OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nonaville

Nonaville és un municipi francès situat al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 190 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Nonaville era de 190 persones. Hi havia 70 famílies de les quals 20 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 16 dones vivint soles), 19 parelles sense fills i 31 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 91 habitatges, 77 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 89 eren cases i 1 era un apartament. Dels 77 habitatges principals, 58 estaven ocupats pels seus propietaris, 14 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 5 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 12 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 47 en tenien cinc o més. 74 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 30 habitatges hi havia un automòbil i a 40 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Nonaville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 8 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 16 |
| 8 | 70 a 74 | 12 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 118 persones, 95 eren actives i 23 eren inactives. De les 95 persones actives 89 estaven ocupades (46 homes i 43 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 23 persones inactives 6 estaven jubilades, 10 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Nonaville hi havia 79 unitats fiscals que integraven 190 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 16.080 €.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Nonaville hi havia 12 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Nonaville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Nonaville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Leskhozni

Leskhozni (en rus: Лесхозный) és un poble (un possiólok) de la república d'Adiguèsia, a Rússia, que el 2022 tenia 5 habitants. Pertany al districte de Khakurinokhabl.

## Referències

* ↑ «Джерокай аул / Шовгеновский р-н / Республика Адыгея / почтовые индексы». Arxivat de l'original el 2012-11-08. [Consulta: 22 octubre 2009].
# Cobla Popular

La Cobla Popular és una agrupació musical barcelonina fundada el 1925 per Jaume Panadès i els germans Josep i Juli Grivé, amb l'objectiu de difondre l'ampli repertori de la música per a cobla. Durant tots aquests anys, ha acompanyat les actuacions de molts dels esbarts de Barcelona, i ja l'any 1972 va participar en la primera edició de la Sardana de l'Any.
Aquesta agrupació musical s'ha especialitzat des de bon començament en les ballades clàssiques de sardanes que van proliferar a començament del segle xx. El gènere musical que interpreta és bàsicament el de la sardana llarga, que es pot executar segons l'estil empordanès o l'estil manresà. L'audició es fixa en sis sardanes si són d'estil empordanès i en nou si es fan seguint l'estil manresà.
El repertori de sardanes que interpreta va des de les històriques d'autors com ara Enric Morera o Vicenç Bou, fins a les de concert, compostes per Juli Garreta o bé per autors més actuals, com ara Jordi Molina o Joan Jordi Beumala. Un altre camp dins la musica per a cobla és la interpretació de peces vuitcentistes dels balls de festa major, com ara polques, masurques i valsos. A més, també ha interpretat obres de concert en format de sardana i en format lliure, entre les quals el poema simfònic «Puigsoliu» de Joaquim Serra.
La temporada 2017 ja no figuren pràcticament cap mena d'activitat en la seva agenda d'actuació, i la trajectòria dels últims cinc anys, era un descens important d'actuacions, sumat a la manca de relleu i dificultats en la substitució dels músics que plegaven o es jubilaven. Actualment no consta que tingui actualitat regular ni que ofereixi cap actuació pública.

## Referències

* 1 2 3 «Cobla Popular». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Antonio Sánchez-Comendador y Pagniucci

Antonio Sánchez-Comendador y Pagniucci (Madrid, 25 de juny de 1823 - Barcelona, 27 de març de 1888) fou un farmacèutic, biòleg i professor universitari espanyol.
Es llicencià en ciències naturals i, posteriorment, exercí de professor universitari a la Universitat de Barcelona. Primer fou catedràtic de mineralogia i zoologia de la secció de Ciències de la facultat de Filosofia —que després esdevindria la facultat de Ciències— entre el 21 de juny de 1847 i 1860, i, en acabat, com a catedràtic de matèria mèdica vegetal a la facultat de Farmàcia entre 1860 i 1888. Al llarg del seu pas per ambdues facultats exercí de degà, a la de Ciències el 1858 i més endavant a la de Farmàcia. En el terreny acadèmic s'especialitzà en botànica, escrigué nombroses obres sobre fauna de Catalunya i el 1879 publicà la seva obra mestra: el Tratado elemental de Farmacofitología. Entre 1862 i 1870 fou un dels fundadors i redactors, juntament amb Antoni Bergnes de las Casas i d'altres, de la revista científica i literària La abeja. Al llarg de la seva trajectòria fou membre de la Societat Entomològica de França, de l'Acadèmia Fisico-matemàtica de Milà, membre honorari de la Societat Botànica Barcelonesa entre 1872 i 1875, soci honorari del Col·legi de Farmacèutics de Barcelona i de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre, així com soci numerari de l'Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Registre de defuncions.Any 1888. Núm.2561». Arxiu Municipal de Barcelona, 27-03-1888. [Consulta: 28 abril 1888].
* 1 2 3 4 5 «Antonio Sánchez-Comendador y Pagniucci». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Antonio Sánchez-Comendador y Pagniucci». RACAB.cat. [Consulta: 10 gener 2024].
* ↑ «Historia del CRBA: II. Los orígenes - Universidad de Barcelona» (en castellà). UB.edu. [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ «Sànchez Comendador i Pagniucci, Antoni». RAMC.cat. [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ Roldán-Guerrero, Rafael. Diccionario biográfico y bibliográfico de autores farmacéuticos españoles (en castellà). vol. 4. Madrid: Imp. del P.H.O.E., 1975, p. 454-456.
# Teodora Cantacuzena (esposa d'Orhan)

Teodora Cantacuzena, en grec medieval Θεοδώρα Καντακουζηνή, va néixer cap al 1332 i va morir després del 1381. Era una princesa romana d'Orient, filla de l'emperador romà d'Orient Joan VI Cantacuzè. Va ser la cinquena esposa del sultà otomà Orhan.

## Biografia

Teodora va ser una de les tres filles de l'emperador Joan VI Cantacuzè i de la seva esposa Irene Assèn. L'historiador Nicèfor Gregoràs l'anomena erròniament Maria en un passatge.
El mes de gener de l'any 1346, per consolidar l'aliança del seu pare amb l'Imperi Otomà i evitar que els otomans ajudessin l'emperadriu regent Joana de Savoia durant la lluita pel poder que s'havia produït, Joan Cantacuzè la va casar amb el sobirà otomà, Orhan. El matrimoni es va celebrar durant l'estiu d'aquest mateix any. Els seus pares i germans la van acompanyar a Selímbria, on representants d'Orhan, entre els quals hi havia alguns oficials de la cort i un regiment de cavalleria, van arribar amb una flota de 30 vaixells. Es va organitzar una cerimònia a Selímbria, on els emissaris d'Orhan la van rebre i la van escortar fins a les terres otomanes de Bitínia, a l'altra banda del Mar de Màrmara, on va tenir lloc pròpiament el matrimoni.
Teodora va conservar la religió cristiana després del seu matrimoni i va recolzar activament els cristians que vivien sota el domini otomà. El 1347 va donar a llum al seu únic fill, Şehzade Halil, que va ser capturat, quan només era un nen, per pirates genovesos que van demanar un fort rescat. L'emperador romà d'Orient Joan V Paleòleg va tenir un paper important en el seu alliberament. Més tard, Șehzade Halil es va casar amb Irene Paleòloga, una filla de Joan V Paleòleg i de la germana de Teodora, Helena Cantacuzena.
A excepció d'una estada de tres dies a Constantinoble el febrer de 1347, després de les victòries del seu pare i el restabliment de la pau, Teodora va viure a la cort otomana fins a la mort d'Orhan el 1362. Després d'això, sembla que va tornar a Constantinoble, on va viure amb la seva germana, l'emperadriu Helena Cantacuzena, al palau imperial. Se la menciona per última vegada quan es diu que va ser empresonada a Galata durant el regnat d'Andrònic IV Paleòleg (1379-1381).

## Referències

* ↑ Nicol, Donald M. The reluctant emperor: a biography of John Cantacuzene, Byzantine Emperor and monk, c. 1295-1383. Cambridge: Cambridge University Press, 1996, p. 76-78, 89, 146, 179. ISBN 9780521552561.
# Montresta

Montresta (en sard, Montresta) és un municipi italià, dins de la província d'Oristany. L'any 2007 tenia 650 habitants. Es troba a la regió de Planargia. Limita amb els municipis de Bosa, Padria (SS) i Villanova Monteleone (SS).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Antonio Zedda | Llista cívica |
# El efecto Iguazú

El efecto Iguazú és una pel·lícula documental espanyola del 2002 dirigida per Pere Joan Ventura Carol amb guió fet per ell i la seva companya Georgina Cisquella amb la col·laboració dels treballadors de Sintel del Campamento de la Esperanza. Segons el propi director, el títol "és una metàfora que fa referència al fet que l'aigua del riu brasiler baixi tranquil·la i de cop i volta es converteixi en una catarata molt violenta". Segons Georgina Cisquella, és "la part real de Los lunes al sol".

## Argument

El Campamento de la Esperanza és un campament aixecat a l'avinguda de la Castellana, en ple centre econòmic de Madrid, durant 187 dies com a protesta davant l'acomiadament de 1.800 treballadors de Sintel amb 50 anys després de la venda de l'empresa, la falta d'interlocutors, i la nul·la resposta del govern que es converteix en una reflexió sobre la globalització i el drama de l'atur.

## Premis

* Goya a la millor pel·lícula documental (2002)
* Premi José María Forqué (2003)
* Nominat a millor documental a la Seminci (2002).
* Nominat als Premis Butaca a la millor pel·lícula catalana.

## Referències

* ↑ "El efecto Iguazú", basada en els treballadors de Sintel, reflexiona sobre la globalització, ccma.cat, 22 de gener de 2003
* ↑ 'El efecto Iguazú', documental sobre los empleados de Sintel, Diario de Córdoba, 27 de novembre de 2002
* ↑ El efecto Iguazú a Fotogramas
* ↑ El efecto Iguazú al web dels Goya
* ↑ 'Balseros' y 'El efecto Iguazú', premio José María Forqué de cine, EL Periódico de Extremadura, 3 de juny de 2003
* ↑ «El efecto Iguazú» revive en la Seminci la acampada de Sintel en la Castellana, ABC, 22 d'octubre de 2002
* ↑ Aquest vespre es lliuren els Premis Butaca de Teatre i Cinema de Catalunya, Vilaweb, 24 de novembre de 2003

## Vegeu també

* 200 km.

## Enllaços externs

* El efecto Iguazú, pel·lícula sencera a Dailymotion
# Nondalton

Nondalton és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 183 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nondalton tenia 221 habitants, 68 habitatges, i 49 famílies La densitat de població era de 10,2 habitants/km².
Dels 68 habitatges en un 47,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,8% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 27,9% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,8% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 14,9% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones hi havia 121 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 133,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.583 $ i la renda mediana per família de 20.694 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 11.250 $. La renda per capita de la població era de 8.411 $. Aproximadament el 37,3% de les famílies i el 45,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nondalton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nondalton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Leskhoz (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Leskhoz».
Leskhoz - Лесхоз (rus) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la plana que hi ha prop de la vora esquerra del riu Kuban. És a 16 km al nord de Novokubansk i a 149 km a l'est de Krasnodar.
Pertany al poble de Kovalévskoie.
# Coll del Vidre (Vistabella del Maestrat)

El Coll o Port del Vidre (1.056 m.) és un port de muntanya situat a la província de Castelló, dins del terme municipal d'Atzeneta del Maestrat i confluència dels termes d'Atzeneta del Maestrat, Benafigos i Vistabella del Maestrat. Aquest és un port dels més alts de tot el País Valencià, ja que arriba fins als 1.242 metres d'altitud punt en què està la població de Vistabella del Maestrat (l'Alcalatén). El port comença al passar el desviament de la carretera de Xodos on la carretera s'enfila uns 400 metres d'altitud. Aquest port sol estar tancat al trànsit en l'hivern degut a les fortes nevades que es produeixen i per gelades fortes durant les nits.

## Vegeu també

* Ports de muntanya de la província de Castelló
# Artie Hatzes

Artie P. Hatzes (Havre de Grace, Maryland, EUA, 1957) és un astrofísic estatunidenc especialitzat en la detecció i caracterització de planetes extrasolars, dels quals n'ha descobert tres.
Nascut a Maryland en una família d'origen grec, el pare havia acurçat el seu llinatge original, Hatzigeorgios, a Hatzes, es traslladaren ben prest a Fort Worth, Texas.
El 1984 es doctorà al departament d'astronomia i astrofísica de la Universitat de Califòrnia a Santa Cruz sota la direcció de Steven Vogt. Després treballà a l'observatori McDonald de la Universitat de Texas a Austin, col·laborant amb Bill Cochran en la recerca de planetes extrasolars. És professor a la Universitat Friedrich Schiller de Jena i director de l'Observatori Karl Schwarzschild. Ha descobert els exoplanetes: Beta Gem b (1993), Epsilon Eridani b (2000) i HD 13189 b (2005).

## Referències

* ↑ «Hatzes» (en anglès). McDonald Observatory. [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «Graduate Program Alumni» (en anglès). Departament d'Astronomia i Astrofísica. Universitat de Califòrnia a Santa Cruz. Arxivat de l'original el 2014-09-01. [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ Hatzes, A.P.; Cochran, W., et al «Evidence for a Long-Period Planet Orbiting ε Eridani». The Astrophysical Journal, 544, 2, 2000, pàg. L145–L148. arXiv: astro-ph/0009423. Bibcode: 2000ApJ...544L.145H. DOI: 10.1086/317319.
* ↑ «Exoplanets Data Explorer» (en anglès). Exoplanets.org. [Consulta: 3 març 2017].
# Teodora (senadora)

Teodora (circa 870 – 916) va ser una senadora i serenissima vestaratrix de Roma.
Va ser la mare de Mariozza, concubina del papa Sergi III, i mare del papa Joan XI, el pare del qual, segons Liutprand de Cremona i el Liber Pontificalis, va ser el papa Sergi III.
Tanmateix, l'annalista Flodoard (c. 894–966), una tercera font contemporània, diu que Joan XI era germà del comte Alberic II de Spoleto, que al seu torn era descendent de Mariozza, i el seu marit era el comte Alberic I de Spoleto. Per això Joan probablement també era fill de Mariozza i Alberic I. Teodora va ser descrita per Liutprand com una "puta desvergonyida... [que] va exercir el poder sobre el poble romà com un home". Segons l'Enciclopèdia catòlica, Liutprand, bisbe de Cremona, habitualment era injust amb els seus adversaris i podria ser parcial en els seus judicis.

## Referències

* ↑ Abbott, Elizabeth. A history of mistresses. Londres: Duckworth, 2010. ISBN 1590208765.
* ↑ McCabe, Joseph. Crises in the history of the papacy: a study of twenty famous popes whose careers and whose influence were important in the development of the church and in the history of the world. Whitefish: Kessinger Publishing, 200u. ISBN 0766179044.
# Minuto y resultado

Minuto y resultado va ser un programa esportiu setmanal sobre la jornada de la Lliga Espanyola de Futbol que emetia la cadena de televisió espanyola La Sexta, des de febrer de 2007 els diumenges a partir de les 18.30 hores. Estava presentat per Patxi Alonso.
L'espai inclou connexions en directe amb els partits que s'estan jugant, a manera de carrusel radiofònic. Des de la seva central de dades, un equip de periodistes compten a l'instant totes la incidències que ocorren en els partits en joc de cada jornada en Primera Divisió.
A més té seccions sobre l'actualitat futbolística i històriques i amplis resums dels partits de futbol de cada jornada de la Lliga Espanyola, la 2a Divisió i la Premier League. Les seccions més populars del programa són: "La película de Maceda", "La pizarra de Gica", "Los Pellizkikos", "El Golograma" i " Lo mejor de la Premier League".
Minuto y resultado s'emetia els diumenges a la tarda, sempre que hi havia jornada de Lliga. Estava presentat per Patxi Alonso i comptava amb col·laboradors com els ex futbolistes Antonio Maceda i Gica Craioveanu. Els periodistes que estan i han estat en la central de dades són: María Martínez, Susana Guasch, Óscar Rincón, Jorge Vicente, Rodrigo González, Carlota Reig, David Labrador, Marta Diezhandino, Verónica Palomares i David Vidales. El seu director és Felipe del Campo. Des de la temporada 2007/08 els acompanya "Chicharro", un simpàtic personatge creat i animat per l'animador gràfic Suso Martínez, que toca el bombo quan es produeix un gol. Des de la temporada 2009/10 s'uneix també "Don Silbato", un altre personatge obra del mateix autor que apareix quan succeeix alguna jugada polèmica.
La seva emissió més vista de la temporada 2008/09 va correspondre a la jornada 27 (15 de març de 2009), amb 1.262.000 espectadors i un share del 10,8%. Per contra, va signar el seu registre més baix d'audiència en la 9a jornada (2 de novembre de 2008), amb 518.000 espectadors i un share del 3,4%.
El grafisme i les animacions de personatges de Suso Martínez són proporcionades per Mediatem, del grup Mediapro. Els gràfics d'informació i l'operativitat del sistema a temps real són proporcionats per l'empresa wTVision.
En La Lliga 2011/2012 passa a presentar Antonio Esteva i Miguel Serrano, amb la col·laboració de Sid Lowe.

## Referències

* ↑ Patxi Alonso: "Muchos domingos me siento como si bajara de una atracción", 20 Minutos, 19 de novembre de 2009
* ↑ «La Sexta renueva su oeferta deportiva de los domingos con 'Minuto y resultado' y 'No me digas que no te gusta el fútbol'». Hoy Cinema, 04-03-2007.
* ↑ «Miguel Serrano y Antonio Esteva presentarán 'Minuto y Resultado'». El Mundo, 12-08-2011.
* ↑ 'Minuto y Resultado' y 'Futboleros', nuevas temporadas sin Patxi Alonso Arxivat 2020-01-29 a Wayback Machine. a Voz Libre
# Clupisoma garua

Clupisoma garua és una espècie de peix de la família dels esquilbèids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 60,9 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja insectes, gambes i d'altres crustacis, i peixets.

## Reproducció

És ovípar i els ous no són protegits pels pares.

## Hàbitat

És un peix demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el Pakistan, l'Índia, Bangladesh i el Nepal.

## Referències

* ↑ «Clupisoma garua». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Mirza, M.R., 2002. Checklist of freshwater fishes of Pakistan. Department of Zoology, Government College University, Lahore, Pakistan.
* ↑ Menon, A.G.K., 1999 Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Rahman, A.K.A., 1989. Freshwater fishes of Bangladesh. Zoological Society of Bangladesh. Department of Zoology, University of Dhaka. 364 p.
# Artieda

Artieda és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de la Jacetània.
La temperatura mitjana anual és de 11,8° i la precipitació anual, 737 mm.
Anualment se celebra el festival Esfendemos a Tierra, organitzat per la joventut d'Artieda, l'ajuntament d'Artieda, i el Bloque Independentista de Cuchas fins 2015, i a partir de llavors Purna, amb música, cultura, activitat i propostes, amb zona de acampada i autobús per arribar des de diferents punts de l'Aragó.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Artieda». Arxivat de l'original el 2016-05-28. [Consulta: 16 setembre 2016].
* ↑ «Esfendemos a tierra 2016: Artieda es compromiso y música» (en castellà). Aragon Musical, 13-07-2016. [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ «Artieda se llenará de música en la próxima edición del festival en defensa del territorio» (en castellà). Radio Huesca, 10-07-2013. [Consulta: 11 juliol 2021].