OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Concepció Obrador Guzmán

Maria Concepció Obrador Guzmán (Marratxí, 24 de març de 1956) és una política mallorquina, diputada al parlament de les Illes Balears en la VIII legislatura i a la IX.
Vinculada al món de l'educació, el 1980 fou sòcia fundadora de la Cooperativa d'Ensenyament Es Liceu, en el que va ocupar diversos càrrecs fins a 1995. Militant del PSIB-PSOE, a les eleccions municipals espanyoles de 1991 fou elegida regidora de Serveis Socials de l'Ajuntament de Marratxí. A les eleccions municipals espanyoles de 1995 i 1999 en fou nomenada tinent de batle i a les de 2003 regidora en l'oposició. En 2010 fou nomenada Directora General de Consum del Govern de les Illes Balears fins al 2011.
Fou elegida diputada a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2011 i ha estat vicepresidenta de la Mesa de Sanitat del Parlament Balear. Fou reelegida a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015.

## Referències

* ↑ Conxa Obrador a la marratxipèdia
* ↑ Currículum al web del Parlament Balear
* ↑ Fitxa al Parlament Balear
# Manuel Asian Bejarano

Manuel Asian Bejarano (Coria del Río, 17 de febrer de 1977) és un exfutbolista andalús, que juga d'extrem dret, encara que va desenvolupar altres facetes, com lateral o migcampista.

## Trajectòria

Va començar a destacar a l'equip de la seua ciutat natal, per passar al Sevilla FC en categoria juvenil. Després de militar en els diversos equips de l'entitat, la temporada 96/97 debuta en primera divisió, tot disputant 4 partits eixe any, en que el Sevilla baixava a Segona.
No va tenir continuïtat al conjunt sevillà i la 97/98 la passa entre el CD Badajoz, on tot just juga 6 partits, i el Real Múrcia. La següent recala a l'Elx CF, on gaudeix de més minuts, tot signant una campanya discreta. Després de passar de nou pel Sevilla B, la temporada 00/01 juga amb el San Fernando, de Segona B, on recupera la titularitat i disputa 31 partits.
El bon paper al San Fernando fa que l'altre conjunt de la capital andalusa el fitxe. Asian passa al Real Betis B, sent titular en les dues campanyes que hi roman (01/03), però sense pujar al primer equip. L'estiu del 2003 fitxa per l'Hèrcules CF. A Alacant qualla una primera bona temporada, mentre la segona seria més irregular.
Al final de la temporada 04/05 deixa l'Hèrcules i recala al CD Dénia, de la Tercera valenciana. Ací romandria una temporada abans de tornar a Andalusia per militar a Los Palacios, un modest equip sevillà de Tercera Divisió.
# Manuel Arnús i de Ferrer

Manuel Arnús de Ferrer (Tremp, Pallars Jussà, 1813 - Madrid, Espanya, 1879) fou un metge català.
Estudià al Col·legi de Medicina i Cirurgia de Barcelona. Llicenciat el 1837. Doctor el 1838. Fou subdelegat de Medicina i Cirurgia a Igualada (1839). Metge interí (1846) i titular (1847) de les deus de la Puda de Montserrat. El 1852 la Reial Acadèmia de Medicina de Barcelona l'envià a Sitges a estudiar una epidèmia.
El 1859 es traslladà a Madrid, i hi fundà el balneari de San Felipe Neri per a l'aplicació de la hidroteràpia racional, especialitat en la qual centrà la seva dedicació i estudis. El 1874 es feu amb la direcció de l'establiment balneari de Panticosa.
Fou membre de diverses societats mèdiques i fundà la Sociedad Española de Hidrología i la Societat Mèdica d'Emulació.
Tingué un fill, Manuel Arnús i Fortuny (1852-1930), igualment metge hidròleg, que el 1903 es feu construir una residència a la urbanització del Tibidabo de Barcelona, fundada pel també metge Salvador Andreu. Era germà d'Evarist Arnús i de Ferrer (1820-1890), fundador de la Casa de banca d'Evarist Arnús que després esdevindria la Banca Arnús.

## Obres

* Memòria sobre las aguas sulfurotermales de Esparraguera, en la provincia de Barcelona, conocidas con el nombre de la Puda (Madrid, 1847)
* Memoria sobre una epidemia que invadió la villa de Sitges (Barcelona, 1853)
* La Puda, establecimiento de aguas minerales sulfurosas situado en la margen izquierda del río Llobregat, en el término de Esparraguera, en la provincia de Barcelona (Barcelona, 1853)
* Baños a vapor a la rusa, ó sea explicación sencilla y pronta sobre dichos baños, amb Joaquim Delhom i Soler (Madrid, 1858)
* Terapéutica balnearia (Madrid, 1858)
* El progreso intel·lectual: discurso inaugural pronunciado en la Academia de Medicina y Cirugía de Barcelona el 2-I-1862 (Barcelona, 1862)
* Historia topográfica, química y médica de la Puda de Montserrat (Barcelona, 1863)
* De la balneación hidro-atmhídrica (Madrid, 1868)
* Del baño, amb Feliu Borrell (Madrid, 1870)
* Hidrología mineral médica, amb Feliu Borrell (Madrid, 1873)
* Baños de Panticosa (Saragossa, 1878)
* Balneario de San Felipe Neri, amb Feliu Borrell (Madrid, 1879).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 6, p. 333 (ISBN 84-239-4506-5)
* Diccionari biogràfic de metges catalans Arxivat 2015-08-28 a Wayback Machine., vol. 1, pp. 53-54
# Marià Rius i Montaner

Marià Rius i Montaner (Tarragona, 19 d'octubre de 1838 – Scala Dei, 12 de gener de 1894) era un empresari i polític català, fill de Marià Rius i Espina, comerciant d'Altafulla, i de Vicenta Montaner i Avellaner, de Cumanà (Veneçuela). El 1871 Amadeu I li concedí el títol de comte de Rius.

## Biografia

El 1853 va marxar a Madrid per a estudiar lleis. Allà va conèixer Salustiano de Olózaga Almandoz, amb la filla del qual es va casar el 1864 i mercè el qual es va afiliar al Partit Progressista. Fou un dels caps d'aquest partit a Tarragona i participà tant a la insurrecció de Tarragona de 1867 com a la revolució de 1868. Amic íntim de Joan Prim i Prats, fou vicepresident de la Junta Revolucionària de Tarragona. A les eleccions de 1869 fou elegit diputat per Tortosa i fou nomenat secretari del Congrés dels Diputats. A instància de Prim, formà part de la delegació que anà a Itàlia a buscar Amadeu per tal d'oferir-li el tron espanyol. Quan aquest es va exiliar, l'acompanyà a Lisboa i Torí. Fou elegit diputat per Falset a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872, i durant un temps alcalde de Tarragona i president de l'Ateneu de Tarragona. Fou escollit novament diputat a les eleccions de 1876, però no volgué ocupar l'escó per fidelitat a Amadeu I.
Poc després formà part de la Izquierda Liberal Dinástica, per la qual fou elegit diputat per Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1881. Després ingressà al Partit Liberal Fusionista, amb el que fou novament diputat per Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1884, 1886 i 1893. Per influència seva es va construir el pont sobre el riu Francolí, les obres del port de Tarragona i l'estació de ferrocarril. Li oferiren el càrrec de senador vitalici, però el va rebutjar.

## Referències

* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 16 juny 2022].
* ↑ «Marià Rius i Montaner». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Joan Palomas i Moncholi, El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans (1876-1885) Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine., p. 544-545
* Asunción Díaz López, La correspondencia familiar del conde de Rius Arxivat 2014-01-05 a Wayback Machine.
# Marc Opi (tribú militar)

Marc Opi (en llatí: Marcus Oppius) va ser un comandant militar romà del segle v aC, als inicis de la República. Formava part de la gens Òpia, una gens romana d'origen plebeu.
Va dirigir les forces plebees com a tribú militar juntament amb Sext Manili durant la secessió dels plebeus al Mons Sacer, l'any 449 aC, al segon decemvirat. L'esmenten Titus Livi i Dionís d'Halicarnàs.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 37.
# Marc Ogulni Gal

Marc Ogulni Gal (llatí: Marcus Ogulnius Gallus) va ser un magistrat romà membre de la gens Ogúlnia, d'origen plebeu. De l'única magistratura important que se li coneix ens en informa Titus Livi, que diu que va ser la de pretor l'any 181 aC durant la qual va tenir jurisdicció sobre la ciutat de Roma.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita. 39-56, 40.1-2
# Masia de Sant Romà de la Clusa

La Masia de Sant Romà de la Clusa és un edifici del municipi de Castell de l'Areny (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de tipus tradicional estructurada en tres crugies organitzades en planta baixa i tres pisos superiors. La coberta és a dues aigües amb teula àrab amb el carener perpendicular a la façana principal, orientada a migdia. La planta és gairebé quadrada, amb les obertures alindades, distribuïdes de forma ordenada, donant un fort caràcter simètric al conjunt. El parament és de pedres de molt diverses dimensions, desordenat i unit amb morter, posant a les cantonades els carreus de majors dimensions. La porta és un arc de mig punt adovellat, alineat amb la gran finestra de l'últim pis, també un arc de mig punt. La masia aprofita el desnivell del sòl i està envoltada de corrals i pallisses, formant un harmoniós conjunt, al costat de l'església romànica de St. Romà de la Clusa.

## Història

El lloc de la Clusa apareix molt aviat en la documentació. En l'acta de consagració de St. Llorenç prop de Bagà i entre les moltes possessions del monestir esmenta dos masos a la Clusa (983). L'any 1336 Pere Fonollet, vescomte d'Illa i la seva muller senyora de Portella i Lluçà, concedí als homes de St. Romà de la Clusa, el bosc d'aquest lloc, reservant-se el dret de tallar, la tasca, el delme i les primícies, obligant-los a plantar anul·lament civada.
Durant el s. XV els homes de la Clusa entraren en litigi amb els dels castells de l'Areny per qüestió d'emprius dels diferents llocs. Des del segle xii la documentació registra com a testimonis diferents homes de la Clusa, possiblement residents a una primera masia que substituí a l'actual.

## Referències

* 1 2 3 «Masia de Sant Romà de la Clusa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Masia de Sebastià

La Masia de Sebastià era una masia del poble d'Espills, de l'antic terme ribagorçà de Sapeira, pertanyent actualment al municipi de Tremp.
Estava situada al sud-est d'Espills, al costat nord del turó de Penarroia, al Serrat del Coscollar, primer serrat paral·lel a llevant del Serrat de la Verge Maria, que és el que davalla des d'Espills cap al sud.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Maria Hedwig de Hessen-Darmstadt

Maria Hedwig de Hessen-Darmstadt -Marie Hedwig von Hessen-Darmstadt (alemany) - (Giessen, Gran ducat de Hessen i del Rin, 26 de novembre de 1647 - Ichtershausen, 19 d'abril de 1680) fou una princesa alemanya de la Casa de Hessen. Era filla de Jordi II de Hessen-Darmstadt (1605 — 1661) i de Sofia Elionor de Saxònia (1609 — 1671). Per raó del seu matrimoni esdevingué duquessa de Saxònia-Meiningen. El seu marit va fer-li construir un castell a Ichtershausen on Maria Hedwig va residir des de 1676, i on va morir poc després d'haver tingut el setè fill, Jordi Ernest.

## Núpcies i descendència

El 20 de novembre de 1671 es va casar, a Gotha, amb Bernat I de Saxònia-Meiningen (1649 — 1706), fill del duc Ernest I de Saxònia-Gotha-Altenburg (1601 — 1675) i de la princesa Elisabet Sofia de Saxònia-Altenburg (1619 — 1680). El matrimoni va tenir set fills:
* Ernest Lluís (1672 — 1724), casat primer amb Dorotea de Saxònia-Gotha (1674 — 1713), i després amb Elisabet Sofia de Brandenburg (1674 — 1748)
* Bernat (1673 — 1694)
* Joan Ernest (1674 — 1675)
* Maria Elisabet, nascuda i morta el 1676
* Joan Jordi (1677 — 1678)
* Frederic Guillem (1679 — 1746)
* Jordi Ernest (1680 — 1699)

## Enllaços externs

* Ernst Julius Walch: Historische, statistische, geographische und topographische Beschreibung der ... S. 71
* Ludwig Bechstein: Mythe, Sage, Märe und Fabel im Leben und Bewusstsein des deutschen Volkes S. 259
* Matthias Müller: Das Schloss als Bild des Fürsten S. 396
* http://genealogy.euweb.cz
# Master of None

Master of None és una sèrie de comèdia dramàtica per a Web TV que va ser estrenada el 6 de novembre de 2015 a Netflix. Va ser creada per Aziz Ansari i Alan Yang, i és protagonitzada per Ansari en el paper principal de Dev Shah, un actor de 30 anys, i del qual se'n segueixen les experiències romàntiques, professionals, i culturals. La primera temporada té lloc a Nova York, i consisteix en 10 episodis. La segona temporada, que té lloc a Itàlia i Nova York, consisteix també de 10 episodis i va ser estrenada el 12 de maig de 2017.

## Referències

* ↑ Kissel, Rick. «Netflix Sets Premiere Dates for 'Longmire,' Aziz Ansari Series 'Master of None'», 28-07-2015. [Consulta: 29 juliol 2018].
* ↑ «Shows A-Z - master of none on netflix». The Futon Critic. [Consulta: 16 agost 2015].
* ↑ Han, Angie. «Master of None Trailer: Aziz Ansari Gets a Netflix Show», 22-10-2015. [Consulta: 25 octubre 2015].
* ↑ Lesnick, Silas. «Aziz Ansari's Master of None Season 2 Arrives in May». ComingSoon.net, 15-03-2017. [Consulta: 15 març 2017].
Sèries originals de Netflix :
Sèries en emissió :
Sèries acabades :
Sèries continuades :
# Marzieh Meshkini

Marzieh Meshkini (en persa: مرضیه مشکینی, nascuda el 1969 a Teheran) és una cineasta iraniana. Coneguda per les pel·lícules The Day I Became a Woman (روزی که زن شدم, Roozi ke zan shodam) i Stray dogs (سگ های ولگرد, Sag-haye velgard).

## Vida personal

Està casada amb el director Mohsen Makhmalbaf, anteriorment casat amb la seva germana Fatemeh, mare de de la Samira i el Meysam. Fetmeh va morir en un incendi.
La Marzieh va tenir una filla amb en Mohsen, la també directora Hana Makhmalbaf. Tots els membres de la família són cineastes i formen part de la productora Makhmalbaf Film House.

## Filmografia

| Curs | Títol | Director | Guionista | Director assistent | Director de fotografia | Editor |
| 1998 | La poma | | | ✔ | | |
| 2000 | Pissarres | | | ✔ | | |
| 2000 | El dia que em vaig fer dona | ✔ | ✔ | | | |
| 2002 | 11'09"01 - 11 de setembre | | | ✔ | | |
| 2002 | L'alfabet afganès | | | | ✔ | |
| 2003 | A les cinc de la tarda | | | ✔ | | |
| 2004 | Gossos de carrer | ✔ | ✔ | | | |
| 2005 | Sexe i filosofia | | | ✔ | | |
| 2007 | Buda es va esfondrar per vergonya | | ✔ | | | |
| 2008 | Cavall de dues potes | | | ✔ | | |
| 2009 | L'home que va venir amb la neu | ✔ | | | | |
| 2013 | Somriure en curs | | | | | ✔ |
| 2014 | El president | | ✔ | | | ✔ |
| 2019 | Marghe i la seva mare | | ✔ | | | |

## Referències

* ↑ [Consulta: 8 març 2008].
* ↑ «سگ های ولگرد | makhmalbaf». [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ Naficy, Hamid.. A social history of Iranian cinema. Durham [N.C.]: Duke University Press, 2011–2012, p. 128. ISBN 978-0-8223-4754-5. OCLC 707726498.
# Matjaž Kek

Matjaz Kek (nascut el 9 de setembre de 1961) és un exfutbolista eslovè i l'actual entrenado de l'equip nacional d'Eslovènia.

## Trajectòria en clubs

Kek va començar la seva carrera professional com a futbolista a Maribor el 1979, abans de passar al club austríac Spittal/Drau el 1984, on va passar 4 temporades. Després va ser transferit a un altre club austríac, Gak, de la Bundesliga austríaca, on va jugar durant 5 anys. Després d'això va tornar a Maribor, on des de 1995 fins a 1999 va guanyar tres títols de lliga eslovena, abans de retirar-se. Va passar la major part de la seva carrera com a jugador en defensa, sobretot en la posició de defensa central i era conegut per les seves habilitats de lideratge.

## Trajectòria com a entrenador

Després d'acabar la seva carrera com a jugador, Kek va romandre a Maribor, actuant com a ajudant d'entrenador per una temporada, abans de ser nomenat el 2000 entrenador principal. Immediatament va guanyar el títol de Lliga en la temporada 2000-01. Sota la seva direcció l'equip va guanyar la lliga novament el 2003. El 2006 va ser l'entrenador de la selecció eslovena sub-15 i sub-16. El 3 de gener de 2007, Kek va ser nomenat entrenador de la selecció nacional d'Eslovènia, a qui va portar a la classificació per la Copa del Món FIFA 2010 després de vèncer a Rússia en els play-offs.
# Lluís I d'Orleans

Lluís I d'Orleans (París 1372 - íd. 1407), príncep de França i comte de Valois (1392-1407), elevat a duc de Valois el 1406; duc d'Orleans (1393-1407); comte de Blois (1397-1407) i comte d'Angulema (1404-1407).

## Orígens familiars

Fill del rei Carles V de França i la seva esposa Joana de Borbó. Per línia paterna era net de Joan II de França i Bonna de Luxemburg, i per línia materna del duc Pere I de Borbó i Isabel de Valois. Fou germà del també rei Carles VI de França.

## Núpcies i descendents

Es casà el 17 d'agost de 1389 al castell de Melun amb la comtessa Valentina Visconti, filla del duc Joan I de Visconti i Isabel de Valois. D'aquesta unió nasqueren:
* una filla (1390)
* el príncep Lluís de Valois (1391-1395)
* un fill (1392)
* el príncep Joan Felip de Valois (1393)
* el príncep Carles I d'Orleans (1394-1465), duc d'Orleans i pare de Lluís XII de França
* el príncep Felip de Valois (1396-1420), comte de Vertus
* el príncep Joan d'Angulema (1400-1467), comte d'Angulema i avi del futur rei Francesc I de França
* la princesa Maria de Valois (1401)
* la princesa Margarida de Valois-Orleans (1406-1466), comtessa de Vertus, casada el 1423 Ricard de Bretanya, comte d'Etampes

## Guerra dels Cent Anys

Lluís d'Orleans va tenir un paper molt important durant la Guerra dels Cent Anys. Amb l'increment de la malaltia mental del seu germà, el rei Carles VI de França que sofria esquizofrènia i trastorn bipolar, Lluís es va disputar la regència amb el seu oncle, el duc Joan I de Borgonya.
L'enemistat entre els dos comportà un desordre general a França. Lluís inicialment prengué avantatge dels favors reials i nobiliars però el rumor d'un possible afer amoròs amb la reina consort comportà un cert grau d'impopularetat. Els anys successius els fills de Carles VI foren educats successivament pels partidaris dels Orleans, els Armagnac, o dels Borgonya, els Borgonyons.
El 20 de novembre de 1407 els dos es reconciliaren per tirar endavant el país, però tres dies més tard Lluís era assassinat als carrers de París per ordre de Joan II de Borgonya.

## Referències

* ↑ «Lluís I d'Orleans». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# E92

La ruta europea E92 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Igumenitsa (Grècia) i finalitza a Volos (Grècia). Té una longitud de 350 km. Té una orientació d'est a oest i travessa per les ciutats de Igumenitsa, Ioànnina, Trícala i Volos.
# BumpTop

BumpTop és un prototip d'entorn d'escriptori, dissenyat per millorar la funcionalitat tradicional dels ordinadors en emular el comportament normal d'un escriptori del món real. És controlat per la interacció del punter, pel que és més adequat per Tablet PC i palmtops. Va ser creat a la Universitat de Toronto per Anand Agarawala com a tesi doctoral.
En BumpTop , els documents es comporten com blocs tridimensionals estirat en una taula virtual. L'usuari pot posicionar els blocs a l'escriptori utilitzant el llapis òptic o un ratolí. Fa ampli ús de la física amb efectes del llançat i cops que s'apliquen als documents quan interaccionen per a una experiència més realista. Els blocs poden apilar de formes definides. La selecció múltiple es realitza mitjançant d'un LassoMenu, aquesta eina és utilitzada realitzant un traç al voltant dels elements i posteriorment les tasques més comunes són mostrades en un menú tipus pastís. BumpTop és compatible amb Windows XP/Vista/7.
BumpTop va ser comprat per Google en abril de 2010.

## Referències

* ↑ Lardinois, Frederic. «Bumptop Launches: Make Your Physical Desktop Virtual». ReadWriteWeb, 07-04-2009. Arxivat de l'original el 2009-04-09. [Consulta: 8 abril 2009].
* ↑ «BumpTop 2.0 build 5790 - Download.com». Download.cnet.com. Arxivat de l'original el 2012-04-01. [Consulta: 14 febrer 2012].
* ↑ «Google Buys 3-D Multitouch Desktop Software Maker BumpTop». Fast Company, 03-05-2010. [Consulta: 14 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Video of TED Presentació on BumpTop
# Vireó olivaci

La vireó olivaci (Hylophilus olivaceus) és un ocell de la família dels vireònids (Vireonidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, vegetació secundària i matolls dels Andes, a l'est de l'Equador i nord del Perú.

## Referències

* ↑ «Vireó olivaci». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Casa Diocesana d'Espiritualitat (les Masies de Voltregà)

La Casa Diocesana d'Espiritualitat és una obra de les Masies de Voltregà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa i dos pisos, format per un sol cos de planta rectangular. La porta d'entrada és d'arc de mig punt i les obertures són quadrades o rectangulars, petites, i disposades d'una manera ordenada. A l'altura del primer pis hi ha un escut amb la data de 1942.

## Història

Aquest edifici es va construir en part, sobre el solar de tres antigues cases; una d'elles era una quadra amb un pis a sobre, propietat del Santuari de la Gleva; una altra amb uns grans baixos i dos pisos que servia d'escola i d'allotjament de forasters i l'altra era la casa de l'Ermità, on hi vivien els antics ermitans que més tard foren sagristans i campaners. des que es va construir, el 1940, va ser Seminari Menor de la Diòcesi de Vic, fins al 1950. El 1961 es va remodelar i passà a ser Casa d'espiritualitat, a càrrec de les germanes Carmelites de la caritat.

## Referències

* 1 2 «Casa Diocesana d'Espiritualitat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 agost 2021].
# Gai Veti Àtic

Gai Veti Àtic (en llatí: Gaius Vettius Gratus Atticus Sabinianus) va ser un magistrat romà membre de la gens Vètia, una família plebea.
Va ser quattuorvir viarum curandarum (responsable del manteniment de les vies o carreteres) entre el 228 i el 230. Més endavant va ser pretor, potser el 239. El 241 dirigia el manteniment de la Via Flamínia. Va ser també cònsol sota Gordià III l'any 242 juntament amb Gai Asini Pretextat. L'esmenten els Fasti.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1251.
# Elk Point (Dakota del Sud)

Elk Point és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.714 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elk Point tenia 1.714 habitants, 682 habitatges, i 459 famílies. La densitat de població era de 493,9 habitants per km².
Dels 682 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.157 $ i la renda mediana per família de 48.056 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.509 $ mentre que les dones 22.885 $. La renda per capita de la població era de 18.153 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elk Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elk Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.