OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cerromojonita

La cerromojonita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la bournonita. Rep el nom de Cerro Mojón, el cim de muntanya més alt més proper a la localitat tipus: la mina El Dragón (Bolívia).

## Característiques

La cerromojonita és una sulfosal de fórmula química CuPbBiSe₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el mateix any. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions del Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb el número de registre: bm 2018,11; i al Museu Mineralògic de Múnic, amb el número d'inventari: msm 73583.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina El Dragón, situada a la província d'Antonio Quijarro (Departament de Potosí, Bolívia), en forma de grans minúsculs (fins a 30 µm de mida) formant intercreixements amb hansblockita i quijarroïta. Aquest indret és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Cerromojonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 juliol 2021].
# Cementiri de Roques Blanques

El cementiri de Roques Blanques va ser inaugurat el 1984 al terme municipal del Papiol, a la serra de Collserola, en plena naturalesa, amb la qual pretén integrar-se. Es tracta d'un cementiri d'espais amplis que ofereix els seus serveis a la població de la comarca del Baix Llobregat. Destaquen els seus panteons i tombes a zones enjardinades, el Bosc de la Calma o els arbres familiars i el Jardí del Repòs, una zona que s'ofereix a les famílies per a dipositar les cendres amb total respecte pel medi ambient.

## Referències

* ↑ FUTUR. Portal de la Producción Científica de los Investigadores de la Universidad Politécnica de Cataluña
* ↑ «Declaración Ambiental Cementerio de Roques Blanques» (en español), diciembre 2015. Arxivat de l'original el 2018-10-02. [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ «Roques Blanques, un cementiri integrat amb la natura que guanya adeptes». 324.cat, 01-11-2017. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Ecodiari: El cementiri de Roques Blanques, pioner en l’estudi dels ratpenats». Nació Digital, 29-10-2012. [Consulta: 29 agost 2022].
# Chemical Society

La Chemical Society, anomenada inicialment Chemical Society of London, fou una societat científica britànica fundada el 1841 amb l'objectiu d'organitzar trobades sobre temes de química i difondre els nous avanços en aquest camp. El 1980 s'agrupa amb d'altres societats per donar lloc a la Royal Society of Chemistry.
La fundaren 77 científics (metges, acadèmics, fabricants i emprenedors) a conseqüència de l'augment de l'interès en qüestions científiques, essent el primer president Thomas Graham. Set anys més tard, la reina Victòria li concedí una Carta Reial confirmant el seu propòsit de "l'avenç general de la ciència química". La Chemical Society tingué un gran èxit perquè, a diferència de les seves precursores, es tractava d'una fusió entre persones del món acadèmic i del món tecnològic. Les seves activitats s'ampliaren al llarg dels anys, fins i tot es convertí en un important editor en el camp de la química.

## Referències

* ↑ «Our origins» (en anglès). Royal Society of Chemistry. [Consulta: 21 maig 2019].
# Chemenot

Chemenot és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 39 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chemenot era de 39 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 29 eren cases i 1 era un apartament. Dels 19 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chemenot el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 12 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 22 persones, 17 eren actives i 5 eren inactives. De les 17 persones actives 15 estaven ocupades (9 homes i 6 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 5 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chemenot a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chemenot a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Champollion (cràter)

Champollion és un cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna, al nord-nord-est del cràter més gran Shayn, i al sud-sud-est de Chandler.
* Localització de Champollion (inferior dreta de la imatge)
* Cràters satèl·lit
Fortament malmès per impactes posteriors, ara és una depressió molt deteriorada a la superfície lunar. Un cràter sense nom se superposa la vora oriental, i la paret interna restant presenta una incisió al llarg de gran part de la circumferència per impactes menors. Una d'aquestes formes és un canal que intercepta la paret interna del costat nord, i que gairebé arriba al centre del cràter.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Champollion.
| Champollion | Coordenades | Diàmetre |
| A | 41° 06′ N, 177° 06′ E﻿ / ﻿41.1°N,177.1°E﻿ / 41.1; 177.1﻿ (Champollion A) | 27 km |
| F | 37° 18′ N, 177° 48′ E﻿ / ﻿37.3°N,177.8°E﻿ / 37.3; 177.8﻿ (Champollion F) | 21 km |
| K | 36° 30′ N, 176° 24′ E﻿ / ﻿36.5°N,176.4°E﻿ / 36.5; 176.4﻿ (Champollion K) | 22 km |
| Y | 40° 48′ N, 174° 42′ E﻿ / ﻿40.8°N,174.7°E﻿ / 40.8; 174.7﻿ (Champollion Y) | 22 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Club León

El Club León és un club de futbol mexicà de la ciutat de León, Guanajuato.
Va ser fundat el 31 d'agost de 1943, per la fusió de la Selecció de Guanajuato i Unión de Curtidores, amb el nom Unión-León i jugà inicialment al desaparegut Estadi Patria. Posteriorment jugà als estadis Enrique Fernández Martínez, el 1947 a l'Estadi La Martinica, i des de 1967 a l'Estadi León, també conegut com a Nou Camp. El club ha guanyat set lligues mexicanes els anys 1948, 1949, 1952, 1956, 1992, Apertura 2013 i Clausura 2014.

## Palmarès

* Liga MX:
** 1947-48, 1948-49, 1951-52, 1955-56, 1991-92, Apertura 2013, Clausura 2014
* Ascenso MX:
** Temporada 1989-90, Clausura 2003, Clausura 2004, Clausura 2008, Clausura 2012
* Copa MX:
** 1948-49, 1957-58, 1966-67, 1970-71, 1971-72
* Campeón de Campeones:
** 1947-48, 1948-49, 1955-56, 1970-71, 1971-72

## Referències

* ↑ «Lagunas en la historia». televisadeportes. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Club León F.C.». León Guanajuato.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Historia Club León F.C.». León Guanajuato.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Dicen adiós a ‘La Cueva’, estadio histórico». Periódico a.m.. Arxivat de l'original el 2012-08-19. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Estadio León, Nou Camp». León Guanajuato.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Chillicothe (Texas)

Chillicothe és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 798 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chillicothe tenia 798 habitants, 310 habitatges, i 212 famílies. La densitat de població era de 305,1 habitants per km².
Dels 310 habitatges en un 37,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.625 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.645 $ mentre que les dones 20.333 $. La renda per capita de la població era de 12.450 $. Aproximadament el 17% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chillicothe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chillicothe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].

## Enllaços externs

* http://www.cisd-tx.net/
# Cisteller de Vilcabamba

El cisteller de Vilcabamba (Asthenes vilcabambae) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae), antany ubicat al gènere Schizoeaca.

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc, arbusts, arbres i praderies humides dels Andes del centre del Perú.

## Referències

* ↑ «Cisteller de Vilcabamba». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Cisteller d'ulleres

El cisteller d'ulleres (Asthenes palpebralis) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae). Ha estat ubicat al gènere Schizoeaca.

## Hàbitat i distribució

Habita zones de sotabosc dens, arbusts, arbres i praderies humides dels Andes del centre de Perú.

## Referències

* ↑ «Cisteller d'ulleres». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Clara Hätzlerin

Clara Hätzlerin (c. 1430 - 1476) va ser una escriba professional d'Augsburg del segle xv. És coneguda pel seu cançoner (Liederbuch) de 1471, que va ser una de les fonts utilitzades per Carl Orff per a fer el seu Dau Bernauerin.

## Referències

* ↑ Cyrus, Cynthia J. The scribes for women's convents in late medieval Germany. Toronto [Ont.]: University of Toronto Press, 2009, p. 55. ISBN 9781442689084.
* ↑ Jans, hrsg. von Hans Jörg. Welttheater - Carl Orff und sein Bühnenwerk : Texte von Carl Orff aus der "Dokumentation" : eine Publikation des Orff-Zentrums München. Tutzing: Schneider, 1996, p. 7. ISBN 3795208610.

## Bibliografia

* Liederbuch der Clara Hätzlerin : aus der Handschrift des Böhmischen Museums zu Prag, ed. C. Haltaus. - Quedlinburg : Basse, 1840; reprint: ISBN 978-3-11-000259-1978-3-11-000259-1.
* Glaser, Elvira, 'Das Graphemsystem der Clara Hätzlerin im Kontext der Handschrift Heidelberg, Cpg. 677', in: Deutsche Sprache in Raum und Zeit, Festschrift für Peter Wiesinger zum 60. Geburtstag, eds. Ernst and Patocka, Vienna (1998), p. 479–494.
* Burghart Wachinger, Liebe und Literatur im spätmittelalterlichen Schwaben und Franken, Zur Augsburger Sammelhandschrift der Clara Hätzlerin, DVjs 56 (1982), 386–406.
* Edmunds, Sheila. 'The Life and Work of Clara Hätzlerin' in Journal of the Early Book Society for the study of manuscripts and printing history (Nova York: Pace University Press): 2 (1999).
# Chopis

Els chopis són un grup ètnic de Moçambic del districte de Zavala a la província d'Inhambane. Tradicionalment vivien de l'agricultura de subsistència de mitjà rural, encara que molts van ser desplaçats o assassinats en la guerra civil que va seguir a l'alliberament de Moçambic del domini colonial portuguès el 1975. A més la sequera va obligar-ne molts a marxar lluny de la seva terra natal a les ciutats del país.
Els chopis parlen chichopi, una llengua tonal de la família de les llengües bantus, però molts també parlen chiTonga i portuguès com a llengües secundàries. Els seus veïns són els shangaan, grup ètnic que viuen a l'oest, a la província de Gaza, i que va envair territori chopi al segle xix. Històricament, alguns chopis van ser esclavitzats i altres es van convertir en treballadors migrants a Sud-àfrica.
El chopis s'identifiquen culturalment, com a poble, amb l'elefant.

## Música i dansa

Són famosos per la seva música tradicional, el més famós dels seus instruments és la Mbila (en plural: Timbila), un xilòfon tocat en grans grups. Aquesta música va ser proclamada entre les Obres Mestres del Patrimoni Oral i Intangible de la Humanitat per la UNESCO en 2005. Altres instruments usats pels chopis són la flauta de pan, xiulets, banyes d'animals, sonalls, tambors de diverses mides, arc musical, i una flauta globular amb tres forats fets de la closca seca de fruita de nkuso.

## Cuina

El menjar tradicional chopi inclou cassava (manioc) i nous d'anacard. També produeixen un cert nombre de begudes alcohòliques amb taronges o anacards fermentats.

## Pel·lícules

* 1980 - The Chopi Timbila Dance. Dirigida per Andrew Tracey.
* Chopi Music of Mozambique. Dirigida Ron Hallis. Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* Banguza Timbila. Dirigida per Ron Hallis. Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* 1994 - A Spirit Here Today: A Scrapbook of Chopi Village Music. Dirigida per Gei Zantzinger. Filmada en 1973.

## Referències

* ↑ Chopis a The Joshua Project

## Bibliografia

* (anglès) Tracey, Hugh (1970). Chopi Musicians: Their Music, Poetry, and Instruments. 1st ed., reprinted, with a new introduction. Londres i Nova York: Oxford University Press. First published in 1948. ISBN 0-19-724182-4.
* (portuguès) Ilídio Rocha, A arte maravilhosa do povo Chope, Instituto de Investigação Científica de Moçambique, Lourenço Marques, 1962, 44 p.
* (anglès) Music from Mozambique, vol. 2, Chopi Timbila : two orchestral performances, Smithsonian Folkways Recordings, Washington, D.C., 1982 (enreg. 1981), CD (51 min 25 s) + brochure

## Enllaços externs

* Ethnologu: Chopi
* (anglès) Brian Hogan, « Locating the Chopi Xylophone of Southern Mozambique » Arxivat 2010-07-21 a Wayback Machine., in Pacific Review of Ethnomusicology, vol. 11, hiver 2006
# Cilindre de gas

Un cilindre de gas, denominat també bombona, botella o tanc de gas és el sistema habitual de distribució de gas liquat de petroli, compost per butà, propà i altres gasos, a excepció del gas natural. La proporció entre els gasos varia segons el petroli d'origen, i ronda al voltant d'un 40% de butà i d'un 60% de propà. El combustible està en forma líquida, i es va evaporant a l'interior de la bombona a mesura que es consumeix. Es manté constant la pressió de sortida del gas mitjançant un mecanisme regulador.

## Equivalència calòrica

Un tanc de 10 kg de butà subministra aproximadament 4 m³ de gas. Atès que el potencial calorífic és de 28.000 kcal/m³, (12,7 kWh/kg) una bombona conté 112.000 kcal. Això equival aproximadament a:
* 12,5 m³ de metà (gas natural)
* 20 L d'alcohol etílic
* 11 L de gasoil, o querosè
* 11,5 L de gasolina ("nafta" o "benzina")
* 127 kWh d'electricitat
* 28 hores funcionant un cremador de 4000 kcal
Atès que el butà té més del triple del potencial calorífic que el gas natural, cal adaptar els cremadors i canviar els pics per tenir la tercera part del flux.

## Les bombones de gas a Espanya

A l'estat espanyol es denomina comunament bombona de butà i es va introduir a finals dels anys 50. Usualment es distribueix una barreja d'ambdós gasos, en una proporció d'entre 30% de butà i 50% de propà.
El gas butà, en ser fàcilment licuable, és senzill de mantenir en un recipient a pressió com una bombona. Cada bombona conté 12,5 kg de gas i el pes total completament plena és d'uns 35 kg. Són repartides en camions setmanalment pels carrers i pujades a les cases per mossos de repartiment, denominats butaners, que també recullen l'anterior bombona utilitzada. El seu cost actual (maig de 2012) és de 15,53 a Espanya. Quan el consum és molt baix, és més econòmic perquè no cal pagar un tarifa mensual.
Si la bombona és a l'exterior i el temps és fred, pot ser que no subministri suficient gas encara que aquest no s'hagi acabat. Això passa perquè el gas liquat està fred i li costa evaporar-se, i fins i tot pot congelar. Quan es consumeix gas de la bombona, s'evapora part del gas líquid i aquest es refreda encara més, dificultant encara més l'evaporació i sortida del gas. Aquesta circumstància es produeix sobretot quan es demanda molt flux de gas, per exemple, durant la dutxa i quan la bombona està més buida, ja que quan hi ha menys quantitat de líquid, el fred que produeix l'evaporació del gas es reparteix entre menys quantitat de líquid i fa que el líquid baixi més de temperatura que quan està més plena. La bombona de butà pot ser usada com a font de combustible per automòbils, en reemplaçament de combustibles líquids com la gasolina, encara que en general es fa servir gas natural. Hi ha països amb restriccions parcials o prohibició total per al seu ús en vehicles.

## Vegeu també

* GLP
* GNL
* GNV

## Referències

* ↑ Associació Argentina d'Hidrogen [Consulta: 8 juliol 2017]. Arxivat 2016-05-21 a Wayback Machine.
* ↑ Repsol: resultats, dividends, informació corporativa, llar i més - repsol.com [Consulta: 10 juliol 2017]. Arxivat 2016-11-05 a Wayback Machine.
# Cilix

Cilix és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae.

## Taxonomia

Les espècies d'aquest gènere són:
* Cilix algirica
* Cilix argenta
* Cilix asiatica
* Cilix danieli
* Cilix depalpata
* Cilix filipjevi
* Cilix glaucata
* Cilix hispanica
* Cilix patula
* Cilix tatsienluica

## Referències

* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; et al. «Cilix» (en anglès). The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum, 2003.
* ↑ Savela, Markku. «Cilix Leach, 1815» (en anglès). Lepidoptera and Some Other Life Forms.
* ↑ de Gregorio, J. J. P., et al. (2002). Cilix hispanica sp. n.; nuevo Drepanidae para la fauna íbero-balear. Boletín de la SEA (30), 33-36.
# Citral

El citral, o 3,7-dimetil-2,6-octadienal o lemonal, és un líquid groc pàl·lid, format per la mescla des dos terpenoides amb la fórmula molecular C$_{10}$H$_{16}$O. Els dos compostos són isòmers de doble enllaç. L'isòmer E es coneix com a geranial o citral A. L'isòmer Z es coneix com a neral o citral B.

## Presentació

El citral és resent en els olis essencials de diverses plantes, incloent el lemon myrtle (90-98%), Litsea citrata (90%), Litsea cubeba (70-85%), lemongrass (65-85%), lemon tea-tree (70-80%), Ocimum gratissimum (66,5%), Lindera citriodora (uns 65%), Calypranthes parriculata (uns 62%), petitgrain (36%), marialluïsa (30-35%), Eucalyptus staigeriana (26%), melissa (11%), llimona dolça (6-9%), llimona (2-5%), i taronja.

## Usos

El geranial té un forta olor de llimona. L'olor de llimona neral és menys intensa però més dolça. El citral és per tant una aroma compost usat en perfumeria pel seu efecte cítric. El citral també es fa servir com saboritzant i fortificant de l'oli essencial de llimona. Té fortes qualitats antimicrobianes, i efectes en la feromona en els insectes.

## Seguretat

Un 1-1,7% de les persones són al·lèrgiques al citral, la International Frangrance Association recomana que només es faci servir el citral en associació amb substàncies que n'evitin l'efecte sensibilitzant. El citral no té efectes genotòxics ni carcinogènics.

## Referències

* ↑ Fenaroli, G., Furia, T.E., Bellanca, N., Handbook of Flavor Ingredients, ISBN 0-87819-532-7
* ↑ Lawless, J., The Illustrated Encyclopedia of Essential Oils, ISBN 1-85230-661-0
* ↑ «The Aromatic Plant Project». Arxivat de l'original el 2019-11-24. [Consulta: 27 gener 2013].
* ↑ Onawunmi, G.O. «Evaluation of the antimicrobial activity of citral». Lett. Appl. Microbial., 9, 3, 1989, pàg. 105–108. DOI: 10.1111/j.1472-765X.1989.tb00301.x.
* ↑ Kuwahara, Y., Suzuki, H., Matsumoto, K. & Wada, Y. «Pheromone study on acarid mites. XI. Function of mite body as geometrical isomerization and reduction of citral (the alarm pheromone) Carpoglyphus lactis». Appl. Entomol. Zool., 18, 1983, pàg. 30–39.
* ↑ Robacker, D.C. & Hendry, L.B. «Neral and geranial: components of the sex pheromone of the parasitic wasp, Itoplectis conquisitor». J. Chem. Ecol., 3, 5, 1977, pàg. 563–577. DOI: 10.1007/BF00989077.
* ↑ Survey and health assessment of chemical substances in massage oils

## Enllaços externs

* MSDS Arxivat 2007-08-18 a Wayback Machine.