OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edifici Ultònia

L'edifici Ultònia és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat en un dels xamfrans de l'eixample de la ciutat.

## Descripció

L'edifici ocupa una parcel·la irregular situada en un xamfrà. El conjunt consta d'un local destinat a teatre-cinema i d'un hotel que ocupa la part del xamfrà de la Gran Via. El sector de l'hotel consta de planta baixa i sis plantes pis. El cos central corresponent al xamfrà presenta una façana amb aplacats de pedra i un cos central de tribunes arrebossades, amb la part superior acabada amb un gran arc de mig punt. El coronament superior es fa amb una gran cornisa que a sota presenta una filera de finestres amb arc de mig punt. Les dues ales laterals presenten arcs de mig punt. La planta baixa actua de basament amb una acabat de pedra que marca juntes horitzontals. El cinema presenta una façana plana amb obertures a doble nivell amb arc de mig punt. L'interior conté la platea, primer pis de butaques i l'altell superior, actualment en desús.

## Història

L'edifici respon a l'estètica monumentalista conreada en aquest país després de la Guerra Civil de 1936, sobretot en edificis de caràcter públic que calia fer representatius. Aquest edifici està situat en la zona on anteriorment hi hagué un gran baluard de la muralla que recorria el traçat de l'actual Gran Via, el baluard de la Santa Creu, que va formar part de la muralla que fortificava Girona durant la Guerra del Francès; en el subsòl, se'n conserva un fragment.
L'edifici va ser batejat amb el nom del Regiment Ultònia, que havia lluitat a favor de la ciutat en el primer setge de Girona de 1808. L'edifici va obrir les portes com a teatre i cinema el 1945 i com a granja cafeteria, i la primera gran reforma va arribar el 1962, en què va reconvertir-se per obrir al públic l'Hotel Ultònia. L'any 2009, sobre el mateix espai que ocupava l'antic cinema, s'edificà el nou Hotel Gran Ultonia.

## L'edifici

El complex va ser construït el 1941 segons projecte de l'arquitecte gironí Ignasi Bosch i Reitg sota els auspicis d'una propietat única però amb destinació a dues funcions diferents: sala d'espectacles (cinema) i edifici d'habitatges. La façana neoclàssica de l'edifici està catalogada com a patrimoni historicoartístic de Girona per la seva estètica monumentalista de postguerra. Sobre la base de carreus amb juntes horitzontals, s'aixeca la façana formada per un gran arc i una tribuna a l'intradós. El coronament superior es fa amb una àmplia cornisa que a sota presenta una filera de finestres quadrades, la filera última d'arc de mig punt.

## Referències

* 1 2 «Edifici Ultònia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ Céspedes, David «Hotels Ultonia. El Baluard, esdeveniments i gastronomia al centre de Girona». Diari de Girona, 25-01-2020.
* ↑ Catàleg del Patrimoni Històrico-artístic de l'Ajuntament de Girona

## Enllaços externs

* L'edifici Ultònia a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.
* Memòria a girona.cat
* Edifici Ultònia, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Terrazzo (Verona)

Terrazzo és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 80 quilòmetres al sud-oest de Venècia i a uns 45 quilòmetres al sud-est de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 2.150 habitants.
Terrazzo limita amb els següents municipis: Badia Polesine, Bevilacqua, Boschi Sant'Anna, Castagnaro, Castelbaldo, Legnago, Merlara, Urbana i Villa Bartolomea.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 18 agost 2020].
# Política Europea de Veïnatge

La Política Europea de Veïnatge de la Unió Europea és una estratègia comunitària a través de la qual cerca una estreta relació entre la UE i els seus veïns, principalment els de la conca Mediterrània a més a més d'algunes exrepúbliques soviètiques. Principalment es tracta de països en desenvolupament, alguns d'ells amb perspectives d'incorporar-se a la Unió Europea.
La UE normalment conclou acords d'associació, a canvi de compromisos de política, economia, comerç, o la reforma dels drets humans en un país. A canvi, el país ha d'oferir tarifa d'accés gratuït a alguns o tots els mercats de la UE (béns industrials, productes agrícoles, etc.), i l'assistència financera o tècnica.

## Objectius

Consisteix bàsicament en el desenvolupament d'aquests països oferint-los assistència financera, bé per aconseguir que un dia puguin convertir-se en estats components de la Unió Europea o bé que almenys la seva economia quedi estretament vinculada a l'economia de la Unió.

## Crítica

La primavera àrab al nord d'Àfrica ha fet veure sobre els estrets vincles personals i d'afers entre les elits governants dels estats membres de la UE i els seus homòlegs mediterranis. Per exemple, la ministra de Relacions Exteriors francesa, Michèle Alliot-Marie, es va veure obligada a renunciar a causa de la indignació pública sobre els seus vincles amb el règim de Ben Ali enderrocat a Tunísia. El 2008, la UE va tractar de negociar un acord d'associació amb Líbia i va destinar € 60 millions d'euros a fons de l'IEVA per al país durant el període de 2011 a 2013.

## Referències

* ↑ «French Foreign Minister Alliot-Marie quits over Tunisia». [Consulta: 9 desembre 2013].
* ↑ «European Commission's National Indicative Programme 2011–2013 for Libya» (PDF) (en angès) p. 21. [Consulta: 9 desembre 2013].]

## Vegeu també

* Ampliació de la Unió Europea
* Associació Oriental
* Procés de Barcelona: Unió per la Mediterrània

## Enllaços externs

* Política Europea de Veïnatge (europa.eu)
# Huracà Hugo

Huracà Hugo va ser un huracà de categoria 5 molt destructiu que va colpejar Guadeloupe, Montserrat, Saint Croix, Puerto Rico, Carolina del Sud, Antigua i Carolina del Nord el setembre de 1989 durant la temporada d'huracans d'aquell any. Hi hagué 109 víctimes mortals, prop de 100.000 llars destruïdes i un destrosses que ascendiren als 10.000 milions de dòlars, convertint-lo en l'huracà més costós registrat fins aquell moment. Hugo va superar l'anterior rècord de l'huracà Frederic, encara que Hugo va ser superat tres anys més tard per l'huracà Andrew. L'huracà va causar $7 milions de dòlars en danys només comptant els Estats Units.
# Krai de Perm

El krai de Perm - Пермский край (rus) - és un subjecte federal de Rússia. El krai de Perm es va crear l'1 de desembre del 2005 com a resultat de la fusió de l'óblast de Perm i el districte autònom de Permiàkia. La decisió es va prendre segons un referèndum celebrat el 2004. La ciutat de Perm n'és la capital administrativa. El 2010 tenia 2.635.276 habitants. A més del rus, el komi-permià hi és una llengua cooficial, malgrat que no s'ensenya a les escoles.
El districte autònom de Permiàkia encara ha gaudit d'un cert grau d'autonomia durant el període 2006-2008.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года (ВПН-2010)». Servei federal rus d'estadística. [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ «Komi-Permyak» (en anglès). Ethnologue. [Consulta: 27 agost 2023].
# Torre Nabàs

La Torre Nabas, anomenada també Torre de Pere Joan, Torre Navas, Torre Navàs, se situa entre camps de cultiu, prop de la Torre Bulc o Bertran, a escassos metres de la carretera a Vilafranca es troba al municipi de Benassal, a la comarca de l'Alt Maestrat. Es tracta d'un monument catalogat com a Bé d'Interès Cultural, segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana, amb número d'anotació ministerial RI-51-0010793, i data d'anotació 3 de juny de 2002.

## Història

La torre, va ser construïda (possiblement el 1588, com evidencia una inscripció) per Pedro Bertrán, el qual va viure a la masia de la Rambla, a la veïna vila d'Ares a 1507. Amb posterioritat va passar de mà en mà, primer es va vendre als Fabregats de Berola, aquests al Cavaller (Mayorazgo de Miralles), i aquest la va vendre als Nabas, davant Cayetano Pitarc, notari en 1707. La família Nabas o Navàs, va ser un dels llinatges benasalenses que recull Salvador Roig en el seu diccionari genealògic de Benassal. Diversos dels seus membres van ser familiars del Sant Ofici. De fet, a la Torre va néixer el 1794 Mossèn Salvador Roig Moliner, erudit i Antonio Roig cèlebre alcalde dels anys 1833 i següents.

## Descripció

La torre és de planta quadrada i està construïda amb carreus en els cantons i fàbrica de carreuó. La seva coberta és plana i presenta merlets, amb una petita finestra d'arc de llinda en la seva façana lateral. La torre té adossada una gran masia de façana principal construïda en carreus, destacant l'arc adovellat de la seva porta d'accés. Sobre la porta hi ha la finestra principal amb arc i lleixa motllurada. Al costat de la porta principal hi ha una altra porta de similar grandària amb arc rebaixat, a més en aquesta façana s'obren tres petites finestres i dos petits buits pertanyents a la cambra.
Per la seva banda, la masia té una coberta a dues aigües de teula àrab, que a més, a la part posterior es perllonga sobre el cos adossat a la part posterior, d'inferior alçada, conformant un poderós faldó.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2303.
* 1 2 3 4 Fitxa BIC. Generalitat Valenciana.
* ↑ Patrimoni Historic-artistic. Ajuntament de Benassal. Arxivat 2016-05-31 a Wayback Machine.
* 1 2 3 Arquitectura y monumentos Torre Nabàs. Castellón Mediterráneo. Arxivat 2014-02-23 a Wayback Machine.
# Districte municipal de Tauragė

El Districte municipal de Tauragė (en lituà: Tauragės rajono savivaldybė) és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat de Tauragė, i que forma part de la regió de Samogitia. La capital del municipi és la ciutat homònima.

## Seniūnijos

* Batakių seniūnija (Batakiai)
* Gaurės seniūnija (Gaurė)
* Lauksargių seniūnija (Lauksargiai)
* Mažonų seniūnija (Mažonai)
* Skaudvilės seniūnija (Skaudvilė)
* Tauragės seniūnija (Tauragė)
* Tauragės miesto seniūnija (Tauragė)
* Žygaičių seniūnija (Žygaičiai)

## Enllaços externs

* Municipalité du district de Tauragė Arxivat 2013-10-19 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania(anglès)
# Edifici UNED

Edifici UNED és una obra del municipi de Girona inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta irregular, amb estructura de parets de càrrega, distribuït en planta baixa i dues plantes pis. Les façanes són arrebossades i pintades i presenta senzills elements d'ornamentació a les llindes de les obertures i una cornisa de remat. A la darrera restauració s'hi afegit un estucat llis que actua de basament de les façanes. Les diferents plantes interiors, que donen cabuda a les aules i diferents serveis, es comuniquen per una escala interior.

## Història

Originàriament l'edifici pertanyia a l'Empresa Grober S.A, dedicada a la fabricació de botons, que el construí per donar-li cabuda a una escola destinada als fills dels treballadors. Al costat també havia el centre cultural de la mateixa empresa, que actualment funciona com a cinema privat (Cinema Modern). L'edifici ha estat recentment restaurat i és destinada a donar cabuda a les instal·lacions de la Universitat Nacional de Educación a Distancia (UNED).

## Referències

* 1 2 «Edifici UNED». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Telestes de Selinunt

Telestes (en llatí Telestas o Telestes, en grec antic Τελέστας, τελέστη) fou un poeta nadiu de Selinunt, del ditirambe atenenc tardà, que Diodor de Sicília diu que va florir a la 95a Olimpíada, cap al 398 aC junt amb Filoxè de Citera, Timoteu i Polide. Un marbre de Paros gravat diu que va guanyar un premi el 401 aC el que està d'acord amb la data de Diodor. L'enciclopèdia Suides el fa erròniament un poeta còmic.
El menciona també Plutarc, que diu que Alexandre el Gran es va fer enviar a Àsia els poemes de Telestes i de Filoxè. El poeta còmic Teopomp també en fa referència. Aristoxen de Tàrent va escriure la seva biografia que va comentar Apol·loni Díscol, i Aristrat, tirà de Sició, li va fer erigir un monument adornat amb pintures de Nicòmac de Tebes, segons diu Plini el Vell.
Ateneu de Naucratis va conservar algunes línies dels seus poemes i per les que es coneixen alguns títols:
* Ἀργώ (Argo)
* Ἀσκληπιός (Asclepi)
* Ὑμέναιος (Himenaios "Himeneu").
En els seus poemes va elogiar la música de flauta, i es va oposar a les innovacions poeta Melaníppides en temes musicals. El seu estil era més aviat brusc, i passava d'una forma mètrica a una altra amb suavitat però fent un trencament rítmic.

## Referències

* ↑ 2.Telestas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 992-993
# Can Figueres (Gualba)

Can Figueres és una construcció del municipi de Gualba (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt d'edificis entorn d'un pati interior tancat. L'edifici principal és de planta baixa, pis i golfa i coberta a dues vessants. La façana principal té un portal d'entrada de mig punt dovellat i finestres d'arc pla. La façana posterior és de composició orgànica de forats. Al costat de la portalada d'entrada hi ha un porxo amb una curiosa estructura coberta.

## Història

Aquesta masia és de tipologia diferent de l'habitual, ja que era una casa dedicada a la ramaderia i, en tenir un pati interior davant la façana principal, les distribucions dels annexos eren més dissociades.
Actualment està totalment reformada i arreglada, ja que s'ha convertit en casa de segona residència.
A la portalada d'accés al pati interior hi ha la data de 1779.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Figueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Portada/article desembre 23
## Huracà Dog (1950)

L'huracà Dog fou l'huracà més intens de la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 1950. Fou la quarta tempesta anomenada a la temporada en desenvolupar-se el 30 d'agost a l'est d'Antigua; després travessà el nord de les Petites Antilles, girant cap al nord i intensificant-se fins a convertir-se en un huracà de categoria 5. Dog arribà a la seva intensitat màxima amb vents de fins a 300 km/h per sobre l'Atlàntic. Després de debilitar-se, passà a 320 km del Cap Cod. La tempesta esdevingué un cicló extratropical el 12 de setembre.
# Krásny Brod

Krásny Brod és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1557.
# Turó de Sant Elies

* Aquest article tracta sobre el turó de Sant Elies. Vegeu-ne altres significats a «ermita de Sant Elies de Vilamajor».
El turó del Sant Elies és una muntanya del massís del Montseny que té una altitud sobre el nivell del mar de 999 m. dins del municipi de Sant Pere de Vilamajor. Es troba en el darrer estrep del Pla de la Calma, sobre la vall del riu Tordera. Al cim hi ha una torre de guaita per a incendis forestals del Parc Natural del Montseny.
Poc abans d'arribar al cim, hi ha l'ermita de Sant Elies de Vilamajor que dona nom al turó i s'hi celebra un aplec cada 25 d'abril.
Hi afloren materials del cambrià-ordovicià (nivells pissarrosos amb diferents graus de metamorfisme). També hi trobem afloraments de calcosquists i calcàries del Devonià, juntament amb materials del Carbonífer (a la base, pissarres, i a sobre, calcàries amb intercalacions argiloses). Aquest últim aflorament, però, tan sols apareix a l'oest, sota el Turó del Samont.
Entre la Serra de Palestrins i el turó de Sant Elies hi passa la riera de Vilamajor.

## Vegeu també

* Ermita de Sant Elies de Vilamajor

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Districte municipal de Rokiškis

El districte municipal de Rokiškis (en lituà: Rokiskio rajono savivaldybė) és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat de Panevėžys. La seva capital és la ciutat de Rokiškis.

## Seniūnijos del districte

* Juodupės seniūnija (Juodupė)
* Jūžintų seniūnija (Jūžintai)
* Kamajų seniūnija (Kamajai)
* Kazliškio seniūnija (Kazliškis)
* Kriaunų seniūnija (Kriaunos)
* Obelių seniūnija (Obeliai)
* Pandėlio seniūnija (Pandėlys)
* Panemunėlio seniūnija (Panemunėlis)
* Rokiškio kaimiškoji seniūnija (Rokiškis)
* Rokiškio miesto seniūnija (Rokiškis)

## Enllaços externs

* Districte municipal de Rokiškis Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania (anglès)
# Einar Löfstedt

Haimon Einar Harald Löfstedt (Uppsala, 15 de juny de 1880 – Estocolm, 10 de juny de 1955) fou un llatinista suec, fill d'un altre llatinista suec d'idèntic nom (Einar Löfstedt, 1831-1889).

## Vida

Löfstedt es doctorà a la Universitat d'Uppsala el 1907. Des de 1913 fou professor de filologia llatina a la Universitat de Lund, on esdevingué un dels referents de l'escola sueca de llatí tardà, que ha influït també en els llatinistes catalans. És conegut pels seus estudis sobre el llatí tardà, i sobre textos com la Peregrinatio Aetheriae, i autors com Tertul·lià i Arnobi. Fou rector de la universitat de Lund de 1939 a 1945.
Fou nomenat membre de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències el 1934 i de l'Acadèmia Sueca el 1942. També fou membre de la Reial Acadèmia Danesa de les Ciències (1925). De 1936 a 1949 fou membre de la comissió de publicació del Thesaurus Linguae Latinae.

## Obra

* Beiträge zur Kenntnis der späteren Latinität “Contribució al coneixement de la llatinitat tardana”. Stockholm: O.L. Svanbacks 1907 [tesi doctoral]
* Spätlateinische Studien “Estudis sobre el llatí tardà” 1908
* Philologischer Kommentar zur Peregrinatio Aetheriae: Untersuchungen zur Geschichte der lateinischen Sprache “Comentaris filològics sobre la Peregrinatio Aetheriae: recerca sobre la història de la llengua llatina” 1911 [reeditat: Darmstadt: Wissenschaftliche Buchgesellschaft, 1962]
* Tertullians Apologeticum: Textkritisch untersucht. Lund: O. Harrassowitz, 1915
* Arnobiana: textkritische und sprachliche Studien zu Arnobius "Arnobiana: estudis lingüístics i de crítica textual sobre Arnobi". Lund: C. W. K. Gleerup, 1917
* Kritische Bemerkungen zu Tertullians Apologeticum "Observacions crítiques sobre l'Apologeticum de Tertul·lià". Lund : C.W.K. Gleerup, 1918
* Zur Sprache Tertullians “Sobre la llengua de Tertul·lià” Lund: C.W.K. Gleerup, 1920
* Syntactica. Studien und Beiträge zur historischen Syntax des Lateins "Sintactica: estudis i contribucions sobre la sintaxi històrica del llatí", 2 volums, Lund: Gleerup, 1928-33
* Late latin "Llatí tardà". Oslo:H. Aschehoug, 1959 [traducció italiana: Il Latino tardo: aspetti e problemi. Brescia: Paideia, 1980; obra pòstuma; recull d'estudis]

## Referències

* ↑ «Einar Löfstedt». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Löfstedt, Haimon Einar Harald». A: Nordisk familjebok Konversationslexikon och Realencyklopedi (en suec). Uggleuplagan, suplement n°37. Estocolm: Nordisk familjeboks förlags aktiebolag, 1925, p.369.
# Telestes (ballarí)

Telestes (en llatí Telestas o Telestes, en grec antic Τελέστας, Τελέστης) fou un ballarí grec que actuava a les comèdies d'Èsquil.
D'aquest artista, Ateneu (el principal autor que el menciona) diu que la seva habilitat era tan gran que en la representació de l'obra d'Els set contra Tebes va fer les danses de mim i va dirigir el cor.

## Referències

* ↑ 1.Telestas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 992
# Caquinte

El Caquinte (o kakinte i també poyenisati) és una llengua originària d'Amèrica parlada per ccentenars de persones de pobles indígenes del Perú. Lingüísticament, el caquinte és part de la branca campa de les llengües arawak meridionals. Les llengües més pròximament emparentades són: l'ashaninca del riu Tambo i el machiguenga del riu Urubamba. En total té 500 parlants i és considerada una llengua amenaçada.
La llengua es parla a llarg dels rius Poyeni, Mayapo, Picha, Yori, Tambo, Agueni i Tsoyeni, amb alguns parlants més en àrees al llarg dels rius Cepo, Sensa i Vitiricaya. Les principals comunitats són Kitepampani, Sensa i Taini al districte de Megantoni (Província de la Convención, Departament de Cusco) i a la comunitat Tsoroja al districte de riu Tambo (Província de Satipo, Departament de Junín).
Viuen majoritàriament fora de l '"economia capitalista regional". Conreen la mandioca com a aliment bàsic de proteïna, sent una comunitat agrícola de subsistència. Tenen una població aproximada de 1.000 persones, amb un contacte extern "esporàdic".

## Referències

* ↑ Lyle Campbell; Verónica Grondona (27 January 2012). The Indigenous Languages of South America: A Comprehensive Guide. Walter de Gruyter. pp. 214–. ISBN 978-3-11-025803-5
* ↑ Fabián Montoya Terrones (2002). Naciones amazónicas. Editorial San Marcos.
* ↑ James Stuart Olson (1991). The Indians of Central and South America: An Ethnohistorical Dictionary. Greenwood Publishing Group. pp. 73–. ISBN 978-0-313-26387-3
# Portada/article desembre 19
## Costa Brava

La Costa Brava és la costa gironina que comença a la roca de Sa Palomera (Blanes) i acaba a la frontera amb França; la seva longitud és de més de 200 km. Limita al nord amb la Costa Vermella rossellonesa, que n'és la seva continuació geogràfica, i al sud amb la Costa del Maresme. Inclou el litoral de tres comarques: la Selva, el Baix Empordà i l'Alt Empordà.
# Hypophthalmus longifilis

Hypophthalmus longifilis és una espècie de peix de la família dels hipoftàlmids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ Cuvier G., 1829. Le Règne Animal, distribué d'après son organisation, pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Edition 2. Règne Animal (ed. 2) v. 2. i-xv + 1-406.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kailola, P.J. i W.A. Bussing, 1995. Ariidae. Bagres marinos. p. 860-886. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guía FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.
* Marceniuk, A.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Ariidae (Sea catfishes). p. 447-455. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Marceniuk, A.P. i N.A. Menezes, 2007. Systematics of the family Ariidae (Ostariophysi, Siluriformes), with a redefinition of the genera. Zootaxa 1416:1-126.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taylor, W.R. i N.A. Menezes, 1978. Ariidae. A: W. Fischer (ed.) FAO species identification sheets for fishery purposes. West Atlantic (Fishing Area 31). volum 1. (pag. var.). FAO, Roma.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Krásno

Krásno és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1271.