OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isoperla rainiera

Isoperla rainiera és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: els Estats Units (Oregon, Montana i Washington).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jewett, S.G., Jr., 1954. New stoneflies (Plecoptera) from western North America. Journal of the Fisheries Research Board of Canada 11(5):543-549.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Kondratieff, B.C. i R.A. Lechleitner, 2002. Stoneflies (Plecoptera) of Mount Rainier National Park, Washington. Western North American Naturalist, 62: 385-404.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Poole, Robert W. i Patricia Gentili (eds.), 1997. Nomina Insecta Nearctica: a checklist of the insects of North America. Vol. 4 (non-holometabolous orders). Entomological Information Services, Rockville, Maryland.
* ↑ Szczytko, S.W. i K.W. Stewart, 1979. The genus Isoperla (Plecoptera) of western North America; holomorphology and systematics, and a new stonefly genus Cascadoperla. Memoirs of the American Entomological Society, 32: 1-120.

## Bibliografia

* Jewett, 1960. Bull. Cal. Ins. Surv. 6:125-177. «PDF».
* Jewett, 1962. Pan-Pac. Ent. 38(1):19.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:417.
* Szczytko & Stewart, 1979. Mem. Am. Entomol. Soc. 32:98.
* Sandberg & Stewart, 2006. Illiesia 2(1):2.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Luis Fernández Estébanez

Luis Fernández Estébanez (Madrid, 31 de desembre de 1984) és un actor i MC espanyol, conegut principalment pel seu paper de Culebra a Los protegidos, el seu primer treball com a actor. Anteriorment s'havia dedicat a la música, formant part del grup Darmo, en el qual va rebre el mot de "Perla". De fet, el que li va conduir al món de la televisió va ser el videoclip "Mantenlo ilegal". Els productors de la sèrie Los protegidos d'Antena 3, en veure-ho, van oferir-li l'oportunitat de fer un càsting, i va ser llavors quan va començar a donar vida a Culebra, un noi que fugia d'orfenats i centres d'acollida mitjançant el seu poder per fer-se invisible.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2011-04-12 a Wayback Machine. (castellà)
* La seva fitxa a IMDb (anglès)
# Col·legi Mirasan

Col·legi Mirasan és un edifici i Centre educatiu concertat de Lleida inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Escola aïllada de dues plantes d'alçada que s'organitza en sentit lineal, situant aules (ensenyament personalitzat) i blocs de serveis a una banda, passadís central i sales multifuncionals i esportives a l'altra banda. Peces de formigó prefabricades, il·luminació central a les zones de treball, pilars metàl·lics. Forjat de llosa de formigó. Planxes d'alumini a la teulada. Malla espacial.

## Història

Com tants projectes d'arquitectura contemporània, el canvi constructiu del que s'ha projectat per part de la promoció minva la qualitat constructiva i per tant, l'arquitectònica.

## Referències

* 1 2 «Col·legi Mirasan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Jordi Vallès Mestres

Jordi Vallès Mestres (Barcelona, 1980) és un exjugador, tècnic i directiu de beisbol i softbol català.
Llançador format al Club Beisbol i Softbol Hèrcules l'Hospitalet, també formà part del Club Beisbol i Softbol Sant Boi i del Futbol Club Barcelona amb qui guanyà la Copa d'Europa CEB (2005 i 2007), de la qual fou escollit millor llançador del torneig (2007). Va ser jugador internacional des de l'any 1997 fins a l'any 2007 disputant 5 Campionats d 'Europa, 2 Preolímpics (Sidney 2000 y Atenes 2004) i la Copa del Món de Beisbol l'any 2005. A títol individual va guanyar el premi a Millor Llançador d'Espanya 3 vegades i d'Europa l'any 1998. El 2013 va ocupar el càrrec de vicepresident de la Federació Catalana de Beisbol i Softbol i des del 2014 n'ocupa la presidència. L'any 2013 i fins a 2016 va ser el Director de Competicions i Promoció de la Real Federación Española de Béisbol y Sófbol, a més, va ser nomenat District Administrator dels programes Little League Baseball and Softball International a Espanya. El 2015 i fins al 2017 fou membre de la Comissió Tècnica Europea de la Confederació Europea de Beisbol, actuant com a delegat i comissari tècnic de varies competicions europees. Director adjunt en l'organització de l'Eurobeisbol 2007 de seleccions nacionals, director de la primera fase de la Copa del Mon de Beisbol 2009 de la WBSC (World Baseball Cup) i director de l'Eurojunior de Softbol de l'any 2016 a Sant Boi i Gavà. Renova el seu càrrec com a President l'any 2018.

## Referències

https://www.baseball-reference.com/bullpen/Jordi_Vall%C3%A9s
http://www.fcbs.cat/wp/jordi-valles-unic-candidat-a-la-presidencia-de-la-federacio-catalana-de-beisbol-i-softbol/
https://www.mister-baseball.com/full-day-baseball-softball-viladecans/
http://www.baseballeurope.com/post/2015_ceb_umpire_clinic_in_barcelona_spain Arxivat 2019-11-15 a Wayback Machine.
https://www.marca.com/2015/02/27/mas_deportes/otros_deportes/1425039606.html
https://www.elmundo.es/deportes/mas-deporte/2019/06/24/5d0fd70421efa0e9528b4612.html
https://www.regio7.cat/esports/2019/01/27/gala-del-beisbol-softbol-catala/523586.html
https://as.com/masdeporte/2016/03/01/mlb/1456844280_874352.html?omnil=resrelart
https://www.lapremsadelbaix.es/noticies/esports-2/14024-tot-a-punt-per-al-campionat-d-europa-juvenil-de-softbol.html
https://hellodf.com/karate-surf-beisbol-escalada-y-skate-board-seran-olimpicos-en-2020-aprobo-el-comite-olimpico-internacional/
http://esports.laxarxa.cat/poliesportiu/noticia/jordi-valles-estem-encantats-amb-els-nous-camps-de-beisbol-i-softbol
http://esport.gencat.cat/ca/detalls/Noticia/nota-presa-possessio-beisbol Arxivat 2019-11-15 a Wayback Machine.
https://www.lavanguardia.com/local/baix-llobregat/20180131/44274449316/viladecans-reina-beisbol-renace-cantera.html
https://elbruguersdigital.cat/30-torneig-de-beisbol-de-festa-major/
https://johancruyffinstitute.com/es/ultimas-noticias/la-federacio-catalana-de-beisbol-y-softbol-vela-por-la-proyeccion-de-sus-asociados/
https://www.ara.cat/esports/aventures-americanes-dels-nens-catalans_0_2072792752.html
# Miquel Cuní i Martorell

Miquel Cuní i Martorell (Calella, 23 de maig de 1827 - Barcelona, 14 de maig de 1902) fou un entomòleg i botànic català.
Especialista en lepidopterologia, va ser secretari de l'Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona i, al 1899, un dels fundadors de la Institució Catalana d'Història Natural. Publicà diferents obres científiques i de divulgació. Va reunir una col·lecció d'insectes i un important herbari que cedí per a l'ensenyament. Al seu nom, foren dedicades diferents espècies d'insectes com Ascalaphus cunii, Ophonus cunii i Ephippiger cunii.

## Referències

* ↑ Maluquer i Nicolau, Salvador «Noticia necrológica de D. Miquel Cuní y Martorell». Butlletí de la Institució Catalana d'Història Natural, 12, 01-06-1902. Arxivat de l'original el 9 de maig 2018 [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «Sr. Miquel CUNÍ i MARTORELL». Acadèmics Històrics. Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona. [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «El naturalista calellenc Miquel Cuní». bibliocalella. [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «Miquel Cuní i Martorell». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ Vallhonrat, Francesc «Miquel Cuní i Martorell, un naturalista a I'inici de l'excursionisme científic». Muntanya, 841, 01-06-2002. Arxivat de l'original el 2018-05-09 [Consulta: 8 maig 2018].
# Campbellsville

Campbellsville és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 10.498 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Campbellsville tenia 10.498 habitants, 4.432 habitatges, i 2.814 famílies. La densitat de població era de 680,1 habitants/km².
Dels 4.432 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,5% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 33,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 14% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.922 $ i la renda mediana per família de 30.643 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.672 $ mentre que les dones 19.736 $. La renda per capita de la població era de 15.996 $. Entorn del 18,7% de les famílies i el 21,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Campbellsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Campbellsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lütschine

El Lütschine és un riu de l'Oberland bernès, regió de Suïssa. El curs del Lütschine va des de Zweilütschinen, on el seus dos afluents s'uneixen al Llac Brienz a Bönigen. El Schwarze Lütschine (Lütschine negre) flueix de Grindelwald a Zweilütschinen. El Weisse Lütschine (Lütschine blanc) flueix de la vall de Lauterbrunnen a Zweilütschinen. El tram comú del riu té una longitud de 8,6 quilòmetres, mentre que el Schwarze Lütschine és de 12,3 quilòmetres i el Weisse Lütschine és de 13,1 quilòmetres de largada.
Diu la història que un acudit circulava entre els habitants que van viure en els dos rius, que les persones de Weisse Lütschine deien que els altres "eren tan bruts que el riu es va tornar negre" i els habitants de Schwarze Lütschine van proclamar que els altres "mai es rentaven i així l'altre afluent va quedar perfectament blanc".
Un observador que està a Zweilütschinen a l'hivern podria notar que durant el dia el Schwarze Lütschine la vall a l'est és fosca, ombrejada i freda, mentre que a la vall de Weisse Lütschine al sud (la vall de Lauterbrunnen Vall) és assolellada i lluminosa.

## Actualitat

Després d'una sèrie d'esllavissades a la morrena, des del 2005 s'ha format un llac glacial a la glacera de Grindelwald. Sota l'efecte de l'escalfament global, el llac creix cada any. Es va omplir diverses vegades i va provocar inundacions a la vall, i va provocar danys extensos a les valls de Grindelwald i Lütschental. Per limitar els nous riscos de desbordament, s'està construint un túnel de drenatge.
* Vall de Lauterbrunnen, Staubbach i White lutschine

## Referències

* ↑ Tribune de Genève, 29 maig 2009..
# Combo

Combo o Coomba fou un regne nadiu de Gàmbia.
El 4 de juny de 1827 el regne va signar un tractat de protectorat amb Gran Bretanya, a qui va confirmar la cessió de l'illa de Santa Maria (Banjul o Banjola) i territoris annexes; va obrir el regne al comerç britànic, va abolir el tràfic d'esclaus, i va establir regals anuals pel rei.
El rei Soalong Jarta va signar un nou tractat el 13 de juliol de 1840 en el qual va cedir territoris a la zona de Cap Santa Maria (Banjul) a canvi de 100 dòlars; el tractat fou confirmat el 9 de novembre de 1840 però substituït després per un nou tractat el 26 de desembre de 1850; en aquest tractat (on el nom del rei apareix ara com Soulong Jarta) es van delimitar les zones cedides.

## Referències

* The Map of Africa by Treaty, per Sir E. Hertslet
Viccionari
# Joan Ramon Folc II de Cardona

Joan Ramon Folc II de Cardona (Arbeca, 1400-1471) fou comte de Cardona i vescomte de Vilamur (1441-1471). És fill de Joan Ramon Folc I de Cardona i de Joana de Gandia.

## Militar al servei de la corona

El 1423 va comandar l'estol de 22 galeres que va dur reforços a Nàpols per Alfons el Magnànim, que es trobava en una posició de feblesa enfront Lluís III d'Anjou després de ser derrotat per Muzio Sforza a l'entorn del Castel Capuano, i comandà el mateix estol poc més tard escoltant el rei de tornada als seus regnes, no sense abans destruir el port de Marsella amb la seva flota, el més important dels dominis angevins.
Va donar suport al rei Joan el sense Fe a la guerra civil catalana.

## Núpcies i descendents

Es va casar el 1414 amb Joana de Prades, comtessa de Prades i baronesa d'Entença, filla de Pere de Prades i de Joana de Cabrera. Van tenir cinc fills:
* Timbor de Cardona, va ser monja i està enterrada a la catedral de Tarragona compartint sepultura amb el seu nebot l'arquebisbe Pere de Cardona.
* Violant de Cardona, casada amb Felip Albert, amb qui va tenir una filla: Caterina Albert de Pallars.
* Margarida de Cardona
* Joana de Cardona, casada amb Arnau Roger IV de Pallars Sobirà
* Joan Ramon Folc III de Cardona, qui serà el seu successor i incorporarà els títols de la seva mare als del comte de Cardona.

## Referències

* ↑ Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 25
* ↑ (castellà) Luis Suárez Fernández, Historia de España antigua y media Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine., p.492
# Miquel Civil i Bogunyà

Miquel Civil i Bogunyà (Molins de Rei, 1845 – íbidem, 1923) fou un músic, compositor i poeta català. Desenvolupà diverses ocupacions en l’àmbit musical, i a més de compondre treballà com a organista de la parroquial del seu poble natal i com a pianista a la sala de ball del Palau a la mateixa vila. També destacà a nivell local en l’àmbit pedagògic degut a la seva extensa formació en diverses disciplines com lletres i matemàtiques, impartint classes particulars a nens dins el seu domicili i sent membre fundador de la Joventut Catòlica del seu poble, organització que treballava sobre l'educació i el lleure dels joves.
Es casà amb Elvira Castellví González (1853-1898), amb la qual tingué 10 fills que reberen del pare una profunda educació musical; com a conseqüència alguns d’ells també s’hi dedicarien posteriorment de manera professional, destacant les figures de Francesc Civil i Joseph Civil. La família es desplaçà durant uns anys a Barcelona el 1898, període en què el compositor va quedar vidu de forma inesperada; el 1907 es casaria de nou, en segones núpcies, amb Guadalupe Llamosas. A partir d’aquest moment anirà canviant la seva residència establint-se a diverses poblacions de Catalunya així com del Perú, país on vivia una filla seva. Finalment va traspassar a Molins de Rei el 1923.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Romeu i Solà, Anna «La Música a Santa Maria d'Igualada». [Bellaterra] : Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions, 2016.
# Can Colomer dels Escarabats

Can Colomer dels Escarabats és un edifici o masia situada al terme municipal de Sant Climent de Llobregat, al Baix Llobregat.
Aquesta masia, que està situada a la riba de la Riera de les Comes, té un origen medieval. Al costat de la masia es trobava l'anomenada "Mina de can Colomer dels Escarabats", que donava aigua a la masia des del torrent que té a ponent amb una petita canalització. Aquesta mina té actualment uns 20 metres de llargada.

## Referències

* ↑ «.xml Can Colomer dels Escarabats». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Vendrell, Jaume «L'aigua i Sant Climent: més de 1000 anys d'històries». VII Trobada de Centres d'Estudis i d'Estudiosos d'Eramprunyà. L'aigua, el territori i les persones. Centre d'Estudis Gavà, 2015, pàg. 45-56. Arxivat de l'original el 29 de febrer 2020 [Consulta: 29 febrer 2020]. Arxivat 29 de febrer 2020 a Wayback Machine.
* ↑ Campmany Guillot, Josep «Sant Climent de Llobregat a l'Edat Mitjana.Toponímia, camins principals i morfologia urbana». Camí Ral de Sant Climent. Centre d'Estudis de Gavà, 2009. Arxivat de l'original el 29 de febrer 2020 [Consulta: 29 febrer 2020]. Arxivat 29 de febrer 2020 a Wayback Machine.
# Sarkhej

Sarkhej és una ciutat a uns 8 km al sud-est d'Ahmedabad a l'Índia, capital del sultanat de Gujarat. És famosa pels edificis construïts a la zona, principalment sobre un llac artificial, característics de l'arquitectura del sultanat durant el segle XV, incloent la tomba d'un sant, una mesquita, un mausoleu i alguns palaus.

## Referències

* Concepts of Space in Traditional Indian Architecture/Yatin Pandya. Ahmedabad, Mapin, 2005, 148 p. ISBN 81-88204-26-9.
# Lyndia

Lyndia és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Lyndia cannarum, que es troba a Egipte.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Josep Permanyer i Nogués

Josep Permanyer i Nogués (Barcelona, 10 de març de 1870 - 22 d'abril de 1936) fou un periodista i publicista barceloní.
Fill de Joan Baptista Permanyer i Català i d'Elvira Nogués i Tapís naturals de Barcelona. Infatigable propulsor de les idees iberoamericanes, residí molt de temps a la República Argentina, on col·labora amb diaris i revistes i fa conferències. Des de la seva fundació el 1910 fou redactor en cap de la revista Mercurio. cessant en el càrrec en traslladar-se la redacció d'aquesta revista a Madrid. El 1925 fundà a Barcelona la revista Sun, i el 1924 havia iniciat a Buenos Aires una campanya en pro de la creació del Banc de Comerç Exterior i de la Companyia de Segurs de Crèdit, campanya que culminà el 1926 amb la publicació del volum Organización del Crédito al Comercio Exterior, que serví de pauta per a la redacció de la reial Orde del 6 d'agost de 1928 creant els dos organismes. Fou l'iniciador del «Hogar de la raza», col·laborador de diferents diaris de Barcelona i cofundador de la Cambra Gremial de la Propietat d'aquesta capital (després Cambra Oficial), de l'Institut Iberoamericà de Dret i Legislació, etc.
Era un periodista notable; reunia les condicions d'intuïció clara i precisa; sabia trobar les dades verdaderes de la notícia i l'afer important per al reportatge el que, unit a una activitat incansable i a la seva afabilitat en el tracte, li facilitava en gran manera la seva tasca periodística. Havia estat redactor de la Hoja Oficial del Lunes des de la seva fundació; col·laborà en diferents diaris i revistes, així com en el Suplement de l'Enciclopèdia Espasa dels anys 1934-1935, per la secció de Geografia y Historia redactà una gran part dels articles relatius a les nacions hispano-americanes. Barceloní entusiasta, formava part del Comitè per a commemorar l'Exposició Universal de 1888, i, en aquest últims anys de la seva vida fou el principal promotor per a la constitució de l'entitat Amics de la Ciutat, de la qual, per la seva competència i iniciativa, se li atorgà la presidència.

## Referències

* ↑ «Arxiu Municipal de Barcelona. Detall de registre de naixements 1870 llibre 1 (1 a 1600) registre 1318 foli 330», 1870. [Consulta: 2 agost 2018].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Suplement dels anys 1936-1939, primera part, pàg. 506 ISBN 84-239-4585-5
# Can Colomer de les Valls

Can Colomer de les Valls és una edificació a Sant Climent de Llobregat (Baix Llobregat) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia a l'indret de Sant Climent que porta el mateix nom, que sembla estar formada per tres construccions de planta rectangular, edificades en desnivell, seguint un petit pla en pendent i entre dos camins. La construcció és de pedra, amb alguns arcs de maó i el sostre de teules. El seu estat és ruïnós. La construcció que sembla més antiga tenia una porta de mig punt adovellada que mirava a l'ermita de Sant Francesc. En una de les parets es conserva, pintat en tons blavosos, un rellotge de sol amb la data 1783. Es tracta, doncs, d'una masia del segle xviii, construïda en 1783.
Sembla que durant la seva història, Can Colomer de les Valls ha disposat de pous i mines i canalitzacions que han servit per abastir-la d'aigua. Algunes d'aquestes encara es conserven avui. De ben segur que la proximitat de la riera que passa a tocar de la masia deu haver-hi col·laborat.
Can Colomer de les Valls ha estat des de fa molts anys en el pas de rutes viàries importants, com el camí que va des de Sant Boi a Vilafranca, o en alguna de les seves variants. Al segle xix el camí de la vall és esmentat com a camí veïnal, paral·lel a la riera, i en el seu trajecte es troben les masies de Can Mas i Can Colomer de les Valls.

## Referències

* 1 2 «Can Colomer de les Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 setembre 2015].
* ↑ «Can Colomer de les Valls». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vendrell Condeminas, Jaume & "+ de 1000. Històries de Sant Climent de Llobregat". «L'Aigua i Sant Climent de Llobregat: més de 1000 anys d'històries». A: L'aigua, el territori i les persones VII Trobades d'Estudiosos i Centres d'Estudis d'Eramprunyà Parc arqueològic de les mines prehistòriques. Gavà, 18 d'octubre de 2014. Actes. 1ª ed.. Associació d'Amics del Museu de Gavà i Centre d'Estudis de Gavà, Juny de 2015, p. 41-52. ISBN 978-84-606-9098-6 [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ Vives Tort, Miquel. Evolució històrica de la xarxa viària entre el Llobregat i el Foix: des de l'època romana fins al tercer decenni del segle XX. Barcelona: Universitat de Barcelona, 2007, p. 734-741. ISBN 9788469158852 [Consulta: 7 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Fotografia de Can Colomer de les Valls al Dipòsit Digital de la Generalitat de Catalunya "Calaix"
# Independent Truck Company

Independent Truck Company és una marca estatunidenca d'eixos de monopatí amb seu a Santa Cruz. Fundada el 1978, l'empresa és propietat de NHS Inc. i patrocina un notable equip de patinadors. Els eixos es fabriquen a la Xina.
L'empresa va ser cofundada per Richard Novak, Jay Shiurman, Fausto Vitello i Eric Swenson. El model Stage 1 va ser el producte inaugural, comercialitzat el 23 de maig de 1978 a Newark. L'eix va ser dissenyat com a resposta a la manca d'eixos de monopatí de qualitat al mercat en aquell moment.
El logotip de la marca es basa en la Creu de Ferro. S'ha mantingut com el logotip d'Independent des dels inicis de l'empresa i es va derivar de la variació francesa de la Creu patent.

## Referències

* ↑ Denike, Bob. Built to Grind: 25 Years of hardcore skateboarding from the archives of Independent Truck Company. San Francisco: NHS, 2004. Print.
# Malaltia respiratòria

Les malalties respiratòries són afeccions patològiques que afecten les vies, els òrgans i els teixits que permeten l'intercanvi de gasos en els animals que respiren aire. Així inclouen:
* Afeccions del tracte respiratori superior: el nas, la faringe, la laringe; que són objecte de l'otorrinolaringologia.
* Afeccions del tracte respiratori inferior: la tràquea, els bronquis, els bronquíols, els alvèols, les pleures, la cavitat pleural, els nervis i els músculs de la respiració; que són objecte de la pneumologia.
Les malalties respiratòries van des de lleus i autolimitades, com el refredat comú, la grip i la faringitis, fins a malalties que posen en perill la vida, com la pneumònia bacteriana, l'embòlia pulmonar, la tuberculosi, l'asma aguda, el càncer de pulmó, o la síndrome respiratòria aguda greu, com ara la COVID-19. Les malalties respiratòries es poden classificar de moltes maneres diferents, bé per l'òrgan o el teixit implicats, pel tipus i el patró de signes i símptomes associats, o per la causa de la malaltia.

## Referències

* ↑ Sengupta, Nandini «Lung sound classification using cepstral-based statistical features». Computers in Biology and Medicine, vol. 75, 1, 01-08-2016, pàg. 118–29. DOI: 10.1016/j.compbiomed.2016.05.013. PMID: 27286184.
* ↑ «COVID-19 and vascular disease». EBioMedicine, vol. 58, 2020, pàg. 102966. DOI: 10.1016/j.ebiom.2020.102966. PMC: 7438984. PMID: 32829782.