OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Technirama

El Technirama és un format de filmació cinematogràfica de pantalla panoràmica desenvolupat per Technicolor. Estrenat al 1957, el Technirama utilitzava l'estructura de la VistaVison de Paramount, ja que igual que aquest, utilitzava un negatiu horitzontal amb vuit perforacions per fotograma i una velocitat de reproducció de 24 imatges per segon. Aquest format utilitzava una compressió anamòrfica de 1.x5.1, és a dir 50%, amb el qual s'aconseguien imatges de gran qualitat visual y perfectament compatibles amb el CinemaScope. El Technirama emprava el sistema de so Magoptical - el mateix que Cinemascope -, amb quatre pistes magnètiques estereofòniques i una monofònica.

## Avantatges

Un dels avantatges del Technirama era el fet que permetia realitzar còpies per la seva exhibició en un format augmentat de 70mm, raó per la qual es va crear el terme Super Technirama 70 per tal de referir-se a aquestes. Per tant, aquests films rodats en format normal, compatibles amb el CinemaScope, eren presentats amb el logo "Filmed in Technirama", y les que estaven adaptades als formats de 70mm "Filmed in Super Technirama 70"

## Especificacions

* Pel·lícula: 35mm en horitzontal amb vuit perforacions i 24 fotogrames per segon.
* Àrea de la pel·lícula: 1.496" (38mm) x 0.992" (25'2mm)
* Proporció: 2.35:1 (Impressions) 2.25:1 (Negatius)

## Referències

* Formatos del cine: Historia y evolución - Ciencia Ficción
# The Star (pel·lícula de 1952)

The Star és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Stuart Heisler estrenada el 1952. Escrita per Katherine Albert i Dale Eunson, evoca la història d'una actriu disposada a tot per rearrencar la seva carrera, interpretada per Bette Davis, paper pel qual va ser nominada a l'Oscar a la millor actriu.

## Argument

Després d'una brillant carrera, l'actriu Margaret Elliot experimenta un ràpid declivi, especialment per les males condicions financeres a causa de determinades inversions. Malgrat tot, no es rendeix i segueix reclamant papers de protagonista mentre que els productors i directors l'eviten. En la seva desesperació, busca consol en l'alcohol i una nit és detinguda per embriaguesa. Un antic col·lega fa que la deixin en llibertat pagant la seva fiança, però segueix amb el somni de seguir en el món del cinema. Quan un jove guionista li proposa un paper principal en la seva nova pel·lícula, titulada "The Star", que descriu amb precisió els problemes creats per una ambició obstinada i injustificada, finalment comprèn el seu error.

## Repartiment

* Bette Davis: Margaret Elliot
* Sterling Hayden: Jim Johannson/Barry Lester
* Natalie Wood: Gretchen
* Warner Anderson: Harry Stone
* Minor Watson: Joe Morrison
* June Travis: Phyllis Stone
* Paul Frees: Richard Stanley
* Robert Warwick: R.J.
* Barbara Lawrence: Ella mateixa
* Fay Baker: la germana de Margaret
* Herb Vigran: Roy

## Referències

* ↑ Bette Davis a Los Angeles Times (anglès)
* ↑ «The Star». The New York Times.
# Tekovské Lužany

Tekovské Lužany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1156.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «Prierez históriou - Oficiálna stránka obce Tekovské Lužany». [Consulta: 25 desembre 2021].
# Tektronix

Tektronix, Inc., coneguda històricament com a Tek, és una empresa nord-americana més coneguda per la fabricació de dispositius de mesura i assaig com oscil·loscopis, analitzadors lògics i equips de protocol de proves de vídeo i mòbils.
Originalment una empresa independent, ara és una filial de Fortive, una spin -off de Danaher Corporation.
Diverses organitzacions benèfiques estan, o estaven, associades amb Tektronix, com ara la Fundació Tektronix i el MJ Murdock Charitable Trust a Vancouver, Washington.

## Referències

* ↑ Tekscope Museum Arxivat 2016-03-09 a Wayback Machine. "Classic Tektronix Scopes - Timeline" Retrieved 3 January 2018.
* ↑ OPB Arxivat 2018-01-04 a Wayback Machine. Oregon Experience, "The Spirit of Tek", Oregon Public Broadcasting, 2 April 2015.
* ↑ Mokhoff, Nicolas. (11/20/2006).
* ↑ «Tektronix, The Early Days by Frank Hood». www.vintagetek.org.

## Vegeu també

* Rohde & Schwarz
* National Instruments
* Keysight
[[Categoria: Empreses que cotitzen a la Borsa de Nova York]]
# Tektiteks

Els tektiteks són un grup ètnic d'origen maia de Guatemala. La seva llengua indígena és també anomenada tektitek i està estretament relacionat amb el mam. Actualment els tektiteks es troben en Tectitán i Cuilco al departament de Huehuetenango, Guatemala i a Amatenango de la Frontera i Mazapa de Madero a Chiapas, Mèxic.

## Referències

* ↑ Guatemala Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine. al web del Sistema de Información de los Pueblos Indígenas de América (UNAM)
* ↑ Comisión Nacional para el Desarrollo de los Pueblos Indígenas (CDI) «Mames de Chiapas». CDI, 2006. Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 26 febrer 2009].
# Thomasomys bombycinus

Thomasomys bombycinus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de la Serralada Occidental de Colòmbia, on viu a altituds d'entre 2.800 i 3.800 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos i els páramos. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, però podria estar afectada per l'agricultura il·legal.

## Referències

* ↑ Delgado, C.; Gómez-Laverde, M.; Pacheco, V. Thomasomys bombycinus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 3 maig 2017.
# Sunbright

Sunbright és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 577 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sunbright tenia 577 habitants, 229 habitatges, i 158 famílies. La densitat de població era de 58,6 habitants/km².
Dels 229 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,7% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.763 $ i la renda mediana per família de 31.094 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.000 $ mentre que les dones 16.944 $. La renda per capita de la població era de 12.102 $. Entorn del 20% de les famílies i el 24,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sunbright». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sunbright». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Thomas Barclay

«Thomas Barclay» té aquests significats:
* Thomas Barclay (estudiós) (fl. 1620), professor a Tolosa i Poitiers
* Thomas Barclay (diplomàtic) (1728–1793), mercader, cònsol i diplomàtic estatunidenc
* Thomas Henry Barclay (1753–1830), advocat de Nova York, lleial americà, funcionari britànic
* Thomas Barclay (director d'universitat) (1792–1873), director de la Glasgow University
* Thomas Barclay (missioner) (1849–1935), missioner britànic a Formosa (Taiwan)
* Thomas Swain Barclay (1892–1993), professor de ciències polítiques a Stanford University
* Thomas Barclay (escriptor econòmic) (1853–1941), MP Partit Liberal britànic per Blackburn el 1910
* Thomas Barclay (ministre) (1792–1873), ministre en l'Església d'Escòcia i director de la University of Glasgow
# Terror (àlbum de Loudness)

Terror és el 18è àlbum del grup de música heavy metal Loudness, publicat el 2004.

## Cançons

* Pharaoh
* Cyber Soul
* Life After Death
* Let's Free Our Souls
* Detonator
* Cross
* About To Kill
* Double- Walker
* City Of Vampire
* Seventh Heaven
* Terror

## Formació

* Masaki Yamada: Veus
* Akira Takasaki: Guitarra
* Naoto Shibata: Baix
* Hirotsugu Homma: Bateria
Viccionari
# Thomomys sheldoni

Thomomys sheldoni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels geòmids. És endèmic de la Sierra Madre Occidental (Mèxic), on viu a altituds superiors a 2.000 msnm. El seu pelatge, moderadament espès, és de color marró fosc al dors, marró groguenc o daurat al ventre i marró daurat una mica més clar als flancs. Anteriorment era considerat un sinònim de T. umbrinus.

## Referències

* ↑ Mathis, V. L.; Hafner, M. S.; Hafner, D. J.; Demastes, J. W. «Resurrection and redescription of the pocket gopher Thomomys sheldoni from the Sierra Madre Occidental of Mexico» (en anglès). Journal of Mammalogy, 94, 3, 2013, pàg. 544-560.
# Tetiaroa

Tetiaroa (Teti’aroa en tahitià normalitzat) és l'únic atol del grup d'illes del Vent de l'arxipèlag de la Societat, a la Polinèsia Francesa. Està situat a 42 km al nord de Tahití.

## Geografia

Tetiaroa és un atol format per 13 illots amb una superfície total de 6 km². La llacuna, que no té cap pas navegable a l'oceà, fa 7 km de llarg i 30 m de profunditat. En diversos illots aïllats, com Tahuna Iti i Tahuna Rahi, hi ha importants colònies d'ocells.
L'atol és de propietat privada i administrativament depèn de la comuna d'Arue, al nord de Tahití. Hi ha una cinquantena d'habitants a l'illot de l'oest: motu Onetahi. Disposa d'un aeròdrom i d'un petit hotel tancat al turisme. Fora de l'hotel només es permeten excursions organitzades a l'illot Tahuna Iti. El 1983 va patir series destrosses provocades per un huracà.

## Història

Tetiaroa ja havia sigut vist pels primers descobridors de Tahití, però no va ser explorat fins al 1789 per l'anglès William Bligh. L'espanyol Domingo Bonaechea el va anomenar Los Tres Hermanos.
L'atol era utilitzat com a residència d'estiu pels grans caps del districte d'Arue, de Tahití, i posteriorment per la família reial Pomare. Antigament s'anomenava Teturoa. Després de la investidura de Tu com a rei de Tahití, i d'acord amb l'anomenat costum pi'i, van ser prohibides totes les paraules que tinguessin la síl·laba "tu" i, d'aquesta forma, Teturoa va ser canviat per Tetiaroa. Segons una llegenda, a Tetiaroa s'hi amagaven els tresors reials.
El 1904 la família Pomare va cedir Tetiaroa al dentista canadenc Johnston W. Williams com a reconeixement pels seus serveis. El 1965, l'actor Marlon Brando, després de filmar Mutiny on the Bounty, va adquirir l'atol per 99 anys. Després de la seva mort, el 2004, l'atol és propietat del seu fill Teihotu Brando, excepte dues hectàrees cedides al seu amic Michael Jackson. Hi ha un projecte per construir, el 2008, un gran hotel de luxe, amb materials naturals i integrat a l'entorn.
# Tit Quinti Capitolí Barbat

Tit Quinti Capitolí Barbat és el nom dels següents personatges:
* Tit Quinti Capitolí Barbat, cònsol sis vegades entre el 471 aC i 439 aC i germà de Cincinnat.
* Tit Quinti Capitolí Barbat, cònsol el 421 aC i fill de l'anterior.
* Tit Quinti Capitolí Barbat, tribú consular el 405 aC, i fill de l'anterior, si no és que són la mateixa persona.
# Tit Pomponi Àtic

Tit Pomponi Àtic (llatí: Titus Pomponius Atticus) va ser un filòsof de l'escola epicúria.
Va néixer a Roma l'any 109 aC, d'una família d'equites. El seu pare es deia Tit Pomponi. Va estudiar amb Fedre, Zenó i Patró a Atenes i amb Saufeu a Roma. Àtic era molt ric perquè el seu pare, quan va morir, li va deixar dos milions de sestercis i més tard també va heretar del seu oncle Quint Cecili (i ell mateix va fer molts negocis). El seu oncle Quint Cecili, germà de la seva mare, el va adoptar i va agafar el nom de Quint Cecili Pomponi Àtic. El sobrenom d'Àtic el va rebre per la seva llarga residència a Atenes, on va viure del 88 aC al 65 aC, i pel seu coneixement del grec i de la cultura grega.
Va ser educat juntament amb Luci Manli Torquat, Gai Mari el jove, i Ciceró i es va distingir com a estudiant. Per llaços d'amistat i familiars va militar amb els populars de Màrius en esclatar la guerra civil a Roma, ja que la seva cosina Anícia s'havia casat amb el germà del tribú Publi Sulpici Rufus enemic de Sul·la, i d'altra banda era company d'estudis del jove Gai Màrius. Tot i així no va tenir part activa en el conflicte i mentre va durar es va retirar a Atenes l'any 85 aC. Quan el jove Màrius va haver de fugir li va donar diners, però també va rebre cordialment a Sul·la a Atenes. També era molt amic de Gneu Pompeu i de Juli Cèsar, de Brutus i Cassi i de Marc Antoni i Octavi (August). El seu amic principal va ser Ciceró amb el que va començar un intercanvi epistolar l'any 68 aC que va continuar fins a la mort de Ciceró.
L'any 65 aC va tornar a Roma, però més tard va fer llargues estades a Grècia, a la seva finca de Butròtum a l'Epir, i a Atenes. El 12 de febrer del 56, amb 53 anys, es va casar amb Pília, i va tenir una filla de nom Pompònia o Cecília (que Ciceró anomena Àtica i Atícula), que l'any 36 aC es va casar amb Marc Vipsani Agripa. La filla dels dos, Vipsània Agripina, es va casar amb Tiberi que després seria emperador, i va ser mare de Drus. Una germana de Pomponi Àtic, Pompònia, era casada amb Quint Tul·li Ciceró, germà de l'orador (matrimoni que va ser desgraciat).
Va morir l'any 32 aC a l'edat de setanta-set anys després de deixar de menjar quan va saber que tenia una malaltia incurable, tot creient que, si alimentava el seu cos, alimentaria també la malaltia.
Corneli Nepot en va escriure la seva vida i, com que la va redactar mentre era viu, cal considerar l'obra un panegíric a un amic més que una biografia. De les seves obres no se'n conserva cap. La més important va ser uns Annals, epítom d'història romana ordenat per anys. També va escriure una història del consolat de Ciceró en grec.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Rome devant César: mémoires de T. Pomponius Atticus. París: Larousse, 1967, p. 93-95, 131.
# Tom Pedersen

Tom Pedersen (9 d'abril de 1960) va ser un ciclista noruec. El seu principal èxit fou la medalla de bronze al Campionat del Món de contrarellotge per equips de 1983

## Palmarès

* 1982
** Campió de Noruega en contrarellotge per equips
* 1983
** Campió de Noruega en contrarellotge per equips

## Referències

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Teófilo Urdánoz

Teófilo Urdánoz Aldaz O.P. (6 de febrer de 1912, Echarri, Navarra - 8 de juny de 1987, Madrid) fou un frare dominic espanyol. Completà l'obra de fra Guillermo Fraile, Historia de la Filosofía (1956-1985) a l'editorial BAC.

## Biografia

El 1923 entrà al col·legi apostòlic de les Caldas de Besaya. L'hàbit el prengué al convent de Corias el 17 d'agost del 1927 i professà a l'Orde de Predicadors un any i un dia després. Va completar la formació al convent de Sant Esteve de Salamanca.
Durant els anys 1936-1938 va doctorar en teologia a la Universitat Pontifícia de Sant Tomàs d'Aquino de Roma i va seguir un curs de paleografia al Vaticà. En tornar a Espanya treballà com a capellà a l'exèrcit del Front de Madrid. Acabada la guerra, fou destinat al col·legi apostòlic de Corias (1939), on feu classes de francès i d'història. De 1949 a 1950 no va ensenyar perquè havia de recuperar-se d'una pleuritis. També va deixar la direcció de la revista La ciencia tomista, que havia dirigit entre el 1948 i el 1949. El 1960 l'envien a la Universitat de Friburg a Suïssa, de professor extraordinari durant cinc anys, a fer-hi cursos de teologia moral especulativa. Del 1965 al 1970 dirigeix l'Institut de Filosofia de Las Caldas de Besaya i l'editorial Estudios Filosóficos. Torna al convent de Sant Esteve, com a investigador i escriptor, encarregat de continuar la Historia de la Filosofía del pare Guillermo Fraile, que havia deixat sense acabar en morir el 1970. El desembre del 1973 és destinat, finalment, al convent de Santo Domingo el Real de Madrid, on continuà recercant i publicant de Historia de la Filosofía, feliçment conclosa amb el volum VIII el 1985.

## Referències

* ↑ Ániz Iriarte, Cándido «In memoriam: Teófilo Urdánoz, OP, 1912-1987» (en castellà). Estudios Filosóficos, 36, 103, 2022.
# Tore Edman

Tore Edman (Arvika, 25 de juliol de 1904 - 16 de juny de 1995) fou un saltador amb esquís suec que va competir durant la dècada de 1920. Durant la seva carrera esportiva guanyà una medalla d'or en la competició de salt d'esquí del Campionat del món d'esquí nòrdic de 1927.

## Referències

* ↑ T. Edman a International Ski Federation
# Tore Breda Thoresen

Tore Breda Thoresen (29 de gener de 1923 – 1 d'agost de 2008) va ser un fotògraf, director de cinema i director de teatre noruec.
Thoresen va néixer a Drammen fill de l'enginyer Georg Thoresen i Edel Sofie Johnsen. El 1952 es va casar amb Ursula Jacobine Frost. Entre les seves primeres pel·lícules hi ha Trost i taklampa de 1955 i Elias rekefisker de 1958, com a fotògraf. Va ser nomenat director artístic del Fjernsynsteatret de 1967 a 1980.

## Referències

* 1 2 Kvalvik, Bent. «Tore Breda Thoresen». A: Helle, Knut. Norsk biografisk leksikon (en noruec). Oslo: Kunnskapsforlaget [Consulta: 19 març 2016].
* ↑ «Tore Breda Thoresen». A: Godal. Store norske leksikon (en noruec). Oslo: Norsk nettleksikon [Consulta: 19 març 2016].
# Tinamú de capell

El tinamú de capell (Crypturellus atrocapillus) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu als boscos decidus de les terres baixes prop dels Andes, al sud-est del Perú i Bolívia.
# Tinamú del Brasil

El tinamú del Brasil (Crypturellus strigulosus) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu a la selva humida de l'est del Perú, nord i est de Bolívia, Amazònia del Brasil, a més de la Mata Atlàntica.
# Torre de la Castlania

La Torre de la Castlania, també conegut com el Mas de la Castlania o la Casa Canela, és un dels edificis més antics del centre de Terrassa, protegit com a bé cultural d'interès local. Està situat vora el torrent de Vallparadís.

## Descripció

Antiga casa pairal, la façana conserva la tipologia del mas català. Dels elements nobles de la façana que s'han pogut conservar hi ha el portal adovellat de mig punt, amb escultures figuratives a la clau de les dovelles, un escut i un altre relleu a cada banda de la clau. L'alta tanca que envolta l'edifici impedeix veure el portal des del carrer.
Conserva també una finestra gòtica al damunt de la porta, en forma d'arc conopial, decorat amb cresteries de pedra i amb unes interessants impostes esculpides amb uns dracs que lluiten amb altres animals.

## Història

Es tracta d'un dels edificis més remarcables dels que formaven part de la quadra de Vallparadís. Va ser bastit entre el 1319 i el 1323. Cap al 1875 el casal mantenia la seva integritat. Tanmateix, un incendi (5 d'octubre del 1885) el deixà molt malmès.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de la Castlania». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 abril 2013].

## Enllaços externs

* Mas de la Castlania, dins Pobles de Catalunya.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Torre de la Dehesilla (Alcalá la Real)

La Torre de la Dehesilla es troba en el municipi d'Alcalá la Real, província de Jaén (Espanya).

## Descripció

És una torre de vigilància o talaia la tipologia de la qual respon a les mateixes característiques de les torres que circumden a la fortalesa de la Mota, de planta circular amb un perímetre de 14,70 metres. L'exterior de la torre apareix ben cuidat, amb aparell regular i carreus quadrangulars. El farciment de la base és de pedres i guix. La porta d'entrada apareix en la part superior de la torre a la qual s'accedia per una estructura de fusta que formaria una escala de caragol des de la base fins a la porta d'entrada. La zona superior de la torre estava coronada per un balcó que circumda la mateixa, en perfecte estat de conservació. Es podien albirar a més de la fortalesa de la Mota, la Torre del Cascante, la de La Moraleja i la Torre del Norte.

## Referències

* ↑ Instituto Andaluz del Patrimonio Histórico.
# Torre de la Chullera

La Torre de la Chullera és una torre alimara situada al litoral del municipi de Manilva, a la província de Màlaga. Igual que altres torres alimares del litoral mediterrani andalús, la torre formava part d'un sistema de vigilància de la costa emprat per àrabs i cristians i, com les altres torres, està declarada Bé d'Interès Cultural.
Té planta circular amb una base de 7,45 metres de diàmetre i una altura de 10 metres. Està situada en la punta de la Chullera, prop del límit entre les províncies de Màlaga i Cadis. Va ser construïda a principis del segle XVI. Va ser fabricada amb maçoneria de pedra petita calcària i vermella, col·locada en filades horitzontals. La seva posició estratègica permet dominar la costa gaditana fins al penyal de Gibraltar i els primers quilòmetres de la malaguenya.

## Referències

* 1 2 Temboury Álvarez, Juan. Torres almenaras (costa occidental) (en castellà). Màlaga: Diputación Provincial de Málaga, Instituto de Cultura, 1975. ISBN 84-500-6685-9.
* ↑ «Torre de la Chullera» (en castellà). Junta de Andalucía, Universidad de Sevilla.
# Torrent de Bellveí

El torrent de Bellveí és un torrent que discorre a cavall dels termes municipals de Calders i de Monistrol de Calders, de la comarca del Moianès.
Es forma a la fondalada del nord-est de la masia del Bosc i al sud-oest del Serrat del Llogari, des d'on davalla cap al nord-oest recorrent tots els Fondos de Mas Pujol, al nord de la Baga del Bosc i al sud de la Solella de Mas Pujol, rep per l'esquerra el torrent de la Baga de la Corriola, passa a llevant de la Baga de la Corriola i del Serrat de Montbrú. Ja al final del seu recorregut, deixa la Casa Gran de Bellveí i la Quintana de Bellveí a llevant, i a ran de Bellveí, on s'aboca en el Calders, a l'est de la Plana del Campaner.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* El Torrent de Bellveí i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torrent d'en Duran

El torrent d'en Duran o de Sant Cebrià és un curs d'aigua del vessant Barceloní de Collserola que pertany administrativament al barri de Montbau. Recull les aigües dels turons de la Magarola, de Valldaura i de Sant Cebrià. Discorre per la vall de Sant Cebrià on rep les aigües del torrent de la Llet i de fonts com la de Sant Cebrià, de la Meca o de la Llet. Després d'1,5 km, entra dins la trama urbana de Barcelona, on antigament, juntament amb altres torrents de la zona com el torrent de Montbau i d'en Generet formaven la riera d'en Marcel·lí, on ara hi ha l'escultura els mistos, que més avall es trobava amb els altres torrents de la conca d'Horta i formar la riera d'Horta.
Al llarg del seu recorregut passa pel parc forestal de la Meca, l'ermita de Sant Cebrià d'Horta, el Parc de les Heures i el parc de la Font de la Pinça.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la marina de Collserola». Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: 20 octubre 2018].
* ↑ Corbera, Joan; Fernández, Juanjo; Giménez, Carlota; Macià, Jaume; Sanz, Carles «Atles de l'aigua d'Horta-Guinardó». El Pou. Grup d'Estudis de la Vall d'Hebron i la Muntanya Pelada, 01-06-2019, pàg. 27. ISSN: 2604-6938.