OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trichomycterus candidus

Trichomycterus candidus és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil: Minas Gerais.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, P. de 1949. Notas para o estudo dos Pygidiidae Brasileiros. (Pisces -- Pygidiidae -- Pygidiinae.) III. Bol. Mus. Nac. Zool. (N. S.) Núm. 88: 1-3, 2 pls.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Paller (Granera)

El Paller és una obra de Granera (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb coberta a dues vessants i carener paral·lel a la façana. Sembla haver estat la pallissa del mas enrunat del costat. Actualment la meitat de l'edificació està convertida en segona residència. El portal d'accés és amb pedres treballades als costats i arc rebaixat de totxana.
Al costat dret i entre el mas enrunat sembla que hi havia la gran era, on hi ha un rellotge de sol format per petites dovelles. Una d'elles porta la data de 1777.
Al costat esquerre de la casa, per una porta lateral es pot apreciar un paredat rodó, probablement el forn.

## Referències

* 1 2 3 «Paller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Xiiani

Xiiani - Шияны (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 171 habitants. Pertany al districte (raion) de Rovenkí.

## Referències

* ↑ Ломакин А. В. Село Ладомировка Белгородской области Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Проект «От чистоты речушек малых до чистоты души большой»». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 25 gener 2014].
# Pere Joan Llobet

Pere Joan Llobet (Barcelona, ? - ?, 9 de maig de 1460), fou un teòleg lul·lista català.

## Biografia

Estudià a París i Tolosa.
Era franciscà, i l'any 1445 va ser nomenat provincial d'Aragó d'aquest orde.
Formà part de l'escola lul·lista de Barcelona i fundà a Randa l'escola lul·liana de Mallorca, essent-li concedit pel rei Alfons el Magnànim, a Nàpols, l'any 1449, un privilegi per a ensenyar l'art lul·liana.
Projectà el sepulcre monumental de Ramon Llull i en dirigí la meitat inferior.
Morí el 9 de maig de 1460, i està enterrat a la catedral de Ciutat de Mallorca.
Pere Miquel Carbonell l'inclogué en el seu De uiris illustribus catalanis, així com Jeroni Pau en el seu De Hispaniarum uiris illustribus.

## Obres

* Tabula
* Ars notatiua
* Tractatus Metaphysicae

## Referències

* Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
* Fèlix Torres Amat, Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes, Barcelona, 1836.
# Hylomyscus heinrichorum

Hylomyscus heinrichorum és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Angola. Té una llargada de cap a gropa de 82-106 mm, la cua de 121-150 mm, els peus de 18,5-22 mm i les orelles de 17-20 mm. L'espècie fou anomenada en honor de Gerd Hermann i Hildegarde Maria Heinrich. Com que fou descoberta fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.

## Referències

* ↑ Carleton, M. D.; Banasiak, R. A.; Stanley, W. T. «A new species of the rodent genus Hylomyscus from Angola, with a distributional summary of the H. anselli species group (Muridae: Murinae: Praomyini)» (en anglès). Zootaxa, 4.040, 2, 2015, pàg. 101-128. DOI: 10.11646/zootaxa.4040.2.1.
# Torbera de Dar Fatma

La torbera de Dar Fatma és una zona humida al nord-oest de Tunísia, governació de Jendouba, delegació d'Aïn Draham, creada per ordre ministerial el 18 de desembre 1993 amb una superfície de 15 hectàrees a una altura d'uns 800 metres sobre el nivell del mar. Hi conviuen ocells, rèptils, mamífers, amfibis, insectes i 150 varietats de plantes algunes de les quals no es troben en cap altre lloc del país. Els últims anys s'ha degradat i el lloc ha perdut capacitat per acollir a una part de les aus migratòries
# Xifratge per transposició

En criptografia, un xifratge per transposició és un mètode d'encriptació en què les posicions del text pla (generalment caràcters o grups de caràcters) es desplacen seguint un sistema regular, de manera que el text xifrat consisteixi en una permutació del text pla. D'aquesta manera es canvia l'ordre de les unitats. Per exemple, en el sistema Rail Fence, el missatge "ENS HAN DESCOBERT" es crearia d'aquesta manera:
i llavors s'escriuria
S'escriu el missatge en ziga-zaga i posteriorment s'encripta escrivint el missatge lletra per lletra i línia per línia.

## Referències

* ↑ Lasry, George. A Methodology for the Cryptanalysis of Classical Ciphers with Search Metaheuristics (en anglès). Kassel University Press GmbH, 2018, p. 61. ISBN 9783737604581.

## Bibliografia

* Kahn, David. The Codebreakers: The Story of Secret Writing. Rev Sub. Scribner, 1996.
* Yardley, Herbert. The American Black Chamber. Bobbs-Merrill, 1931.

## Vegeu també

* Xifratge clàssic
* Xifratge per substitució
* Xifratge de Transposició per Columnes
# Wetlugasaure

El wetlugasaure (Wetlugasaurus) és un gènere extint de temnospòndils que van viure a la fi del període Triàsic en el que avui és Rússia i Groenlàndia. Les primeres restes fòssils se'n van descobrir en els anys 1920 a sediments del riu Vetluga.

## Referències

* ↑ «Hallan el cráneo más completo de un wetlugasaurus» (en castellà). ADN Político [Paraguay], 25-08-2018 [Consulta: 15 novembre 2020].
* ↑ Rybin, Ivan. «In search of Kostroma crocodile» (en anglès). Russian Geographical Society, 30-07-2018.
# Zeki Ökten

Zeki Ökten (4 d'agost de 1941 - 19 de desembre de 2009) va ser un director de cinema turc.

## Biografia

Va néixer el 4 d'agost de 1941 a Istanbul. Zeki Ökten estava interessat en el teatre durant la seva educació a l'Haydarpaşa Lisesi. Va entrar a la seva carrera cinematogràfica el 1961 com a ajudant de direcció de Nişan Hançer dirigint Acı Zeytin. Zeki Ökten va dirigir la seva primera pel·lícula Ölüm Pazarı dos anys més tard, el 1963. No obstant això, va tornar a ocupar el càrrec d'assistent de direcció perquè l'èxit esperat no va arribar. Aleshores va treballar nou anys com a assistent de directors de renom com Ömer Lütfi Akad, Halit Refiğ, Memduh Ün i Atıf Yılmaz.
Amb les seves pel·lícules Kadın Yapar el 1972 i amb Bir Demet Menekşe el 1973, escrites per Selim İleri, va obtenir reconeixement. Va ser homenatjat al Festival Internacional de Cinema d'Antalya l'any 1977 per la direcció de la pel·lícula Kapıcılar Kralı.
El veritable èxit va arribar amb les pel·lícules Sürü (1978) i Düşman (1979), ambdues escrites per Yılmaz Güney. Düşman va guanyar una menció d'honor al 30è Festival Internacional de Cinema de Berlín l'any 1980 La pel·lícula Sürü rebuda nou premis internacionals més, després dels honors als festivals del Locarno 1979 i a Anvers el 1980. Zeki Ökten va rebre el seu segon premi Golden Orange el 1983 per dirigir la pel·lícula Faize Hucum. La seva pel·lícula de 1984 Pehlivan va guanyar una Menció Honorífica al 35è Festival Internacional de Cinema de Berlín. Els temes de les seves pel·lícules eren problemes socials que apareixen en comèdia.
Zeki Ökten va morir el 19 de desembre de 2009, després d'una cirurgia cardíaca per la qual va ser ingressat el dia abans a l'Hospital Americà d'Istanbul. Fou sebollit després d'una cerimònia funerària religiosa celebrada a la mesquita Teşvikiye. Zeki Ökten fou succeït per la seva esposa Güler Ökten, una coneguda actriu turca.

## Filmografia

* Ölüm Pazari (1963)
* Vurgun (1973)
* Ağri Dağinin Gazabi (1973)
* Bir Demet Menekse (1973)
* Hasret (1974)
* Boş Ver Arkadaş (1974)
* Askerin Dönüşü (1974)
* Şaşkın Damat (1975)
* Kaynanalar (1975)
* Hanzo (1975)
* Kapıcılar Kralı (1976)
* Sevgili Dayım (1977)
* Çöpçüler Kralı (1977)
* Düşman (1979)
* Almanya, Acı Vatan (1979)
* Sürü (1979)
* Faize Hücum (1982)
* Derman (1983)
* Pehlivan (1984)
* Firar (1984)
* Kurbağalar (1985)
* Ses (1986)
* Kan (1986)
* Davacı (1986)
* Düttürü Dünya (1988)
* "Saygilar Bizden" (1992) Sèrie de televisió
* Aşk Üzerine Söylenmemiş Herşey (1996)
* Güle Güle (2000)
* Gülüm (2003)
* Çinliler Geliyor (2006)

## Referències

* 1 2 3 «Zeki Ökten yarın defnedilecek» (en turc). CNN Türk, 20-12-2009 [Consulta: 20 desembre 2009].
* 1 2 3 Aktuğ, Erkan «Beyazperdede büyük kayıp: Zeki Ökten'i yitirdik» (en turc). Radikal, 19-12-2009 [Consulta: 19 desembre 2009].
* ↑ «Berlinale 1980: Prize Winners». berlinale.de. Arxivat de l'original el 2015-11-24. [Consulta: 17 agost 2010].
* ↑ «Berlinale: 1985 Prize Winners». berlinale.de. Arxivat de l'original el 2014-04-29. [Consulta: 9 gener 2011].
* ↑ «Zeki Ökten son yolculuğuna çıktı» (en turc). Star, 21-12-2009 [Consulta: 21 desembre 2009].
# Zektzerita

La zektzerita és un mineral de la classe dels inosilicats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de la tuhualita”. Va ser descoberta l'any 1976 al comtat de Okanogan de l'estat de Washington (Estats Units), sent nomenada així en honor de Jack Zektzer, recol·lector de minerals nord-americà.
Un sinònim és la seva clau: IMA1976-034.

## Característiques químiques

És un silicat de sodi, liti i zirconi. L'estructura molecular és la dels amfíbols, amb cadenes de tetraedres de sílice dobles amb període sis.
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: titani i hafni.

## Formació i jaciments

Es forma com un mineral secundari rar emplenant cavitats miarolítiques i com a grans aïllats en roques sienites alcalines, també en un granit amb riebeckita.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: quars, microclina, egirina, riebeckita, astrofilita, zirconi o elpidita.

## Usos

Alguns rars exemplars transparents poden ser tallats com a gemmes i usats en joieria.

## Referències

* ↑ «Zektzerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Dunn, P.J. «Zektzerite: a new lithium sodium zirconium silicate related to tuhualite and the osumilite group» (en anglès). Amer. Mineral., 62, 1977, pàg. 416-420.
* ↑ Ghose, S. «Zektzerite, NaLiZrSi₆O$_{15}$: a silicate with six-tetrahedral-repeat double chains» (en anglès). Amer. Mineral., 63, 1978, pàg. 304-310.
* ↑ Base de dades de gemas.
# Zabdies

Zabdies fou un personatge jueu que exercia com a superintendent de les bodegues reials del rei David. Era probablement originari de Sephamot al sud del Palestina, o de Sephama, al nord de l'anterior, car fou conegut com “el sephamita”. A la Vulgata se l'esmenta com a Afonites (Aphonites).

## Referències

* ↑ Enciclopedia Hispano-Americana (en castellà), 1909. «editada entre 1909 i 2004 en 72 volums originals i 34 apèndixs.»
* ↑ (llatí) vinearumque cultoribus, Semeias Romathites: cellis autem vinariis, Zabdias Aphonites., 1 Cròniques, 27:27
# Xocolate parviao

El xocolate parviao o parveado, en les tradicions culinàries d'Antioquia, Colòmbia, és un ritual gastronòmic i social que inclou tant la beguda de xocolata en bona companyia, junts amb petits pastissos dolços i salats que es diuen en aquesta regió «parva» (del llatí parvus, petit).
Hi ha una amplia varietat de «parva». Al gènere salat figuren el pandequeso, el pandeyuca, les galetes salades, els bescuits, les torrades i el pa. Al gènere dolç hi ha la merenga, el pastís de glòria, les llengües, els rotllos, les galetes dolces, galetes negres i porcions de coca. Històricament, el xocolate parviao no estava a l'abast de les classes populars, Actualment el seu consum és universal en tots els estaments socials. Es sol prendre en grup. Es pot comparar amb el high tea anglès o el Kaffee und Kuchen alemany.

## Referències

* ↑ «Chocolate parviao» (en castellà). Columbia por descubrir. [Consulta: febrer 2016].
* ↑ Blandón Londoño, Libardo Ariel. Tras la Huella de Mi Infancia (en castellà). Lulu.com, 2014, p. 139. «El termino correcte es parveado: la parva és el pan en diversas presentaciones. [...] Hay parva dulce y de sal»
* ↑ Efraim, Osorio «Voy a ir, ralentizar, pan crema, diario-a» (en castellà). Eje 21. «Para nosotros, los paisas caldenses, la ‘parva’ eran los elementos que, en ocasiones especiales (para atender visitas, por ejemplo), acompañaban al chocolate, por lo cual decíamos “un chocolate ‘parviao’ ”.»
# Zlín

Zlín (Gottwaldov entre 1948 i 1990) és la capital de la regió de Zlín (República Txeca). El 2020 tenia 74.935 habitants.
# Zhanghengita

La zhanghengita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el seu nom de Zhang Heng (78-139 aC), un famós astrònom de l'antiga Xina.

## Característiques

La zhanghengita és un aliatge de coure i zinc, de fórmula química CuZn, que va ser aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1985. Cristal·litza en el sistema isomètric. Es troba en forma de petites plaques irregulars, que poden ser estriades en múltiples direccions, produint un esgrafiat. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zhanghengita pertany a «01.AB - Metalls i aliatges de metalls, família zinc-coure» juntament amb els següents minerals: cadmi, reni, zinc, titani, danbaïta, α-llautó, tongxinita i zinccopperita, així com de tres espècies més encara sense nom definitiu.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1985 al meteorit que va caure l'any 1970 a Boxian, a Xiaoyanzhuang (Província d'Anhui, República Popular de la Xina). És l'únic indret on se n'ha trobat, tot i que ha indicis des del 2013 que també se'n podria trobar al Vietnam. Sol trobar-se associada a altres minerals com: plata, sofre, esfalerita, limonita, òxids de manganès, cerussita, anglesita, freibergita, galena, coure, aliatges de Cu–Zn, cuprita o djurleïta.

## Referències

* ↑ «Zhanghengite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 gener 2016].
* 1 2 «Zhanghengite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 6 gener 2016].
* ↑ «Boxian meteorite, Xiaoyanzhuang, Qiaocheng District, Bozhou Prefecture, Anhui Province, China» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 gener 2016].
# Yochanan Vollach

Yochanan Vollach (Qiryat Bialik, Israel, 14 de maig del 1945), és un exfutbolista israelià.

## Participacions en Copes del Món

* Copa del Món de Futbol 1970 - (Mèxic) - 1970
# Àcid gadoleic

L'àcid gadoleic, el qual nom sistemàtic és àcid (Z)-icos-9-enoic, és un àcid carboxílic monoinsaturat de cadena lineal amb vint àtoms de carboni, la qual fórmula molecular és ${\ce {C20H38O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras ω-11, ja que té el doble enllaç C=C situat entre el carboni 11 i el 12 començant per l'extrem oposat al grup carboxil, i se simbolitza per C20:1.
És un compost que és sòlid a baixes temperatures i fon a 23-23,5 °C. A només 0,1 mmHg bull a 170 °C. La seva densitat entre 4 °C i 25 °C, això és en estat sòlid, val 0,882 g/cm³ i el seu índex de refracció a 25 °C és 1,4597. És insoluble en aigua i soluble en acetona, metanol i èter de petroli.
Fou descobert en l'oli de fetge de bacallà pel químic noruec Henrik J. Bull el 1906, mentre que l'estructura fou aclarida pel científic japonès M. Takano el 1933. Posteriorment, també s'aïllà en olis de balena i de tauró.

## Referències

* ↑ «LipidBank - Fatty acid(DFA0123)». Arxivat de l'original el 2018-03-26. [Consulta: 25 març 2018].
* ↑ Bull, H. «Ueber die Trennung der Fettsäuren des Dorschleber‐Oels». Ber. Deut. Chem. Ges., 39, 1906, pàg. 3570.
* ↑ «Gadoleic acid: chemical structure, properties, and food sources» (en anglès). Tuscany Diet.
# Zelenski

* Per a altres significats, vegeu «Volodímir Zelenski».
Zelenski - Зеленский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al delta del riu Kuban, a 12 km al sud de Poltàvskaia i a 66 km al nord-oest de Krasnodar. Pertany al khútor de Trudobelikovski.
# Zelenohiria

Zelenohiria (en (ucraïnès): Зеленогір'я, en rus: Зеленогорье, Zelenogorie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 231 habitants. Pertany al districte rural d'Aluixta.

## Referències

* ↑ «О внесении изменения в Решение Верховной Рады Автономной Республики Крым от 25 декабря 2003 года N 774-3/03 "Об установлении границ поселков Виноградный и Лазурное, сел Запрудное, Кипарисное, Лавровое, Нижнее Запрудное, Пушкино Маломаякского сельского совета (г. Алушта) Автономной Республики Крым"». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 9 febrer 2016].
# Çò des d'Aloi de Baish

Çò des d'Aloi de Baish és una casa de Salardú al municipi de Naut Aran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antic habitatge amb una casa de secció rectangular, de tres plantes i "humarau" amb llucanes. La façana orientada a llevant. La porta d'accés fou resolta amb peces de marbre blanc i sengles daus en els brancals,conserva restes d'haver estat decorada amb pintura negra. Al centre de la llinda s'indica: "ANNO 1829 / F[e]R[nando] VII REGNAN / TE.LIMEN HOC / MANIBUS DATUM / CURIOSA NOVE / RIT POSTERITAS / C.D.ALOY". En el mur de migdia hi ha adossat un bloc de pedra, quadrangular (40 x 30 cm) que presenta un escut amb les barres catalanes, en posició invertida, com és habitual) i la següent inscripció en relleu: "Mª PAU [L U]S ESPA / NYA Y / ALOY / 1769" ressaltada amb pintura vermella.

## Referències

* ↑ «Çò des d'Aloi de Baish». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 29 març 2019].
# Çò dera Glèsia Santa Eulàlia

Çò dera Glèsia Santa Eulàlia és una obra de Bausen (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Dins de la població, baixada que duu el mateix nom. Conserva una porta d'arc de mig punt, i el mur de migjorn, fragment reaprofitat.

## Història

Al segle xviii es produí la substitució de la parròquia tradicional de Santa Eulàlia per l'actual dedicada a Sant Pèir ad Vincula, tal vegada per raó del primer gran incendi que patí la població, l'any 1787 en tres quarts d'hora s'hi cremaren 164 edificis entre cases, granges, i bordes (Fc. Zamora) És possible que hi faci referència l'esment d'un Andreu Amiell de Santa Eulàlia, bé que el cognom Cau surt documentat des del segle XVII en relació a Çò de Baquet.

## Referències

* 1 2 «Çò dera Glèsia Santa Eulàlia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Àtila, home o dimoni

Àtila, home o dimoni (títol original en italià: Attila, il flagello di Dio) és una pel·lícula italiana dirigida per Pietro Francisci, estrenada el 1954. Ha estat doblada al català.

## Argument

Sota el regnat de Valentinià III, l'Imperi romà, molt debilitat, es troba seriosament amenaçat pel rei dels Huns, Àtila, anomenat pels romans "L'Assot de Déu", que arriba a les portes d Roma, havent derrotat tots els seus exèrcits. Honòria, germana de Valentinià va a lliurar-se-li, a canvi del repartiment del poder...

## Repartiment

* Anthony Quinn: Àtila
* Sophia Loren: Honòria
* Henri Vidal: Aetius
* Irene Papas: Grune
* Ettore Manni: Bleda, germà d'Àtila
* Claude Laydu: Valentinià, emperador d'Occident
* Georges Bréhat: El consul Prisco
* Mario Feliciani: Hipòlit
* Aldo Pini: Dominicus
* Colette Regis: Gal·la Placídia
* Guido Celano: Cap de tribu
* Christian Marquand: Cap Hun
* Jean Gournac: Veu del Papa

## Referències

* ↑ esadir.cat. Àtila, home o dimoni. esadir.cat.
* ↑ «Attila, il flagello di Dio». The New York Times.
# Zeliónie Prudi

Zeliónie Prudi (en rus: Зелёные Пруды) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 3 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Manuel Vieira Pinto

Manuel Vieira Pinto (São Pedro de Aboim, Amarante, Portugal, 10 de juny de 1934 - Porto, 30 d'abril de 2020) fou un religiós moçambiquès, antic arquebisbe de Nampula i president de la Conferència Episcopal de Moçambic.
D'origen portuguès, fou ordenat sacerdot el 7 d'agost de 1949 i adscrit a la diòcesi de Porto. D'allí fou enviat un temps a Roma, on estudià el moviment cristià Per un món millor, que va introduir a Portugal. El 21 d'abril de 1967 fou nomenat bisbe de Nampula. El 1974 va aprovar un document als sacerdots de la seva diòcesi contra la política de Marcelo Caetano que el va enemistar amb les autoritats. Després de la guerra d'independència de Moçambic va romandre al país i fins i tot fou President de la Conferència Episcopal de Moçambic el 1975-1976. També va ser administrador apostòlic de l'arquebisbat de Beira (1971-1972) i del bisbat de Pemba el 1992-1998. El 16 de novembre de 2000 es retirà per raons d'edat i quedà com a arquebisbe emèrit.

## Referències

* ↑ «Archbishop Manuel da Silva Vieira Pinto [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ O Bispo Resignatário D. Manuel Vieira Pinto – Bispo de Nampula
* ↑ Presidents de la Conferència Episcopal a gcatholic
* ↑ «D. Manuel Vieira Pinto, bispo emérito de Nampula faz 90 anos. Antecipou o espírito e estilo do Papa Francisco». Arxivat de l'original el 2017-03-12. [Consulta: 8 març 2017].
# Ulpi Flavià

Ulpi Flavià (en llatí Ulpius Flavianus) va ser un magistrat romà del segle iv.
Va ser nomenat procònsol de les províncies d'Emília i Ligúria sota l'emperador Constantí I el Gran l'any 323, segons consta al Codex Theodosianus.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/179?rgn=full+text;view=image;q1=FlavianusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 169. ]