OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Volta a Llombardia 1981

La Volta a Llombardia 1981 fou la 75a edició de la clàssica ciclista Volta a Llombardia. La cursa es va disputar el diumenge 17 d'octubre de 1981, sobre un recorregut de 259 km. El vencedor final fou el neerlandès Hennie Kuiper, per davant de Moreno Argentin i Alfredo Chinetti.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Hennie Kuiper | DAF Trucks-Cote d'Or | 6h 32' 00 |
| 2 | Moreno Argentin | Sammontana-Benotto | + 27" |
| 3 | Alfredo Chinetti | Inoxpran | m. t. |
| 4 | Jean-Marie Grezet | Cilo-Aufina | m. t. |
| 5 | Luciano Rabottini | Santini-Selle Italia | m. t. |
| 6 | Tommy Prim | Bianchi-Piaggio | m. t. |
| 7 | Emanuele Bombini | Hoonved-Bottecchia | m. t. |
| 8 | Pascal Simon | Peugeot-Esso-Michelin | m. t. |
| 9 | Johan De Muynck | Splendor-Wickes | m. t. |
| 10 | Claude Criquielion | Splendor-Wickes | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
* «Cyclisme - Tour de Lombardie - 1981» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 26 octubre 2015].
# Vímet

El vímet, vime, vimen o vim (del llatí vimen) és la branca prima, llarga i flexible de la vimetera i d'altres espècies de salze. El vímet és un material utilitzat des de temps primitius, originalment oriünd de vares grans i flexibles de la vimetera i que va passar a designar qualsevol matèria primera d'origen vegetal de les mateixes característiques i que, trenat, va tenir diversos usos, principalment a la manufactura de cistells i mobles. Els materials utilitzats poden ser de qualsevol part de la planta, com els cors o els bastons de tiges de rota, o la grossor sencera, com amb interruptors de salze. Altres materials populars inclouen la canya i el bambú.
Existeixen referències documentals del vímet en l'antic Egipte. Es diu que l'ús extensiu d'objectes de vímet en l'edat de ferro va tenir una influència en el desenvolupament dels patrons utilitzats a l'art Cèltic. La seva estètica ha estat molt influenciada pel Moviment d'Arts i Ofici del final del segle xx.
Sovint, un marc està fet de materials més ferms, després un material més flexible és utilitzat per omplir el marc. El vímet és lleuger però robust, d'aquesta manera és ideal i poc costós per mobles que seran moguts amb freqüència. Normalment és utilitzat en la fabricació de mobles de jardí.

## L'ofici de cisteller

El vímet es treballa gairebé des de sempre. Ja des de les primeres civilitzacions es parla de la presència d'aquest arbust, des d'Egipte fins a Roma arribant a l'edat mitjana en què el seu cultiu va començar a esdevenir sistemàtic. Va tenir molta importància a Europa, sobretot a principi del Segle XX, fins que nous materials van fer la seva aparició substituint al vímet als diferents recipients i altres elements del camp i de la llar.
L'ofici de cisteller sempre ha tingut gran importància, i a tots els pobles de ben segur els mateixos usuaris es fabricaven els mateixos cistells. És un art que passa de pares a fills, i és difícil trobar algú que en sàpiga i que et vulgui ensenyar.
El vímet són les branques d'un arbust que s'anomena vimetera, que creix a les riberes d'alguns rius de manera salvatge i és utilitzat en cistelleria i altres estris domèstics. Les seves branques són primes, llargues i flexibles, per tant, de fàcil manipulació. És molt important que la zona on creix s'esporgui i es netegi perquè torni a sortir, ja que la malesa dificulta el seu creixement.
Diuen que s'ha d'agafar en lluna minvant, perquè si no podria fer fillols o tinyar-se. La collita del salze s'ha de realitzar passada la primavera, quan més saba corre pels seus vasos i abans que se sequi sent verd s'ha de podar.

## Referències

* ↑ «Vímet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Associació Catalana de Cistellers i Cistelleres». Arxivat de l'original el 2015-07-28. [Consulta: 7 gener 2015].
# Vínnitske

Vínnitske (en (ucraïnès): Вінницьке) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.048 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Weezer (The Black Album)

Weezer, també conegut com The Black Album (en català, l'àlbum negre) és el tretzè àlbum d'estudi de la banda estatunidenca de rock alternatiu Weezer. Es va publicar digitalment l'1 de març de 2019 per Atlantic Records i Crush Music. Aquest fou el sisè àlbum epònim i fou produït per Dave Sitek.

## Posicions en llista

| Llista (2019) | Posició |
| Alemanya | 96 |
| Austràlia | 24 |
| Canadà | 33 |
| Estats Units | 19 |
| Regne Unit | 73 |

## Crèdits

* Rivers Cuomo – cantant, guitarra principal, teclats
* Brian Bell – guitarra rítmica, veus addicionals, teclats
* Scott Shriner – baix, veus addicionals, teclats
* Patrick Wilson – bateria

## Referències

* ↑ «Weezer - Weezer (The Black Album)» (en anglès). Australian-Charts.com. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ «ARIA Digital Albums Chart» (en anglès). Aria.com.au. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ «Weezer > Chart history > Canadian Albums» (en anglès). Billboard. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ «Weezer > Chart history > Billboard 200» (en anglès). Billboard. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ «Weezer > Albums» (en anglès). OfficialCharts.com. [Consulta: 6 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Weezer (anglès)
# Werdingita

La werdingita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de Günter Werding, professor de mineralogia de l'Institut für Mineralogie de la Universitat de Ruhr, a Bochum, Alemanya.

## Característiques

La werdingita és un silicat de fórmula química Mg₂Al$_{14}$Si₄B₄O$_{37}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1988. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la werdingita pertany a «09.BD: Estructures de sorosilicats (dímers); grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació tetraèdrica [4] o major» juntament amb els següents minerals: bertrandita, hemimorfita, junitoïta, axinita-(Fe), axinita-(Mg), axinita-(Mn), tinzenita, vistepita i boralsilita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la granja de Bok se Puts, al districte de Gordonia, de la Petita Namaqualand, al Cap Septentrional, Sud-àfrica. També ha estat descrita al districte d'Okiep Copper, un emplaçament molt proper a la seva localitat tipus, així com a Zimbàbue, Madagascar, Austràlia, Noruega, la República Txeca i l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Werdingite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 octubre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: maig 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 31 octubre 2017].
# Werben (Spreewald)

Werben (baix sòrab: Wjerbno) és una ciutat alemanya que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Burg (Spreewald). Comprèn els nuclis de Brahmow (Brama) i Ruben (Rubyn). Es troba a la zona d'assentament dels sòrabs.

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 1875 | 2 022 |
| 1890 | 1 995 |
| 1910 | 1 886 |
| 1925 | 1 821 |
| 1933 | 1 839 |
| 1939 | 1 922 |
| 1946 | 2 439 |
| 1950 | 2 254 |
| 1964 | 1 814 |
| 1971 | 1 719 |
| Any | Població |
| 1981 | 1 627 |
| 1985 | 1 553 |
| 1989 | 1 560 |
| 1990 | 1 539 |
| 1991 | 1 511 |
| 1992 | 1 513 |
| 1993 | 1 541 |
| 1994 | 1 564 |
| 1995 | 1 651 |
| 1996 | 1 744 |
| Any | Població |
| 1997 | 1 838 |
| 1998 | 1 891 |
| 1999 | 1 927 |
| 2000 | 1 942 |
| 2001 | 1 926 |
| 2002 | 1 908 |
| 2003 | 1 900 |
| 2004 | 1 872 |
| 2005 | 1 865 |
| 2006 | 1 842 |
| Any | Població |
| 2007 | 1 843 |
| 2008 | 1 812 |
| 2009 | 1 795 |
| 2010 | 1 763 |
| 2011 | 1 719 |
| 2012 | 1 700 |
| 2013 | 1 689 |

## Personatges il·lustres

* Mato Kósyk, escriptor sòrab.

## Referències

* ↑ Les fonts de dades es poden trobar en els Wikimedia Commons Population Projection Brandenburg at Wikimedia Commons
# Vladímir Tatlin

Vladímir Tatlin o Volodímir Tatlin (rus: Владимир Евграфович Та́тлин, Vladímir Ievgràfovitx Tatlin; ucraïnès: Володи́мир Євгра́фович Та́тлін, Volodímir Ievhràfovitx Tatlin) (Khàrkiv, Imperi Rus 1885 - Moscou, 1953) fou un pintor i escultor rus o ucraïnès, constructivista, que va abastar múltiples facetes: escultura, pintura, projectes arquitectònics, objectes inventats, de disseny, i decorats teatrals.

## Biografia

El 1915 va fundar el Constructivisme, sent el principal inspirador de l'avantguarda artística de major impacte a l'URSS, juntament amb el Futurisme. L'any 1913 va conèixer Picasso i va passar per diversos moviments artístics. Va voler materialitzar l'art amb muntatges, i promoure la mort de l'art de museu: "l'Obra ha de participar en la vida i en la construcció del món."

## Obra

El seu projecte més famós és el Monument a la Tercera Internacional (en rus: «Памятник III-му Интернационалу»; en ucraïnès: Монумент III Інтернаціоналу), també conegut com a Torre de Tatlin (en ucraïnès: Башта Татліна, 1919-1920), que mai no es va construir. Havia de ser un edifici habitable, molt més alt que la Torre Eiffel, en el qual s'albergaria la seu de la Internacional. Es va unir a Aleksandr Ródtxenko als VKhUTEMAS o Tallers Superiors Artístics i Tècnics de l'Estat (en rus: ВХУТЕМАС, Высшие художественно-технические мастерские), una de les primeres escoles de disseny del món, instal·lada a Moscou del 1920 fins a l'inici de la Primera Guerra Mundial.
Tatlin va dissenyar també el Letatlin (en rus: «Летатлин»; en ucraïnès: «Летатлін»), aparell volador sense motor d'ús individual que permetria als ciutadans soviètics desplaçar-se sense crear contaminació i de manera natural. El nom de l'aparell juga amb la paraula per volar (letat) i el nom de l'artista.

## Referències

* ↑ «Vladimir Tatlin». Gran Enciclopèdia Catalana, -. [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ Hodge, Susie. Breve historia del arte moderno y contemporàneo (en castellà). Londres i Barcelona: Laurence King Publishing Ltd. Edició espanyola per Blume, 2019, p. 100. ISBN 978-84-17757-48-9.
* ↑ Hodge, Susie. Breve historia del arte moderno y contemporàneo (en castellà). Londres i Barcelona: Laurence King Publishing Ltd. Edició espanyola per Blume, 2019, p. 26. ISBN 978-84-17757-48-9.
# Vorderthal

Vorderthal és un municipi del cantó de Schwyz, situat al districte de March.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Vorarefília

La Vorarefília (del llatí voro, devorar, i del grec φιλία, philo, afecte) és una tipologia de fetitxisme sexual en la qual l'excitació sexual de l'individu s'assoleix a través de la idea de ser devorat, devorar algú altre, observar aquest procés o, en la seva versió més comuna, amb l'acte general del menjar. La fantasia més habitual implica una víctima sent devorada viva, i pot o no, incloure digestió. Com en qualsevol activitat sexual, la pràctica d'aquest fetitxisme es pot moure en un continu entre la integració en una sexualitat plena i la patologia clínica. Dins del vessant plenament integrat, es pot generar una activitat lligada al sexe oral, a la inclusió de menjar en l'acte sexual, o a la realització de simulacions d'ingesta i jocs de rol de menor o major complexitat.
Donat que el nivell extrem/patològic d'aquest tipus de fetitxisme no és realitzable a la pràctica (per qüestions d'ètica, moral i legalitat), els subjectes que en necessiten el sadollament, acostumen a substituir-la per imatges, narracions, filmacions i videojocs, així com amb la ingesta de diferents parts del cos propi o de tercers (generalment regenerable com ara ungles, cabells, pell morta, etc.). Aquesta pràctica pot ser contamplada com una variació de la macrofília en alguns casos, i pot ser combinada amb altres pràctiques fetitxistes.

## Referències

* ↑ Adams, Cecil. «Eat or be eaten: Is cannibalism a pathology as listed in the DSM-IV?». The Straight Dope, 02-07-2004. Arxivat de l'original el 2008-05-12. [Consulta: 4 abril 2007].
* ↑ Ågmo, Anders. Functional and dysfunctional sexual behavior: a synthesis of neuroscience and comparative psychology. Academic Press, 2007, p. 454. DOI 10.1016/B978-012370590-7/50013-X. ISBN 0123705908.
* 1 2 Brundage, Sandy «Fetish Confessions». The Wave Magazine, 2, 15, 31-07-2002. Arxivat de l'original el 2007-09-27 [Consulta: 30 abril 2007]. Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ Brathwaite, Brenda [2007-09-27]. «Defining sex». A: Sex in video games. London: Charles River Media, 2007, p. 20 (Advances in computer graphics and game development). ISBN 1-58450-459-5.
* ↑ Ceilán, Cynthia. Weirdly Beloved: Tales of Strange Bedfellows, Odd Couplings, and Love Gone Bad. Globe Pequot, 2008, p. 90. ISBN 1599214032.

## Bibliografia addicional

* Giard, Agnès. Le sexe bizarre: Pratiques érotiques d'aujourd'hui. Paris: Cherche midi, 2004. ISBN 2749102863. OCLC 57056543.

## Vegeu també

* Armin Meiwes
* Canibalisme
# Weí

En física teòrica de partícules, el Weí ('Wino' en anglès) és una partícula elemental hipotètica supercompanya del bosó W (mediador de la interacció nuclear feble). Existirien tres weíns (W͂$^±$, W͂$^3$) sent classificats com a fermions en ser supercompanys dels bosons W$^±$ d'acord amb les prediccions de la supersimetria, i formarien part del grup dels gaugins. Els weins tindrien espín 1/2 i massa no nul·la. No han estat detectats encara, indicant que, si existeixen, tenen una massa molt elevada (i/o un acoblament molt feble amb les partícules normals).

## Referències

* ↑ «A Supersymmetry primer» (en anglès). Adv.Ser.Direct.High Energy Phys. 21, (2010).

## Vegeu també

* Gaugins
* Llista de partícules supersimètriques
# Vocal tancada posterior arrodonida

La vocal tancada posterior arrodonida es representa [u] en l'AFI, com la lletra u minúscula. És un so força freqüent als idiomes del món. Acústicament té el primer formant sobre els 300 Hz i el segon als 800 Hz.

## Característiques

* És una vocal perquè no hi ha obstrucció total del pas de l'aire.
* És una vocal oral perquè no hi ha obertura del canal nasal.
* És una vocal alta o vocal tancada perquè la base de la llengua puja a la posició més alta possible a tocar del paladar sense arribar a crear una constricció que faria considerar el so una consonant.
* És una vocal posterior perquè la llengua s'enretira a la posició més enrere possible sense arribar a crear una constricció que faria considerar el so una consonant.
* És una vocal arrodonida perquè s'articula amb els llavis premuts cap a enfora.

## En català

El català té aquest fonema. Pot representar el so de la lletra U i en determinats dialectes també el de la O en posició àtona. Quan s'ha d'accentuar porta accent tancat o agut. Pot portar també dièresi per trencar un diftong (és una vocal feble) o per marcar que s'ha de pronunciar en els dígrafs güe, güi, qüe, qüi.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Volta a Eslovènia 2014

La Volta a Eslovènia 2014, 21a edició de la Volta a Eslovènia, es disputà entre el 19 i el 22 de juny de 2014 sobre un recorregut de 514,5 km repartits entre quatre etapes, amb inici a Ljubljana i final a Novo Mesto. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2014, amb una categoria 2.1.
El vencedor fou el portuguès Tiago Machado (NetApp-Endura), per davant Ilnur Zakarin (RusVelo) i Matteo Rabottini (Neri Sottoli), segon i tercer respectivament. Michael Matthews (Orica-GreenEDGE) guanyà la classificació per punts, Klemen Štimulak (Adria Mobil), Simon Yates (Orica-GreenEDGE) la dels joves i el Bardiani CSF la dels equips.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a quatre equips World Tour, set equips continentals professionals, sis equips continentals i un equip nacional:

### equips World Tour

    Cannondale, Team Katusha, Lampre-Merida, Orica-GreenEDGE

### equips continentals professionals

    GW Erco Shimano, Bardiani CSF, Colombia, Neri Sottoli, NetApp-Endura, RusVelo, Topsport Vlaanderen-Baloise

### equips continentals

    Adria Mobil, Radenska, Area Zero, Meridiana Kamen, Synergy Baku, Vini-Fantini-Nippo

### equips nacional

    Selecció d'Eslovènia

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 19 de juny | Ljubljana - Ljubljana | 8,8 km | Michael Matthews (AUS) | Michael Matthews (AUS) |
| 2a | 20 de juny | Ribnica - Kočevje | 160,7 km | Sonny Colbrelli (ITA) | Michael Matthews (AUS) |
| 3a | 21 de juny | Rogaška Slatina - Trije Kralji | 192 km | Francesco Manuel Bongiorno (ITA) | Tiago Machado (POR) |
| 4a | 22 de juny | Škofja Loka - Novo Mesto | 153 km | Elia Viviani (ITA) | Tiago Machado (POR) |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Tiago Machado (POR) | NetApp-Endura | 12h 44' 58" |
| 2 | Ilnur Zakarin (RUS) | RusVelo | + 23" |
| 3 | Matteo Rabottini (ITA) | Neri Sottoli | + 33" |
| 4 | Kristjan Koren (SLO) | Cannondale | + 35" |
| 5 | Francesco Manuel Bongiorno (ITA) | Bardiani CSF | + 37" |
| 6 | Damiano Caruso (ITA) | Cannondale | + 52" |
| 7 | Simon Yates (GBR) | Orica-GreenEDGE | + 55" |
| 8 | Eliot Lietaer (BEL) | Topsport Vlaanderen-Baloise | + 1' 10" |
| 9 | Jure Golčer (SLO) | Eslovènia | + 1' 27" |
| 10 | Artiom Ovetxkin (RUS) | RusVelo | + 1' 37" |

## Referències

* 1 2 EFE «Elia Viviani gana la última etapa y Tiago Machado se lleva la general». El Mundo Deportivo. EFE, 22-06-2014 [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ «2014 » 21st Tour de Slovénie (2.1)». procyclingstats.com [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ EFE «Michael Matthews vence en la etapa prólogo y se coloca líder de la general». El Mundo Deportivo. EFE, 19-06-2014 [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ EFE «Sonny Colbrelli consigue su primer triunfo como profesional». El Mundo Deportivo. EFE, 20-06-2014 [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ EFE «Portugués Machado, nuevo líder y etapa para el italiano Bongiorno». El Mundo Deportivo. EFE, 21-06-2014 [Consulta: 26 juny 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-07-01 a Wayback Machine. (eslovè)(anglès)
# Xot de Califòrnia

El xot de Califòrnia (Megascops kennicottii) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita des de boscos fins desert amb cactus, des del sud-est d'Alaska, a través de l'oest del Canadà i dels Estats Units, fins a la major part de Mèxic. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Xot de Califòrnia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 261. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Western Screech-owl. Megascops kennicottii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Xot d'Aràbia

El xot d'Aràbia (Otus pamelae) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la Península d'Aràbia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Xot d'Aràbia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 256. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Arabian Scops-owl. Otus pamelae» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 2 febrer 2023].
# Banca Mitsui Sumitomo

La Banca Mitsui Sumitomo (三井住友銀行, Mitsui Sumitomo ginkō), coneguda en anglés com a Sumitomo Mitsui Banking Corporation i abreviat com a SMBC és una entitat financera japonesa amb seu a Chiyoda, Tòquio fundada l'any 1996 amb la unió del Banc Sumitomo i la Banca Sakura, successora del Banc Mitsui. A data del 2019 és la segona entitat bancària més gran del Japó en profits i capital. Juntament amb el Banc Mitsubishi UFJ i el Banc Mizuho, el SMBC és un dels tres bancs més importants del Japó i que dominen l'economia d'aquest país. El banc està estretament relacionat amb els keiretsu Mitsui i Sumitomo.

## Referències

* ↑ «JRI America to set up centre in Tralee, creating 100 jobs – Careers | siliconrepublic.com – Ireland's Technology News Service», 30-09-2011.
* ↑ «Mega-Banks occupy Japanese bank market!», 03-07-2019.
# Federico García Trujillo

Federico García Trujillo (La Laguna, Tenerife, 1988) és un artista canari establert a Barcelona. És llicenciat en Belles Arts per la Universitat de Barcelona i va estudiar un any a la Universitat Metropolitana de Manchester. Va exposar La pintura como lenguaje documental a la galeria Miscelanea de Barcelona i va ser seleccionat per a participar en la Biennal d'Art Contemporani –Jove Creació Europea, una exposició que ha itinerat per diversos països europeus. També ha participat en nombroses exposicions col·lectives, entre les quals destaquen Aparteu les cadires (Can Felipa Arts Visuals, Barcelona), Escenaris de realitat (re)ficcionada (Fundació Arranz Bravo, l'Hospitalet de Llobregat), Memorias de contrabando (Centro de Arte La Recova, Santa Cruz de Tenerife) i Artificiala (Cyan Gallery, Barcelona). Ha aconseguit atreure l'atenció de l'entorn artístic barceloní amb un treball de resignificació i recontextualització en traslladar a un suport artesanal –normalment pintura i dibuix– els continguts mediàtics que es produeixen en la nostra contemporaneïtat i, sobretot, els que es produeixen per circumstàncies històriques i que pugnen per quedar representats en el present.

## Referències

* ↑ «Figueres participa en l'edició 2013-2015 de la Biennal Internacional JCE». Bonart. Bonart. [Consulta: 11 setembre 2015].
* ↑ «Federico García Trujillo». web. ICUB. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 11 setembre 2015].
# Espuri Veturi Cras Cicurí (decemvir)

Espuri Veturi Cras Cicurí (en llatí Spurius Veturius SP. F. P. N. Crassus Cicurinus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Vetúria.
Va ser membre del primer decemvirat l'any 451 aC. Titus Livi l'esmenta com a Luci Veturi, i Dionís d'Halicarnàs diu que es deia Titus Veturi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 748.
# Dolíons

Els dolíons (en grec antic: Δολίονες) eren un poble de la mitologia grega que vivia entorn de la ciutat de Cízic, per on passaren els argonautes. Vivien entre els rius Asop i Ríndacos i el llac Dascilita. Un dels seus reis va ser Cízic, un fill d'Eneu.

## Referències

* ↑ Esteve de Bizanci. Ethnica (Ἐθνικά), s.v Δολίονες.
* ↑ Smith, William (ed.). «Dolionis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9 gener 2021].