OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Florisugins

Els florisugins (Florisuginae) són una subfamília d'ocells dins els troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Un estudi sobre filogenètica molecular dels colibrís publicat el 2007, va mostrar que els troquílids estaven formats per nou clades principals. Arran aquesta troballa es va recuperar la subfamília Florisuginae que havia estat introduïda per Charles Lucien Bonaparte el 1853 (com Florisugeae). Aquesta subfamília és considerada basal respecte la resta de colibrís. Inclou dos gèneres:
* Gènere Topaza, amb dues espècies.
* Gènere Florisuga, amb dues espècies.

## Referències

* ↑ McGuire, Jimmy A; Witt, Christopher C; Altshuler, , Douglas L; Remsen, J V «Phylogenetic Systematics and Biogeography of Hummingbirds: Bayesian and Maximum Likelihood Analyses of Partitioned Data and Selection of an Appropriate Partitioning Strategy» (en anglès). Systematic Biology, 56, 5, 10 2007, pàg. 837–856. DOI: https://doi.org/10.1080/10635150701656360 [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ Bonaparte, Charles Lucien «Classificació ornithologique per sèries» (en francès). Comptes Rendus Hebdomadaires des Séances de l'Académie des Sciences, 37, 1853, pàg. 641–647 [645] [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ McGuire, Jimmy A; Witt, Christopher C; Remsen, J V Jr; Corl, Ammon; Rabosky, Daniel L; Altshuler, Douglas L.; Dudley, Robert «Molecular Phylogenetics and the Diversification of Hummingbirds» (en anglès). Current Biology, 24, 8, 4 2014, pàg. 910-916. DOI: https://doi.org/10.1016/j.cub.2014.03.016 [Consulta: 11 octubre 2024].
# Florisuga

Florisuga és un gènere d'ocells de la subfamília dels florisugins (Florisuginae) dins la família del troquílids (Trochilidae). Aquests colibrís habiten zones forestals de Mèxic i Amèrica Central i del Sud.

## Morfologia

Les espècies que engloba aquest gènere són colibrís de mitjana grandària, amb 11-13 cm. Bec recte i negre. El colorit del plomatge d'ambdues espècies és molt diferent entre elles.

## Taxonomia

Aquest gènere va ser introduït per Charles Lucien Bonaparte en 1850, amb Florisuga mellivora com a espècie tipus Se n'han descrit dues espècies:
* colibrí negre (Florisuga fusca).
* colibrí de clatell blanc (Florisuga mellivora).

## Referències

* ↑ Rodríguez Mata, Jorge; Erize, Francisco; Rumboll, Maurice. Guia de camp Collins Aves de Sudamérica (en castellà). 1. Buenos Aires: Letemendia Editorial, 1, p. 268. ISBN 987217329X [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ Bonaparte, Charles Lucien. Comptes Rendus Hebdomadaires des Séances de l'Académie des Sciences (en francès). 1, 1850, p. 73 [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ El gènere Florisuga a ITIS Rev. 22-10-2010
# Fejér

Fejér és una província (megye) hongaresa situada al centre del país. La província se situa a la vora occidental del Danubi, a prop del llac Balaton. Fa frontera amb les províncies de Veszprém, Komárom-Esztergom, Pest, Bács-Kiskun, Tolna i Somogy. Féjer té una població de 426.541 habitants, la seva capital és Székesfehérvár.

## Vegeu també

* Zichyújfalu
# Fosgenita

La fosgenita és un mineral de plom i clor de la classe dels carbonats. Va ser descoberta l'any 1841 a prop d'Otavi a la regió Oshikoto (Namíbia), sent nomenada així del grec phosgen, format de: phos, llum, i guenao, engendrar. Alguns sinònims poc usats són: cromfordita o galenoceratita.

## Característiques químiques

És un carbonat amb anions addicionals de clorur i el catió de plom. S'altera amb facilitat a cerussita, fins a ser reemplaçat de vegades per aquest mineral. Cristal·litza en el sistema tetragonal, formant sovint cristalls prismàtics curts. La seva duresa es troba entre 2 i 3 a l'escala de Mohs. Conté plom, que és tòxic, pel que ha de manipular-se amb precaució, rentant-se les mans i evitar ingerir o inhalar la pols.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fosgenita pertany a «05.BE - Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb Pb, Bi» juntament amb els següents minerals: shannonita, hidrocerussita, plumbonacrita, bismutita, kettnerita i beyerita.

## Formació i jaciments

És un mineral d'aparició molt rara, típicament format per l'alteració de la galena a les zones d'oxidació de jaciments de plom hidrotermals, o també mitjançant la reacció de l'aigua marina amb altres minerals de plom. Sol trobar-se associada a altres minerals com: cerussita, anglesita, matlockita o laurionita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Alforja, situada a la localitat homònima del Baix Camp.

## Referències

* ↑ «Phosgenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 juliol 2014].
* ↑ «Phosgenite from Alforja Mine, Alforja, Baix Camp, Tarragona, Catalonia, Spain». Mindat. [Consulta: 29 gener 2024].
# Francesc Cambó (llibre)

Francesc Cambó és un volum de l'Obra Completa de Josep Pla publicat el 1973 que parla sobre la biografia política de Francesc Cambó, fundador i líder de la Lliga Regionalista. Anteriorment ja es va publicar en tres volums els anys 1928, 1929 i 1930, tot i que Josep Pla amb la publicació de 1973 va fer-hi algun canvi.
| « | En realitat és una biografia essencialment política del senyor Cambó, o sigui, una història del catalanisme polític amb tots els matisos, situacions i detalls, intrigues, lluites i transaccions que aquestes paraules impliquen | » |
| — Josep Pla al pròleg |||
Josep Pla des dels inicis de la seva carrera periodística i literària va tractar i estudiar personatges amb freqüència; per això, Gabriel Ferrater el defineix com el «memoralista de gent».

## Referències

* ↑ Bonada 1991: p. 199
* ↑ Bonada 1991: p. 175

## Bibliografia

* Bonada, Lluís. L'obra de Josep Pla. Barcelona: Teide, 1991 (El Blau Marí). ISBN 84-307-8434-9.

## Enllaços externs

* Francesc Cambó al web de la Fundació Josep Pla Arxivat 2013-01-30 a Wayback Machine.
# Figle

El figle, conegut també com a oficleide (del francès bugle, ‘corn’, influït pel llatí bucŭlus ‘vedell’, amb la f- potser del francès ophicléide; del grec hophis, ‘serp’, per la forma corbada, i kleis, ‘clau’), és un instrument musical de vent-metall format per un tub llarg de llautó, doblat per la meitat, de diàmetre cada cop més gran des de l'embocadura fins a la campana i amb claus que obren i tanquen el pas de l'aire.
També s'anomena figle a la persona que practica aquest instrument.

## Funcionament

El figle, de la mateixa forma que els clarins amb claus i el figle alt (els altres dos membres de la seua família) té un sistema de digitació particular i idiosincràsic. Totes les claus, excepte una, estan normalment tancades i només s'obren quan el dit de l'intèrpret pressiona la palanca associada a la clau. Just a sota de la campana està la coberta més gran d'obertures de to, però aquesta està normalment oberta i només es tanca quan es pressiona la palanca.

## Història

Es tenen notícies que el figle o oficleide fou inventat en 1817 i patentat en 1821 pel fabricant francès d'instruments Jean Hilaire Asté. El seu paper a l'orquestra romàntica és rellevant en la secció de metalls, en substitució del serpent. En un principi tenia nou claus i més tard foren ampliades a dotze. Els diferents membres de la família del figle poden estar afinats en Si♭, Do, Mi♭ o Fa. El més comú és el figle baix afinat en Si♭ o Do.
El figle fou substitut per la tuba i el bombardí, encara que continuà sent popular en Itàlia fins a principis del segle XX i encara hui és interpretat professionalment. Un dels últims grans intèrprets va ser Sam Hughes (1824-1898).

## Obres i compositors destacats

La primera partitura composta per a aquests instrument fou a l'òpera Olimpie de Gaspare Spontini en 1819. Altres obres famoses que utilitzen el figle són l'oratori Elíes i l'obertura El somni d'una nit d'estiu de Felix Mendelssohn, així com la Sinfonía fantástica d'Hector Berlioz, encara que fou substituït per una tuba en una orquestració posterior. Giuseppe Verdi i Richard Wagner també compongueren per al figle.

## Vegeu també

* Tuba
* Bombardí
* Fliscorn

## Referències

* ↑ «Figle». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 agost 2014].
* ↑ Morley-Pegge, Reginald (et al.) «Ophicleide». Grove Music Online.

## Enllaços externs

* The Ophicleide (anglès)
* John's Ophicleide Directory Arxivat 2013-08-17 a Wayback Machine. (anglès)
* Nick Byrne's Wonderful World of the Ophicleide Arxivat 2013-04-03 a Wayback Machine. (anglès)
* The Serpent Website (anglès)
* Ejemplos audibles Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine. (anglès)
Viccionari
# Font d'Hèrcules

«Font d'Hèrcules» té aquests significats:
* Font d'Hèrcules (Barcelona), obra de Salvador Gurri del 1802
* Font d'Hèrcules (Gaudí), obra a Barcelona d'Antoni Gaudí del 1884
* Font d'Hèrcules (Reus) de Reus, obra anònima del 1857
# Fase

«Fase» té aquests significats:
* Astronomia: Fase planetària, aparença de la part il·luminada d'un planeta. Per a les fases de la lluna vegeu Fase lunar.
* Termodinàmica:
** Fase de la matèria: Part d'un sistema que és homogènia i presenta uns límits ben determinats.
** S'anomena fase a cadascun dels estats de la matèria.
* Física:
** Per a la fase d'una ona vegeu Fase (ona)
** Fase (electricitat)
* Matemàtiques: Per a la fase angular d'un vector, vegeu l'article Fase vectorial.
Viccionari
# Fredrik Neij

Hans Fredrik Lennart Neij (27 d'abril del 1978), àlies TIAMO, és el cofundador de The Pirate Bay, i el proveïdor de serveis d'Internet i l'empresa d'allotjament web suec PRQ. Neij va ser un dels acusats en The Pirate Bay Trial que va començar el 16 de febrer de 2009. Ell i altres operadors de The Pirate Bay van ser acusats d'ajudar els usuaris en pràctiques d'infracció de drets d'autor. El seu temps durant l'esmentat judici ha estat capturat a la pel·lícula documental TPB AFK de Simon Klose.

## Problemes legals de The Pirate Bay

El 17 d'abril de 2009, Neij va ser declarat culpable. Va ser condemnat a un any de presó i condemnat a pagar una indemnització de 905.000 dòlars.
El novembre de 2014, Neij va ser arrestat a Nong Khai amb una ordre de la Interpol mentre intentava travessar la frontera de Laos a Tailàndia. Les autoritats tailandeses van declarar que una associació cinematogràfica amb seu als Estats Units va fer que un advocat tailandès cerqués Neij i l'ajudés en la seva captura. Durant els seus tres anys a Laos, segons informa, havia creuat la frontera gairebé 30 vegades cap a Tailàndia, on tenia una casa a l'illa turística de Phuket. BayFiles, un lloc web d'allotjament de fitxers afiliat a Pirate Bay registrat amb el nom de Neij, es va tancar bruscament després de l'arrest.
Neij va complir dos terços (200 dies) d'una condemna de 10 mesos a la presó de Skänninge, al centre de Suècia. Va ser alliberat l'1 de juny de 2015 i té previst establir-se a Laos i treballar en TI.

## Referències

* ↑ «The Pirate Bay co-founder arrested in Nong Khai - The Nation», 11-03-2015. Arxivat de l'original el 2015-03-11. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ Kravets, David «Pirate Bay Future Uncertain After Operators Busted» (en anglès). Wired. ISSN: 1059-1028.
* ↑ Mullin, Joe. «Pirate Bay co-founder Fredrik Neij released from prison» (en anglès americà), 01-06-2015. [Consulta: 29 setembre 2023].
# Cal Combelles (Fondarella)

Cal Combelles és un monument del municipi de Fondarella (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa gran entre mitgeres, resultat de diferents èpoques constructives. Compartimentació interior força complexa amb planta baixa, pis i golfa, amb entresòl a la part posterior i galeries assolellades.

## Història

Característiques de la façana del segle xviii, encara que sense les volades dels balcons. Les èpoques constructives començarien al segle xv, com es reflecteix al portal de mig punt dovellat. L'acabament es faria al segle xviii. Després l'edifici ha rebut una capa de tipisme, com es veu pel moblament.
Aquesta fitxa ha de ser consultada juntament amb la que es correspon amb Cal Renyé, ja que les cases havien estat una mateixa finca (tal com ho demostren les arcades de la planta baixa). No obstant sembla que al segle xvi el solar que ocupa Cal Combelles era conegut com el castell i allí s'hi allotjava el senyor de Fondarella, en aquells moments Miquel Cassala.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Combelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Hugo Silva

Hugo Silva (Madrid, 10 de maig de 1977) és un actor, músic, model i publicista espanyol.

## Biografia

Rafael Hugo Fernández Silva ha estat secundari a sèries com Al salir de clase (on interpretà un paper fix), El comisario, i el protagonista de la sèrie Paco y Veva al costat d'Elena Ballesteros.
Cursà estudis de teatre a l'escola d'Arte Teatral Ángel Gutiérrez, al Teatro Cámara de Madrid i ha realitzat estudis d'art dramàtic a la RESAD. També ha rebut formació de cant i guitarra.
Formà part d'un grup de música heavy, anomenat Inordem, al qual deixà per a dedicar-se de ple a la seva carrera d'actor.
Ha intervingut en obres de teatre com Las amistades peligrosas i Atraco a las 3. També ha fet cinema participant en films com Terca vida, Reinas o Ladies' Night. El seu debut televisiu fou a Crónicas marcianas fent un playback d'un grup heavy.
El seu millor moment de popularitat ha estat el donar vida a Lucas, un dels tres protagonistes de la sèrie d'Antena 3 Los hombres de Paco. Per aquest paper ha estat nominat al Fotogramas de Plata l'any 2007.
És cosí de Cristina Silva.

## Trajectòria

| Televisió Al salir de clase, Tele 5. (2000-2001) El comisario, Tele 5. (2002) 2 capítols Paco y Veva, TVE. (2004) Los hombres de Paco, Antena 3. (2005-2009) Karabudjan, Antena 3. (2010) La princesa de Éboli, Antena 3. (2010) Los nuestros. Tele 5. (2015) El ministerio del tiempo Brigada Costa del Sol. Tele 5. (2019) Teatre Hibrit. (1993) Las amistades peligrosas. (1995) Atraco a las tres. (2001/2002) Hamlet (2009) | Cinema Terca vida. (2000) Ladies' Night. (2003) Reinas. (2004) El hombre de arena. (2007) Mentiras y gordas. (2009) Agallas. (2009) Que se mueran los feos. (2010) Para la libertad. (2010) (Interpretant a Miguel Hernández). El color del mal. 2010 El sexo de Los Ángeles. 2010 Lo contrario al amor. 2010 En fuera de juego. 2011 Perros muertos. 2011 El cuerpo. 2012 Los Amantes Pasajeros. 2013 Las brujas de Zugarramurdi. 2013 |

## Premis
### Nominacions

* Fotogramas de Plata 2007 al millor actor de televisió per Los hombres de Paco.
* Fotogramas de Plata 2008 al millor actor de cinema per El hombre de arena.
* Fotogramas de Plata 2009 al millor actor de cinema per Mentiras y gordas

## Enllaços externs

* Hugo Silva - Lloc web oficial
# Bas de Bitínia

Bas (en grec antic Βᾶς) fou rei de Bitínia durant cinquanta anys, del 377 aC al 326 aC.
Va succeir al seu pare Boteires (390 aC-377 aC). Abans del 330 aC va derrotar el general macedoni Cales, enviat per Alexandre el Gran, i va aconseguir mantenir la independència del país. Va morir amb 71 anys el 326 aC i el va succeir el seu fill Zipetes.

## Referències

* ↑ Bas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 465
# Esborrador de pissarra

Un esborrador de pissarra és un estri que s'utilitza principalment per esborrar les traces de guix o de retolador de les pissarres. Un esborrador consisteix en un bloc de fusta com a mànec al qual s'adjunta un petit coixí de feltre.
El esborradors de feltre amb mànec van ser inventats cap al 1863 per John L. Hammett, propietari d'algunes botigues que venien i creaven productes escolars a Rhode Island i després a Boston. S'hi venien pissarres, així com guixos, etc. i ho va fer per substituir els "draps tallats per aquest ús" o fins i tot "draps vells" que es feien servir per esborrar i eliminar les marques de guix de les pissarres de les escoles, oficines i altres llocs.
Atès que l'esborrador s'utilitza per fregar la pissarra i treure el guix, aquest, s'enganxa al feltre de l'esborrador, Per a netejar-lo i treure la pols de guix, es pot utilitzar un drap humit, tot i que sovint es neteja colpejant la part de feltre de l'esborrador amb un regle, com també es pot colpejar contra una paret, Amb qualsevol d'aquest sistemes queda la pols eliminada de l'esborrador, però cal tenir en compte que inhalar aquesta pols és dolent per a les vies respiratòries així que es recomana fer-ho a l'exterior.
Pissarra blanca: Com a alternativa a les pissarres tradicionals, actualment, se sol utilitzar una pissarra blanca que fa servir retoladors i un altre tipus d'esborrador semblant a una esponja.
Actualment substituint a les pissarres, hi ha les pissarres digitals, pissarras interactives que es poden controlar amb un ordinador i que no necessiten l'esmentat esborrador per netejar-les. D'altra banda, sovint s'utilitza una pantalla i un projector.

## Referències

* ↑ «Esborrador». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «borrador». Diccionario de la lengua española. Real Academia Española (castellà).
* ↑ J.L. Hammett Company Company Profile, Information, Business Description, History, Background Information on J.L. Hammett Company

## Vegeu també

* Clarió
# Font d'Englonià

La Font d'Englonià és una font de l'antic terme d'Orcau, actualment pertanyent al municipi d'Isona i Conca Dellà, al Pallars Jussà.
Les seves aigües alimenten el torrent del Carant, afluent per la dreta del riu d'Abella en el seu tram final.
Està situada a 613 m d'altitud, al sud d'Orcau i de la Cabana del Joan.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Federico Chabod

Federico Chabod (Aosta, 23 de febrer de 1901 – Roma, 14 de juliol de 1960) fou un polític i historiador valldostà. Estudià al liceu d'Aosta, on fou militant de la Lliga Valldostana, i es llicencià a la facultat de Lletres de la Universitat de Torí el 1923 amb Pietro Egidi i Gaetano Salvemini amb una tesi sobre Nicolau Maquiavel publicada el 1924 com a "Introduzione al 'Principe'".
Després freqüentà el seminari de Friedrich Meinecke a la Universitat de Berlín i va fer treball de recerca a l'Arxiu General de Simancas sobre el Ducat de Milà durant el regnat de Carles V i Felip II. El 1928 inicià la seva col·laboració a l'Enciclopèdia Italiana, on hi va escriure nombrosos articles sobre l'Europa del Renaixement i l'il·luminisme.
El 1934 inicià l'estudi de ciències polítiques a la Universitat de Perugia i continuà el 1938 a la de Milà. El 1936 va projectar una història de la política exterior italiana del 1861 al 1914, que va acabar el 1951. Alhora, era proper al Partit d'Acció i participà en la Resistència a la Vall d'Aosta i en la Declaració de Chivasso. El 1946 fou nomenat primer President del Consell de la Vall, tot contribuint a fer que fos reconeguda com a regió amb Estatut Especial.
El 1946 dimití quan fou cridat a la facultat de Lletres de la Universitat de Roma La Sapienza, i el 1947 director de l'Institut Italià per als Estudis Històrics, fundat per Benedetto Croce. Fou director de la "Rivista storica italiana" i de la "Scuola di storia moderna e contemporanea" de la Universitat de Roma, membre de l'Accademia Nazionale dei Lincei, de la British Academy, doctor honoris causa a la Universitat d'Oxford i a la Universitat de Granada, president de la Societat Internacional dels Historiadors. La Biblioteca d'Història Moderna i Contemporània de la Universitat La Sapienza de Roma porta el seu nom.

## Obres

* L'Italia contemporanea 1918 - 1948
* Storia della politica estera italiana dal 1870 al 1896
* Lezioni di metodo storico
* Scritti su Machiavelli"
* Scritti sul Rinascimento"
* L'Impero di Carlo V
* Storia dell'idea d'Europa
* La idea di nazione
| Precedit per: ' | Presidents de la Vall d'Aosta 1946 | Succeït per: Severino Caveri |
# Fredrik Ohlander

Fredrik Nils Ohlander (Kungsbacka, Suècia 11 de febrer de 1976) és un exjugador d'handbol suec, que va jugar en la posició de porter amb el FC Barcelona i el BM Granollers a la Lliga ASOBAL.
Ohlander va jugar 64 partit amb la selecció sueca. També va jugar a la lliga danesa d'handbol amb el KIF Kolding, en tres etapes diferents.

## Referències

* ↑ «Fredrik Ohlander - Barça» (en castellà). Liga Sacyr ASOBAL. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Fredrik Ohlander, porter del Barça Lassa d’handbol durant el mes de novembre». FC Barcelona, 22-10-2015. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Ohlander gör comeback i Barcelona» (en suec). Handbolls Kanalen, 07-10-2015. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Fredrik Ohlander firma contrato por un mes para relevar a Daniel Saric» (en castellà). La Vanguardia, 23-10-2015. [Consulta: 5 febrer 2022].
# Walla!

Walla! (en hebreu: וואלה!) és un lloc web israelià que té serveis de cerca, notícies i correu electrònic. Walla! és considerat com un dels llocs web més populars del país. En desembre de 2009, el rànquing d'Alexa va informar que la pàgina es trobava en els primers 5 llocs d'Israel segons la quantitat de tràfic registrat. Va ser fundat per Erez Pilosof i Gadi Hadar el 1995 com un servei de guies dels portals d'Internet. El 1998, l'empresa va cotitzar en la Borsa de Tel-Aviv i 2001 es va fusionar amb IOL, que era un lloc web similar mantingut pel grup Haaretz.
Walla! ofereix notícies d'Israel i mundials les 24 hores del dia. La majoria de les notícies que apareixen en Walla! provenen del grup Haaretz, agències de notícies i altres proveïdors de continguts. No obstant això, durant el 2006, Walla! va començar a construir un equip de treball per crear una font de notícies pròpies, produeix notícies i fa cobertures especials.
Walla! produeix contingut original en diversos àmbits noticiosos com a esports, cinema, música, moda, i menjar.
El lloc web ofereix programes i serveis: un cercador, correu electrònic, comerç electrònic, vídeo a la carta i xat. Els principals amos de la companyia són Bezeq i el grup Haaretz.

## Serveis principals

* Walla News - Informació i anàlisi de notícies d'Israel i mundials, 24 hores al dia.
* Walla Mail - Un servei gratuït de correu electrònic amb un espai d'emmagatzematge no limitat.
* Walla Shops - Una tenda en línia.
* Walla Music - Música a la carta, així com dona l'opció d'escoltar estacions de radio en directe.
* Walla Cellular - Descàrregues per a telèfons mòbils.
* Wallapedia - En 2005, Walla! va usar la llicència GFDL, que és la mateixa que posseïa Wikipedia i va copiar tota la base de dades de la Wikipedia en hebreu, Walla! va mostrar els articles sota el títol de Wallapedia. A diferència de Wikipedia, a Wallapedia els usuaris no poden modificar els continguts i no es pot veure l'historial de l'article.

## Referències

* ↑ «walla.co.il». Alexa, 2009. Arxivat de l'original el 2011-09-03. [Consulta: 25 desembre 2009].