OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hill City (Dakota del Sud)

Hill City és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 780 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hill City tenia 780 habitants, 298 habitatges, i 213 famílies. La densitat de població era de 391,1 habitants per km².
Dels 298 habitatges en un 39,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,3% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 24,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,2% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 10,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.114 $ mentre que les dones 17.000 $. La renda per capita de la població era de 15.789 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hill City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hill City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Citrat de sodi

«Citrat de sodi» té aquests significats:
* Citrat monosòdic
* Citrat disòdic
* Citrat trisòdic
# Phyllotis andium

Phyllotis andium és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 1.500 i 4.000 msnm als Andes de l'Equador i el Perú. Es tracta d'un animal nocturn i omnívor. Els seus hàbitats naturals són els boscos secs, els matollars, les zones rocoses i els altiplans humits. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Zeballos, H.; Vivar, E. Phyllotis andium. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 2 abril 2017.
# Ramón Fernández Sarasquete

Ramón Fernández Sarasquete (de vegades escrit Sarasqueta) (Santa Uxía de Ribeira, 26 de febrer de 1909 - La Corunya, 15 d'octubre de 1979) fou un futbolista gallec de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Es formà al club Vilagarcía, amb el qual jugà a Segona Categoria. El 1929 fitxà pel Celta de Vigo, el qual el cedí més tard a l'Eiriña FC de Pontevedra a canvi d'uns vots a la Federació. El desembre de 1929 fitxà pel RCD Espanyol, club amb el qual debutà a primera divisió, on disputà 8 partits. La temporada següent la començà al reserva de l'Espanyol, fins que el febrer de 1931 fou fitxat pel Deportivo de La Coruña, club on romangué fins a 1936.

## Referències

* 1 2 3 «Ramon Fernández Sarasquete nos dice que...». Mundo Deportivo, 19-12-1929. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Fitxa de Sarasqueta». periquito.cat. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «SARASQSUETE». yojugueenelcelta.com, 11-03-2012. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Sarasquete: ansioso por fichar por el Espanyol». fameceleste.blogspot.com.es, 24-11-2012. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «El Europa – Español (reservas) de esta mañana». Mundo Deportivo, 30-11-1930. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «En Riazor». Mundo Deportivo, 16-02-1931. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Segunda División primer grupo». La Vanguardia, 14-01-1936. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Pont de Can Coll

Pont de Can Coll és un pont del municipi de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un pont d'un sol arc, pla, amb un sòl arc construït amb pedra i maons.
El pont és d'un sol tram que salva la riera de Ribes per accedir a la masia de Can Coll. És fet de maçoneria i maó i consta d'un sol arc rebaixat ceràmic. L'estructura presenta quatre contraforts semicirculars per costat, que tenen una cornisa a la part superior. El tauler queda rematat amb una barana de maçoneria i es troba asfaltat.

## Història

El pont de Can Coll va construir-se simultàniament a l'església Nova de Sant Pere, a principi del segle xx. L'obra de totes dues construccions era promoguda per l'"americano" Francesc Marcer, propietari de la masia. Segons diversos testimonis orals, els ribetans que van participar en la seva construcció treballaven a l'estiu al pont de Can Coll i a l'hivern a l'església.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de Can Coll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 febrer 2019].
# Hidamari ga Kikoeru

Hidamari ga Kikoeru (ひだまりが聴こえる, lit. Puc sentir el lloc assolellat) és una sèrie de manga de gènere yaoi, escrita i dibuixada per Yuki Fumino. Ha estat serialitzada a la revista Canna de l'editorial France Shoin des del 21 de desembre de 2013, amb quatre volums publicats actualment. Va començar com un manga one-shot, però després de l'èxit d'aquest es varen crear dues seqüeles; Hidamari ga Kikoeru: Kōfuku-ron i més recentment Hidamari ga Kikoeru: Limit. Es va estrenar una pel·lícula live-action el 24 de juny de 2017.

## Argument

Durant la preparatòria, en Kohei Sugihara va patir una sobtada pèrdua d'audició neurosensorial i des d'aleshores ha tingut dificultats per relacionar-se amb l'altra gent. Ara, com a estudiant universitari, la seva situació no ha millorat gaire i té problemes per integrar-se a la vida diària del campus. Un dia coneix per accident a l'alegre Taichi Sagawa, qui s'ofereix a agafar apunts a les classes per ell a canvi de menjar. A en Taichi el molesta que en Kohei no s'obri al món i li assegura que la seva pèrdua d'audició no és culpa seva. Les paraules d'en Taichi tenen un efecte profund a en Kohei, i aviat els seus sentiments cap a aquest es converteixen en amor.

## Referències

* ↑ «ひだまりが聴こえる» (en japonès). Canna. [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ «I Hear the Sunspot (Hidamari ga Kikoeru)». Anime News Network. [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ «ひだまりが聴こえる-幸福論-» (en japonès). Canna, 23-07-2018. [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ «－リミット－１» (en japonès). Canna. [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ «映画『ひだまりが聴こえる』» (en japonès). [Consulta: 5 juny 2020].
# Cichla jariina

Cichla jariina és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 34 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander & Ferreira (2006). A review of the South American cichlid genus Cichla, with descriptions of nine new species (Teleostei: Cichlidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, Vol. 17, Núm. 4, pp. 289-398.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stiassny, M. L. J. 1982. The relationships of the neotropical genus Cichla: a phyletic analysis including some functional considerations. J. Zool. Lond. 197: 427-453.
* Stiassny, M. L. J. 1987. Cichlid familial intrarelationships and the placement of the neotropical genus Cichla. J. nat. Hist. 21: 1311-1331.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joc paral·lel

El joc paral·lel és una forma de joc en què els nens juguen un al costat de l'altre, però no intenten influir en el comportament de l'altre o dels altres; normalment comença al voltant dels 24-30 mesos. És una de les etapes de joc de Parten, després de ser espectador del joc.
Un observador notarà que els nens de tant en tant veuen el que fan els altres i després modifiquen el seu joc en conseqüència. Com més grans són els nens, menys sovint es dediquen a aquest tipus de joc. Tanmateix, fins i tot els nens més grans preescolars participen en jocs paral·lels, una activitat perdurable i freqüent durant els anys preescolars. La imatge del joc paral·lel és la de dos nens jugant l'un al costat de l'altre en una caixa de sorra, cadascun absorbit en el seu joc, sense interactuar amb l'altre. "Es considera una etapa inicial del desenvolupament infantil, caracteritzada per un comportament egocèntric i la incapacitat de descentrar-se i coordinar-se amb les activitats d'un company de joc".
A educació, el joc paral·lel també descriu activitats on els alumnes es divideixen en parelles o grups reduïts i treballen la mateixa activitat simultàniament. Això ofereix a tots els estudiants les mateixes oportunitats de participació activa i redueix l'exposició, ja que tots els estudiants estan jugant, cap mira. Aquesta etapa acaba quan un nen desenvolupa la capacitat de participar en un comportament de joc interactiu i una comunicació simbòlica.
El joc paral·lel no només és entre nens, sinó que també es pot utilitzar en casos d'autisme, on el cuidador adult juga en paral·lel al costat del nen autista.

## Referències

* ↑ Howard, Justine. Mary Sheridan's play in early childhood : from birth to six years. Fourth, 2017. ISBN 978-1-138-65588-1. OCLC 951949840.
* ↑ CDC. «What developmental milestones is your 30-month-old reaching?» (en anglès americà). Centers for Disease Control and Prevention, 01-07-2022. [Consulta: 23 setembre 2022].
* 1 2 Conrad, Peter «Parallel play in medical anthropology and medical sociology». The American Sociologist, vol. 28, 4, December 1997, pàg. 90–100. DOI: 10.1007/s12108-997-1021-4. JSTOR: 27698849.
# Plodove

«Plodove» té aquests significats:
* Plodove (Bakhtxissarai), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Plodove (Nijniohirski), localitat de la República Autònoma de Crimea
# Raja cornuta

Raja cornuta és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
# Muhàmmad ibn al-Qàssim (visir)

Muhàmmad ibn al-Qàssim (segle X) fou un visir abbàssida, fill d'Abu-l-Hussayn al-Qàssim ibn Ubayd-Al·lah i germà d'al-Hussayn ibn al-Qàssim.
Va ser nomenat visir pel califa al-Qàhir el juliol del 933 en el lloc d'Ibn Muqla, en el moment de la caiguda i mort de Munis al-Mudhàffar. Només va exercir dos mesos i mig i fou destituït a l'octubre del 933. Fou el darrer visir de la família Banu Wahb.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, XI, 37
# Port-Gentil

Port-Gentil és una ciutat del Gabon i la capital de la província de la Ogooué-Marítima. És la segona població del país en nombre d'habitants i la capital econòmica del Gabon. Situada a l'illa Mandji, a 144 km al sud-oest de Libreville, fou anomenada en honor d'Émile Gentil.
La divisa llatina de Port-Gentil és : « Olim arena, hodie, urbs » : « una platja de sorra antany, avui una ciutat ».
Els portgentillesos són un poc menys de 137.000.

## Geografia

Port-Gentil beneficia d'un clima tropical, amb una estació « seca » i una altra « de pluges ». La ciutat és vorejant de platges (Cap Lopez i el sector Sogara Port-Gentil).
Administrativament, comprèn quatre districtes.

## Transports i comunicacions

L'avinguda Léon-Mba és l'eix principal de la ciutat. La travessa totalment i la divideix en dues parts. D'un costat, la « ciutat » on es pot trobar els comerços, els bancs, els mercats, els serveis postals, o encara les clíniques i els hospitals… I de l'altre els « barris residencials » i els barris barraquers, on viuen la major part dels habitants.
No existia cap eix viari que connectés Libreville a Port-Gentil fins al 2016. Els desplaçaments entra les dues més grans ciutats del país s'efectuaven sigui per avió, sigui per via marítima. Els proveïments alimentaris i materials són duts el més sovint per vaixell a partir de Libreville. Aquest sistema ha estès el desenvolupament de les infraestructures portuàries ja obertes al món i a la indústria petroliera, creant així encara més activitat econòmica.

## Economia

Port-Gentil és també la capital econòmica del Gabon i produeix aproximadament els tres-quarts de la riquesa del Gabon amb l'activitat petroliera però també gràcies a la indústria de la fusta.
La sola refineria de petroli del Gabon, la SOGARA (Societat GAbonaise de RAffinage), se situa a Port-Gentil i es destina en gran part al consum local.
També és la seu de la principal base naval de la marina nacional gabonesa, que hi aplega totes les seves unitats navegants.

## Religió

Port-Gentil és la seu d'un bisbat catòlic creat el 19 de març de 2003.

## Personalitats nascudes a Port-Gentil

* Honorine Dossou Naki (1946-), diplomàtica i dona política,
* Marc-Louis Ropivia (1951-), geògraf, univesitari i home polític,
* Angèle Rawiri (1954-2010), novel·lista,
* Fanny Cottençon (1957-), actriu i productora,
* Jean-Pierre Wiedmer (1959-), home de negocis,
* Guy Roger Nzamba (1970-), futbolista,
* Lord Ekomy Ndong (1977-), músic hip-hop
* Géraldine Robert (1980-), jugadora de bàsquet
* Stéphane Lasme (1982-), jugador de bàsquet
* Didier Ovono Ebang (1983-), futbolista
* Éric Mouloungui (1984-), futbolista
* Merlin Tandjigora (1990-), futbolista

## Galeria

* La platja, sector SOGARA.
* El far en plena ciutat.
* Mesquita i taxi a Port-Gentil.
* La central tèrmica SEEG.
* Sortida de les classes en uniforme a Port-Gentil.
* L'aeroport internacional de Port-Gentil.
* El monument del cinquantenari.
* La refineria SOGARA.

## Referències

* ↑ «Port-Gentil». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Expedició 23

L'Expedició 23 (rus: МКС-23) va ser la 23a estada de llarga durada a l'Estació Espacial Internacional (ISS). L'Expedició 23 va començar amb el Soyuz TMA-16 desacoblant-se el 18 de març de 2010. Poc després, els cosmonautes Aleksandr Skvortsov i Mikhaïl Kornienko i l'astronauta Tracy Caldwell Dyson van arribar a l'Estació Espacial en la Soiuz TMA-18 en el 4 d'abril de 2010. La nau Soyuz es va enlairar del Cosmòdrom de Baikonur a les 00:04 EST del 2 d'abril de 2010.

## Tripulació

| Posició | Primera part (Març de 2010 a abril de 2010) | Segona part (Abril de 2010 a juny de 2010) |
| Comandant | Oleg Kótov, RSA Segon vol espacial | Oleg Kótov, RSA Segon vol espacial |
| Enginyer de Vol 1 | Soichi Noguchi, JAXA Segon vol espacial | Soichi Noguchi, JAXA Segon vol espacial |
| Enginyer de Vol 2 | Timothy Creamer, NASA Primer vol espacial | Timothy Creamer, NASA Primer vol espacial |
| Enginyer de Vol 3 | | Aleksandr Skvortsov, RSA Primer vol espacial |
| Enginyer de Vol 4 | | Mikhaïl Kornienko, RSA Primer vol espacial |
| Enginyer de Vol 5 | | Tracy Caldwell Dyson, NASA Segon vol espacial |

### Font

    NASA

## Tripulació de reserva

* Douglas H. Wheelock - Comandant
* Anton Shkaplerov
* Satoshi Furukawa
* Mikhaïl Tiurin
* Aleksandr Samokutyayev
* Scott J. Kelly

## Resum de la missió

Tres cosmonautes russos, dos d'americans i un de japonès van formar la tripulació de l'Expedició 23. Va ser la primera tripulació de l'ISS en incloure tres russos a la vegada. La tripulació de l'Expedició 23 va continuar equipant els nous mòduls gairebé acabant l'estació espacial. La tripulació va rebre el transbordador de la missio STS-131 a l'abril de 2010. L'Expedició 23 va veure l'arribada del mòdul d'acoblament rus Rasvet (MRM1) a bord del Transbordador Espacial Atlantis en el STS-132, que va ser llançat en el 14 de maig de 2010.

## Galeria

* Caldwell Dyson, Skvortsov i Kornienko davant de la seva nau Soyuz TMA-18.
* Skvortsov, Caldwell Dyson i Kornienko ona de comiat des de la part inferior del coet Soyuz.
* El llançament del Soyuz TMA-18 des del Cosmòdrom de Baikonur.
* Els membres de l'Expedició 23 en el laboratori Destiny.
* Retrat de grup del STS-131 i l'Expedició 23.
* Aterratge de l'Expedició 23.

## Referències

* ↑ Harwood, William. «Soyuz capsule arrives at International Space Station». Spaceflightnow, 04-04-2010. [Consulta: 6 abril 2010].
* ↑ William Harwood. «Soyuz crew transport capsule heads for space station». Spaceflightnow, 02-04-2010. [Consulta: 6 abril 2010].
* ↑ NASA HQ. «NASA Assigns Space Station Crews, Updates Expedition Numbering». NASA, 2008. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2012. [Consulta: 21 novembre 2008].
* ↑ NASA. «Press Kit Expedition 23 and 24 Science for Six», 01-04-2010. Arxivat de l'original el 24 d’abril 2010. [Consulta: 6 abril 2010].

## Enllaços externs

* NASA's Space Station Expeditions page
* Expedition 23 photography Arxivat 2013-02-04 a Wayback Machine.
# Classe de servei

La classe de servei (COS o CoS) és un paràmetre utilitzat en els protocols de dades i veu per diferenciar els tipus de càrregues útils contingudes en el paquet que es transmet. L'objectiu d'aquesta diferenciació s'associa generalment amb l'assignació de prioritats a la càrrega útil de dades o nivells d'accés a la trucada telefònica.

## Serveis de dades

Pel que fa a la tecnologia de xarxa, COS és un camp de 3 bits que està present en una capçalera de trama Ethernet quan hi ha l'etiquetatge de VLAN 802.1Q. El camp especifica un valor de prioritat entre 0 i 7, més conegut com a CS0 a CS7, que es pot utilitzar per disciplines de qualitat de servei (QoS) per diferenciar i donar forma/controlar el trànsit de la xarxa.
COS només funciona amb 802.1Q VLAN Ethernet a la capa d'enllaç de dades (capa 2), mentre que altres mecanismes de QoS (com DiffServ, també conegut com DSCP) operen a la capa de xarxa IP (capa 3) o utilitzen un sistema d'etiquetatge QoS local que no modifica el paquet real, com ara "QoS-Group" de Cisco.
Els dispositius de xarxa (és a dir, encaminadors, commutadors, etc.) es poden configurar per utilitzar els valors de COS existents en paquets entrants d'altres dispositius (mode de confiança), o poden reescriure el valor de COS a una cosa completament diferent. La majoria de proveïdors de serveis d'Internet no confien en les marques de QoS entrants dels seus clients, de manera que el COS es limita generalment a l'ús dins de la intranet d'una organització.
Els proveïdors de serveis que ofereixen serveis WAN de línia privada normalment oferiran serveis que poden utilitzar COS/QoS.

## Serveis de veu

Pel que fa als sistemes telefònics heretats, COS s'utilitza sovint per definir els permisos que tindrà una extensió en una central o Centrex. Alguns grups d'usuaris poden necessitar una retenció de missatges de veu ampliada, mentre que un altre grup pot necessitar la capacitat de reenviar trucades a un telèfon mòbil, i d'altres encara no necessiten fer trucades fora de l'oficina. Els permisos per a un grup d'extensions es poden canviar modificant una variable COS aplicada a tot el grup.
El COS també s'utilitza als troncs per definir si són full-duplex, només entrants o només sortints.

## Classificació del servei

El terme es pot utilitzar de manera genèrica per referir-se a la classificació del trànsit de xarxa dins dels equips de xarxa basada en la inspecció de paquets. Cisco implementa aquesta classificació mitjançant llistes d'accés o reconeixement d'aplicacions basades en xarxa (NBAR). NBAR funciona amb el sistema QoS existent.

## Referències

* ↑ «What is Class of Service (CoS)?» (en anglès). [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «CoS(Class of Service)» (en anglès), 10-06-2009. [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «Understanding Class of Service | Junos OS | Juniper Networks» (en anglès). [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «Configuring Class of Service Control» (en anglès). [Consulta: 15 novembre 2023].
# Jordi-Agustí Piqué i Collado

Jordi-Agustí Piqué i Collado (Lleida, 1963) és un monjo benedictí de Montserrat que s'ha dedicat a la composició i a la intrepretació de l'orgue.

## Biografia

Estudià piano a Lleida amb Pepita Cervera i, més tard, a l'Escola de Música de Barcelona. Paral·lelament, cursà la carrera d'orgue amb Josep Maria Mas i Bonet, amb el qual també treballà el baix continu i la música antiga. Estudià l'harmonia amb el compositor Benet Casablancas i la fuga amb Marcos Bosch. Obtingué el Premi d'Honor de Fi de Grau Superior d'Orgue. Va ser professor superior d'aquest instrument i de solfeig, i fundà i dirigí l'Escola de Música de Mollerussa, amb l'estreta col·laboració de Màrius Bernadó. Ha format part de l'Orquestra Catalana de Cambra amb la qual va fer nombrosos concerts com a intèrpret de baix continu.
L'any 1990 ingressà com a monjo a l'Abadia de Montserrat. Va fer els corresponents estudis de Teologia i exercí d'organista a la Basílica del Monestir. El 1997 va ser nomenat Mestre de capella i director de l'Escolania de Montserrat, càrrec que exercí fins a l'any 2000. Creà i dirigí la Capella de Música i la Capella de Música Instrumental de Montserrat. Ha escrit diverses composicions per a la litúrgia i per a l'Escolania de Montserrat.
El desembre del 2012 va ser elegit degà-president del Pontifici Institut Litúrgic de Roma (PIL), i nomenat un cop rebut el vistiplau de la Congregació de l'Educació Catòlica del Vaticà. Va ser el primer català amb aquest càrrec.

## Referències

* ↑ «Jordi-Agustí Piqué». Escolania de Montserrat. [Consulta: 3 agost 2014].
* ↑ Religió, Catalunya. «El monjo de Montserrat Jordi-Agustí Piqué, nou president del Pontifici Institut Litúrgic de Roma», 12-12-2012. [Consulta: 2 juliol 2020].
* ↑ Bastante, Jesús. «Jordi-Agustí Piqué, nuevo presidente del Pontificio Instituto Litúrgico de Roma» (en castellà), 12-12-2012. [Consulta: 2 juliol 2020].
# Ploemeur

Ploemeur (en bretó Plañvour) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 18.455 habitants. El 18 d'abril de 2006 el consell municipal va aprovar la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Demografia

A Ploemeur se li va segregar el 1901 Keryado i el 1925 Larmor-Plage.
Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 5 546 | - | 5 636 | 5 984 | 6 029 | 6 792 | 6 993 | 7 840 | 8 413 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 8 655 | 9 219 | 9 997 | 10 037 | 10 600 | 10 840 | 11 845 | 12 413 | 13 105 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 9 713 | 9 371 | 10 166 | 9 582 | 7 571 | 8 039 | 9 547 | 7 299 | 6 288 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 6 404 | 7 089 | 9 565 | 13 455 | 17 637 | 18 304 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1995 | Michel Godard | UDF |
| 1995- | Loïc Le Meur | PS |

## Fills il·lustres

* Henri Dupuy de Lôme, enginyers naval del segle xix.

## Agermanaments

* Dixmude, Bèlgica
* Fermoy, Irlanda
* Nowa Dęba, Polònia

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Des villages de Cassini aux communes d'aujourd'hui
# Raja fimbriata

Raja fimbriata és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)