OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Terç consolidat

El terç consolidat (en francés, tiers consolidé) és el nom donat al deute públic de França en 1797, ja que només estava garantit un terç d'aquest deute.
Amb l'operació aprovada pel Directori per la Llei de 30 de setembre de 1797, el deute públic i les rentes es pagarien fins a dos terços del seu capital amb lletres del Tresor, admeses per al pagament d'impostos o de béns nacionals. El terç restant, consolidat, estava registrat en el Gran Llibre del Deute Públic i els interessos eren pagats amb lletres del Tresor.
Aquesta operació, que significava en realitat que l'Estat no podia pagar gran part del seu deute, també va ser coneguda con la fallida dels dos terços (en francès, banqueroute des deux tiers).
Considerades «ruïnoses, poc polítiques i immorals» per Cambon, les rentes vitalícies van contribuir en gran manera a la fallida dels dos terços, perquè Jacques Necker havia emès altes taxes d'interès per a quantitats considerables amb fins especulatius.

## Notes

* ↑ El nom de terç consolidat va aparèixer com un eufemisme.

## Referències

* ↑ Morel i Ruffin, 2013, p. 90.

## Bibliografia

* Morel, Thomas; Ruffin, François. Vive la banqueroute! Comment la France a réglé ses dettes, de Philippe le Bel au général de Gaulle (en francés). FAKIR EDITIONS, 2013. ISBN 978-2369210009.

## Vegeu també

* Comerciants units
* Fons de descompte
* Fons de garantia i amortització
# Termopila

Una termopila és un dispositiu electrònic que converteix energia tèrmica en energia elèctrica. Està compost de diversos termoparells connectats normalment en sèrie o, menys generalment, en paral·lel.
Les termopiles no responen a la temperatura absoluta, si no que generen un voltatge proporcional a una diferència de temperatura local o gradient de temperatura.
Proporcionen un voltatge de sortida en resposta a un gradient de temperatura, formant part de dispositius com els termòmetres d'infrarojos àmpliament utilitzats pels professionals mèdics per mesurar la temperatura corporal. Són també utilitzats àmpliament en sensors de flux tèrmic (com la termopila de Moll i el pirheliòmetre d'Eppley) i en controls de seguretat de cremadors de gas. La diferència de tensió generada per una termopila normalment està en la gamma de desenes o centenars de mil·livolts. Amb el registrament de les variacions del nivell del senyal, el dispositiu pot proporcionar mitjanes volumètrics de temperatura.
També s'utilitzen per generar energia elèctrica a partir de la calor despresa per components elèctrics, el vent solar, els materials radioactius, la radiació làser o la combustió. El procés és també un exemple de l'efecte Peltier (transferència de l'energia de la calor en forma de corrent elèctric), dins dels processos de transmissió de l'energia entre punts calents i freds.

## Vegeu també

* Efecte Seebeck, procés físic responsable de la generació de voltatge en una termopila
* Materials termoelèctrics d'alt rendiment emprats per construir termopiles compactes d'elevada potència

## Referències

* ↑ «Glossary of Meteorological Terms (T) - NovaLynx Corporation». Arxivat de l'original el 2013-12-22.
* ↑ «Glossary». Arxivat de l'original el 2018-10-08.
* ↑ http://www.vibanalysis.co.uk/infrared/infrared%20glossary.html
* ↑ «Glossary». Arxivat de l'original el 2016-03-03.
* ↑ «Capgo - Sensor Glossary». Arxivat de l'original el 2007-04-16.

## Enllaços externs

* The Museum of Retro Technology: Thermo-Electric Generators Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* TPA81 Thermopile detector Array Technical Specification
# Thynnichthys cochinensis

Thynnichthys cochinensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Test F

Un test F és un prova estadística en què l'estadístic del test té una distribució F sota la hipòtesi nul·la. S'utilitza més sovint quan es comparen els models estadístics que han estat conformats a un conjunt de dades, per tal d'identificar el model que millor s'adapti a la població estadística de la qual es prenen mostres de les dades. Exactament, els tests F sorgeixen principalment quan els models s'han d'ajustar a les dades utilitzant els mínims quadrats. El nom va ser encunyat per George W. Snedecor, en honor de sir Ronald Aylmer Fisher. Fisher va desenvolupar inicialment l'estadística com el quocient entre la variació en la dècada del 1920.

## Enllaços externs

* http://www.public.iastate.edu/~alicia/stat328/Multiple%20regression%20-%20F%20test.pdf Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine..
* http://rkb.home.cern.ch/rkb/AN16pp/node81.html Arxivat 2007-06-09 a Wayback Machine..
* http://www.itl.nist.gov/div898/handbook/eda/section3/eda3673.htm Arxivat 2021-02-17 a Wayback Machine..
# Todd McEwen

Todd McEwen (1953) és considerat un dels autors còmics més hilarants del panorama literari anglosaxó. Amb Boston. Sonata para violín sin cuerdas, va portar Thoreau a un relat escapçat (el seu antiheroi pateix un dolorós cop al cap que altera la seva percepció de la realitat) i absolutament deliciós. El va editar a Espanya Automática, que posteriorment va publicar Las cinco máquinas simples, un mostrari sexual (i sentimental) que el mateix autor va exposar al festival Primera Persona del CCCB.

## Referències

* ↑ Primera persona 2015, CCCB
# Todd Cantwell

Todd Owen Cantwell (27 de febrer de 1998) és un futbolista professional anglès que juga de centrecampista pel Norwich City FC anglés.
# Josef Klička (compositor)

Josef Klička (Klatovy, 15 de desembre de 1855 - Klatovy, 28 de març de 1937) va ser violinista, organista, compositor, director i pedagog txec. És considerat el fundador de la tradició de la improvisació i interpretació d'orgue moderns txecs, en el camp de la composició, com el "simfonista d'orgue" txec de l'etapa del romanticisme musical txec.

## Vida i treball

Des de la infància va aprendre a tocar el violí, el seu primer professor va ser el seu pare, Mansvet Klitschko que treballava com a director del cor (regenschori) a Klatovy. Va estudiar violí al Conservatori de Praga i va tocar el violí a l'orquestra del teatre. Tot i això, va estudiar orgue a l'escola d'orgue de Praga. Com a organista, va començar a tocar l'orgue a l'església de St. Trinitat i al monestir d'Emaús a Praga. Es va convertir en cap de banda al teatre Švand el 1876 i també va començar a ensenyar cant, del 1878 al 1881 va treballar com a director de banda per a l'orquestra del teatre provisional. Des del 1885 va ensenyar orgue al Conservatori de Praga. De 1892 a 1895, en realitat va representar a Antonín Dvořák al Conservatori de Praga, que aleshores es trobava als Estats Units d'Amèrica. Des dels seus estudis, també ha estat actiu com a compositor, component cançons corals, cantates, obres orquestrals, component per a l’arpa, però el més famós com a compositor de grans composicions neoromàntiques per a orgue. Es diu que la seva pròpia experiència interpretant a l'orgue de Rudolfinum de Praga, llavors acabat de construir, el va portar a escriure-les.

## Òpera

* Spanilá mlynářka, estrena el 10 de juny de 1886 al Teatre Nacional.

## Discografia

* CD Josef Klička - Cinc fantasies de concerts - ARTA 2006
* Fantasia al poema simfònic "Vyšehrad" de Bedřich Smetana
* Concert fantàstic a la coral de Sant Venceslau
* Concert fantasia en do menor
* Fantasia de concert en sol menor
* Concert fantasia en picat menor

## Notes

* ↑ https://www.portafontium.eu/iipimage/30063819/klatovy-23_0520-n?language=cs
* ↑ http://katalog.ahmp.cz/pragapublica/permalink?xid=8FF1AAD190EB11E08156002215111B5A&scan=1#scan1
* ↑ Contingut de l'òpera d'Alois Tvrdek a Wikisource Antologie z oper/Spanilá mlynářka

## Bibliografia

* Diccionari musical txecoslovac de persones i institucions I. (A - L), 1963, SHV, Praga, p. 670
* Material acompanyant del disc CD publicat per ARTA: biografia pròpia escrita per Josef Kllička

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20041118212848/http://www.rozhlas.cz/nakladatelstvi/osoby/_osoba/818
* https://www.arta.cz/index.php?p=f10138cz
* https://web.archive.org/web/20080111015047/http://dom.unas.cz/index.php
# Alonso de Fonseca

Alonso de Fonseca és el nom dels següents personatges:
* Alonso de Fonseca el Vell o Alonso de Fonseca y Ulloa (Toro, ~1415–Coca, 1473), religiós castellà, bisbe d'Àvila (1445-1454) i arquebisbe de Sevilla (1454-65 i 1469-73)
* Alonso de Fonseca y Quijada (Toro, 1422- Osma?, 1505), religiós castellà, bisbe d'Àvila (1469-85) de Conca (1485-93) i d'Osma (1493-1505)
* Alonso de Fonseca y Ulloa (Santiago de Compostel·la, 1475 - Alcalá de Henares, 1534), bisbe i mecenes espanyol
# Jelšovce

Jelšovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2022 tenia una població estimada de 986 habitants. És esmentat per primera vegada el 1326.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 6 agost 2022].
* ↑ «História obce». [Consulta: 7 agost 2022].
# Eliane Ekra

Eliane Ekra (Costa d'Ivori, 2 de juliol de 1995) és una escriptora, metgessa i professora d'antropologia sòciofamiliar ivoriana. És especialista en la gestió de projectes de solidaritat internacional. És considerada una activista compromesa amb el desenvolupament del seu país i la cura de les persones més desfavorides.

## Biografia

Originària de Sakassou, al centre de Costa d'Ivori, té un doctorat en estomatologia per la Universitat de Bordeus i un diploma en salut pública i lideratge obtingut als Estats Units. Va estudiar salut pública a França i Antropologia a la Universitat de Navarra. Imparteix classes a la Universitat Catòlica d’Àfrica Occidental (UCAO) i a altres universitats d'Abidjan. És formadora consultora en desenvolupament personal a l’Institut d’Estudis Superiors per a Àfrica.
El març del 2013 va ser nomenada cap de gabinet del ministre de Salut i lluita contra la sida, Raymonde Goudou Coffie, un càrrec que va tenir fins al 2018.
El 2014 va rebre el premi Harambee per a la promoció i la igualtat de les dones africanes, durant una cerimònia a Madrid.

## Referències

* 1 2 «Eliane Ekra, cap de gabinet del ministre de Salut i la Lluita contra la Sida: La dona amb diversos barrets» (en français). http://www.mde.ci. [Consulta: 24 maig 2017].
* ↑ Yannick Effoumy «Eliane Ekra, la femme dans toute sa dimension» (en français). Blamo'o N°3, 01-03-2017, pàg. 26 - 27.
* ↑ Yannick Effoumy «Eliane Ekra, la femme dans toute sa dimension» (en français). Blamo'o, 01-03-2017, pàg. 26 - 27.
* ↑ «Eliane Ekra, premio Harambee». Arxivat de l'original el 2020-09-24. [Consulta: 24 juny 2021].
# Campostriniïta

La campostriniïta és un mineral de la classe dels sulfats. Va ser anomenada l'any 2013 per F. Demartin, C. Castellano, i C.M. Gramaccioli en honor d'Italo Campostrini, un mineralogista de la Universitat de Milà especialment actiu en l'estudi dels sublimats volcànics. El mineral representa la única combinació de NH₄, bismut i sodi; i és el segon mineral en combinar NH4 i bismut, després de l'argesita.

## Característiques

La campostriniïta és un element químic de fórmula química (Bi,Na)₃(Na,K)₄(SO₄)₆·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. L'estructura presenta dos llocs independents per a bismut i sodi, un lloc independent per al sodi, un independent per a NH₄ i potassi; tres grups sulfat independents i una molècula d'aigua coordinada amb el bismut.

## Formació i jaciments

La campostriniïta va ser descrita en un sublimat en bretxes piroclàstiques en un context de fumarola volcànica. Només s'ha descrit al cràter La Fossa (Illes Eòlies, Itàlia). S'ha descrit associada als següents minerals: adranosita, demicheleïta-(Br), demicheleïta-(I), argesita, sassolita.

## Referències

* 1 2 3 4 «Campostriniite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Campostriinite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 19 maig 2019].
# Josep Trias i Solé

Josep Trias i Solé (Barcelona, 16 d'octubre de 1921 - Barcelona, 30 d'abril de 2005) va ser un futbolista català, considerat un dels gran porters de la història del Reial Club Deportiu Espanyol i del futbol català. Va ser internacional amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola.

## Biografia

Josep Trias va néixer a Barcelona el 16 d'octubre de 1921. Format a la Penya Saprissa, debutà amb el primer equip de l'Espanyol el 17 d'octubre de l'any 1938 al camp del Júpiter. Jugà al primer equip fins als inicis dels anys cinquanta on simultaniejà la porteria amb un altre gran porter, Albert Martorell. El 1940 guanyà amb l'Espanyol la segona Copa d'Espanya del club blanc-i-blau. A més fou internacional amb la selecció espanyola un cop, el 16 de març de 1941 a Bilbao contra Portugal. Va morir a Barcelona l'1 de maig de 2005.
Fou protagonista d'alguns dels actes del 75è aniversari del club, i el 14 de novembre de 1999, en la Cerimònia Inaugural del Centenari, acompanyat de Martorell i Arcas van hissar la bandera del club, després d'haver recorregut l'anella de l'estadi.

## Referències

* ↑ RSSSF, 2 agost 2006, Catalan players for Spain
* ↑ Mundo Deportivo, 19 Març de 1941, Al regreso de San Mamés
* ↑ La Vanguardia, 02 maig 2005, Fallece Trias, exportero españolista

## Enllaços externs

* Reportatge a Mundo Deportivo
* Josep Trias i Solé a BDFutbol
# The Line

The Line (en àrab: ذا لاين; en català: la Línia) és una ciutat intel·ligent lineal projectada pel govern d'Aràbia Saudita, en construcció a la ciutat econòmica de Neom (Província de Tabuk). La ciutat està dissenyada perquè funcione sense carrers, cotxes, ni emissions de carboni.

## Història

En un marc internacional on les energies renovables agafaven pes, un dels principals productors mundials d'hidrocarburs, Aràbia Saudita, va començar a idear un pla estratègic per a diversificar el negoci i començar a deixar de dependre del petroli. Aquest objectiu, amb altres, va formar part del pla conegut com a Saudi Vision 2030. Aquest pla incloïa la creació d'una zona econòmica nova, batejada com Neom, projectada per a crear-se en el Golf d'Àqaba de la Mar Roja, per la seua proximitat amb les fronteres d'Egipte i Jordània. D'altra banda, en 2018, el país saudita era un dels més contaminants del món, arribant a emetre 624.987 quilotones de CO₂.
Al gener de 2021, el príncep d'Aràbia Saudita, Mohamed bin Salmán, va anunciar davant els mitjans la creació de la primera ciutat del país lliure d'emissions de diòxid de carboni, amb un disseny lineal —d'on prové el nom— per a evitar que hi haja carrers.
La construcció del projecte va començar la tardor de 2022.

## Vegeu també

* Neom

## Referències

* ↑ Baker, Sam. «Saudi Arabia announces new eco-city with 'zero cars and zero streets'». Mail Online, 10-01-2021. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «Top Global Oil Exporter Saudi Arabia Launches Car-free City» (en anglès). Barrons. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «The Line, la macrociutat futurista sense cotxes i amb parets de mirall a l'Aràbia Saudita». CCMA, 29-07-2022. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ «The Line: la ciudad cero carbono que se construirá en Arabia Saudita» (en castellà). Obras, 11-01-2021. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ El Yaakoubi, Aziz; Rashad, Marwa «Saudi Crown Prince launches zero-carbon city in NEOM business zone» (en anglès). Reuters, 10-01-2021.
* ↑ «Saudi Arabia to build a zero emissions city» (en anglès). DW, 11-01-2021. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ Farrés, Héctor. «'The Line' ya está en marcha: comienzan las obras para levantar la mayor estructura del mundo» (en castellà). La Vanguardia, 19-10-2022. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ Ferrer, Joan Lluís. «Comencen les obres del major edifici del món: 9 milions d'habitants». Levante - El Mecantil Valenciano, 04-12-2022. [Consulta: 13 gener 2023].

## Enllaços externs

* Presentació oficial de The Line (en anglés) a YouTube
# Dayanara Torres Delgado

Dayanara Torres Delgado (Toa Alta, 28 d'octubre de 1974) és una model i actriu porto-riquenya, elegida Miss Univers el 21 de maig de 1993 a la Ciutat de Mèxic. Va conquerir el tercer títol d'aquest concurs per al seu país.
Dayanara es trobava al darrer any de secundària i es preparava per a cursar odontologia quan va ser nomenada Miss Toa Alta i Miss Puerto Rico. Després va representar el seu país en el concurs de Miss Univers de 1993 a Ciutat de Mèxic, on va conquerir la corona als 18 anys. A l'any següent va seguir la seva carrera en l'àrea de l'entreteniment, gravant un disc en 1997, presentant programes de televisió, participant en sèries i novel·les de la televisió americana i va estrenar pel·lícules en el seu país i en Filipines.
Va coronar la seva successora Sushmita Sen en 1994 a Filipinas, on va viure cinc anys després del seu regnat, fent carrera en el cinema local, i arribant a viure quatre anys amb l'actor local Aga Muhlach. És ambaixadora de la UNICEF i va crear la fundació, «Dayanara Torres Foundation», dedicada a proporcionar educació als nens pobres en el seu país i en les Filipines. Dayanara es va casar l'any 2000 amb el cantant de salsa Marc Anthony amb qui va tenir dos fills (Cristian i Ryan), divorciant-se el 2004.

## Referències

* ↑ Gutiérrez, A. «Marc Anthony i la seva ex, barallats per la pensió dels fills». Ara, 19-05-2014 [Consulta: 24 juny 2016].
* ↑ Díaz, Enrique Feliciano «Dayanara Torres». Fundación Nacional para la cultura popular [San Juan Puerto Rico] [Consulta: 24 juny 2016].
* ↑ «Juez ordena a Marc Anthony pagar $26,800 mensual a Dayanara Torres.» (en castellà). Primera Hora [San Juan, Puerto Rico], 13-06-2014.
# Annantalo

El centre d'arts Annantalo (en finès Annantalon Taidekeskus, en suec Annegärdens Konstcentrum) a Hèlsinki és un centre polivalent d'art destinat als nens i als joves. Es troba en una antiga escola primària dissenyada per a l'arquitecte Gustav Nyström el 1886. L'edifici restaurat el 1987 és un bell exemple del classicisme finès. Després de la restauració l'antiga escola primària va transformar-se en centre d'educació de les arts.
Tots els professors del centre són artistes. Annantalo és un centre de recerques, d'experimentació i de desenvolupament de l'educació de les arts. El centre és un membre de la Xarxa europea d'organitzacions artístiques per nens i joves EUnetART.

## Referències

* ↑ «Annantalo, esittely» (en finès). Helsingin kulttuurikeskus. Arxivat de l'original el 2013-07-12. [Consulta: 11 abril 2012].

## Enllaços externs

* Web en finès, anglès i suec, amb el programa de les manifestacions culturals
* Web d'EUnetArt Arxivat 2018-03-22 a Wayback Machine.
# Els nous robinsons suïssos

Els nous robinsons suïssos (títol original: The New Swiss Family Robinson) és un pel·lícula d'aventures estatunidenca dirigida per Stewart Raffill estrenada l'any 1998. És una adaptació moderna de la novel·la El Robinson suís de Johann David Wyss. Ha estat doblada al català.

## Argument

La família Robinson, Jack, Anna i els seus nens lloguen un vaixell per anar de Hong Kong a Sydney. El cinquè dia del seu viatge, són atacats per pirates. Aconsegueixen escapar-se però el seu vaixell s'estampa contra un escull. Neden fins a l'illa més pròxima i s'instal·len. Descobreixen que un vaixell ja havia naufragat aquí, però els pirates volen trobar el tresor que es trobava a bord del vaixell.

## Repartiment

* Jane Seymour: Anna Robinson
* James Keach: Jack Robinson
* John Mallory Asher: Shane Robinson
* Blake Bashoff: Todd Robinson
* Jamie Renée Smith: Elizabeth Robinson
* David Carradine: Sheldon Blake
* Yumi Iwama: Françoise

## Referències

* ↑ «Els nous robinsons suïssos». esadir.cat.
* ↑ «The New Swiss Family Robinson». The New York Times.
# Jiutepec

Jiutepec (terme que procedeix de la llengua nàhuatl, Xiuhtepec, i significa "al turó de les pedres precioses") és una ciutat de Mèxic, a l'estat de Morelos; coneguda per ser una zona industrialitzada.
Es localitza a 1.350 m d'altitud sobre el nivell del mar; a la part nord de l'estat. El seu clima és temperat amb petita oscil·lació tèrmica anual.
La ciutat de Jiutepec té una població de 153.704 mentre que el municipi sencer tenia 181.317 habitants, segons el cens de 2005. La ciutat i el municipi ocupen la segona posició en població en l'estat, darrere només de la ciutat i municipi de Cuernavaca, la capital. El municipi té una àrea de 70.45 km².
A Jiutepec hi ha moltes construccions antigues, tal és el cas de la parròquia i el convent Sant Jaume Apòstol, que data del segle xvi.
Aquesta església va ser feta pels conqueridors espanyols i dedicada al Sant patró d'Espanya, Sant Jaume el Major.

## Enllaços externs

* Municipi de Jiutepec Arxivat 2008-12-31 a Wayback Machine. (castellà)
# Can Gruart

* Per a altres significats, vegeu «masia de Can Gruart».
Can Gruart és una masia a Vilablareix (al Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local. Aquesta masia és utilitzada actualment com a centre cultural. Els afegits posteriors s'han integrat de manera respectuosa dins el conjunt original.
La masia és de planta rectangular, possiblement del segle xvii. Es constitueix de planta baixa, pis i golfes, destacant el gran portal adovellat. A l'angle sud-est hi ha la torre defensiva, integrada parcialment en el volum de la masia. A l'est s'hi adossa un cobert i per la part nord del mas existeixen altres construccions. Tot el conjunt ha sofert una important rehabilitació (2010) que ha amagat els paraments originals. A la masia, les finestres de la planta baixa i pis, de bracals rectes però amb reminiscències del gòtic tardà d'acord amb la decoració de fals arc conopial, possiblement disposaven d'espitllera sota l'ampit.
La torre ben probablement era exempta de qualsevol edifici i possiblement es tracta de l'edifici originari del mas. Actualment també molt reformada, no permet veure els seus paraments originals i possibles defenses, perdent gran part del valor. És de planta quadrada, aproximadament de 4 metres de costat, de planta baixa i dos pisos. A la façana sud-est, a la planta baixa hi ha una finestra de permòdols i al tercer pis una finestra similar a les de la façana de la masia, sense el relleu d'arc conopial, però espitllerada. A la façana occidental, al primer pis, hi ha una finestra també amb el relleu d'arc conopial, espitllerada. És probable que la torre, anterior a la masia, hagi estat reformada en el moment de construcció de l'habitatge.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Gruart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2016].