OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rudibert Götzenberger

Rudibert Götzenberger (Überlingen-Bodensee, República de Weimar, 1920) és un enginyer industrial. Cursa els seus estudis a l'Escola Tècnica de Stuttgart. Del 1951 al 1956 es trasllada a Barcelona i entra a treballar com a director tècnic de la companyia Pímer (Pequeñas Industrias Mecánico Eléctricas Reunidas), contractat per fer motors elèctrics en miniatura. La seva aportació va permetre a l'empresa d'alliberar-se de les llicències estrangeres, un factor important en aquesta època de penuria. Durant la seva estada a Industrias Pímer va dissenyar, juntament amb Gabriel Lluelles, el molinet de cafè Doméstico TD10 (1954) i el triturador Gigante (1959), caracteritzat per un disseny auster i senzill, per tal d'estalviar un màxim dels escassos recursos. El 1958 torna a Alemanya on continua la seva carrera dins de l'àmbit de l'enginyeria tècnica apartant-se del camp del disseny i dels electrodomèstics.

## Referències

* 1 2 Povedano, Rosa; Calvera, Anna (coord.). «Aparició de la indústria del petit electrodomèstic». A: La Formació del Sistema Disseny Barcelona (1914-2014), un camí de modernitat. Barcelona: Edicions Universitat Barcelona, 2014, p. 314 (Col·lecció Singularitats — Assaigs d'història local). ISBN 9788447537808.
* ↑ Povedano i Ferré, Rosa. Història de vida dels objectes Aportacions del mètode biogràfic als estudis culturals del disseny: Història de vida de la batedora elèctrica de braç. Universitat Rovira i Virgili, 2005. ISBN 978-84-691-9870-4.
# Emília Llorens

L'Emilia Llorens (Cornellana (Lleida), 1934- 29 de noviembre de 2023) fou una trementinaire catalana. Provinent d'una família amb tradició trementinaire, l'Emília Llorens va ser el principal referent a l'hora d'explicar i donar a conèixer aquest històric ofici.
L'Emília, de cal Peret de Cornellana (La Vansa), va fer de trementinaire amb la seva àvia, Maria Majoral, des dels set anys fins al setze.
A l'edat de 7 anys va acompanyar per primera vegada la seva padrina Maria Majoral en el viatge que la trementinaire feia per terres del Lluçanès, la plana de Vic, el Montseny i la Selva. El viatge que va fer quan tenia 9 anys és el que recordava amb més emoció, perquè va veure el mar per primer cop. L'Emília va continuar fent de trementinaire aprenent fins als 16 anys, quan va deixar l'ofici “d'anar pel món” per aprendre a cosir i ajudar a casa.
Emília explica que la seva professió va acabar en arribar la penicil·lina i la medicina moderna. Tot i això, durant uns anys, els seus clients els seguiren escrivint i demanant-los els seus remeis.
L'any 55 la seva àvia, Maria Majoral, va fer l'últim viatge, l'Emília no va poder anar perquè havia d'apendre a cosir i ajudar en casa, perquè el pare no podía treballar molt per problemes de salut. Va anar la seva mare en el seu lloc.
L'Emília Llorens va ser el principal referent a l'hora d'explicar i donar a conèixer aquest històric ofici. A l'any 2005 va rebre el premi Trementinaire d'Honor que atorga l'organització de la Festa de les Trementinaires.
# Talladega

Talladega és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 15.143 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Talladega tenia 15.143 habitants, 5.836 habitatges, i 3.962 famílies La densitat de població era de 244,9 habitants/km².
Dels 5.836 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,7% hi vivien parelles casades, en un 19,7% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 29,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones hi havia 85,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.617 $ i la renda mediana per família de 36.296 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.951 $ mentre que les dones 21.326 $. La renda per capita de la població era de 15.733 $. Aproximadament el 14,1% de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Vegeu també

* Talladega Superspeedway

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Talladega». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Talladega». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Pavel Soukup

Pavel Soukup (Přerov, Regió d'Olomouc, 12 d'abril de 1965) va ser un ciclista txecoslovac, d'origen txec, que s'especialitzà en la pista. Va guanyar tres medalles, una d'elles d'or, als Campionats del món en Persecució per equips.

## Palmarès

* 1986
** Campió del món en Persecució per equips (amb Teodor Černý, Aleš Trčka i Svatopluk Buchta)

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a museociclismo.it
# Saint-Vérand (Saona i Loira)

Saint-Vérand és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 181 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Mr Vaisse | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 161 | 165 | 146 | 181 | 191 | 182 | 181 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Théophile Alexis Durand

Théophile Alexis Durand (4 de setembre de 1855 a Saint-Josse-ten-Noode- 12 de gener de 1912) va ser un botànic belga.
Va estudiar farmàcia a la Universitat de Lieja, i a Suïssa es va fer amic del botànic Henri François Pittier amb qui col·laborà. Pittier li va proporcionar espècimens de Costa Rica.
Va ser president del Congrés Mundial de Botànica, a Brussel·les.
Va desenvolupar el suplement d'Index Kewensis, des de 1901 a 1906, junt amb Benjamin D Jackson (1846-1927).
Amb la seva filla, la il·lustradora Hélène Durand, publicà el 1909 "Sylloge Florae Congolanae".

## Algunes publicacions

* Catalogue de la flore liégeoise, 1878
* "Index generum phanerogamorum", 1888. Reedició Internat. 1979. Book Distrib. 722 pp. ISBN 0785566538, ISBN 9780785566533
* "Primitiae florae costaricensis", 1891–1901 (amb Henri François Pittier)
* Matériaux pour la flore du Congo, 1897–1901 (amb Émile Auguste Joseph De Wildeman)
* "Conspectus floræ Africæ, ou Énumération des plantes d'Afrique", 1895–1898 (amb Hans Schinz)
* "Sylloge florae congolanae [Phanerogamae]", 716 pp. 1909

## Referències

* ↑ Història del Jardí Botànic de Meise
* ↑ A. B. Rendle (1865-1938). 1935. A Short History of the Intern. Botanical Congresses. Chronica Botanica, I: 35-40 ]
* 1 2 Herbari Zürcher, Universitat de Zúrich Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., biografia
* ↑ Durand, Théophile; B.D.Jacks., W.T.Thiselton-Dyer, D Prain, A.W.Hill, E.Salisbury. Index Kewensis plantarum phanerogamarum: Supplementum Tertium Nomina et Synonyma Omnium Generum et Specierum AB Initio Anni MDCCCCI Usque AD Finem Anni MDCCCCV Complectens. suppl.3 (1901-1905). Royal Botanic Gardens, Kew, 1908 [Consulta: 27 maig 2008].
* ↑ Publicacions a OCLC WorldCat
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - triple salt masculí

Els triple salt masculí va ser una de les sis proves de salts que es disputaren durant els Jocs Olímpics de Londres de 1908. La prova es va disputar el 25 de juliol de 1908 amb la participació de vint atletes procedents de vuit nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Tim Ahearne (GBR) | Garfield MacDonald (CAN) | Edvard Larsen (NOR) |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1908.
| Rècord del Món | 15,35 (*) | John Breshnihan | Bandon (GBR) | 26 d'agost de 1906 |
| Rècord Olímpic | 14,47 | Myer Prinstein | París (FRA) | 16 de juliol de 1900 |
(*) No oficial
Primer Tim Ahearne va establir un nou rècord olímpic amb 14,73 metres, però fou superat per Garfield MacDonald amb un salt de 14,76 metres. Finalment Ahearne establí un nou rècord olímpic amb 14,92 metres.

## Resultats

Tots els atletes tenien tres intents en cada alçada. Els tres millors tenen tres intents més per mirar de superar les seves marques. Es coneix el millor salt dels primers 17 classificats, però no dels tres darrers.
| Posició | Nom | País | Llargada |
| 1 | Tim Ahearne | Regne Unit | 14.92 metres OR |
| 2 | Garfield MacDonald | Canadà | 14.76 metres |
| 3 | Edvard Larsen | Noruega | 14.39 metres |
| 4 | Calvin Bricker | Canadà | 14.10 metres |
| 5 | Platt Adams | Estats Units | 14.07 metres |
| 6 | Frank Mount Pleasant | Estats Units | 13.97 metres |
| 7 | Karl Fryksdal | Suècia | 13.65 metres |
| 8 | John Brennan | Estats Units | 13.59 metres |
| 9 | Martin Sheridan | Estats Units | 13.42 metres |
| 10 | Doug Stupart | Sud-àfrica | 13.40 metres |
| 11 | Cyril Dugmore | Regne Unit | 13.31 metres |
| 12 | Michael Dineen | Regne Unit | 13.23 metres |
| 13 | Henry Olsen | Noruega | 13.17 metres |
| 14 | Oscar Guttormsen | Noruega | 13.16 metres |
| 15 | Dimitrios Muller | Grècia | 13.09 metres |
| 16 | Frank Irons | Estats Units | 12.67 metres |
| 17 | Sam Bellah | Estats Units | 12.55 metres |
| 18-20 | Nathaniel Sherman | Estats Units | Desconeguda |
| 18-20 | George Mayberry | Regne Unit | Desconeguda |
| 18-20 | Juho Halme | Finlàndia | Desconeguda |

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. Londres: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Athletics 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2006. [Consulta: 15 juliol 2006].
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2015. [Consulta: 15 juliol 2006].
# Saccostomus mearnsi

Saccostomus mearnsi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. Viu a Etiòpia, Kenya, Somàlia, Tanzània i Uganda. Els seus hàbitats naturals són els boscos secs de sabana, els herbassars i les zones molt àrides. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del metge estatunidenc Edgar Alexander Mearns.

## Referències

* ↑ Corti, M.; Oguge, N.; Coetzee, N. Saccostomus mearnsi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 2 març 2016.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009, p. 268. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Emili Rousaud i Parés

Emili Rousaud i Parés (Barcelona, 27 d'abril de 1966) és un empresari català. Llicenciat en Ciències Empresarials i MBA per ESADE i en Direcció i Administració d'Empreses per la Universitat Politècnica de Catalunya, és fundador i director general de Factor Energia, la primera companyia elèctrica independent autoritzada pel Ministeri d'Indústria després de liberalitzar el mercat elèctric. És vocal a la junta directiva del Futbol Club Barcelona des del juliol del 2015 i vicepresident institucional des de gener de 2020, fins a la seva dimissió el mes de març de la junta de Josep Maria Bartomeu arran de l'escàndol de les xarxes socials conegut com a Barçagate. És vicepresident de la patronal catalana Pimec i membre del ple de la Cambra de Comerç de Barcelona, així com membre del Comitè d'Agents de Mercat del Mercat Espanyol de l'Electricitat, i impulsor i membre fundador de l'Associació de Comercialitzadors Independents d'Energia (ACIE).

## Referències

* ↑ «Emili Rousaud (Factorenergia): "La millor manera d'eliminar el dèficit tarifari és convertint-lo en dèficit de l'Estat"». La Vanguardia, 13-03-2014. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ Álvarez, Dolors. «Nace la primera comercializadora independiente de electricidad en España» (en castellà). La Vanguardia, 17-01-2000. [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ Älvarez, Dolors. «Emprenedor abans del boom. Emili Rousaud, conseller delegat de Factor Energía». La Vanguardia, 13-10-2019. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ Cid, Cesar. «Emili Rousaud, nou vicepresident del Barça». El Periodico, 02-01-2020. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ Cusí, Pau. «Aquest és Emili Rousaud, el directiu que podria trair Bartomeu». El Nacional, 21-02-2020. [Consulta: 11 abril 2020].
# Stig Danielsson

Stig Danielsson (Göteborg, 24 de gener de 1920 - Backa, 24 de novembre de 2011) fou un atleta suec, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1940.
En el seu palmarès destaquen dues medalles en el 4x100 metres al Campionat d'Europa d'atletisme. D'or el 1946, formant equip amb Inge Nilsson, Olle Laessker i Stig Håkansson; i de bronze el 1950, formant equip amb Gote Kjellberg, Leif Christersson i Hans Rydén. També guanyà dos campionats nacionals dels 200 metres, el 1946 i 1950.

## Millors marques

* 100 metres. 10.5" (1947)
* 200 metres. 21.9" (1946)

## Referències

* ↑ «Autografer Startsida». [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 9 maig 2020].
# Pavel Vrba

Pavel Vrba (nascut el 6 de desembre 1963) és un entrenador txec i exjugador de futbol. Vrba actualment és l'entrenador del FC Anzhi Makhachkala. És conegut per aplicar un mètode de futbol ofensiu en els equips que entrena.
Com a jugador, Vrba va jugar per a diversos clubs, el millor d'ells és Baník Ostrava. Com a entrenador ha dirigit diversos clubs txecs i eslovacs.
Després d'haver estat assistent del director Erich Cviertna, Vrba es va fer càrrec breument del FC Baník Ostrava cap al final de la lliga Gambrinus 2002-03 després de la sortida de Cviertna. El seu primer partit en el qual va ser entrenador va resultar en una pèrdua de 7-0 per l'Ostrava distància contra el Slavia de Praga.
Va guanyar la Super lliga eslovaca amb el MŠK Žilina en la temporada 2006-2007 i va portar a l'equip al segon lloc en la temporada següent.
En 2010 va dirigir el Viktoria Plzeň a la victòria en la Copa Txeca per primera vegada en la història del club. Va ser votat com l'entrenador txec de l'Any en 2010.
La temporada 2010/2011 de la lliga Gambrinus, va guanyar la lliga amb Viktoria Plzeň, per primera vegada en la història del club. Vrba va ser guardonat amb el títol de "Entrenador txec de l'Any" el 2012, el qual seria el tercer any consecutiu en el qual havia guanyat aquest reconeixement.

## Títols

* Amb Žilina:
** Super Lliga Eslovaca (1): 2006-07
* Amb el Viktoria Plzeň:
** Lliga Gambrinus (2): 2010-11, 2012-13
** Copa Txeca (1): 2009-10
** Super copa Txeca (1): 2011

## Individual

Entrenador txec de l'any (3): 2010, 2011, 2012

## Referències

* ↑ «ANKETA: Komňacký, Koubek, Psotka. Kdo je nejlepším trenérem?». [Consulta: 7 agost 2013].
* ↑ idnes.cz(En txec). «Sedm slávistů dalo Ostravě sedm branek», 5 maig 2003..
* ↑ idnes.cz (en txec). «[Muž, který stvořil plzeňský zázrak. Ovšem v lize začínal porážkou 0:7 Zdroj: http://fotbal.idnes.cz/pavel-vrba-kandiduje-na-nejlepsiho-trenera-ceske-historie-p31-/fotbal.aspx?c=A130515_100722_fotbal_jap Sedm slávistů dalo Ostravě sedm branek]», 17-05-2013.
* ↑ Uefa.com. «"Žilina bank on Vrba dexterity"», 25-07-2008. Arxivat de l'original el 2010-07-06. [Consulta: 7 agost 2013].
* ↑ idnes.cz (en txec) (Mladá fronta DNES). «"Fotbalovým králem je opět brankář. Čech vyhrál pošesté a má rekord" [Football king is again a goalkeeper. Čech won for the sixth time and has the record]», 04-02-2013. [Consulta: 7 agost 2013].

## Enllaços externs

* (txec) Perfil a Viktoria Plzeň website Arxivat 2013-05-26 a Wayback Machine.
* (txec) Perfil a www.Fotbal24.cz website Arxivat 2013-02-10 at Archive.is
# Théophile Barrau

Théophile-Eugène-Victor Barrau (Carcassona, 1848 - Tolosa de Llenguadoc, 1913) va ser un escultor romàntic francès.

## Biografia

Va estudiar a l'Escola de Belles Arts de Tolosa i va finalitzar els seus estudis a París, ciutat on va ser professor de dibuix a partir del 1880. Va ser alumne de François Jouffroy i d'Alexandre Falguière. Va començar a exposar al Saló de París el 1874.
El 1892 va ser nomenat Cavaller de la Legió d'Honor.

## Premis

* 1879, medalla de 3a classe
* 1880, medalla de 2a classe
* 1889, medalla d'argent a l'Exposició universal de París
* 1892, medalla de 1a classe
* 1900, medalla d'or a l'Exposició universal de París

## Obres

* La poesia francesa (1983), Tolosa (destruïda a la 2ª Guerra Mundial)
* Susanna al bany (1895), Museu d'Orsay, París
* Monument a Fermat (1898), Capitoli de Tolosa.
* L'Agricultura Tolosa
* Susanna al bany (1896), Jardins de Joan Maragall, Barcelona
* Monument a Kellermann (1892), Valmy
* Matho i Salammbo (1892), Saint-Maur-des-Fossés
* Monument als Morts de 1870 (1901), Narbona

## Referències

* ↑ «Théophile-Eugène-Victor Barrau». [Consulta: 19 octubre 2014].

## Bibliografia

* Peigné, Guillaume. Dictionnaire des sculpteurs néo-baroques français (1870-1914). París: Éditions CTHS, 2012, p. 63-98. ISBN 978-2-7355-0780-1.
# Badi

Badi (em llatí Badius) fou un campani que va desafiar al seu hoste Tit Quint Crispí en un combat singular quan els romans assetjaven Càpua (212 aC). Crispí, que era amic de Badi, va refusar, però els seus soldats el van obligar a acceptar. En la lluita Badi va resultar ferit i es va haver de retirar cap a la ciutat, segons explica Titus Livi.

## Referències

* ↑ Badius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 452
# Sacecorbo

Sacecorbo és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 165 | 143 | 166 | 163 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Lesné

Lesné és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1254.
# Enontekiö

Enontekiö en sami septentrional Eanodat, en suec Enontekis, és un municipi de la Lapònia finlandesa. Ocupa una superfície de 8.391 km² i té una població de 1.890 habitants (2012), va ser fundat el 1877. Es troba a l'extrem nord-oest del país en la frontera entre Suècia i Noruega. S'hi troba el punt més alt de Finlàndia, Halti, (1.324m sobre el nivell del mar) dins les Muntanyes escandinaves. El centre administratiu d'Enontekiö és el poble d'Hetta. Una cinquena part de la població és d'ètnia Sami. Les principals indústries són el turisme i la ramaderia de rens.

## Pobles d'Enontekiö

Els noms en sami entre parèntesis:
| Hetta (Heahttá) Jatuni (Jáhton) Karesuvanto (Gárasavvon) Kelottijärvi Ketomella Kilpisjärvi (Gilbbesjávri) Kultima (Gulddán) Kuttanen (Guhttás) Leppäjärvi (Leaibejávri) Luspa (Luspi) Markkina (Boaresmárkan) Maunu (Mávdna) Muotkajärvi (Muotkejávri) | Näkkälä (Neahčil) Nartteli Nunnanen (Njunnás) Palojärvi (Bálojávri) Palojoensuu (Bálojohnjálbmi) Peltovuoma (Bealdovuopmi) Raittijärvi Ropinsalmi Saivomuotka Sonkamuotka Vähäniva Vuontisjärvi (Vuottesjávri) Yli-Kyrö |

### Flora i fauna

Per la seva alta latitud la vegetació és poc exuberant. Es troba en el límit nord de la pícea Picea abies El límit arbori és a uns 600 m d'altitud i per sobre hi ha la tundra. Hi ha torberes. Només el 19% d'Enontekiö té superfície arbrada. Conté part del P nacional Pallas-Yllästunturi, com també les zones de vida silvestre de Käsivarsi, Pulju, Pöyrisjärvi i Tarvantovaara.
Pel seu clima fred hi ha espècies àrtiques desconegudes a la resta de Finlàndia com el lemming de Noruega, la guineu àrtica, el mussol nival i altres.

### Clima

El clima d'Enontekiö és molt fred amb una temperatura mitjana anual de -1,9 °C amb la mitjana de gener de -12,9 i la de juliol d'11,2 °C. La precipitació mitjana anual és de 487 mm amb el màxim al juliol.

## Referències

* ↑ Finnish Museum of Natural History: Enontekiön kasvillisuuden erityispiirteitä Arxivat 2007-06-10 a Wayback Machine. (finès)

## Enllaços externs

* Municipality of Enontekiö Arxivat 2008-01-04 a Wayback Machine. – Official website
* Tourism portal of the municipality
# Teatre d'Esch

El Teatre d'Esch (en francès: Théâtre d'Esch) és un teatre en Esch-sud-Alzette, al país europeu de Luxemburg. Dirigit per Charles Muller, l'auditori principal té 517 seients numerats. El teatre ofereix representacions d'òperes, operetes, concerts, espectacles de dansa, varietats, jazz, cançons, musicals i altres entreteniments.
La sala més petita, amb 100 places, s'utilitza comunament per a actuacions de jazz íntimes i recitals de poesia i conferències. L'edifici també s'utilitza per a la presentació d'exposicions d'art.

## Referències

* ↑ http://www.theatreinfo.lu/spip.php?article243 Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
# Pepita Llunell i Sanahuja

Pepita Llunell i Sanahuja (Barcelona, 4 d'agost de 1926 - 10 de desembre de 2015) fou una compositora, cantant i actriu catalana.

## Biografia

Als tres anys començà a actuar al Centre Catòlic de Sants i des dels 9 anys estudià solfeig, piano i cant al Conservatori del Liceu. Continuà els estudis a l'Institut del Teatre (declamació) i a l'Escola Municipal de Música de Barcelona. Amplià la formació musical amb el seu futur espòs, el compositor Fèlix Martínez i Comín.
Formà part del quadre infantil de Ràdio Barcelona, i posteriorment s'integrà a la companyia d'Adolfo Marsillach i Soriano. Intervingué a la televisió, al teatre i al cinema, a les pel·lícules La ciutat cremada, La plaça del Diamant, Victòria, i a Tatuatge i Bilbao de Bigas Luna.
Entrà al camp de la composició sardanística l'any 1981 amb tota popularitat, encara que abans ja havia compost música lleugera, cançons catalanes, una suite per a orquestra de cambra, una per a cobla i diversos quartets de corda. En la sardana presenta el cas infreqüent de tenir premiades gairebé la totalitat de les seves composicions.
L'any 2013 fou distingida amb la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Anunci de la mort». Confederació Sardanista de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2015].
* ↑ Pepita Llunell
* ↑ «L'escriptor Narcís Comadira, el professor Romà Gubern i l'actriu Asunción Balaguer, Creus de Sant Jordi». Ara, 30-04-2013 [Consulta: 30 abril 2013].

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
* Entrevista dins del projecte Fer de Músic, Museu de la Mediterrània, 2014.
# Timàgores

Timàgores és el nom dels següents personatges:
* Timàgores de Tegea, ambaixador espartà, nadiu de Tegea
* Timàgores de Cízic, polític de Cízic
* Timàgores d'Atenes, polític atenenc
* Timàgores de Rodes, militar rodi
# Saccopteryx

Saccopteryx és un gènere de ratpenats de la família dels embal·lonúrids.

## Taxonomia

* Ratpenat de dues ratlles colombià (Saccopteryx antioquensis)
* Ratpenat de dues ratlles gros (Saccopteryx bilineata)
* Ratpenat billistat canós (Saccopteryx canescens)
* Ratpenat de dues ratlles brasiler (Saccopteryx gymnura)
* Ratpenat de dues ratlles petit (Saccopteryx leptura)

## Referències

* Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.

## Enllaços externs

* Distribució mundial de les espècies d'aquest gènere de ratpenats. (anglès)