OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Falkenberg

«Falkenberg» té aquests significats:

## Llocs

* Falkenberg, ciutat de Suècia

### A Alemanya

* Falkenberg/Elster, a Elbe-Elster, Brandenburg
* Falkenberg-Höhe, federació municipal a Märkisch-Oderland, Brandenburg
* Falkenberg Märkisch-Oderland, a Märkisch-Oderland, Brandenburg
* Falkenberg (Berlín), a Lichtenberg, Berlín
* Falkenberg (Baviera), a Rottal-Inn a Baviera
* Falkenberg (Palatinat), a Tirschenreuth Baiera
* Falkenberg (Saxònia-Anhalt), a Stendal, Saxònia-Anhalt

### A Suècia

* Municipi de Falkenberg de Halland
* Pont de Falkenberg, un pont de pedra al riu Ätran
* Falkenbergs IP, un estadi de futbol
* Falkenbergs Motorbana, un circuit de carreres a Bergagård

### A altres llocs

* Jastrzębniki, Polònia, conegut en alemany com Falkenberg
* Niemodlin, Polònia, conegut en alemany com Falkenberg
* Sokolec, Polònia conegut en alemany com Falkenberg
* Sokolniki, Polònia conegut en alemany com Falkenberg

## Organitzacions

* Falkenbergs BTK, un clup suec de ping-pong
* Falkenbergs FF, un club de futbol suec
* Falkenbergs VBK, un club de volleyball suec

## A les arts

* Falkenberg Farewell, pel·lícula sueca de l'any 2006
* Falkenberg's Legion, una novel·la dins el The Prince per Jerry Pournelle i S.M. Stirling

## Altres usos

* Falkenberg (cognom)
* Restrepia de Falkenberg, nom comú per a l'orquídia Restrepia falkenbergii
# Faustí II

Faustin Edmond Wirkus (Pittston, Pennsilvània, Estats Units, 16 de novembre de 1896-Brooklyn, Nou York, 8 d'octubre de 1945) va ser un militar nord-americà, proclamat rei de la illa haitiana de la Gonâve amb el nom de Faustí II.
Els seus pares eren immigrants polonesos. El 1914 es va unir als marines, va participar en la intervenció nord-americana a Haití el 1915, va ser sergent a Cuba, i el 1919 va ser novament destinat a Haití.
El 1925 Faustin Wirkus va ser nomenat comandant de l'estació de l'Illa de la Gonâve, que tenia 12.000 habitants, organitzats en deu "societats Congo", cadascuna amb la seva reina, i una reina suprema, Timemenne. Quan es va saber que el nou comandant es deia Faustino, la hougan (hechicera) de Timemenne va declarar que Wirkus era la reencarnació de l'emperador haitià Faustí I. Timemenne va proclamar a Wirkus rei de la Gonâve i li va lliurar les banderes que simbolitzaven la seva autoritat. No obstant això, el govern de Port-au-Prince va considerar que era inadmissible la idea d'un rei al territori haitià i el 1929 va obligar a Faustí II a abandonar La Gonâve.

## Referències

* ↑ «National Affairs: Marine King - TIME». Arxivat de l'original el 2013-08-12. [Consulta: 18 agost 2020].
* ↑ Marine Corps Institute (U.S.)., Leatherneck Association, Marine Corps Association Volume 62 1979
* ↑ Renda, Mary. Taking Haiti: Military Occupation and the Culture of U.S. Imperialism, 1915-1940. Chapel Hill: University of North Carolina Press, 2001, 4.
* ↑ The white king of La Gonave, Faustin Wirkus, Taney Keplinger Dudley, 1931 Doubleday, Doran & Company, inc.
* ↑ Department of the Navy -Naval Historical Society
* ↑ Haiti; the politics of squalor, Robert I. Rotberg, Christopher K. Clague 1971
# Forn del coll de Gleieta

El forn del coll de Glaieta és un forn de calç de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Situat als voltants del Coll de Gleieta.
Estructura arquitectònica amb murs de maçoneria, de planta circular. En resten algunes parts dels murs, parcialment coberts per la vegetació circumdant.

## Referències

* 1 2 «Forn del coll de Glaieta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 desembre 2016].
# Forn del coll del Guix

Forn del coll del Guix és una obra de Pratdip (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

En l'actualitat es troba parcialment enderrocat, però es conserven restes de la part inferior dels murs, bastits amb pedra seca.
La cocció de la pedra per a l'obtenció de guix es produeix a temperatura més baixa que altres com el calç o el maó (200 °C respecte a 1000 °C). Això influeix en la construcció del forn de guix, i les característiques poden ser molt diverses en funció de les singularitats de cada forn: les mides varien, poden estar tapats o no, etc.
Es solen construir en pendent i excavats en el terreny, de manera que per la part baixa s'accedia a l'olla on es cremava la llenya, i per l'alta a la càrrega.

## Referències

* 1 2 3 «Forn del coll del Guix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].
# Fernando Scherer

Fernando Scherer (Florianópolis, 6 d'octubre de 1974), conegut popularment pel sobrenom Xuxa, és un nedador brasiler retirat. Especialitzat en proves de curta distància, va aconseguir 2 bronzes olímpics i 6 medalles en Campionats del món.

## Palmarès

| Any | Competició | Lloc | Prova | Posició | Marca | Rècord |
| 1993 | Campionat del Món en piscina curta | Palma, Illes Balears | 100 m lliures | 1r | 48.38 | |
| 1993 | Campionat del Món en piscina curta | Palma, Illes Balears | 4x100 m lliures | 1r | 3:12.11 | WR |
| 1994 | Campionat del Món | Roma, Itàlia | 4x100 m lliures | 3r | 3:19.35 | |
| 1995 | Jocs Panamericans | Mar del Plata, Argentina | 50 m lliures | 1r | 22.65 | |
| 1995 | Jocs Panamericans | Mar del Plata, Argentina | 4x100 m lliures | 2n | 3:20.33 | |
| 1995 | Jocs Panamericans | Mar del Plata, Argentina | 4x200 m lliures | 2n | 7:28.70 | |
| 1995 | Jocs Panamericans | Mar del Plata, Argentina | 100 m lliures | 3r | 49.79 | |
| 1995 | Universiada | Fukuoka, Japó | 50 m lliures | 1r | 22.48 | |
| 1995 | Universiada | Fukuoka, Japó | 100 m lliures | 1r | 49.69 | |
| 1995 | Universiada | Fukuoka, Japó | 4x100 m lliures | 2n | 3:20.53 | |
| 1995 | Campionat del Món en piscina curta | Rio de Janeiro, Brasil | 100 m lliures | 1r | 47.97 | |
| 1995 | Campionat del Món en piscina curta | Rio de Janeiro, Brasil | 4x100 m lliures | 1r | 3:12.42 | |
| 1995 | Campionat del Món en piscina curta | Rio de Janeiro, Brasil | 50 m lliures | 2n | 22.08 | |
| 1996 | Jocs Olímpics | Atlanta, EUA | 50 m lliures | 3r | 22.29 | |
| 1999 | Jocs Panamericans | Winnipeg, Canadà | 50 m lliures | 1r | 22.46 | |
| 1999 | Jocs Panamericans | Winnipeg, Canadà | 100 m lliures | 1r | 49.19 | WR |
| 1999 | Jocs Panamericans | Winnipeg, Canadà | 4x100 m lliures | 1r | 3:17.18 | WR, SA |
| 1999 | Jocs Panamericans | Winnipeg, Canadà | 4x100 m estils | 1r | 3:40.27 | WR, SA |
| 2000 | Jocs Olímpics | Sydney, Austràlia | 4x100 m lliures | 3r | 3:17.40 | |
| 2003 | Jocs Panamericans | Santo Domingo, R. Dominicana | 50 m lliures | 1r | 22.40 | |
| 2003 | Jocs Panamericans | Santo Domingo, R. Dominicana | 4x100 m lliures | 1r | 3:18.66 |

## Referències

* ↑ «Fernando DE QUEIROZ SCHERER» (en anglès). FINA. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ «Fernando Scherer» (en anglès). COI. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ «Xuxa Scherer» (en anglès). Olympedia. [Consulta: 21 juliol 2022].
# Francina Redorta

Francina Redorta, també coneguda com «La bruixa de Menàrguens» va morir penjada a Lleida el 1616. Va ser acusada de tenir tractes amb el diable i d'assistir a reunions anomenades del Boc de Biterna. Va ser condemnada a mort «Per bruxa y metsinera».
Al costat d'aquesta sentència va dibuixar un retrat macabre de la seva agonia a la corda. Va ser dibuixada tal com la va ser penjada: nua de cintura cap amunt. Francina Redorta era el prototipus ideal de la cacera de bruixes al segle XVII: dona gran, pobra i vivia sola. El seu dibuix és l'únic que hi ha d'una bruixa catalana.
Va ser condemnada a morir a la forca el dia 3 d'octubre de 1616 i l'execució va tenir lloc el dia 15, a Lleida.

## Referències

* ↑ «Història». Ajuntament de Menàrguens. Arxivat de l'original el 2017-04-28. [Consulta: 24 abril 2017].
* ↑ Marchena, Domingo. «Tormento y muerte de una bruja» (en castellà). La Vanguardia, 27-12-2020. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «La cacera de bruixes a Catalunya». Museu d'Història de Catalunya. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Francina Redorta de Menàrguens: executada per bruixa i metzinera» ( PDF). En Femení. Museu de la Noguera. [Consulta: 6 gener 2024].
# Fets de Casas Viejas

Els fets de Casas Viejas fou un episodi catalitzador de la caiguda del govern de Manuel Azaña, encara que posteriorment tornaria a ocupar la presidència del govern el 1936.
L'11 de gener de 1933 va tenir lloc en la localitat gaditana que actualment es diu Benalup-Casas Viejas una revolta protagonitzada per un grup d'anarquistes de la CNT, que va decidir fer la revolució pel seu propi compte i implantar el comunisme llibertari, destituint l'alcalde i intentant prendre la caserna de la guàrdia civil, on es trobaven un sergent i tres homes. Van ferir de mort el sergent i un dels homes. Immediatament, assabentat el govern, va enviar forces de la guàrdia civil i de la guàrdia d'assalt, que van entrar a trets al poble, van incendiar la casa on s'havien refugiat alguns dels dirigents de la insurrecció, entre ells el conegut com a Seisdedos, que va morir en l'incendi amb la seva filla, i després van procedir, a afusellar als sospitosos d'haver intervingut en els fets. Coneguts els fets en la resta d'Espanya, es va produir un gran escàndol periodístic i parlamentari.
Per 170 vots a favor i 130 en contra, les Corts aprovaren la creació d'una comissió d'investigació sobre els esdeveniments el 24 de febrer. La comissió, la formaven Manuel Muñoz Martínez, Joan Puig i Ferreter, Gabriel Franco, Poza Jonquera, Fernando González Ungla, Luis Jiménez de Asúa, Miguel García Bravo-Ferrer, Lara, Botella i Casanueva. El 15 de març, la comissió elabora un informe definitiu en el qual reconeix l'existència dels afusellaments. No obstant això, el govern guanya una moció de confiança el 24 de març per 210 vots contra 1. Nogensmenys, aquest fet va fer perdre molta popularitat al gabinet d'Azaña i, a la llarga, seria una de les causes de la seva caiguda en les eleccions de novembre de 1933.
El periòdic de la CNT va descriure els fets com: "Va ser una ràtzia de mercenaris de la legió en un aduar rifeny". El juliol de 1934, 26 camperols de Casas Viejas van ser jutjats pels delictes de possessió d'armes de guerra i execució d'actes contra les forces armades. Deu en foren absolts i, dels restants, 1 és condemnat a 6 anys de presó, 4 a 5 anys, 2 a 3 anys, 6 a 2 anys i 3 a 1 any.

## Referències

* ↑ Peña Díaz, Manuel. Breve historia de Andalucía (en castellà). Centro de Estudios Andaluces, 2012, p. 279. ISBN 8493992615.

## Enllaços externs

* Casas Viejas, comunismo libertario, vídeo amb imatges reals sobre els fets de Casas Viejas (castellà)
# Fets de Hamdania

Els fets de Hamdania són els crims comesos per membres del Cos de Marines dels Estats Units d'Amèrica en relació amb la mort, durant un tiroteig, d'un home iraquià no armat el 26 d'abril de 2006 a Al Hamdania, un petit poble a l'oest de Bagdad i prop d'Abu Ghraib.
Una investigació del Servei d'Investigació Criminal de la Marina va qualificar l'incident d'«assassinat, segrest i conspiració associat amb encobriment dels fets». Els acusats són set marines i un soldat de l'armada de Corpsman.
A partir del febrer de 2007, cinc dels acusats es van declarar culpables de les acusacions menors de segrest i conspiració i van testificar contra els acusats restants que s'enfronten amb acusacions d'assassinat. A més, un membre pertanyent al mateix batalló s'encara amb acusacions menors com agressió relacionada amb l'ús de la força física durant interrogatoris d'insurgents sospitosos.

## Referències

* ↑ «Timeline: Investigating Hamdania» (en anglès). NPR, 30-08-2006. [Consulta: 18 setembre 2022].

## Enllaços externs

* (anglès) Hamdaniya/The Execution of Hashim Al-Zobaie - A Document Archive Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* (anglès) US military clearing-house page on Iraq war crime investigations, including the Hamdania incident
* (anglès) initial USMC news release Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. 24 de març de 2006
# Fotogramas de Plata 2003

La 54a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 2003, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc el 8 de març de 2004 a la discoteca Joy Eslava de Madrid. Fou presentada per Anabel Alonso.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Te doy mis ojos | Icíar Bollaín | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Mystic River | Clint Eastwood | Guanyadora |

### Tota una vida

| Intèrpret | Resultat |
| Amparo Soler Leal | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Laia Marull | Te doy mis ojos | Guanyadora |
| Candela Peña | Torremolinos 73 | Candidata |
| Paz Vega | Carmen | Candidata |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Ernesto Alterio | Días de fútbol | Candidat |
| Javier Cámara | Torremolinos 73 | Candidat |
| Luis Tosar | Te doy mis ojos | Guanyador |

### Millor actor de televisió

| Actor | Sèrie de televisió | Resultat |
| Imanol Arias | Cuéntame cómo pasó | Candidat |
| Antonio Resines | Los Serrano | Guanyador |
| Fernando Tejero | Aquí no hay quien viva | Candidat |

### Millor actriu de televisió

| Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Ana Duato | Cuéntame cómo pasó | Candidata |
| Loles León | Aquí no hay quien viva | Guanyadora |
| Belén Rueda | Los Serrano | Candidata |

### Millor actriu de teatre

| Actriu | Muntatge | Resultat |
| Natalia Millán | Cabaret | Candidata |
| Blanca Portillo | Como en las mejores familias | Candidata |
| Rosa Maria Sardà | Wit | Guanyadora |

### Millor actor de teatre

| Actor/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Javier Cámara | Como en las mejores familias | Guanyador |
| Asier Etxeandia | Cabaret | Candidat |
| Joel Joan | Glengarry Glen Ross | Candidat |

## Referències

* ↑ Laia Marull y Luis Tosar ganan los premios de cine de 'Fotogramas', El País, 9 de març de 2004
* ↑ Laia Marull, Luis Tosar, Loles León, Antonio Resines, Rosa María Sardá y Javier Camará, ganadores de Fotogramas de Plata, Europa Press, 9 de març de 2004
* ↑ Laia Marull i Luis Tosar guanyen els Premis Fotogramas de Plata 2003, ccma.cat, 9 de març de 2004

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2003
* XVIII Premis Goya
* XIII Premis de la Unión de Actores
* 48a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* II Premis Barcelona de Cinema

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
* Fotos de la gala a El País
# Fotogramas de Plata 1997

La 48a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 1997, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc el 2 de març de 1998 a la discoteca Joy Eslava de Madrid.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| La buena estrella | Ricardo Franco | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| L.A. Confidential | Curtis Hanson | Guanyadora |

### Tota una vida

| Intèrpret | Resultat |
| Fernando Fernán Gómez | Guanyador |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Ángela Molina | Carne trémula Edipo alcalde | Guanyadora |
| Aitana Sánchez-Gijón | La camarera del Titanic | Candidata |
| Maribel Verdú | Carreteras secundarias La buena estrella | Candidata |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Javier Bardem | Carne trémula Perdita Durango | Guanyador |
| Jordi Mollà | La buena estrella Perdona bonita, pero Lucas me quería a mí | Candidat |
| Antonio Resines | Carreteras secundarias El tiempo de la felicidad La buena estrella | Candidat |

### Millor curtmetratge

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Miranda hacia atrás | Pedro Paz | Guanyadora |

### Millor actor de televisió

| Actor | Sèrie de televisió | Resultat |
| Emilio Aragón | Médico de familia | Candidat |
| Imanol Arias | Querido maestro | Guanyador |
| Tito Valverde | Todos los hombres sois iguales | Candidat |

### Millor actriu de televisió

| Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Lydia Bosch | Médico de familia | Guanyadora |
| Lina Morgan | Hostal Royal Manzanares | Candidata |
| Emma Suárez | Querido maestro | Candidata |

### Millor actriu de teatre

| Actriu | Muntatge | Resultat |
| Anabel Alonso | Frankie y Johnny en el Clair de Lune | Candidata |
| Amparo Larrañaga | Decíamos ayer | Candidata |
| Charo López | Tengamos el sexo en paz | Guanyadora |

### Millor actor de teatre

| Actor/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Karra Elejalde | La kabra tira al monte | Candidat |
| Joel Joan | Sóc lletja | Candidat |
| José Sacristán | El hombre de La Mancha | Guanyador |

## Referències

* ↑ Fernando Fernán-Gómez, premio Especial Fotogramas, El País, 3 de març de 1998
* ↑ Ángela Molina obtiene por cuarta vez el Fotogramas de plata en el apartado de cine, La Vanguardia, 3 de març de 1998

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1997
* XII Premis Goya
* VII Premis de la Unión de Actores
* 42a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* VII Premis Turia

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
# Francisco Pérez del Valle

Franciso Pérez del Valle, és un escultor espanyol nascut a Bones, Ribadesella a 1804, que va morir a una avançada edat, a Madrid, el 1884.
Va pertànyer a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, des 1826 que, el 1838, el va nomenar "Individu de Mèrit", sent triat per això acadèmic. En l'any 1841 va arribar a ocupar el càrrec de segon director d'estudis de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, sent nomenat director honorari el 1844.
Va exercir el càrrec de professor de modelatge antic i vestidures a l'Escola Superior de Pintura i Escultura.
Va ser escultor honorari de cambra de la reina Isabel II des 1843, i segon des 1858, fins que va ser suspès del càrrec el 1866.
La majoria de la seva producció arteística ha desaparegut, però la que queda es pot classificar en dos aparteats marcats per la temàtica. D'una banda té obres de temàtica mitològica i figures alegóricas, amb una marcada influència classicista, destacant entre les obres que té la medalla "El suplicio de Prometeo" y "Apolo y Dafne" (Museu de la Reial Acadèmia de Belles artes de San Fernando), també pertanyeria a aquest grup la seva obra "Ayax Telamón".
És conegut per haver parteicipada en l'obra monumental per les "Víctimas del Dos de mayo de Madrid", amb una escultura anomenada "Patriotismo" que forma parte del conjunt.
Esculpí nombroses obres, entre elles, a més de les esmentades anteriorment tindríem:
* Baix relleu titulat: "Carlos V visitando a Francisco I en la torre de los Lujanes".
* "La fidelidad", 1858.
* L'estàtua i bust en marbre d'Isabel II.
* Els bustos de la Marquesa de Santa Coloma, Pius IX, Ventura de la Vega, Martín Fernández de Navarrete, Carlos Ribera, Javier de Cinquè i Antonio Ros de Olano.
* Estàtues de Fernando III el Sant, Isabel la Catòlica i Gaspar Melchor de Jovellanos.
* Una imatge de la Concepció i una escultura del rei Francesc d'Assís de Borbó amb el mantell i insígnies de l'orde de Carles III.
* Estàtua en fusta de Nostra Senyora de la Concepció.
* Sant Gabriel.
* Sant Josep.
* Bust d'Isabel II a Oviedo

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Enciclopedia Espada. Tom 43. Pàgina 698.
* 1 2 3 4 5 6 http://www.arteehistoria.jcyl.es/v2/personajes/8993.htm%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://el.tesorodeoviedo.es/index.php?title=Francisco_P%C3%A9rez_del_Valle
# Francisco Aramburu

* No s'ha de confondre amb Francisco Aramburo.
Francisco Aramburu, més conegut com a Chico, (Uruguaiana, 7 de gener de 1922 - Rio de Janeiro, 1 d'octubre de 1997) fou un futbolista brasiler de la dècada dels 50 que jugava de davanter.
Començà la seva carrera al Ferrocarril de la seva ciutat natal, passant més tard al Grêmio de Porto Alegre i finalment al Vasco da Gama, club on passà la major part de la seva carrera esportiva i guanyà 5 campionats estatals i el campionat de Sud-amèrica. Es retirà el 1955, després de 12 anys al club.
Amb la selecció del Brasil participà en el Mundial de 1950 on marcà quatre gols en quatre partits disputats. Va perdre la final davant l'Uruguai en l'anomenat Maracanaço.

## Palmarès

Clubs
* Campionat Sud-americà de clubs de futbol: 1948
* Campionat carioca: 1945, 1947, 1949, 1950, 1952
Selecció
* Finalista de la Copa del Món de Futbol de 1950
* Finalista del Campionat Sud-americà de futbol: 1946

## Referències

* ↑ «Chico» (en portuguès). playerhistory.com.
* ↑ «Todos os brasileiros - 1950» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* (portuguès) Estadística a cbf.com.br
# Flyff

Flyff (abreviatura de Fly for Fun) és un videojoc de rol massiu de fantasia de la companyia de desenvolupament coreana Gala Lab (abans Aeonsoft i nFlavor).
Flyff està allotjat a 13 països i 10 idiomes i té més de 30 milions de comptes registrats.

## Desenvolupament

El desembre de 2002, Aeonsoft va desenvolupar el primer prototip provisional del joc, anomenat Clockworks Ltd. El setembre de 2003, la companyia va canviar el nom del joc a Flyff, i va començar la seva primera beta tancada a Corea. El juliol de 2004, va guanyar el premi Joc del mes del Ministeri de Cultura, Esports i Turisme de Corea. Durant l'any següent, es va llançar a tres països més: Xina, Taiwan i Tailàndia. L'octubre de 2005, els EUA van rebre la beta tancada, que va funcionar durant un mes abans que Flyff es llançava comercialment al desembre.

## Distincions

El joc va rebre un premi per part del ministre de cultura sud coreà el juny del 2004.

## Referències

* ↑ Gala Lab - History Arxivat 2012-08-08 a Wayback Machine.
* ↑ «Gala Lab - United Fun, Global Culture Company». Arxivat de l'original el 2013-02-19. [Consulta: 27 gener 2013].
* ↑ aeonsoft. «About Aeonsoft | History». aeonsoft.co.kr. Arxivat de l'original el 2009-09-16. [Consulta: 19 setembre 2009].
* ↑ Financial Releases - NetEase.com Announces 2004 Second Quarter Results Arxivat 2011-05-27 a Wayback Machine., Beijing, Xina (2004), (en anglès)