# Gran Columnata de Palmira

La Gran Columnata, nom donat pels arqueòlegs, és el carrer principal de l'antiga Palmira, a Síria, i representa un important jaciment arqueològic al centre de la ciutat. Va ser la principal avinguda columnata, amb unes 750 columnes alineades a tots dos costats i flanquejada per pòrtics d'una amplada de set metres; amb més d'un d'un quilòmetre de llarg i 11 metres d'ample, va ser construïda a partir del segle ii dC i recorria la ciutat d'est a oest, des de prop del temple de Baal i els «banys de Dioclecià» fins al campament de Dioclecià, i el temple Funerari.
Està formada per tres seccions que es van construir per separat al llarg dels segles ii i iii: la més antiga és l'occidental i comença a la Porta oest, al costat del temple Funerari; l'oriental s'estén des de l'Arc de Triomf, al centre de Palmira, fins a l'entrada del Temple de Baal, i la secció central, l'última en ser edificada, serveix com a punt d'unió i continuïtat entre les altres dues columnates.
Va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1980 dins el conjunt «Lloc de Palmira» i el 20 de juny de 2013 es va incloure a la llista del Patrimoni de la Humanitat en perill per alertar sobre els riscos a què estava exposada a causa de la Guerra civil siriana.

## Columnes corínties

Les columnes més antigues de la columnata, sobretot les de la part occidental, es van construir utilitzant la tècnica opus emplectum; estan formades per de sis a vuit seccions més petites. A partir del 220 el mètode de construcció es va substituir per l'anomenada tècnica opus palmyrenum segons l'historiador Marek Baranski, on les columnes només tenen tres seccions i va ser empleada per les seccions central i oriental de la columnata. Presentaven també motius decoratius amb estatuetes de bronze i inscripcions, com les descobertes davant del teatre amb dedicatòries a la reina Zenòbia, del segle iii.

## Referències

* ↑ Grimal, Sara; Carnicer, Alonso. «Síria: un patrimoni mil·lenari en perill». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA.
* ↑ Internacional. «El ejército sirio expulsa a los yihadistas de la ciudad de Palmira». La Vanguardia. La Vanguardia Ediciones S.L.. [Consulta: 29 agost 2015].
* 1 2 3 Casule, 2008, p. 100.
* ↑ Dirven i 1999, 22.
* ↑ Veyne, 2009, p. 232.
* 1 2 3 4 Barański, 1995, p. 39.
* ↑ Barański, 1995, p. 43.
* 1 2 Barański, 1995, p. 45.
* ↑ «Site of Palmyra». World Heritage List. UNESCO.
* ↑ «Syria’s Six World Heritage sites placed on List of World Heritage in Danger». Media Services, World Heritage 37th Session. UNESCO.
* 1 2 Barański, 1995, p. 41.
* ↑ Butcher, 2003, p. 46.
* ↑ Barański, 1995, p. 37.

## Bibliografia

* Barański, Marek «The Great Colonade of Palmyra Reconsidered». ARAM Periodical. ARAM Society for Syro-Mesopotamian Studies, 7, 1, 1995, pàg. 37–46. DOI: 10.2143/ARAM.7.1.2002216.
* Butcher, Kevin. Roman Syria: And the Near East. Getty Publications, 2003. ISBN 9780892367153.
* Casule, Francesca. Siria. Casa Editrice Bonechi, 2008. ISBN 9788847622357.
* Dirven, Lucinda. The Palmyrenes of Dura-Europos: A Study of Religious Interaction in Roman Syria. BRILL, 1999. ISBN 9789004115897.
* Veyne, Paul. El imperio grecorromano. Ediciones AKAL, 2009. ISBN 9788446024651.