OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barbara Trapido

Barbara (Louise) Trapido (Ciutat del Cap, 1941), nascuda com a Barbara Schuddeboom, és una novel·lista britànica nascuda a Sud-àfrica amb ascendència alemanya, danesa i holandesa. Va néixer a Ciutat del Cap i va créixer a Durban. Va estudiar a la Universitat de Natal, on va obtenir un BA el1963 abans d'emigrar a Londres. Després de molts anys ensenyant, es va convertir en escriptora a temps complet el 1970.
Trapido ha publicat sis novel·les, tres de les quals van ser candidates al premi Whitbread. El seu semiautobiogràfic Frankie & Stankie, una de les candidates, que tracta sobre créixer com a blanca sota l'apartheid, va ser aplaudida per la crítica. També va estar seleccionada per al premi Booker. Barbara Trapido viu amb la seva família a Oxford i diversos dels seus llibres estan relacionats amb Oxford.

## Bibliografia

* Brother of the More Famous Jack (1982)
* Noah's Ark (1984)
* Temples of Delight (1990)
* Juggling (1994)
* The Travelling Hornplayer (1998)
* Frankie & Stankie (2003)
* Sex & Stravinsky (2010)

## Referències

* ↑ Cosic «The parallel worlds of Barbara Trapido». The Australian, 12-06-2010. «Su madre era una mujer tímida, medio alemana y medio-danesa, quien procedía de Berlín... el padre de Trapido... creció en La Haya»
* ↑ Barbara Trapido

## Enllaços externs

* Barbara Trapido: Biografia i perspectiva crítica al British Council.
* "The awkward squad". Trapido escriu sobre el procés de crear una novel·la al diari The Guardian.
# Badia del Dvinà

La Badia del Dvinà (rus: Двинская Губа) està situada a l'Oblast d'Arkhànguelsk a Rússia nord-occidental. És una de les quatre grans badies de la Mar Blanca. Els riu principals que hi desemboca és el Riu Dvinà del Nord. El riu Dvinà del Nord forma un delta dins la badia amb moltes illes que separen diferents corrents d'aigua. L'illa més gran és l'Illa Mudyug.
A les aigües d'aquesta badia hi viu la balena beluga. Està previst formar-hi un parc natural.

## Referències

* ↑ Двинская губа. Great Soviet Encyclopedia.
* ↑ Логинова, Марья «Còpia arxivada» (en russian). Правда Севера, 2010. Arxivat de l'original el 2015-02-26 [Consulta: 19 agost 2015]. Arxivat 2015-02-26 a Wayback Machine.
# Bastoners de Gràcia

Bastoners de Gràcia és una colla de ball de bastons situada al barri de la Vila de Gràcia, al Districte de Gràcia de Barcelona. El grup està molt lligat al Centre Artesà Tradicionarius on tenen la seva seu social i l'espai d'assaig. La colla fa actuacions en les celebracions de la festa major del barri, en què participen juntament amb els gegants, els diables i el drac. A més, han fet demostracions i actuacions per poblacions catalanes, algun any per les festes de la Mercè, en l'acte inaugural de la Copa del Món de Futbol de 1982 i en trobades nacionals de bastoners.
Els Bastoners de Gràcia porten una camisa amb l'escut de la Colla i pantalons blancs. També porten mocador vermell al cap i faldellí, també vermell, amb doble rivet negre. També duen un mocador encreuat de quadres, símbol de força. La faixa és negra o vermella simulant els cenyidors dels soldats i dels camalls a conjunt en pengen dotze cascavells; les espardenyes són vermelles o negres. Els bastons són circulars i fets de fusta d'alzina. Un dels dansaires porta també un banderí amb l'escut de la colla i l'aixeca per marcar el final del ball. Per poder actuar necessiten almenys 8 dansaires per ballar i la companyia d'un graller que musica els balls.

## Història

La colla actual es va constituir oficialment la tardor del 1981. Tanmateix, fonts històriques apunten a l'existència d'una colla de bastoners del sector tèxtil de la Vila ja al segle xix. La primera actuació dels Bastoners de Gràcia va ser el maig del 1982, durant una trobada de Cantaires Muntanyencs a Teià (Maresme). En aquell mateix any també feren la seva primera actuació a la Festa Major de Gràcia. La colla reneix a la Vila de la mà de Jordi Badal, altres graciencs i sitgetans que vivien a la vila.
Durant tots aquests anys ha anat construint un repertori de balls amb danses pròpies, creades a partir de tonades populars originàries de la tradició catalana, i algunes del País Basc. Durant els inicis, la colla, amb el suport del cap dansaire del ball de bastons de Moià, van crear dos coreografies noves amenitzades amb les cançons «La boja» i «El plegafems», que són típiques del Garraf; alhora incorporen també el «Ball de Moià». Dins del repertori hi té un lloc destacat el «Virolet», un ball recuperat del folklore gracienc, comú a moltes altres poblacions. Aquesta tonada acompanyada d'un ball propi esdevingué «El Virolet de Gràcia».

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Protocol Festiu de la Vila de Gràcia». Ajuntament de Barcelona (Districte de Gràcia), 03-06-2011. [Consulta: 28 desembre 2012].
* 1 2 3 4 «Bastoners de Gràcia». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial dels Bastoners de Gràcia Arxivat 2014-12-15 a Wayback Machine.
# Flavio Carlo Lanciani

Flavio Carlo Lanciani (Roma, vers el 1661 – idem. 28 de juliol, 1706), va ser un compositor i mestre de capella italià.
Violoncel·lista, mestre de capella i composior italià. Va ser ajudant de cambra, virtuós i copista del cardenal Pietro Ottoboni. Mestre de capella a la Basilica di Sant'Agostino i Santa Maria in Trastevere, fou un músic important a la Roma del segle XVII.

## Algunes obres més importants

* L'amant del seu enemic; Roma – 1688 – es van perdre les partitures
* Amor i gratitud; Roma - 1691
* La força de la sang; Roma – 1686 – es van perdre les partitures
* El martiri de sant Eustaqui.
* L'amant gelós visir; Todi – 1685 – van perdre les partitures.

## Referències

* ↑ https://operone.de/komponist/flavio-carlo-lanciani/
* ↑ https://www.treccani.it/enciclopedia/flavio-carlo-lanciani_(Dizionario-Biografico)
* 1 2 https://operabaroque.fr/LANCIANI.htm
# Ustedes los ricos

Ustedes los ricos és una pel·lícula mexicana del 1948. La pel·lícula és la segona d'una trilogia produïda durant l'Època d'Or del cinema mexicà, començant per Nosotros los pobres (1948) i seguida per Pepe El Toro el 1953. Ismael Rodríguez Ruelas va dirigir les tres pel·lícules, amb Pedro Infante com Pepe el toro i Evita Muñoz "Chachita" com la filla Chachita, mentre que Blanca Estela Pavón només va aparèixer com a Celia en les dues primeres, ja que va morir en un accident d'avió el 1949.

## Sinopsi

Pepe és un fuster que vol viure honestament. Un dia el seu carro xoca amb un vehicle molt luxós i modern d'una persona adinerada. Quan baixa Pepe s'adona que es Manuel, pare legítim de Chachita, una nena òrfena del veïnat que Pepe i la seva esposa van adoptar. Pepe es baralla a cops amb Manuel per venjança de l'abandó de la seva filla. Manuel no en sap res i se n'assabenta en aquell mateix instant. Manuel atreu Chachita amb el seus diners per guanyar-se la seva confiança i quedar-se amb ella, també amenaça a Pepe perquè li retorni la seva filla.

## Repartiment

* Pedro Infante - Pepe "El Toro"
* Evita Muñoz - Chachita
* Blanca Estela Pavón - Celia "La Romántica" (La Chorreada esposa de Pepe)
* Fernando Soto "Mantequilla" Antonio Feliciano de la Rosa "El Bracero" (smiv de Pepe)
* Pedro de Urdimala - "Topillos"
* Ricardo Camacho - "Planillas"
* Delia Magaña - "La Tostada"
* Amelia Wilhelmy - "La Guayaba"
* Alfredo Fernández - "El Atarantado"
* Jaime Jiménez Pons - "El Güíjolo"
* Jorge Arriaga - Ledo "El Tuerto"
* Jesús García - "El Camellito"
* Nelly Montiel - Andrea "La Ambiciosa" (Esposa de Manuel)
* Miguel Manzano - Manuel de la Colina y Bárcena "El Mujeriego"
* Mimí Derba - Doña Charito "La Millonaria" (Mamà de Manuel)

## Nominacions

A les IV edició dels Premis Ariel fou nominada al millor actor (Pedro Infante) i millor actriu (Blanca Estela Pavón)

## Referències

* ↑ Lahr-Vivaz, Elena. Mexican Melodrama: Film and Nation from the Golden Age to the New Wave. Tucson, AZ: The University of Arizona Press, 2016, p. 87–93. ISBN 9780816532513.
* ↑ Maciel, David; Herschfield, Joanne. Mexico's Cinema. Lanham, MD, USA: Rowman & Littlefield Publishers, 1999, p. 177-118, 166. ISBN 9780585241104.
* ↑ Avendaño, Reyna «Presintió su muerte». El Universal [Mexico City, Mexico], 26-09-2018.
* ↑ Agráz Luna, Mario «Tres joyas del cine de oro (Three gems of golden cinema». La Crónica de Hoy [Mexico City, Mexico], 21-07-2020 [Consulta: 24 febrer 2021]. Arxivat 14 de novembre 2020 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-11-14. [Consulta: 24 febrer 2021].
* ↑ 4 Premios Ariel (1949) - Películas de 1948, Filmaffinity

## Enllaços externs

* Ustedes los ricos (primera part) a Dailymotion
* Ustedes los ricos (segona part) a Dailymotion
# El Faid

El Faid (en àrab الفيض, al-Fayḍ; en amazic ⵍⴼⵉⴹ) és una comuna rural de la província de Taroudant, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.011 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cornudo Volillo

Cornudo Volillo CCC/Vii és un acrílic sobre tela fet per Armand Cardona Torrandell el 1977 i que està exposat a la Biblioteca Armand Cardona Torrandell, des de l'octubre de 2011, cedida en dipòsit per la família a la ciutat de Vilanova i la Geltrú.

## Descripció

Al febrer de l'any 1977 Armand Cardona va presentar una mostra a la Galeria Dau al Set centrada en els “cornuts”. En total exposà 65 pintures sobre Rol de Cornudos, un llibre que publicà Camilo José Cela l'any 1976 i del qual Cardona va realitzar les il·lustracions de les cobertes. En aquest volum l'escriptor detalla com si fos un diccionari els diferents tipus de cornuts que existeixen al seu entendre. Cardona al seu torn creà 65 representacions seguint les descripcions de Cela. Els quatre quadres que es troben a la sala d'actes de la Biblioteca Armand Cardona Torrandell en són un exemple.

## Referències

* ↑ «El llegat d'Armand Cardona Torrandell s'exposarà a la biblioteca del seu nom». Eix diari, 17-10-2011. [Consulta: 20 novembre 2020].
* ↑ Armand Cardona Torrandell, 1928-1995. Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, 2004, p. 161. ISBN 84-85960-91-2.

## Bibliografia

* Cela, Camilo José, 1916-2002.. Rol de cornudos. 2. ed. Barcelona: Noguer, 1976. ISBN 84-279-1162-9.
* Armand Cardona Torrandell, 1928-1995. Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, 2004. ISBN 84-85960-91-2.
* Cardona i Masdeu, Àlex. Armand Cardona Torrandell, 1928-1995, Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, Barcelona, 2004.
# Florian Beigel

Florian Beigel és un arquitecte belga establert a Londres. És professor d'Arquitectura a la London Metropolitan University, on dirigeix la Unitat de Recerca en Arquitectura. Es va donar a conèixer internacionalment amb el projecte del Half Moon Theatre a Londres (1985) i altres obres a la mateixa ciutat. Posteriorment ha treballat a Alemanya, on ha dut a terme projectes de disseny paisatgístic com el Kunstlandschaft Cospuden (2001), i a Corea del Sud, on recentment ha projectat la Saemangeum Island City (2008).

## Referències

* ↑ «Florian Beigel». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Floyd Ayité

Floyd Ayité (Bordeus, 15 de desembre de 1988) és un futbolista togolès de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Togo.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Girondins de Bordeus i Fulham FC. El 2 de setembre de 2019 fitxà per Gençlerbirliği.

## Referències

* ↑ Floyd Ayité a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Floyd Ayite: Fulham bring in Togo forward from Bastia». BBC Sport, 01-07-2016 [Consulta: 1r juliol 2016].
* ↑ «Wolves 4–4 Fulham». BBC, 10-12-2016 [Consulta: 12 desembre 2016].
* ↑ «Floyd Ayite, Gençlerbirliği'nde» (en turc). Ntvspor, 02-09-2019.
# Flor de sol

La flor de sol és un fenomen lumínic que tan sols passa dos dies l'any i es pot veure des de la plaça de l'església de Santa Maria del Vilar, i consisteix a veure la posta de sol a través de la 'Roca Foradada' de Montserrat. Mentre l'astre desapareix rere la muntanya, durant uns minuts, la llum es filtra pel forat i crea un espectacle lumínic que recorda una flor.

## Referències

* ↑ «Què és la Flor de Sol i on es pot veure?». VilaWeb, 18-02-2023 [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ Alcántara Barrabes, Alberto «El Temps de la A a la Z: la flor de sol a Montserrat». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA), 19-02-2023 [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «Castellbell es prepara per viure la posta de sol a través de la Roca Foradada de Montserrat». Nació Digital, 19-01-2023 [Consulta: 21 febrer 2023].
# Flor del desert

Flor del desert (en anglès original Desert Bloom) és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de 1986 dirigida per Eugene Corr i protagonitzada per un repartiment de conjunt dirigit per Jon Voight i JoBeth Williams. Va ser projectada a la secció Un Certain Regard al 39è Festival Internacional de Cinema de Canes de 1986 i finançada a través del Sundance Film Festival Institute. Ha estat doblada al català i emesa a TV3 per primer cop el 4 de maig de 1994.

## Trama

La Segona Guerra Mundial no fa gaire que s'ha acabat. Jack Chismore, un veterà que pateix PTSD, gestiona una benzinera a Las Vegas, Nevada.
Jack està casat amb Lily, i és padrastre de les tres filles de Lily, inclosa Rose, una adolescent en una edat impressionable. La germana de Lily, Starr, ha vingut a Las Vegas per divorciar-se ràpidament i arriba a conviure amb ells, molestant la rutina de la que ja és una casa petita i atapeïda.
Lily treballa amb l'Oficina de Proves Atòmiques i no pot dir-li a Jack o a les nenes quan l'exèrcit realitza proves de bombes atòmiques a la regió desèrtica propera. Això enutja i frustra a Jack, que es mostra la seva ràbia a Rose moltes vegades.
Quan Rose s'escapa, Jack és qui mostra el més coratge i preocupació.

## Repartiment

* Annabeth Gish - Rose Chismore
* Jon Voight - Jack Chismore
* JoBeth Williams - Lily Chismore
* Ellen Barkin - Aunt Starr
* Jay Underwood - Robin
* Desiree Joseph - Dee Ann Chismore
* Dusty Balcerzak - Barbara Jo Chismore
* Allen Garfield - Mr. Mosol
* Tressi Loria - Shelly
* Laura Rasmussen - Meryl
* William Lang - Colonel
* Jim McCarthy - Driver
* Ann Risley - Mrs. Muratore

## Referències

* ↑ Desert Bloom a The New York Times, 15 d'abril de 1986
* ↑ «Festival de Cannes: Desert Bloom». festival-cannes.com. [Consulta: 17 juliol 2009].
* ↑ Flor del desert a esadir.cat
# Flor doble

Una flor doble descriu varietats de flors amb pètals extra, que sovint contenen flors dins una altra flor. La característica de flor doble sovint es designa amb el nom científic de l'espècie amb l'abreviació fl. pl. (flore pleno, un cas ablatiu per voler dir amb flor completa). Les primeres flors dobles conegudes van ser en les flors comercials de jardineria incloent roses, camèlies i clavells. Poques varietats de flor doble provenen de llavors; moltes varietats de flor doble no tenen òrgans reproductors, per això són sexualment estèrils i s'han de reproduir per esqueix.

## Història

Les flors dobles són la primera forma documentada, des de fa uns 2.000 anys, d'anormalitat floral. Teofrast menciona flors dobles en els seus escrits de 286 aC. Plini el Vell també descriu roses dobles un segle abans de Crist. A la Xina, les peònies dobles eren conegudes i seleccionades cap al 750 dC, i al voltant del 1000 dC es van conrear varietats dobles de roses per formar la rosa de la Xina (un dels avantpassats de les roses de te híbrides modernes). Actualment, les varietats de roses més cultivades són de flor doble.
Durant el Renaixement Rembert Dodoens va publicar una descripció de les flors dobles l'any 1568, i John Gerard va fer-ne il·lustracions de moltes el 1597.
La primera flor doble documentada de l'organisme model mutant Arabidopsis es va fer el 1873.

## Galeria

* Roses de flor doble
* Lilà de flor doble
* Camèlia de flor doble
* Clavells de flor doble
* Petúnia de flor doble
* Peònia de flor doble

## Referències

* ↑ «Genes for unusual 'flower within a flower' are identified by UCSD scientists». Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 6 març 2008].
* 1 2 Meyerowitz EM, Smyth DR, and Bowman JL «Abnormal flowers and pattern formation in floral development». Development, 106, 1989, pàg. 209–217.
* ↑ William Thomas Stearn. Botanical Latin. Timber Press, 2004, p. 355. ISBN 0-88192-627-2.
* ↑ D. Onno Wijnands «The double-flowered Caltha palustris». Euphytica, 73, 3, 1993.
* ↑ E.M. Meyerowitz «Prehistory and History of Arabidopsis Research». Plant Physiology, 125, 1, 2001, pàg. 15–19. DOI: 10.1104/pp.125.1.15. PMC: 1539315. PMID: 11154286.

## Enllaçlosexterns

* Seller Website
# Fotogramas de Plata 2007

La 58a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 2007, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc el 3 de març de 2008 a la discoteca Joy Eslava de Madrid. Fou presentada per Anabel Alonso.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| La soledat | Jaime Rosales | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Promeses de l'est | David Cronenberg | Guanyadora |

### Tota una vida

| Intèrpret | Resultat |
| Julia Gutiérrez Caba | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Blanca Portillo | Siete mesas de billar francés | Candidata |
| Belén Rueda | L'orfenat | Guanyadora |
| Maribel Verdú | Siete mesas de billar francés | Candidata |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Alfredo Landa | Luz de domingo | Candidat |
| Alberto San Juan | Bajo las estrellas | Guanyador |
| Hugo Silva | El hombre de arena | Candidat |

### Millor actor de televisió

| Actor | Sèrie de televisió | Resultat |
| Imanol Arias | Cuéntame cómo pasó | Candidat |
| Paco León | Aída | Guanyador |
| Luis Merlo | El internado | Candidat |

### Millor actriu de televisió

| Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Amparo Baró | El Internado | Candidata |
| Ana Duato | Cuéntame cómo pasó | Candidata |
| Carmen Machi | Aída | Guanyadora |

### Millor actriu de teatre

| Actriu | Muntatge | Resultat |
| Ana Belén | Fedra | Guanyadora |
| Lola Herrera | Seis clases de baile en seis semanas | Candidata |
| Belén Rueda | Closer | Candidata |

### Millor actor de teatre

| Actor/Companyia | Muntatge | Resultat |
| José Luis García Pérez | Closer | Candidat |
| Luis Merlo | Gorda | Ganador |
| Fran Perea | Fedra | Candidat |

## Referències

* ↑ Los lectores de Fotogramas premian a Belén Rueda, El País, 4 de març de 2008
* ↑ Gala de los premios Fotogramas 2007, Europa Press, 4 de març de 2008
* ↑ Fiesta del cine español en los Premios Fotogramas, ABC, 5 de març de 2008

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2007
* XXII Premis Goya
* 52a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* XVII Premis de la Unión de Actores
* VI Premis Barcelona de Cinema
* XVII Premis Turia

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
# Fejervarya verruculosa

Fejervarya verruculosa és una espècie de granota que viu a Indonèsia i a l'illa de Timor.

## Referències

* Iskandar, D. & Mumpuni 2004. Fejervarya verruculosa. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008
# Fekišovce

Fekišovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1391.
# Feklichevita

La feklichevita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de l'eudialita. Rep el nom en honor de Vladimir Georgievich Feklichev (Владимир Георгиевич Фекличев) (30 de juny de 1933 - 1999), petròleg, mineralogista i cristal·lògraf rus.

## Característiques

La feklichevita és un silicat de fórmula química Na₁₁Ca₉(Fe³⁺,Fe²⁺)₂Zr₃Nb[Si₂₅O₇₃](OH,H₂O,Cl,O)₅. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la feklichevita pertany a «09.CO: Ciclosilicats amb enllaços de 9 [Si$_9$O$_{27}$]$^{18-}$» juntament amb els següents minerals: al·luaivita, eudialita, ferrokentbrooksita, kentbrooksita, khomyakovita, manganokhomyakovita, oneil·lita, raslakita, carbokentbrooksita, zirsilita-(Ce), ikranita, taseqita, rastsvetaevita, golyshevita, labirintita, johnsenita-(Ce), mogovidita, georgbarsanovita, aqualita, dualita, andrianovita, voronkovita i manganoeudialita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina de flogopita de Kovdor, situada al massís de Kovdor, dins l'óblast de Múrmansk (Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Feklichevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 gener 2020].
# Franc (desambiguació)

«franc» té aquests significats:
* Franc, unitat monetària de diversos estats del món.
* Franc individu del poble dels francs, poble germànic que s'establí a la Gàl·lia
# Francesc Campos i Martínez

Francesc Campos i Martínez (Massarró, 18 de desembre de 1905—Badalona, 29 de setembre de 1999) fou un obrer vidrier i del transport i militant anarcosindicalista amb activitat a Badalona. Va ser el darrer representant de la militància històrica de la CNT a la ciutat.
Nascut a Múrcia, la seva família es traslladà a Badalona el 1917. Entrà com a aprenent de vidrier a la fàbrica Vidriera Badalonesa. A causa d'una greu malaltia es veié obligat a deixar l'ofici i es dedicà a fer de xofer. L'any 1928 començà a militar clandestinament a la CNT. A partir de 1930 organitzà el sindicat del transport a Badalona i el mateix any fou detingut a la vaga metal·lúrgica de la Metalgraf. El 1931 fou escollit, pel sindicat del transport, delegat al congrés extraordinari celebrat a Madrid, el juny d'aquell any, organitzat per la CNT. Adherit al manifest dels trenta, fou expulsat de la CNT i formà part de l'Aliança Obrera. Durant la Guerra Civil, fou secretari de la Federació Local de Sindicats des del setembre de 1936 a maig de 1937. Posteriorment, i fins a la seva mobilització, fou director de la col·lectivitat del transport. Després de la guerra s'exilià a França, on formà part de diferents companyies de treballadors. El 1946, acabada la Segona Guerra Mundial, fou secretari del Comitè Regional de la CNT de Marsella. Finalment, l'any 1948 tornà a Badalona. Va morir el 1999, era llavors el darrer militant badaloní històric de la CNT que quedava.

## Referències

* ↑ Ruiz García, Joaquín. «Campos Martínez, Francisco» (en castellà). Asociación Alumbra Alumbre Mazarrón, 17-05-2015. [Consulta: 6 novembre 2021].
* 1 2 Bronchales Cazorla, A «Francesc Campos. In memóriam». La Vanguardia, 23-10-1999.
* 1 2 Martínez de Sas, Teresa; Pagès, Pelai. Universitat de Barcelona. Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 256. ISBN 84-8415-2443-X.
# Figline Vegliaturo

Figline Vegliaturo és un municipi italià, dins de la província de Cosenza, que limita amb els municipis d'Aprigliano, Cellara, Mangone, Paterno Calabro i Piane Crati a la mateixa província.

## Evolució demogràfica

Població censada al municipi de Figline Vegliaturo :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Referències

* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica, 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Figline Vegliaturo» (en italià).
# Francesc Josep Estorch i Siqués

Francesc Josep Estorch i Siqués (Olot, Garrotxa, 1815 — Barcelona, 1842) fou un compositor català.
Es graduà d'advocat a la Universitat de Barcelona el 1837. L'any 1845 fundà la Societat Filharmònica Olotense. Escriví diverses obres: l'òpera còmica en dos actes La mejor la paga (1837), cinc simfonies, misses i altres composicions religioses. També és autor d'himnes, danses i d'una òpera inacabada anomenada Giuseppe Ricardo.

## Referències

* ↑ «Francesc Josep Estorch i Siqués». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.