OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ana María Muñoz Amilibia

Ana María Muñoz Amilibia (Sant Sebastià, 1r de gener de 1932) és una prehistoriadora i arqueòloga espanyola. Entre 1975 i 1990 va exercir càrrecs en la Universitat de Múrcia, com catedràtica d'Arqueologia, Epigrafia i Numismàtica, i directora del Departament de Prehistòria i Arqueologia. Des de 1990 va ser catedràtica de Prehistòria de la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED) fins a la seva jubilació el 1998.
Ha publicat diversos treballs sobre la història dels Paisos Catalans com La cultura neolítica de los sepulcros de fosa (1965), De coroplastia ibérica: los pebeteros en forma de cabeza femenina (1963) o Fuentes escritas antiguas sobre las Baleares (1974).
Va excavar dos jaciments que de l'actualitat son dos exemplars paradigmàtics de l'arqueologia peninsular: Coimbra del Barranco Ancho on va dirigir un ampli projecte d'investigació entre 1977 i 1983, i Cabezo del Plomo (Mazarrón), on es van excavar diverses cases i un enterrament col·lectiu i es va delimitar la topografia de la muralla.

## Excavacions

Va realitzar una gran quantitat de treballs de camp al llarg de la seva carrera, entre els quals es troben:
* Cueva de los Murciélagos (Zuheros, Còrdova), 1969.
* Cerro del Minguillar (Jaén), antiga Iponoba, 1974-1978.
* Complex ibèric de Coimbra del Barranco Ancho (Jumilla, Múrcia), 1977-1985.
* Poblat eneolític del Cabezo del Plomo, 1979, 1980, 1984 i 1985.

## Publicacions

Muñoz Amilibia té una extensa obra, tant d'articles de revistes científiques com d'obres pròpies i col·lectives. Algunes d'elles són:
* Muñoz Amilibia, Ana María; Cabrera Valdés, Victoria; Ripoll López, Sergio; Ripoll i Perelló, Eduard; et. al.. Prehistoria (en castellà). I. 1a. Lerko Print, S.A. Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED), 2001. ISBN 84-362-4399-4.
* Muñoz Amilibia, Ana Maria. «Historia de la Arqueología en Lorca». A: Historia de Lorca (en castellà), 1990.

## Referències

* 1 2 «Ana María Muñoz Amilibia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Muñoz Amilibia, Ana María». Auñamendi Eusko Entziklopedia.
* ↑ «Prehistoria y Arqueología». Canal UNED. UNED. [Consulta: 23 març 2018].
* ↑ «Arqueología en la Región de Murcia - Personajes - Ana María Muñoz Amilibia - Región de Murcia Digital». [Consulta: 29 novembre 2019].
* ↑ «Excavaciones». Dra. Ana María Muñoz Amilibia:Prehistoriadora y creadora de la escuela arqueológica murciana. Universidad de Murcia. [Consulta: 11 març 2018].
* ↑ Vicent, A. Maria; Muñoz Amilibia. Segunda Campaña de Excavaciones en la Cueva de los Murciélagos, Zuheros (Córdoba). 1969 (en castellà). Madrid: E.A.E., 1973.
* ↑ «Victoria Cabrera Valdés» (en castellà). Worldcat.
* ↑ «Dra. Ana María Muñoz Amilibia». Auñamendi Eusko Entziklopedia.
# Antoni Mulet Barceló

Antoni Mulet Barceló (Algaida, 1943) és un organista balear.
Estudià piano i harmonia amb Concepció Vilella als conservatoris de Balears, València i Saragossa. Va formar part del conjunt "Los 4 de Asís", grup format l'any 1964 a la Porciúncula, en el noviciat franciscà, amb Francesc Escanelles, Adolfo Pérez i Joaquín Tébar. Antoni Mulet hi participà com a arranjador, compositor i contrabaix, fins que es dissolgué el 1967. Mulet passà a Barcelona on estudià contrapunt amb Manuel Oltra i Josep Poch en el Conservatori de Barcelona, i orgue amb Jordi Alcaraz i Montserrat Torrent. Ha seguit cursos de perfeccionament amb Montserrat Torrent, Harald Vögel i Michel Radulescu. Ha treballat la direcció coral amb Manuel Cabero. Impulsà la construcció de l'orgue de la Porciúncula, del quan en va ser titular durant cinc anys. S'ha dedicat a la investigació de la història dels orgues de Mallorca i a la restauració i manteniment d'aquests instruments entre els quals cal destacar l'orgue de Santa Maria la Major d'Inca. Com a concertista, ha estrenat alguns dels orgues històrics de Mallorca restaurats. Es va dedicar a l'ensenyament, treballant en la didàctica de la música i fent audicions per a escolars. Des de 1991 va ser director de l'Orfeó Castellitx d'Algaida. És organista titular de la parròquia de Santa Maria del Camí

## Obra de recerca

* La Seu de Mallorca: els orgues. Palma: Olañeta editor, 1995.
* Orgues de Mallorca. Palma: Olañeta editor, 2001. En col·laboració amb Arnau Reynés.

## Obra musical

* Missa Folc (1969). Missa per a cor i instruments.
* Missa Pasqual (1969-1970).
* Himne a l'Orfeó Castellitx (1991).
* Com voldria morir (1992), per cor mixt amb lletra de Miquel Colom.
* Cobles de la divisió del regne de Mallorques, d'Anselm Turmeda.
* Cantata de l'Amic i l'Amat, de Ramon Llull, per a solistes, cor i orgue.

## Referències

* ↑ «Mulet Barceló, Antoni». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 239. ISBN 84-8661702-2.
# Antiga Goa

Antiga Goa (Konkani:पोरणें गोंय – Pornnem Goem; Hindi ओल्ड गोवा – Old Gova, पुराणा गोवा – Purana Gova) o Velha Goa, és una ciutat històrica al districte nord de Goa, a l'estat indi de Goa. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1986 L'Antiga Goa és a aproximadament a 10 km a l'est de Panjim, la capital de l'estat.

## Història

La ciutat va ser construïda pel Sultanat de Bijapur al segle xv, i va ser la capital de l'Índia portuguesa des del segle xvi fins al seu abandó al segle xviii a causa d'una plaga. Es diu que havia arribat a ser una ciutat de gairebé 200.000 habitants des d'on, abans de la plaga, els portuguesos comerciaven a través dels continents. Fou una ciutat a l'Índia Portuguesa a la riba del Mandovi, capital del virregnat del 1533 al 1759. Centre de comerç, riquesa i luxúria vers el 1600, al segle xvii va entrar en decadència que s'havia accentuat tant vers el 1750 que la capital fou traslladada el 1759 a Panjim o Nova Goa a la desembocadura del Mandovi.
La població de la ciutat el 1900 era de 2.302 habitants. Hi ha nombroses esglésies de tipus colonial portuguès sent les principals la Catedral o Seu, Sant Francesc d'Assís, Sant Gaietà i la basílica de Bom Jesus amb les restes incorruptes de Sant Francesc Xavier. La ciutat fou construïda pels sultans de Bijapur al segle xv. Va ser conquerida pels portuguesos el 1510 (vegeu Goa Portuguesa). Fou abandonada com a capital el 1759 (que es va traslladar a Pangim) i va restar només un llogaret. Va passar a l'Índia amb la resta del territori el 1961.

## Galeria

* Església a Velha Goa
* Basilica de Bom Jesus

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Churches and Convents of Goa» (en anglès). [Consulta: 16 març 2021].
# Antonio Agresti

Antonio Agresti (1827 - 1878) fou un tenor italià.
La temporada 1856-1857 va cantar com a primer tenor al Gran Teatre del Liceu, el Diario de Barcelona el qualificà de "tenor seriós, de veu una mica marró en les cordes greus, però vibrant i expansiva en les agudes, cantor de colorit i sentiment".
En aquest teatre va estrenar l'òpera del compositor Nicolau Manent anomenada Gualtiero di Monsonís, el dia 23 de maig de 1857.

## Referències

* ↑ Carteggio Verdi-Cammarano (1843-1852). Carlo Matteo Mossa, p. 122. ISBN 9788885065208.
* ↑ «Almanaque». Diario de Barcelona, 1958, p. 60.
* ↑ «Barcelona 26 de mayo». La Zarzuela, 01-06-1857, pàg. 6.
# Antoni Rodó i Casanova

Antoni Rodó i Casanova (Barcelona, 5 de març de 1845 – Madrid, 1883) fou un advocat, economista i polític català.

## Biografia

Fill d'Antoni Rodó i Rovira sastre d'ofici natural de Terrassa i de Teresa Casanovas i Almirall natural de Barcelona. El 1878 es va establir a Madrid i s'hi casà amb Maria de Puelles Keyser. Va fer una activa defensa del proteccionisme econòmic a La Renaixensa i al Diari de Barcelona, i va mantenir vincles amb el Foment del Treball Nacional. Hom el considerà també un dels corresponsals a Madrid del Diari Català (1879-1881). Fou elegit diputat pel districte de Castellterçol del Partit Liberal Fusionista a les eleccions generals espanyoles de 1881, però el 9 d'abril de 1883 la seva elecció fou anul·la per sentència judicial.

## Notes

* ↑ «Registre de Naixements.1845.Llibre 1.Registre núm.882». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 05-03-1845. [Consulta: 5 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Josep Maria Figueres, El primer diari en llengua catalana: Diari català (1879-1881) per p. 186
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Arrea-li Bona

Arrea-li Bona és un club de pilota valenciana de la ciutat de Benicarló, al Baix Maestrat, dedicada al foment i a la pràctica de les diverses modalitats de la pilota valenciana, especialment la de frontó, de major tradició històrica en esta comarca. Va ser fundat l'any 2007, després d'unes dècades en què l'esport de la pilota havia pràcticament desaparegut de la ciutat.
A falta d'un trinquet municipal, els jugadors d'Arrea-li Bona disputen les partides i profies al frontó disponible a les pistes de l'IES Joan Coromines. Esta entitat organitza jornades de pilota al voltant d'una vegada al mes, en profies tant individuals com de parelles, així com jornades escolars. El 13 de juliol del 2008, els pilotaris del club disputaren el I Campionat Municipal per parelles de frontó, amb 8 dobles inscrits. A les postres, la parella formada per Hugo i Mañes va esdevindre guanyadora. La segona edició, celebrada entre finals del 2009 i la primavera del 2010, porta al triomf als pilotaris Esteller i Xarli.
En la temporada 10/11, el club va federar els seus primers pilotaris, que competixen en frontó a mà i a galotxa. El 17 d'octubre de 2010, el carrer de Cabanes esdevé el primer espai de Benicarló on es disputa una partida oficial en la modalitat de galotxa, entre el club local i el d'Almassora.

## Enllaços externs

* Blog del club Arrea-li bona!
# Arius insidiator

Arius insidiator és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea i al nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. (BOOK), Nov., v. 15: i-xxxi + 1-540.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Arius insidiator». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kailola, P. J. 2000. Six new species of fork-tailed catfishes (Pisces, Teleostei, Ariidae) from Australia and New Guinea. The Beagle (Rec. Mus. Art Galleries N. Terr.) v. 16: 127-144.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Arthur D. Amiotte

Arthur Douglas Amiotte (Pine Ridge, 1942) és un pintor sioux oglala, descendent del cap minneconjou Standing Bear.
És un artista, educador i coneixedor del lakota tradicional. El 1979-1981 fou assessor presidencial en el Kennedy Center de Washington DC. Ha fet exposicions arreu del país i va il·lustrar la part dels sioux en An Illustrated History of the Arts in South Dakota (1988).

## Referències

* ↑ Lester, Patrick D. The biographical directory of Native American painters (en anglès), 1995, p. 14. ISBN 0-8061-9936-9.
* ↑ Indian humor (en anglès). San Francisco, CA: American Indian Contemporary Arts, 1995, p. 96. ISBN 1-887427-00-7.
* ↑ Changing hands : art without reservation (en anglès). Londres: Merrell, 2002-, p. 241. ISBN 1-85894-188-1.
* ↑ Huseboe, Arthur R. An illustrated history of the arts in South Dakota. Sioux Falls, S.D.: Center for Western Studies, Augustana College, 1989. ISBN 0-931170-44-3.

## Enllaços externs

* Native Arts Studies Association Arxivat 2005-12-23 a Wayback Machine.
* Biografia
# Andrew Scott Waugh

Sir Andrew Scott Waugh (1810-1878) va ser un oficial britànic i topògraf general conegut per ser l'home que va donar nom a l'Everest, prenent el nom del seu predecessor en el càrrec de Topògraf General de l'Índia: Sir George Everest.

## Carrera

Waugh va començar a treballar al "Gran Projecte de Topografia Trigonomètrica" de l'Índia, com a Oficial, el 1832, dos anys després que Everest fos nomenat Topògraf General de l'Índia. Quan Everest es va retirar el 1843, Waugh el va reemplaçar com a Topògraf General i va continuar la seva feina a l'Himàlaia.
La gran altitud de la regió, a més de la seva climatologia impredictible, va fer que abans de 1847 hi hagués pocs estudis i poca gent n'hagués vist les muntanyes. Van ser necessaris mesos de càlculs perquè l'equip de treball calculés, analitzés i extrapolés la informació emprant la trigonometria. El 1852 el cap d'equip Radhanath Sikdar va anunciar a Waugh que el pic anomenat XV era el punt més alt de la regió i probablement del món. En cap dels punts d'observació no s'havia arribat a aquesta conclusió, cosa comprensible tenint en compte que els sis punts d'observació utilitzats estaven a un mínim de 160km de distància.
Protegint-se d'un possible error, Waugh no va publicar aquest resultat fins al 1856, quan va proposar que el pic rebés el nom Everest en honor del seu predecessor. Aquest fet va ser controvertit, ja que habitualment sempre s'havien emprat noms locals, una pràctica que Waugh va continuar, però que en aquest cas no va complir, ja que declarà no haver-ne trobat cap Waugh no coneixia el nom tibetà Chomolungma ("Deessa mare del món"). Irònicament, el mateix Everest va mostrar el seu desacord, però el nom "Muntanya Everest" va ser adoptat oficialment uns anys més tard.
La identificació de la muntanya va ser celebrada per la comunitat científica de l'època. El 1857, la Royal Geographical Society de Londres li atorgà la medalla oficial i l'any següent va ser nomenat membre de la Societat. El 1861 va aconseguir el rang de Major General (grau immediatament inferior a Tinent General utilitzat en alguns països).
Waugh va morir el 1878, i està enterrat al Cementiri de Brompton.

## Referències

* ↑ Carta a la Societat Asiàtica de Bengala. Waugh inicialment va proposar el nom francès "Mont Everest" però poc després el canvià a "Mount Everest".
* ↑ Waugh 1857, citat a Keay 2000.
* ↑ Nota afegida a Waugh 1857.

## Bibliografia

* John Keay, The Great Arc: The Dramatic Tale of How India was Mapped and Everest was Named, HarperCollins Publishers: New York, 2000 (ISBN 0-00-257062-9).
* Andrew Scott Waugh:
** "Papers relating to the Himalaya and Mount Everest", Proceedings of the Royal Geographical Society of London, no.IX pp.345-351, April-May 1857.
** "Mounts Everest and Deodanga", Proceedings of the Royal Geographical Society of London, vol.2, 1858, featuring the first printed map to identify Peak XV as "Mount Everest".
** Instructions for Topographical Surveying, Roorkee: Thomason College Press, 1861 (Library of Congress ctrl# 05033399).
# Apunt (art)

Un apunt és el dibuix o pintura fet de pressa, generalment del natural, d'execució ràpida i fluida a manera de síntesi de la forma, on és captat més el gest o el moviment que no pas el detall. No s'ha de confondre amb l'esbós, d'elaboració més avançada. L'apunt defineix, amb poques línies i de forma resumida, la disposició dels elements a l'espai i el volum que ocupen, captant la impressió visual i no centrant-se en els detalls. Permet potenciar les habilitats d'anàlisi i síntesi i també de representació gràfica dels elements.
De molts artistes es conserven alguns quaderns d'apunts.

## Bibliografia

* Antoni Pedrola: Materials, procediments i tècniques pictòriques.

## Referències

* ↑ «Apunt (art)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ L'apunt, thefreedictionary.com (castellà)
* ↑ L'apunt, lukor.com (castellà)
* ↑ Ricard Huerta. Art i educació. Universitat de València, 1995, p. 92–. ISBN 978-84-370-1955-0.
* ↑ MARIANO FORTUNY. LA CASA Y LA TELA. SELINA BLASCO.

## Vegeu també

* Croquis o esbós
* Esbós (dibuix)
* Esbós (oli)
* Pochade
Viccionari
# Asasp e Arròs

Asasp e Arròs (en francès Asasp-Arros) és un municipi occità, situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 602 | 517 | 611 | 563 | 713 | 751 | 766 | 718 | 741 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 642 | 649 | 619 | 583 | 543 | 513 | 502 | 491 | 495 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 465 | 511 | 560 | 489 | 438 | 482 | 421 | 407 | 431 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 434 | 395 | 566 | 564 | 601 | 547 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2001 | Henri Navailles |
| 2001-2008 | Vincent Poey |
| 2008- | André Minjuzan |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Assassinats a la Borgonya

Assassinats a la Borgonya (títol original en francès, Meurtres en Bourgogne) és un telefilm francès del 2015 dirigida per Jérôme Navarro. Forma part de la col·lecció Assassinats a.... S'ha doblat al català.

## Sinopsi

La trama transcorre en el món de la cuina. El cadàver d'un jove i talentós restaurador apareix a les fargues de Buffon. Dos policies investigaran el cas junts: la Mylène, el pare de la qual (cap de la policia local) va desaparèixer fa uns quinze anys, i en Frédéric, que estava a les seves ordres.

## Repartiment

* Cristiana Reali: Mylène Deville
* Franck Sémonin: Frédéric Tessier
* Joseph Malerba: Alain Malaval
* Amaury de Crayencour: Mat
* Laurent Saint-Gérard: Marquis Hippolyte de Vaucruse
* Jean-Pierre Malignon: Michel
* Marie Vincent: Carole Dupuy

## Referències

* ↑ «Meurtres en Bourgogne», 26-12-2015.
* ↑ Anne-Claire Dugas. «Meurtres en Bourgogne : les images du tournage et du bêtisier», 26-12-2015.
* ↑ «Assassinats a la Borgonya». ésAdir. [Consulta: 11 novembre 2023].
* ↑ Alexandre Alfonsi. «Meurtres en Bourgogne (France 3)». Télé 7 Jours, 13-10-2018. Arxivat de l'original el 2018-10-15. [Consulta: 11 novembre 2023].
# Arequipa (desambiguació)

«Arequipa» té aquests significats:
* Arequipa, ciutat del Perú, capital de la regió homònima
* Regió d'Arequipa, antic departament i actual regió del Perú
* Província d'Arequipa, província de la regió d'Arequipa
# Arzum Onan

Arzum Onan, (Ankara, 31 d'octubre de 1973), Miss Europa el 1993, és una actriu i model turca. Està casada amb l'actor turc Mehmet Aslantuğ des de 1996, i la parella té un fill, Can.

## Vegeu també

* Feriha Tevfik
* Keriman Halis
* Leyla Tuğutlu

## Referències

* ↑ http://www.biyografi.info/kisi/arzum-onan
* ↑ http://www.sabah.com.tr/mehmet-aslantug-kimdir
* ↑ http://www.posta.com.tr/tanistiktan-2-gun-sonra-evlenme-teklif-etti-haberi-299676
* ↑ http://www.sabah.com.tr/magazin/2015/07/01/arzum-onan-ve-mehmet-aslantugun-en-mutlu-gunu#
# Associació Mèdica Argentina

L'Associació Mèdica Argentina (abreujat AMA) (en espanyol: Asociación Médica Argentina) és una organització científica, sense finalitats de lucre, que agrupa a metges en la República Argentina, la seu de la qual està en Buenos Aires i amb delegacions a l'interior del país. Els seus objectius fonamentals són l'especialització, el perfeccionament i l'actualització professional.

## Característiques generals

Es va crear en 1891 com a societat científica per a promoure la ciència mèdica i millorar la salut i el benestar social.
En la seua seu es realitzen sessions científiques per a difondre la informació, els avanços i els diferents aspectes de la medicina.
Està composta per seccions i/o filials que representen diferents especialitats i subespecialitats mèdiques. El seu nombre és cada vegada major, en raó de la complexitat que la ciència mèdica adquireix dia a dia.
Constitueix un centre d'ensenyament de diferents especialitats i desenvolupa múltiples activitats (congressos, jornades, cursos, seminaris, ateneus, conferències, etc.) en les àrees d'educació mèdica contínua i de postgrau.
Els membres de l'AMA requereixen ser mèdics amb una conducta, honestedat i moralitat pròpia de la professió.

## Referències

* ↑ Página web oficial de l'Associació Mèdica Argentina. (en espanyol)
# Atenodor de Tars

Atenodor de Tars és el nom dels següents personatges:
# Artemidor Aristofani

Artemidor Aristofani (grec antic: Άρτεμίδωρος, llatí: Artemidorus), que portava el malnom d'Aristophanius i també el de pseudo-Aristophanius, perquè era deixeble del famós Aristòfanes de Bizanci a Alexandria, va ser un gramàtic grec. Era contemporani d'Aristarc de Samotràcia. Ateneu diu que va ser autor d'una obra titulada περὶ Δωρίδος, el contingut de la qual no queda clar. També cita una altra obra, λέξεις o γλῶσσαι ὀψαρτυτικαί, un diccionari de termes i expressions tècniques utilitzades en les receptes de cuina. També en parla la Suïda.

## Referències

* ↑ 1.Artemidorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 373
# Artemidor Corneli

Artemidor Corneli (en llatí Artemidorus Cornelius) era un metge grec nascut a Perge a la Pamfília, o segons algunes edicions de Ciceró a Pèrgam, a Mísia.
Va ser un dels agents de Verres al que va ajudar en el seu robatori al temple de Diana a Perge quan Verres era legat de Gneu Dolabel·la a Cilícia l'any 79 aC i després a Sicília durant el seu període de pretor entre el 72 aC i el 69 aC, on va exercir com un dels jutges (recuperatores) al cas de Nimfo. Es creu que el seu nom original era Artemidor i era esclau i després llibert de Gneu Dolabel·la i va agafar el nom de Corneli. Ciceró l'esmenta com Cornelius medicus en un lloc, com Artemidorus Pergacus en un altre, i Artemidorus Cornelius en un tercer, passatges que són clars que es refereixen sempre al mateix personatge.

## Referències

* ↑ W.A.G., 3.Artemidorus Cornelius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 374
# Artemio Franchi (desambiguació)

«Artemio Franchi» té aquests significats:
* Artemio Franchi, dirigent esportiu italià.
* Estadi Artemio Franchi, camp de futbol de la ciutat de Florència.
* Estadi Artemio Franchi (Siena), camp de futbol de la ciutat de Siena.