OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sílvia d'Aquitània

Sílvia d'Aquitània (c. 330 Elusa, Novempopulània, Gàl·lia Aquitània - c. 406 a Brescia, Itàlia) va ser una pelegrina i santa catòlica.
Era germana de Rufí, primer ministre de l'Imperi d'Orient en temps de Teodosi I el Gran i Arcadi.
En la Història Lausíaca de Pal·ladi de Galàcia s'assenyala que va viatjar en peregrinació a l'edat de 60 anys i s'enorgullia dels seus hàbits ascètics.
Fins a finals del segle xix es pensava que era l'autora d'un relat detallat de la seva peregrinació, però ara s'atribueix a una altra peregrina de l'època, Egeria. Dom Férotin a la Revue des questions historiques (Vol. LXXIV), recolzant-se sobretot en què és esmentada per un abat del Bierzo del segle vii posa punt final a aquesta qüestió, sent comunament acceptat entre els investigadors que Silvia no va ser una cronista i sí la hispana Etheria (o Egeria).

## Referències

* ↑ Bardenhewer, Otto. Patrology; the lives and works of the fathers of the church. B. Herder, 1908, p. 424 [Consulta: 8 febrer 2018].
* ↑ Quirós Rodríguez. Latín Hablado Y Latín Clásico. Editorial Universidad de Costa Rica, 2004, p. 199. ISBN 978-9977-67-851-1 [Consulta: 8 febrer 2018].
* ↑ Paladio de Galacia. The Lausiac History Of Palladius. W. K. Lowther Clarke. The Macmillan Company, 1918 [Consulta: 8 febrer 2018].
* ↑ Palladius. «Chapter LV. Silvania (Melania, continued)». A: The Lausiac History, 1918, p. 35-180 [Consulta: 8 febrer 2018].
* ↑ McClure, M. L.; Feltoe, C.L.. «Introduction». A: The Pilgrimage of Etheria. Society for Promoting Christian Knowledge, 1919 [Consulta: 8 febrer 2018].
* ↑ Pascual, Carlos «Egeria, la Dama Peregrina». Arbor, Vol. 180, Núm. 711/712, 2005, pàg. 451-464. DOI: 10.3989/arbor.2005.i711/712.452. ISSN: 1988-303X [Consulta: 8 febrer 2018].
# Tabernae

Tabernae o Tres Tabernae va ser una ciutat situada entre Argentoratum (Estrasburg) i Divodurum (Metz), avui anomenada Saverne en francès i Zabern en alemany.
Segons diu Ammià Marcel·lí, l'emperador Julià va atacar als alamans acampats prop d'Argentoratum i va fer ocupar i restaurar Tres Tabernae, per prevenir l'entrada dels germànics cap a la Gàl·lia. Ammià Marcel·lí diu també que des de Tres Tabernae a Argentoratum hi havia 21 milles de distància.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tabernae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 juny 2022].
# Swiss International Airlines

Swiss International Air Lines Ltd., és la principal aerolínia de Suïssa. Presta serveis principalment a Europa i a Amèrica del Nord, Amèrica del Sud, Àsia i Àfrica.

## Història

Swiss (nom oficial Swiss International Air Lines Ltd.) (IATA: LX; Codi OACI: SWR) neix a conseqüència de la situació de suspensió de pagaments el 2002 de Swissair, estant sota administració judicial i havent cessat les seves operacions. La companyia regional Crossair adquireix caràcter internacional i es converteix en la companyia de bandera, canviant el seu nom pel de Swiss International Air Lines Ltd. el 2003.
L'aerolínia és actualment la principal companyia aèria suïssa i es troba basada a l'Aeroport Internacional de Zuric també anomenat aeroport de Kloten, encara que la seva seu administrativa es troba a la ciutat de Basilea. El 2003 la companyia va transportar més d'onze milions de passatgers. Swiss es troba actualment en un gran procés de reestructuració per a adaptar-se a la situació de Mercat i prendre les posicions que garanteixin la seva continuïtat, i el seu èxit empresarial. La companyia va ser adquirida a través de la fundació "Almea" en un 89% pel "Lufthansa Group" al qual també pertany la línia alemanya Lufthansa, es preveu l'adquisició del 100% de les accions. La companyia ha passat a ser membre de Star Alliance a partir de 2006.
Durant el 2008 la companyia va incloure el català en les comunicacions de cortesia dels vols entre Zuric i Barcelona però a causa de les pressions d'UPyD i de ciutadans espanyols les va retirar a mitjans de desembre del mateix any.

## Flota

Swiss explota una flota de 79 avions (2008):
* Airbus A319 (7)
* Airbus A320 (20)
* Airbus A321 (6)
* Airbus A330 (9) (+ 7 comandes)
* Airbus A340 (15)
* Avro RJ100 (20)
* Bombardier CSeries 110 (30 comandes)

## Destinacions

* Àfrica: Duala, Yaoundé, El Caire, Malabo, Nairobi, Bengasi, Trípoli, Johannesburg, Dar es Salaam.
* Àsia: Hong Kong, Tòquio, Singapur, Bangkok, Tel-Aviv, Muscat, Jedda, Riad, Dubai, Pequín, Nova Delhi, Xangai.
* Europa: Viena, Brussel·les, Praga, Copenhaguen, Marsella, Mülhausen/Basilea/Friburg, Niça, París, Atenes, Tessalònica, Budapest, Dublín, Milà, Roma, Luxemburg, Amsterdam, Varsòvia, Lisboa, Bucarest, Moscou, Belgrad, Stuttgart, Estocolm, Istanbul, Birmingham, Londres, Manchester, Florència, Lió, Oslo, Porto, Sant Petersburg, Venècia.
** Alemanya: Berlín, Frankfurt, Hamburg, Hannover, Múnic, Nuremberg, Düsseldorf.
** Espanya: Barcelona, Madrid, Màlaga, Palma, València.
** Suïssa: Basilea, Ginebra, Lugano, Sion, Zúric.
* Amèrica: Montreal, Los Angeles, Miami, Chicago, Boston, Nova York, Nova Jersey, Santiago de Xile, Sao Paulo, Bogotà, San Francisco.

## Referències

* ↑ http://paper.avui.cat/article/societat/148756/aviacio/swiss/air/substitueix/catala/pel/castella/comunicacions.html Arxivat 2012-01-29 a Wayback Machine.. Notícia publicada al diari AVUI, pàgina 31. Dimecres, 17 de desembre del 2008
# Volta a Llombardia 1974

La Volta a Llombardia 1974 fou la 68a edició de la clàssica ciclista Volta a Llombardia. La cursa es va disputar el diumenge 12 d'octubre de 1974, sobre un recorregut de 266 km. El vencedor final fou el belga Roger De Vlaeminck, per davant d'Eddy Merckx i Constantino Conti.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Roger De Vlaeminck | Brooklyn | 7h 07' 54" |
| 2 | Eddy Merckx | Molteni | m. t. |
| 3 | Constantino Conti | Zonca | m. t. |
| 4 | Giuseppe Perletto | Sammontana | + 02 |
| 5 | Frans Verbeeck | Watney-Maes | + 1'24 |
| 6 | Bernard Thévenet | Peugeot-BP-Michelin | m. t. |
| 7 | Francesco Moser | Filotex | m. t. |
| 8 | Franco Bitossi | Scic | + 2'17 |
| 9 | Ole Ritter | Filotex | + 2'20 |
| 10 | Jean-Pierre Danguillaume | Peugeot-BP-Michelin | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
* «Cyclisme - Tour de Lombardie - 1974». les-sports.info. [Consulta: 21 desembre 2015].
* «Giro di Lombardia 1974». cyclebase.nl. [Consulta: 21 desembre 2015].
* «68a edizione Giro di Lombardia (1974)». museociclismo.it. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Bidens cernua

Bidens cernua és una espècie de planta herbàcia asteràcia. És una planta nativa d'Amèrica del Nord però s'ha estès a altres llocs, incloent els Països Catalans. Arriba a fer 30-100 cm d'alt. Les seves fulles són sèssils amb el marge dentat.
* Deutschlands Flora in Abbldungen
* espècimen d'herbari

## Referències

* ↑ «The Plant List: A Working List of All Plant Species».
* ↑ «IPNI entry for Coreopsis ridens».
* ↑ «IPNI entry for Bidens venosa».
* ↑ Voss, E.G.. Michigan Flora: A guide to the identification and occurrence of the native and naturalized seed-plants of the state. Part III: Dicots (Pyrolaceae–Compositae). Bulletin 61. Ann Arbor, Michigan, U.S.A.: Cranbrook Institute of Science and University of Michigan Herbarium, 1996.
# (255) Oppavia

(255) Oppavia és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 31 de març de 1886 per Johann Palisa des de l'observatori de Viena, Àustria. Està nomenat així per Opava, una ciutat de la República Txeca.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 35. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(255) Oppavia» (en anglès).«(255) Oppavia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 5 juny 2015].
# Pàmies

* Aquest article tracta sobre la ciutat francesa. Vegeu-ne altres significats a «Pàmies (desambiguació)».
Pàmies (en occità Pàmias; la forma oficial francesa és Pamiers) és un municipi sota l'estat francès, situat al departament de l'Arieja, a Occitània; és cap d'una sotsprefectura, i és travessat pel riu Arieja. L'any 1999 tenia 13.417 habitants.
La llegenda atribueix la població de la regió a Frederic, fill del rei visigot Teodoric I, el nucli poblacional es va dir Fredelàs. Frederic va governar la regió i va deixar-la al seu fill Antoní, que es va fer catòlic i fou assassinat pels arrians vers el 507, allí on va morir es va fundar l'abadia de Sant Antoní (esmentada el 961 dC); en un pariatge que es va fer entre l'abat i el comte de Foix es parla del castell de Pàmies (Castrum Apamie), nom donat per haver estat el comte a Apamea, a l'Àsia Menor. Així, la gent del país eren anomenats apameus.
Fou seu d'un bisbat fundat el 1295 (segregat de Tolosa), en què van destacar els bisbes de Caulet (1645-1680), de la Régale (1680-1693) i de Verthamon (1693-1735). El bisbat fou suprimit el 1801. És seu de sotsprefectura des del 1790.

## Personatges il·lustres

* Sant Antoní de Pàmies
* Claire Lacombe (1765 - ?), actriu i activista feminista i revolucionària
* Gabriel Fauré, compositor

## Vegeu també

* Estatuts de Pàmies

## Referències

Viccionari
# Quaye

Quaye és el nom dels següents personatges:
* Awule Quaye o Abdullah Quaye (Accra, 1981), futbolista ghanès
* Finley Quaye (1974, Edimburg), músic de jazz escocès
* Paul Quaye (1995), futbolista ghanès
# Quèdeix de Neftalí

Quèdeix de Neftalí (grec antic: Καδής) va ser un lloc de Palestina a l'actual regió fronterera entre Israel i el Líban, on actualment hi ha el quibuts Malquià.
El Llibre de Josuè l'esmenta com una fortalesa dels cananeus. Els israelites en temps de Moisès, dirigits per Josuè, la van conquerir i van matar el seu rei, i va ser atribuïda per sorteig a la tribu de Neftalí. Més tard va passar als levites i tenia la potestat de ser una ciutat de refugi junt amb Siquem i Quiriat-Arbà (Hebron). Al segle viii aC la va conquerir Teglatfalassar III, que va deportar als seus habitants a Assíria. Al segle v aC, sota els perses, era la capital del districte de l'Alta Galilea, depenent del governador de Tir. Entre el 145 aC i el 143 aC el macabeu Jonatan la va conquerir i va expulsar les forces del selèucida Demetri I Soter. La ciutat va quedar quasi despoblada.
Flavi Josep parla de Κύδισα ('kydisa') o Κέδασα ('kédasa') i diu que era un lloc fronterer entre Galilea i Tir. Sembla que era hostil a Galilea durant la Primera Guerra Judeo-romana. Parla també d'un lloc fortificat al que anomena Κυδοισσοί ('kydoissoí'), que segurament és la ciutat de Quèdeix.
Correspon, sembla, a la moderna Hulet Banias o Kedes. A la segona meitat del segle xx s'hi va establir un quibuts jueu.

## Referències

* ↑ Llibre de Josuè. 12:22
* ↑ Llibre de Josuè. 20:7
* ↑ Segon llibre dels Reis. 15:29
* ↑ Primer llibre dels Macabeus. 11:63-73
* ↑ Flavi Josep. La guerra dels jueus, IX, 11, 1; XIII, 5, 1; IV, 2, 3
* ↑ Smith, William (ed.). «Kedesh». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ Khalidi, Walid (ed.). All that remains : the Palestinian villages occupied and depopulated by Israel in 1948. Washington, D.C.: Institute for Palestine Studies, 1992, p. 485.

## Enllaços externs

* Tel Kedesh. University of Michigan [Consulta 3 de març de 2022]
# Ramikita-(Y)

La ramikita-(Y) és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor del senyor Robert A.J. Ramik (n. 1951), tècnic termoanalític i mineralogista del Departament d'Història Natural del Museu Reial d'Ontario, a Toronto (Canadà).

## Característiques

La ramikita-(Y) és un fosfat de fórmula química Li₄(Na,Ca)₁₂Y₆Zr₆(PO₄)₁₂(CO₃)₄O₄[(OH),F]₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Poudrette, situada al Mont Saint-Hilaire, dins el municipi regional de comtat de La Vallée-du-Richelieu, a Montérégie (Québec, Canadà). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ramikite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 desembre 2019].
# Rami Saari

Rami Saari (Petakh Tikvah, Israel, 1963) és un poeta llicenciat en filologia per la Universitat de Hèlsinki, a Finlàndia, i doctor en Filosofia i Lletres per la Universitat Hebrea de Jerusalem. Saari és traductor, crític literari i professor de llengua hebrea. Des del 1988 ha publicat sis llibres de poesia en hebreu, pels quals ha guanyat diversos premis literaris. Entre d'altres, el Premi Primer Ministre d'Israel de poesia (el 1996 i el 2003) i el premi de la Fundació Olschwung (el 1998). El 2006 va guanyar el premi Txernitxovski per la traducció de Platero y yo de Juan Ramón Jiménez i d'altres seves traduccions. Els seus poemes han estat traduïts a nombroses llengües, entre les que s'hi compten el català i el castellà.
Com a traductor, Saari ha traduït a l'hebreu autors de llengua catalana (Pere Calders, Jordi-Pere Cerdà, Salvador Espriu, Feliu Formosa, Tomàs Garcès, Llorenç Gomis, Josep Maria Llompart, Joan Margarit i Consarnau, Miquel Martí i Pol, Dolors Miquel, Quim Monzó, Joan Navarro, Salvador Oliva, Marta Pessarrodona, Josep Piera, Mercè Rodoreda, Pere Rovira, Àlex Susanna i Joan Vinyoli) i espanyola (Carmen Albert, Rafael Alberti, Jose María Álvarez, Ángel Arango, Reinaldo Arenas, Fernando Arrabal, María Victoria Atencia, Bernardo Atxaga, Mario Benedetti, Felipe Benitez Reyes, Irene Bleier Lewenhoff, Francisco Brines, Guillermo Cabrera-Infante, Luisa Castro, José Luis Coll, Pablo Armando Fernández, Luisa Futoransky, Gloria Fuertes, Carmen Martín Gaite, Eduardo Galeano, Antonio Gamoneda, Federico García Lorca, Pedro Garfias, Juan Gelman, Jaime Gil de Biedma, Juan Antonio González Iglesias, Nicolás Guillén, Salvador Gutiérrez Solís, Miguel Hernández, Leopoldo de Luis, Julio Llamazares, Juan José Millás, César Antonio Molina, Pablo Neruda, Juan Carlos Onetti, Olga Orozco, José Emilio Pacheco, Yolanda Pantín, Cristina Peri Rossi, Alejandra Pizarnik, José Luis Reina Palazón, Claudio Rodríguez, Ana Rossetti, Daniel Samoilivich, Eloy Sánchez Rosillo, Mario Satz, Fernando Luis Sepúlveda, Jenaro Talens, Miguel de Unamuno, José Ángel Valente, Ana Varela i María Zambrano). Saari és el traductor a l'hebreu dels llibres catalans La Plaça del Diamant i Jardí vora el mar de Mercè Rodoreda i Pedra de tartera de Maria Barbal. Ha traduït també literatura albanesa, estoniana, finesa, hongaresa, grega i portuguesa.

## Referències

* ↑ «Rami Saari». visat.cat, 01-04-2017. [Consulta: 6 novembre 2017].
* ↑ «Rami Saari». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Un poema de Saari amb la traducció de Lihie Talmor i Joan Navarro i el quadre de Pere Salinas.
# Ramiers

Els Edificis de Ramiers situats a Milot, al nord d'Haití, van ser declarats com a Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 1982 amb la denominació de Parc Nacional Històric: Ciutadella, Sans Souci, Ramiers.
Aquests edificis van ser construïts per Henri Christophe, autoproclamat rei Enric I d'Haití. Aquests edificis representen un dels símbols nacionals de la llibertat, sent els primers construïts pels esclaus negres que havien reconquerit la seva llibertat.

## Referències

Viccionari
# Rascló cama-roig

El rascló cama-roig (Himantornis haematopus) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) i única espècie del gènere Himantornis. Habita manglars i corrents fluvials a la selva de l'Àfrica Occidental i Central.

## Referències

* ↑ «Rascló cama-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 19/04/2013 (català)
# Ramon de Blanes

Ramon de Blanes (Blanes, Selva, final del s. XII – Granada, 6 de gener de 1235) va ser un laic, frare mercedari que va morir màrtir, essent el primer màrtir de l'Orde de la Mercè. És venerat com a sant al si d el'Orde de la Mercè; a la resta de l'Església catòlica es considera venerable, ja que no ha estat beatificat formalment.
Segons la tradició, fou de la noble família dels senyors de Blanes i un dels primers membres fundadors de l'Orde de la Mercè al convent de Barcelona. Fou enviat a redimir captius a Granada, on fou empresonat, torturat i mort en l'Epifania de 1235, convertint-se en el primer màrtir de l'orde.
Va ser venerat com a sant màrtir des de llavors al si de l'orde mercedari. L'Església, però, no l'ha beatificat ni canonitzat, apareixent a la litúrgia amb el títol de venerable. Segons alguns historiadors, com Antoni Pladevall, la seva història va originar, barrejada amb elements de la de Sant Ramon de Penyafort, la figura llegendària de Sant Ramon Nonat, venerat com a mercedari però potser inexistent.

## Referències

* ↑ Jiménez Sureda, Montserrat. Crist i la història: Els inicis de la historiografia eclesiàstica catalana en el seu context europeu. Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 19 maig 2015, p. 338–. ISBN 978-84-490-5092-3.
# Raquel del Rosario Macías

Raquel del Rosario Macías (3 de novembre de 1982, Gran Canaria (Espanya) és la cantant del grup espanyol de pop El Sueño de Morfeo. Va participar com a actriu a tres capítols de la sèrie de televisió Los Serrano. L'any 2013 amb la seva banda, El Sueño de Morfeo, representa Espanya al Festival d'Eurovisió amb el tema Contigo hasta el final.

## Discografia

* “El sueño de Morfeo” (2005)
* “Nos vemos en el camino” (2007)
* “Cosas que nos hacen sentir bien” (2009)
# Racquel Darrian

Kelly Jackson, més coneguda pel seu nom artístic Racquel Darrian (Hutchinson, Kansas; 21 de juliol de 1968) és una ex-actriu pornogràfica estatunidenca.

## Biografia

Es va mudar a Califòrnia amb la seva família quan tenia set anys. Va començar la seva carrera com a model de nus amb sessions de fotos lèsbiques. Quan va passar a les pel·lícules pornogràfiques, al principi només realitzava escenes de sexe amb noies. Quan les ofertes van augmentar perquè comencés a rodar escenes heterosexuals, va començar a treballar amb Derrick Lane (Bradley Gerig, amb qui es va casar en 1994). Racquel va signar un contracte exclusiu amb la productora Vivid Video. Al final, cansada de treballar solament amb Derrick Lane, va decidir treballar amb altres homes. Finalment, Racquel i Derrick es van divorciar.
Racquel ha aparegut en revistes com Penthouse i Playboy. Va ser Penthouse Pets del mes d'octubre de 1990 i en 1996 va aparèixer al pictorial Strippers de Playboy.
Racquel ha aparegut també en nombrosos escenes de sol, escenes lèsbiques, heterosexuals i de sexe en grup i en reportatges en la revista Velvet entre 1990 i 2002 (inclusivament almenys 20 aparicions en la portada) incloent diverses aparicions en pàgines centrals i pòsters, així com una secció anomenada Dear Racquel en la qual els fans li escrivien cartes a les que contestava.
Després es va traslladar a Las Vegas i va treballar com a ballarina en un club de strip tease.

## Filmografia selecta

* 1989 : Girls Who Dig Girls 20
* 1990 : Backdoor to Hollywood 13
* 1991 : No Boys Allowed
* 1992 : Lez Be Friends
* 1993 : Where the Boys Aren't 5
* 1994 : Revenge of Bonnie and Clyde
* 1995 : Cloud 9
* 1996 : Luna Chick
* 1997 : Twice in a Lifetime
* 1998 : Original Sin
* 1999 : Deep in the Canyon
* 2000 : Best of the Vivid Girls 30
* 2001 : Deep Inside Racquel Darrian
* 2002 : Ultimate Racquel Darrian
* 2003 : Aqua Pussy
* 2004 : Ho'down Lickdown
* 2005 : Strap-On Janine
* 2006 : Girl Of The Month - Nikki Tyler
* 2008 : Star 69: Strap Ons
* 2016 : Dirty DDD Christy Canyon

## Premis

* 2003 - Saló de la fama d'AVN
* AVN Best Tease Performance 1993 per Bonnie and Clyde

## Referències

* ↑ "Porn star bares all except lawsuit against ex", reviewjournal.com
* ↑ Hall of Fame, llista oficial a AVN
* ↑ «Past AVN Award Winners». AVN. Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 22 maig 2022].

## Enllaços externs

* Racquel Darrian a l'Internet Adult Film Database
* Racquel Darrian a Adult Film Database (anglès)
# Ragoni Clar

Ragoni Clar (Ragonius Clarus) va ser un militar romà del segle iii.
Va ser prefecte d'Il·líria i la Gàl·lia sota l'emperador Valerià I. S'ha conservat una carta que li va ser dirigida personalment per l'emperador i que reprodueix Trebel·li Pol·lió.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/648?rgn=full+text;view=image;q1=RagoniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 640. ]
# Ragoni

Ragoni és el nom dels següents personatges:
* Ragoni Clar, prefecte d'Il·líria i la Gàl·lia
* Luci Ragoni Quintià, cònsol el 289.
# Ranxeria Enterprise

La ranxeria Enterprise és la terra base o reserva índia de la tribu Estom Yumeka Maidus, una tribu reconeguda federalment situada al comtat de Butte, vora Oroville (Califòrnia). Les comunitats més properes a la reserva són Berry Creek i Forbestown. Està regida per un consell tribal de set membres. Glenda Nelson és l'actual cap tribal.

## Referències

* ↑ 259950 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Enterprise Rancheria (en anglès)

## Enllaços externs

* Web de la Ranxeria Enterprise Arxivat 2018-06-18 a Wayback Machine.
# Regne de Leinster

El Regne de Leinster, Laighin en gaèlic irlandès (ca. 176 - 1171)) va ser un Estat medieval irlandès, feudal i oposat als invasors vikings, que va existir fins a la conquesta per part dels normands de l'any 1171.

## Història

Al voltant de l'any 1 de la nostre era, s'ha suposat que ja existien a Irlanda els regnes de Leinster del Nord i de Leinster del Sud, dos dels cinc suposats regnes que en aquesta època es repartien l'illa. El de Leinster del Nord va ser absorbit pel Regne de Connacht. L'any 473 n'hi havia a Irlanda set regnes, un d'ells el de Leinster, vassall del de Mide, encara que a la seva decadència intentava cada cert temps oposar-se tant a Connacht com a Mide. Mai més va tornar a ser un estat independent, i va desaparèixer definitivament amb les invasions normandes.

## Vegeu també

* Història d'Irlanda
* Regne de Mide

## Referències

* ↑ Leinster consulta: 13 de febrer de 2013.
* ↑ VVAA; Historia breve de las islas británicas. Ed. Silex Ediciones (2006)
* ↑ Hubert, Henri. Los celtas y la civilización céltica (en castellà). Akal, 1988, p. 403-405. ISBN 978-84-76002865.