Després d’haver exhaurit la seva fortuna i arruïnat la seva salut, el príncep l’abandona i Gwen torna a Escòcia per anar a viure a la mateixa casa on Donald solia estudiar. Allà cau malalta i en deliri demana per Donald. La seva vella infermera el va a buscar a la finca dels Grayle, que en esdevenir ric, ha comprat. Donald rescata a Gwen, que deambula enmig d’una tempesta i la guareix.

## Repartiment

* Blanche Sweet (Lady Gwendolyn)
* Ronald Colman (Donald MacAllan)
* Lew Cody (príncep Carlos)
* Josephine Crowell (comtessa Van Alstyne)
* Edward Martindel (Sir Alfred Grayle)
* Kate Price (majordoma)
* Hank Mann (majordom de Carlos)
* Arthur Hoyt (inspector de policia)
* George Fawcett (pare)

## Referències

* ↑ Reid, Laurence «The Sporting Venus». Motion Picture News, 23-05-1925, pàg. 2558.
* ↑ «Production highlights “The Sporting Venus”». Exhibitor’s Trade Review, 18 d’abril 1925, pàg. 46.
* ↑ «The Sporting Venus (1925)» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ Klepper, Robert K. Silent Films, 1877-1996: A Critical Guide to 646 Movies (en anglès). McFarland, 2015-09-16, p. 335. ISBN 978-1-4766-0484-8.

## Enllaços externs

* The Sporting Venus al catàleg de l'American Film Institute
# Tim

El tim o timus és un òrgan limfoide que consta de dos lòbuls i es localitza al mediastí, darrere de l'estèrnum. La principal funció del tim és oferir un espai per a la maduració de les cèl·lules T, i és vital en la protecció contra l'autoimmunitat.
Una capa de teixit connectiu embolica i manté units els dos lòbuls tímics; mentre que una càpsula de teixit connectiu delimita per separat cada lòbul.
Les trabècules són prolongacions de la càpsula que penetren en els lòbuls i els divideixen en lobulets. Cadascun consta d'escorça externa, que es tenyeix de color fosc, i medul·la, de color clar a la tinció. L'escorça es compon de limfòcits estretament apinyats, cèl·lules epitelials denominades epitelials reticulars que envolten a grups de limfòcits, i macròfags.
La medul·la òssia conté abans de res, cèl·lules epitelials reticulars, a més de limfòcits molt dispersos. Encara que es coneixen solament algunes de les seves funcions, les cèl·lules reticulars produïxen hormones tímiques, que, segons es pensa, contribuïxen a la maduració de les cèl·lules T. A més, en la medul·la existeixen els corpuscles del tim (o de Hassall) característics, els quals són capes concèntriques de cèl·lules epitelials reticulars aplanades i plenes de grànuls de queratohialina i queratina.

## Referències

* ↑ «Tim». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tim Ariesen

Tim Ariesen (20 de març de 1994) és un ciclista neerlandès que competeix professionalment des del 2014. Actualment corre per l'equip Roompot-Nederlandse Loterij.

## Palmarès

* 2015
** 1r a la Carpathia Couriers Path
** 1r al Gran Premi dels Marbrers

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Thomasomys aureus

Thomasomys aureus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 1.460 i 3.850 msnm a Bolívia, Colòmbia, l'Equador, el Perú i Veneçuela. S'alimenta de fruita, llavors, altres tipus de matèria vegetal i insectes. El seu hàbitat natural són els boscos primaris i secundaris. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Pacheco, V. Thomasomys aureus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 1 maig 2017.
# Thomasomys caudivarius

Thomasomys caudivarius és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 2.750 i 3.350 msnm a l'Equador i el Perú. Es tracta d'un animal nocturn que s'alimenta de llavors i insectes. El seu hàbitat natural són els boscos nans. Algunes poblacions estan amenaçades per la desforestació, la fragmentació del seu medi i l'expansió de l'agricultura.

## Referències

* ↑ Pacheco, V. Thomasomys caudivarius. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 4 maig 2017.
# Sunbadh

Sunbadh o Sinbad (persa: سندباد) o Sinbad al-Majussí (àrab: سنباذ المجوسي, Sinbād̲ al-Majūsī) (mort el 755) va ser un religiós persa, partidari zoroastrià d'Abu-Múslim i cap d'una revolta per venjar la seva mort. El moviment rebel fou anomenat pels àrabs as-sunbadhiyya i classificat en general entre els moviments extremistes abbàssides. La revolta va durar uns 70 dies (d'abril a juny). Encara que alguns elements de les seves proclames suggerien un sincretisme entre els xiïtes i els mazdaquites i zoroastrians, va ser bàsicament un moviment polític antimusulmà i antiàrab.

## Biografia

Sunbadh era nadiu d'una població propera a Nixapur i molt amic d'Abu-Múslim; al cap de dos mesos que aquest fos executat per ordre del califa Al-Mansur el 13 de febrer del 755, es va aixecar (abril) amb altres partidaris, suposadament a Hulwan on va establir el seu quarter general, i es va dirigir a Khorasan (província del Califat) on es va apoderar de Nixapur. El governador de Rayy, Abu-Abda (o Ubayda) al-Hanafí, enviat contra ell, el va arrestar però Sunbadh va poder fugir i va acabar matant al governador i es va apoderar de Rayy.
Va declarar el retorn a la religió zorastriana i va cometre algunes atrocitats contra els musulmans. Va agafar el títol de Firuz Ispahbadh. Molts mazdaquites, xiïtes i zoroastrians se li van unir. Profetitzava la fi de l'imperi àrab i deia que Abu-Múslim tornaria amb Mazdak i el Mahdí. Es va apoderar del tresor d'Abu-Múslim a Rayy i en va enviar una part al dabúyida Khurxid, ispahbadh zoroastrià del Tabaristan. Se li va unir el rei dels daylamites convençut que l'imperi àrab s'havia acabat. Va derrotar els governadors de Dastaba i de Kumis i es va posar en marxa amb una força considerable per anar a destruir la Kaba; però de camí entre Rayy i Hamadan fou derrotat a Jarjanban pel general del califa, Jawhar al-Marrar al-Ijlí, i no menys de 30.000 dels sus homes van morir. Sunbadh va fugir i va provar de reunir-se amb l'ispahbadh Khurxid però fou assassinat per un cosí d'aquest, de nom Tus, suposadament per una manca de respecte envers ell; Khurxid va enviar el seu cap (i el del seu germà) al califa però va refusar retornar el tresor.

## Bibliografia

* F. L. Daniel, The political and social history of Khorasan under Abbassid rule 747-820, Minneapolis, 1979.
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Sunbury (Ohio)

Sunbury és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 2.630 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sunbury tenia 2.630 habitants, 1.016 habitatges, i 771 famílies. La densitat de població era de 399,8 habitants/km².
Dels 1.016 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,7% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 24,1% no eren unitats familiars. En el 20,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.477 $ i la renda mediana per família de 50.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.281 $ mentre que les dones 28.210 $. La renda per capita de la població era de 18.861 $. Aproximadament el 4,1% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sunbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sunbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Catàleg de Components d'Estrelles Dobles i Múltiples

El Catàleg de Components d'Estrelles Dobles i Múltiples (en anglès Catalog of Components of Double and Multiple Stars o CCDM és un catàleg d'estrelles astromètric d'estrelles dobles i múltiples. Fou creat per Jean Dommanget i Omer Nys del Reial Observatori de Bèlgica amb la finalitat de proporcionar un catàleg d'estrada per la missió Hipparcos. La primera edició publicada d'aquest catàleg, presentada el 1994, té 74.861 components de 34.031 estrelles dobles i múltiples; la segona edició, l'any 2002, fou augmentada en 105.838 components de 49.325 estrelles dobles i múltiples. El catàleg llista posició, magnitud aparent, tipus espectral, i moviment propi per cada component.

## Referències

* Catalogue des composantes d'etoiles doubles et multiples (CCDM) premiere edition, J. Dommanget and O. Nys, Communications de l'Observatoire Royal de Belgique, ser. A, 115 (1994), pp. 1 ff. Sumari a ADSABS(anglès)
* Announcement: CCDM (Second edition 2002), J. Dommanget and O. Nys, IAU Commission 26 (Double Stars) Information Circular, October 2002. Abstract at ADSABS
* El CCDM, segona edició, a VizieR(anglès)
# Companyia Alemanya de l'Àfrica Oriental

La Companyia Alemanya de l'Àfrica Oriental (Deutsch-Ostafrikanische Gesellschaft) fou una entitat privada comercial fundada per Karl Peters sota l'encoratjament del canceller alemany Otto von Bismarck, el 2 d'abril de 1885. Fou encarregada de l'administració del protectorat alemany de l'Àfrica Oriental, on Peters havia signat alguns tractats, i que fou reconegut per la Conferència de Berlín el 1885. El protectorat fou establert el 27 de maig de 1885 i la seva administració concedida a la companyia. La primera capital d'aquesta es va establir a Bagamoyo, però al cap de poc es va traslladar a Dar es Salaam.
El 28 d'abril de 1888 la companyia va llogar les terres continentals enfront de l'illa d'Unguja, al sultà de Zanzíbar, per un període de 50 anys; el mateix 1888 va absorbir la Companyia Alemanya de Witu fundada pels germans Denhardt, que havia fet fallida després d'un any i mig d'operacions. L'intent d'assolir l'administració als territoris de la costa, va portar a una revolta general, i la companyia només va poder resistir a Dar es Salaam i Bagamoyo amb l'ajut de la Marina Alemanya.
El 1889 Peters va anar a Uganda i va arribar a signar un acord de protectorat amb el rei Mwanga II de Buganda, però com que aquest prèviament havia acceptat la bandera de la Companyia Imperial Britànica de l'Àfrica Oriental, aquesta va denunciar el tractat com a nul. L'acord entre Gran Bretanya i Alemanya d'1 de juliol de 1890, va aclarir la situació, regulant les fronteres i les àrees d'influència a Àfrica i bescanviant Helgoland per Zanzibar. El Protectorat alemany sobre el sultanat de Witu, administrat per la companyia, va passar als britànics sota administració la Companyia Imperial Britànica de l'Àfrica Oriental i els drets alemanys sobre Uganda foren renunciats, també en favor dels britànics i de la companyia imperial.
El 1890, quan ja era evident que no podia dominar el territori i els conflictes amb els britànics havien estat aclarits, va vendre els seus actius al govern alemany que va començar l'administració directe. La companyia va conservar l'administració d'algunes plantacions, factories i negocis. L'administració directa alemanya es va iniciar l'1 de gener de 1891.