OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coma (Eus)

Coma (Comes en francès) és un poble abandonat a 770 m d'altitud, a la comuna d'Eus, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord. Havia estat una comuna independent, que en el moment de fusionar-se amb Eus el 1790 feu que la comuna s'anomenés Eus i Coma, denominació que alguns geògrafs conserven avui dia.
Les seves restes estan situades en el sector nord del terme d'Eus, al nord-oest del cap de la comuna.
En l'any 844, és esmentat en un contracte de compravenda entre la filla del comte Berà de Conflent, Rotruda, i Oriol, fill d'aquesta. Sembla que el poble no tingué mai una gran ocupació. El 1311 està documentat com a lloc fortificat: castrum de Coma.
S'hi conserva, força ben conservada, l'antiga església parroquial de Sant Esteve de Coma, romànica.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «64 - Eus i Coma». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Kotarba, Jérôme; Castellvi, Georges; Mazière, Florent [directors]. Les Pyrénées-Orientales 66. París: Académie des Inscriptions et Belles-Lettres. Ministère de l'Education Nationale. Ministère de la Recherche. Ministère de la Culture et de la Communication. Maison des Sciences de l'Homme, 2007 (Carte Archeologique de la Gaule). ISBN 2-87754-200-5.
* Pélissier, Jean-Pierre. Paroisses et communes de France : dictionnaire d'histoire administrative et démographique, vol. 66 : Pyrénées-Orientales. París: CNRS, 1986. ISBN 2-222-03821-9.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Eus». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Becat, 2015.
* ↑ Les restes del poble de Coma en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ El contracte és reproduït per Pere Ponsich a les pàgines 101-102 de Catalunya carolíngia VI: Els comtats de Rosselló, Conflent, Vallespir i Fenollet - primera part Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2006 ISBN 84-7283-877-3; al mateix llibre surt Coma citat novament l'any 876, en un escrit de donació (p. 149-150)

## Enllaços externs

* Fotografia de Sant Esteve de Coma Arxivat 2011-11-24 a Wayback Machine..
Viccionari
# Quint Fabi Màxim Emilià

Quint Fabi Màxim Emilià (en llatí Quintus Fabius Q. F. Q. N. Maximus Emilianus) va ser un magistrat romà. Era fill de Luci Emili Paul·le Macedònic i va ser adoptat per Quint Fabi Màxim Verrugòs, i passà per aquesta adopció, a la gens Fàbia.
El 168 aC va servir amb el seu pare biològic, Luci Emili Paul·le, a la Tercera Guerra Macedònica. Emili Paul·le el va enviar a Roma amb la notícia de la victòria a Pidna. Era pretor a Sicília els anys 149 aC i 148 aC. Va ser elegit cònsol el 145 aC juntament amb Luci Hostili Mancí. Va rebre la província d'Hispània on va lluitar contra Viriat a la Guerra lusitana, al que va derrotar però no va poder capturar.
Fabi Màxim va ser deixeble i patró de l'historiador Polibi, que va enregistrar alguns trets interessants i honorables de la seva conducta filial i fraterna, i de l'afecte que el seu germà petit, Escipió Emilià, li va tenir.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 994.
# Gustavo Graef-Marino

Gustavo Graef Marino (Santiago, Regió Metropolitana; 25 de setembre de 1955) és un cineasta (director, guionista i productor) xilè. El 1974 va estudiar dret i ciències polítiques a la Universitat de Xile, però ho va deixar per ingressar a l'Escola d'Arts de la Comunicació. Del 1976 al 1991 es va exiliar a Alemanya, on va estudiar direcció de cinema a l'Acadèmia de Ciències Cinematogràfiques de Múnic. Durant la dècada del 1980 va escriure guions i dirigí alguns documentals i sèries com Auf Achse (1986). El 1989 va dirigir el primer llargmetratge, Die Stimme, presentat al III Festival Internacional de Cinema de Viña del Mar. El 1991 va tornar a Xile i el 1993 va dirigir la seva pel·lícula més reeixida, Johnny 100 pesos. El 1999 es va establir als Estats Units.

## Filmografia

Director
* 1989: Die Stimme
* 1993: Johnny 100 pesos
* 1999: Diplomatic Siege
* 1991: Enemigo de mi enemigo
* 2001: Instinto letal
* 2007: Balmaceda, la mirada de un patriota (telefilm de la sèrie Héroes)
* 2008: Prat, espada de honor (telefilm de la serie Héroes)
* 2012: Cobre (sèrie de televisió)
* 2017: Johnny 100 pesos, capítulo dos

## Referències

* ↑ Gustavo Graef-Marino a cinechile.cl

## Enllaços externs

* Fitxa a IMDb
* Entrevista Arxivat 2019-10-11 a Wayback Machine. a la Cambra de Turisme de Coquimbo
# Marshall (Texas)

Marshall és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 23.935 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marshall tenia 23.935 habitants, 8.730 habitatges, i 6.032 famílies. La densitat de població era de 312,5 habitants/km².
Dels 8.730 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,4% hi vivien parelles casades, en un 19% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 13,4% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.335$ i la renda mediana per família de 37.438$. Els homes tenien una renda mediana de 30.146$ mentre que les dones 21.027$. La renda per capita de la població era de 15.491$. Aproximadament el 17,8% de les famílies i el 22,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Personatges il·lustres

* George Foreman (1949), boxador.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marshall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marshall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Lobànovka

Lobànovka (en rus: Лобановка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 127 habitants. Pertany al districte rural de Dalneretxenski.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Les Vinyes (Rivert)

Les Vinyes, és una partida rural formada per antigues vinyes actualment abandonades del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble de Rivert, però molt proper ja a Sensui.
Estan situades a prop de l'extrem sud-est del terme municipal, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell, al sud-est de Rivert, però queden més a prop, a ponent, de Sensui, ja que es troben al límit del terme. Són al nord-oest de Sensuis, al nord-est de les Planes, al sud de Rebollans i a ponent de lo Planell.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Acoblament (fusteria)

En fusteria, es diu acoblament, ajustament o en certs casos encaixament, de la unió entre si (i fixació ferma) de taulons, posts, o de peces de fusta en general, per a fabricar mobles, estructures o altres elements de fusta.
A part de la cola, sempre recomanable en llocs que no s'hagin de desmuntar, certs tipus d'acoblament es fan solament, mitjançant cargols, grapes o claus. N'hi ha d'altres en canvi, els anomenats encaixamens, que fan servir com a base d'unió, la mateixa fusta retallada d'una manera especial.

## Acoblament per testa

És aquell acoblament que es fa una fusta contra l'altra sense fer cap encaixament, la força de la unió radica en elements externs a les fustes unides:caragols, grapes o claus, peces metàl·liques. etc.
Es distingeixen els següents tipus d'acoblament per testa:
* Acoblament amb grapes, claus (encolat o no)
* Acoblament amb tirafons (encolat o no)
* Acoblament amb cap ocult oblic (encolat o no)
* Acoblament encolat amb clavilla per a centrar les peces
* Acoblament encolat amb galeta per a centrar les peces
* Acoblament desmuntable amb tirafons-gir 90° i clavilla (fusteria)
* Acoblament desmuntable amb escaires metàl·lics

## Acoblament per encaix

És aquell que es fa una fusta contra l'altra mitjançant encaixaments, la força de la unió radica en els mateixos encaixalents fets a les fustes que s'uneixen.
Es distingeixen els següents tipus d'encaixos:
* Encaixament dentat. Mode d'ajuntar dues fustes fent-hi en els extrems a unir, dents i buits que ocupen la meitat del seu gruix i col·locant-los de manera que les dents d'un encaixin en els buits de l'altre.
* Encaixament de cua d'oreneta . És un tipus d'encaix dentat que es talla de manera que l'espiga cap al seu extrem es va eixamplant com la cua d'una oreneta i que es fa encaixar en una cavitat feta amb la mateixa forma en l'altra fusta.
* Encaixament a mitja mossa. El que es fa rebaixant ambdues fustes la meitat del seu gruix en el lloc on han de posar-se en contacte.
* Encaixament escairat. El que es fa amb caixa i metxa o amb mitja mossa per a acoblar dues fustes fent un angle de 90° d'una amb l'altra.

## Referències

* ↑ Junta de jou.(català)

## Enllaços externs

* (anglès) Diverses opcions de muntatge de caixa i espiga
* (anglès) Diverses opcions de muntatge en caixa
* (anglès) Diverses opcions de muntatge de marcs
# Mario Sammarco

(Giuseppe) Mario Sammarco (13 de desembre de 1868, encara que algunes fonts indiquen el 1867 - 24 de gener de 1930) fou un baríton italià notable per la seva habilitat histriònica.

## Biografia

Sammarco va néixer a Palerm, Sicília, i estudià localment amb Antonio Cantelli. Feia el seu debut operístic a Palerm com Valentine a Faust el 1888. Posteriorment cantà reeixadament a La Scala de Milà, Buenos Aires i Londres. Entre 1904 i 1919 apareixia intermitentment, en 26 papers diferents, al Royal Opera House, Covent Garden.
Fou contractat a Nova York per Oscar Hammerstein per la seva Manhattan Opera Company en substitució del gran cantant francès Maurice Renaud. Cantà amb la companyia Manhattan entre 1908 i 1910, convertint-se en el seu baríton italià principal, però mai no debutà al Metropolitan Opera rival.
Després treballà per l'òpera de Chicago-Filadèlfia. Continuà la seva carrera fins que el 1913 es va trobar amb la desaprovació de Mary Garden en una producció de Chicago de Tosca. La soprano demanà el seu reemplaçament; però després que els propietaris s'hi neguessin, notablement Emmy Destinn, les actuacions es portaren a terme amb èxit crític.
Les seves aparicions operístiques finals foren al Teatro San Carlo de Nàpols el 1919.
A part de Scarpia (el seu paper de debut al Covent Garden), va ser un famós Rigoletto, Marcello, Germont, Renato, Enrico i Amleto, apareixent davant alguns dels cantants més fins del seu dia. No era un especialista del belcanto, però era un dels millors del verisme, creant els papers de Gerard a Andrea Chénier de Giordano el 1896 i de Cascart a Zazà de Leoncavallo el 1900.
Sammarco fou actiu durant una època en la qual s'exigia als barítons italians una habilitat excepcional. No va ser un impediment per ell per llaurar-se una carrera internacional lucrativa davant de competència poderosa de Mattia Battistini, Antonio Magini-Coletti, Giuseppe Campanari, Mario Ancona, Giuseppe Pacini, Antonio Scotti, Eugenio Giraldoni, Riccardo Stracciari, Titta Ruffo, Domenico Viglione-Borghesi, Pasquale Amato i Carlo Galeffi.
Ensenyà cant després de retirar-se dels escenaris i tingué entre els seus alumnes l'hongarès Sándor Svéd i, moria a Milà.

## Fonts

* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopèdia de la Música Clàsica, vol. IV, pàg. 1407. (ISBN 84-7291-226-4)
* Celletti, Rodolfo (1964). Le Grandi Voci. Istituto per la Collaborazione Culturale (Rome)
* Kutsch, K. J. and Riemens, Leo (1969). A Biographical Dictionary of Singers. Chilton Book Company (New York)
* Warrack, John and West, Ewan (1992), The Oxford Dictionary of Opera, 782 pàgines, ISBN 0-19-869164-5
* Scott, Michael (1977), The Record of Singing (Volume One). Duckworth (Londres), 243 pàgines, ISBN 0 7156 1030 9
# Client de correu electrònic

Un client de correu electrònic, també anomenat en anglès mailer o Mail User Agent (MUA) és un programari d'ordinador utilitzat per llegir i enviar correus electrònics. És un programari que es connecta al servidor de correu on disposa d'un compte per, d'aquesta manera, descarregar els missatges a l'ordinador client. Una característica important d'aquests clients, és que es poden configurar per a molts servidors de correu electrònic diferents.
Originalment, els clients de correu electrònic van ser pensats per a ser programes simples per llegir els missatges del correu d'usuari, enviats per l'agent de repartiment de correu ('MDA) conjuntament amb lagent de transferència de correu (MTA) a una bústia local.
Els formats de bústia de correu més importants són mbox i Maildir. Aquests protocols per l'emmagatzematge local de correus electrònics realitzen d'una forma molt senzilla la importació, exportació i còpia de seguretat de les carpetes de correu.
Els correus electrònics pendents d'enviament es lliuraran a l'MTA, probablement mitjançant un agent de correu sortint, de manera que el client de correu electrònic no necessitarà efectuar cap mena de funció de transport.
Atès que les diferents versions de Microsoft Windows per a ús domèstic mai han proporcionat un agent de transferència de correu, els clients de correu més moderns han de suportar protocols com POP3 i l'Internet Message Access Protocol (IMAP) per comunicar-se amb un MTA remot localitzat a la màquina del proveïdor de correu electrònic.
IMAP està optimitzat per emmagatzemar correus electrònics en el servidor, mentre que POP3 assumeix generalment que el correu electrònic es descarrega a l'ordinador client. La gran majoria de clients de correu electrònic utilitzen el protocol de Transferència Simple de Correu (Simple Mail Transfer Protocol, SMTP) per enviar els correus.
A més dels clients de correu electrònic de "client gruixut" i dels petits clients de correu que cooperen amb un MDA / MTA local, abans comentats, també hi ha programes de correu electrònics basats en la web, anomenats webmail o correu web.
Un estàndard important suportat per la majoria dels clients de correu electrònic és MIME, que s'empra per a l'enviament d'arxius binaris adjunts al correu. Els adjunts són fitxers que no formen part del correu electrònic pròpiament dit, però que s'envien juntament amb aquest.
Messaging Application Programming Interface (Mapi) és una interfície de programació d'aplicacions (API) privativa de Microsoft Windows, que pot emprar-se per accedir al servidor de correu Microsoft Exchange o per interaccionar amb el client Microsoft Outlook.

## Clients de correu electrònic

* Mozilla Thunderbird
* Microsoft Outlook
# Mateja Vraničar Erman

Mateja Vraničar Erman (Ljubljana, 7 de novembre de 1965) és una advocada i política eslovena.
Entre 2016 i 2018, en el dotzè govern de la República d'Eslovènia, va ser ministra de Finances de la República d'Eslovènia.

## Referències

* ↑ «Vraničar Erman appointed finance minister». The Slovenia Times, 22-09-2016. Arxivat de l'original el 2020-10-02. [Consulta: 22 setembre 2020].
* ↑ «Ministry of Finance». [Consulta: 14 gener 2017].
# Los Amanits

Los Amanits és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Torallola.
Està situat al nord-oest de Torallola, a l'esquerra del Barranc de la Roca del Carant. És a llevant de la Font Sobirana i al sud de les Ginebres.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Vinyes

«Les Vinyes» té aquests significats:
* Les Vinyes (la Païssa)
* Les Vinyes (Claverol), partida rural del poble de Claverol (Conca de Dalt, Pallars Jussà)
* Les Vinyes (Herba-savina), paratge del municipi de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
* Les Vinyes (Rivert), partida rural del poble de Rivert (Conca de Dalt, Pallars Jussà)
* Les Vinyes (Sossís), partida rural del poble de Sossís (Conca de Dalt, Pallars Jussà)
* Les Vinyes (Toralla), partida rural del poble de Toralla (Conca de Dalt, Pallars Jussà)
# Mario Scelba

Mario Scelba (5 de setembre de 1901 a Caltagirone, Sicília - 29 d'octubre de 1991 a Roma, Itàlia) va ser un polític italià. Va ser president del Parlament europeu.

## Biografia

Scelba va néixer a Caltagirone, Sicília, era fill d'un camperol pobre que treballava a les terres del sacerdot Luigi Sturzo, un dels fundadors del Partit Popular Italià (Partito Popolare Italià, PPI). Va ser fillol i protegit d'ell, va estudiar dret i es va graduar a la Universitat de Roma. Sturzo pagava els seus estudis i el seu secretari privat. Quan els feixistes van suprimir el PPI, Sturzo va haver d'exiliar-se (a Brooklyn, una part del temps), mentre ell va romandre a Roma com el seu agent. Va escriure articles per al diari "Il Popolo", durant la Segona Guerra Mundial. Va ser arrestat pels alemanys, va ser alliberat tres dies després com un qualsevol sense valor.
Després de l'alliberament per les forces aliades, es va incorporar a Roma el Partit Democràcia Cristiana (DC). En 1945, Scelba va guanyar escó a l'Assemblea Constituent i va entrar al govern antifeixista de Ferruccio Parri com a Ministre de Correus i Telecomunicacions, ja que manté en els dos successius governs d'Alcide de Gasperi.
Va ocupar el càrrec de primer ministre des de febrer de 1954 a juliol de 1955. Va ser President del Parlament Europeu del 1969 al 1971.
Va morir el 29 d'octubre de 1991 de trombosi a Roma.

## Referències

* 1 2 Italy’s New Premier, Time Magazine, February 22, 1954
* 1 2 The Iron Sicilian Arxivat 2013-08-27 a Wayback Machine., Time Magazine, April 4, 1955
* 1 2 Mario Scelba Dies at 90 in Rome; A Prime Minister in Postwar Italy, Obituary in The New York Times, October 31, 1991
# Matanuska (cràter)

Matanuska és un cràter de l'asteroide del cinturó principal (253) Mathilde, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 27.3 ° de latitud nord i 217.3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 2.9 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2000 i fa referència a Matanuska, conca de carbó dels Estats Units d'Amèrica.

## Referències

* ↑ "Matanuska (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Hower, James C., et al.. John Wiley and Sons, Inc.. Coal: Availability, Mining, and Preparation: Encyclopedia of Energy Technology and the Environment, 1995.
# Lesníkovo (Kurgan)

* Per a altres significats, vegeu «Lesníkovo».
Lesníkovo (en rus: Лесниково) és un poble de l'óblast de Kurgan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 5.056 habitants. Pertany al districte de Ketovo.

## Referències

* ↑ Форсирование реки Тобол красной 5-й дивизией у г. Курган и взятие станции Варгаши
# Abeuradors de Concabella

Els Abeuradors de Concabella és una obra de Concabella, al municipi dels Plans de Sió (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estan situats a un dels carrers vertebradors del nucli, adossats a un mur juntament amb una font. Estan formats per dues piques realitzades amb lloses de pedra, per sobre de les quals apareix una franja semicircular de pedra com a únic element decoratiu. A la dreta dels abeuradors, trobem una font amb la data de 1825, envoltada per una franja decorativa realitzada amb maó. Estan ben restaudades.

## Referències

* ↑ «Abeuradors de Concabella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Lạc Việt

Els Lạc Việt (en xinès tradicional 雒 越; en pinyin Luòyuè) foren un antic poble del que avui és Guangxi, al sud de la Xina, i les planícies del nord del Vietnam, sobretot a l'àrea pantanosa i agrícola del delta del riu Roig. S'associen amb la cultura Đông Sơn de l'edat del bronze de l'Àsia sud-oriental continental, i es creu que són els avantpassats dels Zhuang.
Es creu que el poble Lạc Việt fundà un estat anomenat Văn Lang el 2879 aC. Els habitants de Văn Lang van comerciar amb els habitants de les zones més altes de les regions muntanyoses del nord del Vietnam, de l'oest de Guangdong i del nord de Guangxi, fins al 258 aC o el 257 aC, quan Thục Phán, el líder de l'aliança de les tribus Âu Việt, va envair Văn Lang i derrotà el darrer rei Hùng. Va unir els dos regnes, i anomenà la nova nació Âu Lạc; va prendre un títol sinovietnamita de «rei viril pacífic» (en xinès tradicional: 安陽 王; en vietnamita: An Dương Vương).

## Referències

* ↑ SarDesai, D.R.. Vietnam, past and present. Boulder, Colo.: Westview Press, 1998. ISBN 9780813334356.
* ↑ Anh Tuấn Hoàng (2007). «People of Lạc Việt», a Silk for Silver: Dutch-Vietnamese Relations, 1637-1700, pàgina 12.
* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «https://whc.unesco.org/en/tentativelists/5340» (en anglès). [Consulta: 25 març 2024].
* ↑ «Ванланга цари — Монархи. Древний Восток — Яндекс. Словари». Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ «Вьетнам». [Consulta: 25 març 2024].
* ↑ Chapuis, Oscar. A history of Vietnam : from Hong Bang to Tu Duc. 1. publ.. Westport, Conn. u.a.: Greenwood Press, 1995. ISBN 9780313296222.
# Comellar des Bous

El Comellar des bous és una depressió situada en la seva major part a la possessió de Son Pou a Santa Maria del Camí.

## Descripció

Neix a la possessió d'es Rafal (Alaró), a uns 600 m. d'altura. El torrent que discorre pel fons del comellar, de 1530 m de recorregut, desaigua al torrent des Freu o de Coanegra. Recull les aigües de part de sa Mola de Lluc i de sa Talaia de Cals Reis, així com de ses Tanquetes i les elevacions de la zona nord de s'Avenc de Son Pou. La seva conca és d'unes 800 ha.

## Vegetació

Pel que fa a la vegetació, les solanes de la Mola de Lluc i sa Talaia de Cals Reis, molt exposades al sol i erosionades, formen cingles allargassats i roquissars calcaris amb una vegetació de garriga esclarissada. El fons del comellar i el vessant que puja cap a es Rafal està cobert per clapes de pinar, amb alzines i arboceres.

## Camí des Comellar des Bous

Camí de carro que enllaça el camí de Coanegra amb el terme d'Alaró pel comellar des Bous. Té una amplada que oscil·la entre els 2 i 3 metres. Element etnològic catalogat al Catàleg de Béns Patrimonials de Santa Maria del Camí (SMA_504) El camí va ser construït a l'entorn de 1950 pels margers Sebastià Frontera "Porreta" i Joan Dols "Panerer", amb la finalitat de poder treure els pins tallats ("metro") amb carro.

## Referències

* ↑ Alfa Serveis Professionals S.L. Catàleg de Béns Patrimonials de Santa Maria del Camí, 2009