OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eike Immel

Eike Immel (Stadtallendorf,el 27 de novembre de 1960) és un exporter de futbol alemany. que va jugar com a porter des del 1975 fins al 1997 al Borussia Dortmund, al Vfb Stuttgart i al Manchester City.
Amb la selecció de futbol de l'Alemanya Occidental va ser convocat i va formar part de com a membre de l'equip nacional a la Copa del Món de futbol de 1982, la Copa del Món de futbol de 1986, la UEFA Euro 1980 i la UEFA Euro 1988.
Quan es va retirar del futbol, va passar tres anys com a entrenador del FC Heilbronn. treballant com a entrenador de porters al Beşiktaş, Austria Viena i Fenerbahçe SK. Immel té el rècord de "més gols encaixats per un porter de la Bundesliga" amb 829 gols encaixats en 534 partits.

## Referències

* ↑ «Eike Immel - Player profile» (en anglès). transfermarkt.com. [Consulta: 15 octubre 2022].
* ↑ «1986 FIFA World Cup Mexico™: Germany FR» (en anglès). fifa.com. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Eike IMMEL - 1988 European Championships. - Germany». sporting-heroes.net. [Consulta: 16 octubre 2022].
Eike Immel amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Eurocopa 1980
1 Schumacher •
2 Briegel •
3 Cullmann •
4 K. Förster •
5 Dietz •
6 Schuster •
7 B. Förster •
8 Rummenigge •
9 Hrubesch •
10 Müller •
11 Allofs •
12 Memering •
13 Bonhof •
14 Magath •
15 Stielike •
16 Zimmermann •
17 Del'Haye •
18 Matthäus •
19 Votava •
20 Kaltz •
21 Junghans •
22 Immel •
Seleccionador: Derwall
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de Futbol 1982
1 Schumacher •
2 Briegel •
3 Breitner •
4 K. Förster •
5 B. Förster •
6 Dremmler •
7 Littbarski •
8 Fischer •
9 Hrubesch •
10 Müller •
11 Rummenigge •
12 Hannes •
13 Reinders •
14 Magath •
15 Stielike •
16 T. Allofs •
17 Engels •
18 Matthäus •
19 Hieronymus •
20 Kaltz •
21 Franke •
22 Immel •
Entrenador: Derwall
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de Futbol 1986
1 Schumacher •
2 Briegel •
3 Brehme •
4 Förster •
5 Herget •
6 Eder •
7 Littbarski •
8 Matthäus •
9 Völler •
10 Magath •
11 Rummenigge •
12 Stein •
13 Allgöwer •
14 Berthold •
15 Augenthaler •
16 Thon •
17 Jakobs •
18 Rahn •
18 K. Allofs •
18 Hoeneß •
18 Rolff •
18 Immel •
Seleccionador: Beckenbauer :
# Ramon Payàs

Ramon Payàs (1949 - Manresa, 23 de juny de 2019) va ser un activista i polític manresà.
Va ser militant d'ERC fins que es va integrar a Reagrupament durant la creació d'aquest nou partit. Amb Reagrupament, a nivell municipal havia participat amb diverses coalicions en les eleccions a l'Ajuntament, si bé, sempre des de posicions discretes a la llista. La darrera, en les eleccions d'aquest 2019, amb Primàries, formació a la que Reagrupament va donar el seu suport. També va ser conseller Nacional del Partit Demòcrata Europeu Català.
Com a activista cultural, va ser divulgador de les Homilies d'Organyà, i cofundador dels Amics de les Homilies d'Organyà i de la Plataforma 379.

## Referències

* ↑ «Mor el dirigent de Reagrupament i conseller del PDeCat Ramon Payàs». [Consulta: 25 juny 2019].
* 1 2 3 NacióManresa. «Mor als 70 anys l'activista manresà Ramon Payàs | NacióManresa». [Consulta: 25 juny 2019].
# Ramon Trias

Ramon Trias és el nom dels següents personatges:
* Ramon Trias Fargas (1922-1989), polític català.
* Ramon Trias i Rubiès, metge català.
# Francesc Josep de Lorena

Francesc Josep de Lorena (París, 28 d'agost de 1670 – París 16 de març de 1675) fou duc de Guisa, duc d'Alençon i duc d'Angulema, fou l'únic fill de Lluís Josep de Lorena, duc de Guisa i d'Elisabet Margarida d'Orleans, suo jure duquessa d'Alençon.

## Biografia

Nascut a la casa de Guisa a Paris de la germana de Gastó Joan Baptista de França duc d'Orleans i cap de la casa de prínceps de Guisa, Francesc Josep seria el seu únic fill. Era cosi del darrer gran duc Mèdici de Toscana Gian Gastone (Joan Gastó de Mèdici), cosí segon de Lluís XIV i nebot de la famosa "Gran Senyoreta". Era també descendent tant de Caterina de Mèdici com del seu marit Enric II.
A la mort del seu pare el 1670 va esdevenir duc de Guisa i Joyeuse i príncep de Joinville, tot i que la seva mare va permetre anomenar-lo duc d'Alençon. A la mort de la seva àvia materna Margarida de Lorena el 1672 Francesc Josep i la seva mare es van traslladar al palau de Luxemburg a París.
El darrer mascle de la casa de Guisa fou no obstant malaltís; no caminava quan ja tenia quatre anys; li va caure a la seva mainadera i va morir del cop al cap el 1675. al palau de Luxemburg. El ducat d'Alençon fou conservat per la seva mare; els ducats de Guisa i Joyeuse amb Joinville van passar a la seva bestia Maria de Lorena.

## Referències

* Patricia M. Ranum, Portraits around Marc-Antoine Charpentier, Baltimore, 2004
# Basili de Bolonya

* Per a altres significats, vegeu «Sant Basili».
Basili de Bolonya va ser bisbe de Bolonya consagrat pel Papa Sant Silvestre cap al 330 i morí un 6 de març, cap al 355, després d'haver regit santament la diòcesi. No se'n coneix més de la vida. Cappeletti pensa que va construir l'església dels Sants Pere i Pau i que deuria ésser sebollit a l'antiga catedral dels sants Nabor i Fèlix.
Se'n discuteix la cronologia i alguns autors el situen després de Faustinià i altres més tard. No obstant això, les llistes de bisbes de Bolonya més actual no l'esmenten; és possible que no existís cap bisbe de la ciutat anomenat Basili i que aquest nom s'atribuís per error a algun dels bisbes reals de la ciutat, canonitzats com els sant Faustinià o Eusebi de Bolonya; a partir d'aquí, l'error es transmetria i passaria a ésser considerat com un sant diferent.
Venerat a les esglésies catòlica i ortodoxa, la seva memòria es va establir el dia 6 de març.

## Bibliografia

* Giuseppe Cappelletti. Le chiese d'Italia della loro origine sino ai nostri giorni. Venezia: G. Antonelli, 1845, p. 447.
# Jeconies

Segons la Bíblia, Jeconies (en hebreu יְכָנְיָה [yəḵonyah]) va ser el dinovè rei de Judà. Va regnar 3 mesos i 10 dies a l'any 598 a.n.e. segons la cronologia tradicional, o a l'any 618 a.n.e. segons la cronologia bíblica.
Jeconies va arribar a ser rei a l'edat de divuit anys, i va continuar amb les males pràctiques del seu pare. Joiaquim, pare de Jeconies, havia estat sota la dominació de Nabucodonosor II, el rei de Babilònia, però s'havia rebel·lat contra ell al tercer any d'aquest vassallatge, fet que va propiciar el primer setge de Jerusalem.
Pel que sembla, Joiaquim va morir durant aquest setge i Jeconies es va convertir en rei de Judà; no obstant això, segons certa crònica babilònia, la seva governació va acabar només tres mesos i deu dies després, quan es va rendir davant de Nabucodonosor II. Jeconies va ser desterrat a Babilònia amb altres membres de la casa reial, així com molts oficials de la cort i guerrers. Nabucodonosor II va fer rei a Sedecies, germà de Joiaquim.

## Referències

* ↑ 2Re 24: 8, 9; 2Cr 36: 9
* ↑ 2Re 24: 1
* ↑ 2Re 24:11, 12; 2Cr 36: 9
* ↑ Assyrian and Babylonian Chronicles, d'A Grayson, 1975, pàg. 102
* ↑ Jr 22: 24-27; 24: 1; 27:19, 20; 29: 1, 2; 2Re 24: 14-16
* ↑ 2Re 24:17-19
# Quint Saloni Sarra

Quint Saloni Sarra (en llatí Quintus Salonius Sarra) va ser pretor el 192 aC i va obtenir Sicília com a província.

## Referències

* Titus Livi: Història de Roma (en línia) (anglès)
# Bosníacs

Els bosníacs (en bosnià: Bošnjak) són un poble eslau del sud que viuen principalment a Bòsnia i Hercegovina i a la regió sandžak de Sèrbia i Montenegro, amb una petita població autòctona també present a Kosovo. Descendents de la població eslava local convertida a l'islam durant el període otomà, els bosníacs estan típicament caracteritzats pel seu lligam a la regió històrica de Bòsnia, amb una llengua i cultura comunes, i a l'adherència tradicional a la religió islàmica.
Hi ha més de dos milions de bosníacs que viuen als Balcans. Els diversos episodis de neteja ètnica han tingut un efecte enorme sobre la distribució territorial de la seva població. Parcialment a causa d'això, existeix una notable diàspora bosníaca en un cert nombre d'estats, incloent-hi Àustria, Suècia, Turquia i els Estats Units. Tant dins de la regió com a l'exterior, els bosníacs es fan notar sovint per la seva cultura diferent, que ha rebut l'impacte de successives civilitzacions tant orientals com occidentals, al llarg de la seva història.
També se'ls anomena "bosnians musulmans", però el terme "bosnià" és una mica imprecís en aquest context, ja que generalment s'utilitza per a designar tots els habitants de Bòsnia i Hercegovina indepentdentment del seu origen ètnic (no sols bosníacs, sinó també serbis, croats o qualsevol altre grup amb presència al país).
# Elena Negueroles Colomer

Elena Negueroles Colomer (Alzira, 1949) és una pintora valenciana i va ser membre del Consell Valencià de Cultura de la Generalitat Valenciana. Està casada amb Fernando Roig Alfonso i és mare de dos fills.

## Carrera

Educada per les mares franciscanes en el Col·legi la Puríssima de la seua ciutat natal i en l'Institut de Batxillerat Sant Vicent Ferrer de València, va cursar estudis de periodisme a l'Escola de Periodisme de l'Església de València, graduant-se a l'Escola Oficial de Periodisme de Madrid.
Va estudiar pintura en l'Acadèmia de Maruja Cabrelles Sigüenza de València, Luís Reyna de Sevilla i, posteriorment, a l'Escola Superior d'Arts i Oficis i l'Escola Superior de la Reial Acadèmia de Belles arts de Sant Carles de València.

## Exposicions col·lectives

* Museu de la Ciutat, València, 2003.
* Arteba, Buenos Aires, Argentina, 2001.
* Allermabe Gallery, Londres, Regne Unit, 1996.
* Galeria CC 22, Madrid 1996.
* Museu de Malta, Malta 1993.
* Fira de New York, Nova York, Estats Units d'Amèrica, 1993.
* Galeria Güedj, Lió, França, 1992.
* Art, Santander 1992, 1993 i 1995.
* Galeria Robin-Leadouze, París, França, 1990.
* Galeria Robin-Leadouze, Cannes, França, 1990.
* Galeria Robin-Leadouze, Tòquio, Japó, 1990.
* Galeria Robin-Leadouze, Abidján, Costa d'Ivori, 1990.
* Interarte, València 1985, 1987, 1988, 1989, 1992, 1993 i 1995.
* Galeria Maite Muñoz, Madrid 1982.

## Exposicions Individuals

* Galeria Estil, València 2009.
* Ajuntament de València, València 2009.
* Palau de la Música, València 2002.
* Museu de Rosario, Argentina 2001.
* Drassanes, València 2000.
* Galeria Sam Benady, Madrid 1995.
* Caja Jalón, Saragossa, 1994.
* Galeria L'Eixample, València 1991.
* Sala d'Exposicions Casa de Cultura, Alzira 1989.
* Galeria Laurens, París, França, 1987.
* Galeria Nadal, Palma 1987.
* Galeria Maite Muñoz, Barcelona 1986.
* Galeria Amics, Alacant 1985.
* Sala Gabernia, València 1984 i 1989.
* Casino Antic, Castelló de la Plana 1983.
* Galeria Skyros, Castelló de la Plana 1981.
* Círculo Alcireño, Alzira 1980.

## Referències

* ↑ «Elena Negueroles presenta su dimisión como consejera del CVC». Lasprovincias.es, 08-11-2012.
* 1 2 «Currículum». Elenanegueroles.es. [Consulta: febrer 2015].

## Bibliografia

* Ramón Palomar: Elena Negueroles, de profesión pintora Espiral de las artes: publicación cultural 1133-2794, Vol. 5, Núm. 25-26, pàgs. 115-122, 1995.

## Enllaços externs

* Elena Negueroles Colomer - Lloc web oficial
# Massinissa (recull)

Massinissa (recull) és el nom dels següents personatges:
* Masinissa I, rei de Numídia del 202 al 148 aC
* Masinissa II, rei de Numídia esmentat entre el 82 i el 46 aC.
# Ramon Torroja i Valls

Ramon Torroja Valls (Igualada, 25 de setembre de 1894 - Caracas, 26 de setembre de 1960) fou un mestre i pedagog català. Va dirigir l'Escola Pràctica, annexa a l'Escola Normal de la Generalitat durant la Segona República Espanyola.
Fou una de les personalitats pedagògiques més importants en l'ensenyament modern català tant per la seva tasca educadora com per la influència que va exercir en una part dels futurs mestres. En destaquen obres com "Cartilla de civisme i dret" (1931), un interessant llibre que apropava als infants els valors de la societat i l'ètica a partir de la reflexió i el pensament.
La seva tasca fou interrompuda i amagada amb la irrupció del franquisme, que el tancà el 1939 a la Presó Model de Barcelona. Des d'allà, l'any 1940 escrigué una rellevant carta a la seva filla Núria on descrivia la duresa i la degradació de les presons del primer franquisme.
Des que surt de la presó l'estiu de 1941 fins al 1948, quan marxa a l'exili, malviu fent classes privades. Les classes particulars eren la sortida d'emergència per als mestres republicans, que van ser depurats i sancionats per la dictadura franquista. L'agost de 1948 marxa a Caracas, i allà viurà fins a la seva mort, el 26 de setembre de 1960.

## Obres

* Cartilla de civisme i dret (1931)
* Lectures suggestives (1932)
* El llenguatge a l'escola (1932)
* Història de Catalunya per a nois i noies (1933)
* La nostra terra i la nostra història (1933)
* La educación moral y cívica en la escuela actual (1933)
* Carta des de la presó (1940)

## Referències

* ↑ Marquès i Sureda 2009: p. 157
* ↑ Marquès i Sureda 1998: p. 259
* ↑ Marquès i Sureda 1998: p. 261

## Bibliografia

* «Ramon Torroja i Valls». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Marquès i Sureda, Salomó «Recuperant el passat: el pedagog Ramon Torroja, un exili tardà» (pdf). Temps d'Educació, 19, 1r semestre 1998, pàg. 253-272 [Consulta: 14 setembre 2013].
* Marquès i Sureda, Salomó «El mestre Ramon Torroja i Valls. Carta des de la presó» (pdf). Educació i HIstòria: Revista d'Història de l'Educació, 13, gener-juny 2009, pàg. 157-170. DOI: 10.2436/20.3009.01.40. ISSN: 1134-0258 [Consulta: 14 setembre 2013].
# Basili de Tessalònica

Basili de Tessalònica o Basili Acoli (Basilius Acholius) fou arquebisbe de Tessalònica, i n'ocupà el càrrec el 360. És molt elogiat per Ambròs de Milà. L'emperador Teodosi el Gran va voler ser batejat per aquest bisbe. Va assistir a un concili a Roma el 382. Va morir el 384.

## Referències

* ↑ Universal Historical Dictionary: Or, Explanation of the Names of Persons and Places in the Departments of Biblical, Political and Ecclesiastical History, Mythology, Heraldry, Biography, Bibliography, Geography, and Numismatics. Illustrated by Portraits and Medallic Cuts, Volum 1 (Llibre electrònic de Google), p. 252 [Consulta: 22 desembre 2014].
* ↑ Louis Moreri. Le grand dictionaire historique ou le Melange curieux de l'histoire sacrée et profane .... chez Denys Mariette, 1707, p. 510–.
# Jef Moerenhout

Joseph "Jef" Moerenhout (Lede, 10 de març de 1910 - Tielt, 10 de març de 1966) va ser un ciclista belga que va ser professional entre 1932 i 1946 en què va aconseguir diferents victòries d'etapes i en proves d'un dia.

## Palmarès

* 1934
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oest
* 1935
** 1r a la Volta a Bèlgica i vencedor de 2 etapes
* 1937
** 1r a La Panne
* 1942
** 1r al GP Moerenhout
* 1943
** 1r al Circuit dels Monts Flandrien
* 1944
** 1r al Circuit dels Monts Flandrien
** 1r al Circuit de Bèlgica i vencedor de 2 etapes
* 1945
** 1r a la Brussel·les-Bruges
** 1r al GP de la Famenne
* 1946
** 1r al GP Moerenhout

### Resultats al Tour de França

* 1933. Exclòs a la 8a etapa.

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a sitiodeciclismo.ne
# Quint Salàs

Quint Salàs (Quintus Salassus) va ser un cavaller romà del segle i aC. Era germà del Publi Curti que va morir decapitat a Hispània l'any 45 aC per orde de Gneu Pompeu (fill).
Probablement és el mateix personatge anomenat Vetti Salàs, que va ser proscrit pels triumvirs l'any 43 aC i que es va suïcidar llençant-se des del terrat d'una casa quan va veure a la seva pròpia muller que estava conduint al lloc on era els seus executors.

## Referències

* ↑ Appià. Bellum Civile IV,24

## Enllaços externs

* Ciceró Epistulae ad Familiares en línia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Bosoïta

La bosoïta és un mineral de la classe dels Compostos orgànics.

## Característiques

La bosoïta és una substància química de fórmula química SiO₂·nC$_x$H$_{2x+2}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es tracta d'un clathrasil natural, com la chibaïta i la melanoflogita. Es coneix un anàleg sintètic.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions del Museu Nacional de la Ciència del Japó, amb el número de registre NMS-M43775, i al Museu d'Història Natural de la Universitat de Tohoku, amb el número d'espècimen A-153.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Arakawa, a la ciutat de Minamiboso, dins la Prefectura de Chiba (Regió de Kanto, Japó), la localitat tipus d'un altre mineral de la classe dels compostos orgànics: la chibaïta. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Bosoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ «Arakawa, Minamiboso city, Chiba, Japani» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 abril 2019].
# Edvaldo Alves de Santa Rosa

Edvaldo Alves de Santa Rosa, conegut com a Dida, (26 de març de 1934 - 17 de setembre de 2002) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1958.

## Palmarès

* Campeonato Alagoano 1952
* Campeonato Carioca 1954, 1955, 1963
* Torneio Rio-São Paulo 1961
* Copa del Món de futbol 1958

## Referències

* ↑ Former Brazil star Dida dies - ESPN Soccernet, 9/18/02
* ↑ «Todos os brasileiros - 1958» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Rancho Cordova

Rancho Cordova és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2007 tenia 60.056 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rancho Cordova tenia 55.060 habitants, 20.407 habitatges, i 13.550 famílies. La densitat de població era de 944 habitants/km².
Dels 20.407 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,1% hi vivien parelles casades, en un 16,7% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rancho Cordova». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rancho Cordova». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Autobraç extensible

Un autobraç extensible (ABE) és un vehicle automòbil de bombers dotat d'un braç telescòpic d'accionament hidràulic amb cistella o plataforma de salvament, que s'utilitza en incendis urbans i en salvaments.

## Característiques

L'autobraç extensible té un ús similar a l'autoescala automàtica, amb les següents diferències:
* Major abast en altura i en horitzontal: pot arribar als 112 m d'alçada, el doble que l'autoescala, i en horitzontal pot arribar als 30 metres (a 15 m d'altura, fins 25 m a 40-55 m d'altura, segons el model).
* Major superfície i màxima càrrega admissible de la plataforma: 3 m² enfront d'1 m² de la cistella de l'autoescala, i 500 kg de capacitat enfront a 190 de l'autoescala (tot i que les autoescales estan millorant prestacions, i algun model ja arriba als 500 kg de capacitat). Aquestes característiques permeten rescatar vàries persones simultàniament, o faciliten els rescat de persones impedides.
* Menor rapidesa en posicionament i operativitat: les autoescales posicionen els suports estabilitzadors i maniobren més ràpid que els autobraços extensibles.
* Major cabal d'aigua al monitor de la cistella: arriba als 3.500 l/min, enfront dels 1.500 l/min de les autoescales.
És un vehicle de grans dimensions. Per arribar als 50 metres d'altura cal un xassís de 26 t i 3 eixos; de 32 t i 4 eixos per a arribar als 60 m; i 78 t i 6 eixos per als 112 m. Això li impossibilita d'accedir a llocs de carrers estrets.
La cistella pot estar equipada amb: monitor d'aigua o escuma, amb columna seca integrada; aire respirable, electricitat i sistema hidràulic; control remot pels moviments del braç; detector d'alta tensió; cabrestant desmontable; portalliteres; protecció ultrasònica contra col·lisions; llums de treball i possibilitat de càmera.

## Conducció

La conducció d'aquest vehicle ha de tenir en compte aquests condicionants:
* Degut al seu elevat centre de gravetat, el vehicle tendeix a desviar-se i bolcar a les corbes que s'agafen a alta velocitat.
* En alguns models el braç sobresurt per davant de la cabina, augmentant així el radi de gir.
* L'alçada del vehicle és més alta que les autobombes i altres vehicles de bombers.
* El seu tonatge fa que alguns ponts o vials no siguin aptes per al seu pas.
* El vehicle s'ha d'emplaçar en un lloc on hi hagi espai suficient per a estendre els suports estabilitzadors.

## Referències

* ↑ Diccionari de bombers. Barcelona: Termcat. Generalitat de Catalunya, 1995, p. 144. ISBN 84-393-3689-6.
* ↑ «Duel a les altures, escales i braços articulats». Servicios de Emergencia, 05-11-2018.
* ↑ «Rosenbauer L32A-XS 3.0» (en alemany). Rosenbauer, 22-05-2018.
* ↑ «Gama Bronto Skylift F-HLA» (en castellà). Bronto Skylift.
* ↑ «Gama F-HLA» (en castellà). Bronto Skylift.
* ↑ «Vehicles de bombers» (en castellà). CEIS Guadalajara, 05-10-2015. Arxivat de l'original el 2022-07-10. [Consulta: 24 desembre 2021].
# Quint Quinti Cincinnat (tribú consular 369 aC)

Quint Quinti Cincinnat (en llatí: Quintus Quinctius Cincinnatus) va ser un magistrat romà del segle iv aC. Formava part de la gens Quíntia i era de la família dels Cincinnats.
Va ser elegit tribú consular l'any 369 aC. Aquest any va portar la guerra altre cop a la ciutat de Velitres, però aquesta va resistir com havia fet en anys anteriors.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VI, 4,36-37
# El Pujol (les Masies de Roda)

El Pujol és un monument del municipi de les Masies de Roda (Osona) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia. És molt difícil saber l'estructura original de la casa perquè, degut a la seva situació, dalt d'un turó, i amb el pas del temps, s'han anat afegit cossos que han transformat l'estructura original completament. El conjunt està format per una cabana o paller, la masia i una era o pallissa. Destaca una finestra d'arc conopial i trilobat, amb carreus de pedra als brancals, decorats per una motllura que acaba simulant el fust i la base d'una columna. La peça de l'escopidor està tallada per tal d'augmentar el seu forat d'obra.
També destaca la presència d'una cabana, edifici a quatre vents, de planta rectangular, cobert a doble vessant i construït sobre el pendent de la muntanya. Està situat a l'era de la masia del Pujol. El parament és de carreu de pedra molt desiguals i disposades en filades irregulars. Originalment tenia poques obertures i molt petites, però ha estat reformat destruint-se el sistema d'obertures original. Destaca la gran obertura en el nivell superior utilitzada com a graner.

## Història

La casa del Pujol és l'última casa de Masies de Roda, de manera que les seves terres ja són del municipi de Tavèrnoles. Havia estat habitada pels preveres de la Pietat de Vic, però el 1968 es va vendre a Francesc Roure i Casals. La casa també és coneguda per la seva font, la font del Pujol, que dona molta aigua de bona qualitat.

## Referències

* 1 2 3 «El Pujol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «El Pujol». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.