OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crédito Gerundense

Crédito Gerundense va ser una entitat financera activa entre 1881 i 1896. Els seus principals impulsors van ser Pelagi de Camps i de Matas, conegut com a Marquès de Camps, Joan Monsalvatje (president de la Diputació de Girona entre 1888 i 1890), Antoni Mataró (president de la Diputació entre 1878 i 1880 i governador civil de 1890 a 1892) i el banquer Carles Martínez Dalmau. La seu central de l'entitat era a la plaça del Vi de Girona i fins i tot va arribar a obrir una delegació sucursal a Barcelona. El seu màxim capital va arribar als 20 milions de pessetes. Va participar en la col·locació d'accions de diverses iniciatives empresarials com la Compañía de Ferrocarriles del Norte, Compañía de Tabacos de Filipinas, entre d'altres. També va fer negoci amb obligacions estatals, com els bons del tresor de l'illa de Cuba.

## Referències

* ↑ F.G., L. «Els antecedents de Caja de Ahorros, Banco de Gerona i Crédito Gerundense». Diari de Girona, 06-06-2010 [Consulta: 16 maig 2015].
* ↑ Castells, Narcís «canvistes i banquers». Quaderns del Diari de Girona.
# Cross Plains (Texas)

Cross Plains és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.068 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cross Plains tenia 1.068 habitants, 432 habitatges, i 285 famílies. La densitat de població era de 343,6 habitants/km².
Dels 432 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,2% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 32,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 21,7% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 23,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.235 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.188 $ mentre que les dones 17.955 $. La renda per capita de la població era de 13.284 $. Aproximadament el 18,5% de les famílies i el 23,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cross Plains». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cross Plains». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Despujolsita

La despujolsita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la fleischerita. S'anomena així en honor de Pierre Despujols, fundador del Servei Geològic del Marroc.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la despujolsita pertany a «07.DF - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: uklonskovita, caïnita, natrocalcita, metasideronatrita, sideronatrita, vlodavetsita, fleischerita, schaurteïta, mallestigita, slavikita, metavoltina, peretaïta, lannonita, gordaïta, clairita, arzrunita, elyita, yecoraïta, riomarinaïta, dukeïta i xocolatlita.

## Característiques

La despujolsita és un sulfat de fórmula química Ca₃Mn$^{4+}$(SO₄)₂(OH)₆·3H₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. Forma prismes hexagonals.

## Formació i jaciments

Es forma com a mineral hidrotermal en dipòsits de manganès metamorfitzats. Ha estat descrita a Austràlia, Bolívia, Bulgària, Japó, Marroc, Nicaragua, Sud-àfrica i els EUA.

## Referències

* ↑ «Despujolsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# David C. Jewitt

David C. Jewitt és un professor d'astronomia antigament de l'Institute for Astronomy de la Universitat de Hawaii, encara que actualment a l'UCLA. Va néixer el 1958 a Anglaterra, i es va graduar el 1979 a la Universitat de Londres. Va rebre un M.Sc. i un Ph.D. en astronomia al California Institute of Technology el 1980 i 1983, respectivament. Els seus interessos de recerca inclouen el cinturó de Kuiper, la formació del sistema solar i les característiques físiques dels cometes. Juntament amb Jane Luu, va descobrir el primer objecte del cinturó de Kuiper el 1992. També ha descobert nombrosos satèl·lits del sistema solar.
Algunes de les seves publicacions recent són:
* The Nucleus of Comet 48P/Johnson, The Astronomical Journal, Volume 127, Issue 3, pp. 1784–1790
* 143P/Kowal-Mrkos and the Shapes of Cometary Nuclei, The Astronomical Journal, Volume 125, Issue 6, pp. 3366–3377
* Physical Properties of Trans-Neptunian Object (20000) Varuna, The Astronomical Journal, Volume 123, Issue 4, pp. 2110–2120
* Population and Size Distribution of Small Jovian Trojan Asteroids, The Astronomical Journal, Volume 120, Issue 2, pp. 1140–1147
* Particulate Mass Loss from Comet Hale-Bopp, The Astronomical Journal, Volume 117, Issue 2, pp. 1056–1062
* Cometary Rotation: an Overview, Earth, Moon, and Planets, v. 79, Issue 1/3, pp. 35–53
* Large Kuiper Belt Objects: The Mauna Kea 8K CCD Survey, The Astronomical Journal, Volume 115, Issue 5, pp. 2125–2135

## Enllaços externs

* Curriculum vitae
* Entrevista en vídeo
* Pàgina web de David Jewitt
# Cyphocharax santacatarinae

Cyphocharax santacatarinae és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius costaners de Paranà, Santa Catarina i el sud de São Paulo (Brasil).

## Referències

* ↑ Fowler H. W. 1906. Further knowledge of some heterognathus fishes. Part I. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 58. 293-351.
* ↑ Fernández-Yépez, A. 1948. Los curimatidos (peces fluviales de Sur América). Catálogo descriptivo con nuevas adiciones genéricas y específicas. Bol. Taxon. Lab. Pesqueria Caiguire Caracas Núm. 1: 1-79 + table + index.
* ↑ «Cyphocharax santacatarinae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Bertaco, V. de A. i A.R. Cardoso 2001. On the status of the nominal curimatid species Curimata vari Gaye-Siessegger & Fricker, 1998 (Ostariophysi: Characiformes: Curimatidae) Copeia, 2001(1):267-269.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Vari, R. P. 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Vari, R. P. 1988: The Curimatidae, a lowland neotropical fish family (Pisces: Characiformes); distribution, endemism, and phylogenetic biogeography. Proceedings of a workshop on Neotropical distribution patterns. 343-377.
* Vari, R. P. 1989: A phylogenetic study of the neotropical characiform family Curimatidae (Pisces: Ostariophysi). Smithsonian Contributions to Zoology No. 471: i-iv + 1-71.
* Vari, R. P. 1992: Systematics of the neotropical characiform genus Curimatella Eigenmann and Eigenmann (Pisces, Ostariophysi), with summary comments on the Curimatidae. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 533: i-iii + 1-48.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti, 1989. Chromosome evolution and phylogenetic relationships of some neotropical Characiformes of the family Curimatidae. Brasil. J. Genet. 12:17-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dadi Dreucol

Dadi Dreucol (Màlaga, anys 80) és un artista urbà en actiu des de 2007. Instal·lat a València, és a esta ciutat on s'ha format i on es troba gran part de la seua obra.

## Biografia

El seu primer graffiti el va fer amb dotze anys, fascinat per l'estètica de la pintura urbana. Estudia Belles Arts a València, on s'instal·la. La seua sèrie de murals més famosa és la protagonitzada per un personatge seminu amb barba, que representa un individu sense lligams a cap norma o marca que vol trencar amb l'ordre establert.

## Galeria

* Graffiti al barri d'Albors.
* Graffiti a València.
* Graffiti al Carrer de Tarazona.
* Graffiti al districte d'Extramurs (amb On_ly).
* Graffiti a València.

## Referències

* ↑ Dadi Dreucol a Streetartbio
* ↑ Misantropia, por Dadi Dreucol Arxivat 2015-02-11 a Wayback Machine. a Sin pasarte de la raya, 15 de febrer de 2014
* 1 2 Dadi Dreucol, el grafitero desconocido notícia a Diari Sur del 13 de març de 2013 (castellà)

## Enllaços externs

* Web oficial
# David Lindsey

David Lindsey va ser un ciclista estatunidenc que competia en les proves en pista.

## Palmarès

* 1986
** 2n al Campionat del món en Tàndem (amb Kit Kyle)

## Referències

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
# Dientes de Navarino

Dientes de Navarino és un conjunt de muntanyes -circuit ubicades a l'illa Navarino, Xile, al sud de Puerto Williams. Es tracta del trekking més austral del món i porta el nom dels pinacles dentats similars a les dents.
El cim més alt és Pico Navarino amb 1.195 m.
Hi ha un viarany difícil que atrau turistes de tot el món. Depenent de les condicions meteorològiques, la caminada dura de 5 a 7 dies i per a poder fer ascensions s'ha d'informar a Carabineros de Chile.

## Referències

* ↑ http://chile.travel/donde-ir/patagonia/patagonia-magallanes/dientes-de-navarino/ Arxivat 2015-08-06 a Wayback Machine.
# Dead End

«Dead End» té aquests significats:
* Literatura:
** Dead End (obra de teatre), obra teatral de 1935 escrita pel dramaturg Sidney Kingsley.
* Cinema:
** Dead End (títol en català: Punt mort), pel·lícula estatunidenca de 1937 de drama criminal dirigida per William Wyler, basada en l'obra de Kingsley.
** Dead End (pel·lícula de 1998), pel·lícula estatunidenca policíaca dirigida per Douglas Jackson i protagonitzada per Eric Roberts.
** Dead End (pel·lícula de 2003), pel·lícula francesa de terror dirigida per Jean-Baptiste Andrea.
* Música:
** Dead End (banda), grup japonès de heavy metal/rock dur format a Tòquio el 1984.
# Desviació (escacs)

La desviació és un tema tàctic en escacs mitjançant el qual es força una peça rival a abandonar una casella, fila, columna, o diagonal que ocupa o sobre la qual exerceix influència, de manera que així deixi indefens el rei o una altra peça valuosa davant l'atac del rival. La desviació és emprada habitualment en el context d'una combinació d'atac, quan la peça desviada és crítica per la defensa. La desviació pot usar-se també en forma de gambit per fer que alguna peça rival es mogui a una casella menys convenient. Quan la desviació apareix com a part d'una combinació, pot anar lligada també a altres menes de temes tàctics.
Si la peça desviada estava sobrecarregada llavors la defensa del rival s'ensorra immediatament, fent que la victòria sigui imminent per al jugador que ha provocat la desviació.
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |

## Vegeu també

* Sobrecàrrega
* Sacrifici de desviació

## Referències

* ↑ The Oxford Companion to Chess. segona. Oxford University Press, 1992. ISBN 0-19-866164-9.
* ↑ Golombek's Encyclopedia of Chess. Crown Publishing, 1977. ISBN 0-517-53146-1.
* ↑ The Hook & Ladder Trick Arxivat 2007-08-23 a Wayback Machine. Chess Life Dana Mackenzie

## Enllaços externs

* Chess Tactics Repository - Deflection - Col·lecció de problemes de desviació.
* 101 Chess Tips - Deflection Arxivat 2013-05-21 a Wayback Machine. - Il·lustra la desviació sobre una peça sobrecarregada
* Chess Guru - Learn how to use deflection in chess - Tutorial sobre l'aplicació de la desviació per assolir la victòria
* Chess Corner - Deflection Arxivat 2022-09-30 a Wayback Machine. - Problemes relacionats amb la desviació.
Viccionari
# Dios (escriptor)

Dios (en llatí Dius, en grec Δῖος) fou un escriptor probablement fenici, però de cultura grega, autor d'una història dels fenicis, un fragment de la qual, referent a Salomó d'Israel i Hiram I, el constructor del Temple de Jerusalem fou conservada per Flavi Josep.

## Referències

* ↑ Dius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1057
* ↑ Flavi Josep, Contra Apió, 1.18
# Dinar sudanès

El dinar sudanès (àrab: دينار سوداني, dīnār sūdānī, o simplement دينار, dīnār) ha estat la unitat monetària oficial del Sudan fins al gener del 2007, en què fou substituït per la lliura sudanesa, moneda amb què va coexistir fins a l'1 de juliol del 2007. El codi ISO 4217 era SDD i s'acostumava a abreujar sD. Se subdividia en 10 lliures (àrab: جنيه, junayh) i, també, en 100 piastres (àrab: قرش, qirx), fraccions que últimament ja no s'utilitzaven.
El dinar va ser introduït el 8 de juny de 1992 reemplaçant la lliura sudanesa a raó de 10 lliures per dinar (d'aquí venia una de les fraccions del dinar). El dinar sudanès va tenir una taxa de canvi fixa respecte del dinar libi al voltant d'uns 168 dinars sudanesos per dinar libi. A data 15 d'abril del 2006, la taxa de canvi era de 271,766 dinars per euro i 224,415 per dòlar EUA. Va tornar a ser substituït per la nova lliura sudanesa el 9 de gener del 2007, a raó de 100 dinars per lliura.
Emès pel Banc del Sudan (àrab: بنك السودان, Bank as-Sūdān), abans de la seva substitució per la lliura en circulaven monedes d'1, 2, 5, 10, 20 i 50 dinars, i bitllets de 50, 100, 200, 500, 1.000, 2.000 i 5.000 dinars. Els bitllets de 5, 10 i 25 dinars havien estat retirats de la circulació el gener del 2000.
El dinar no circulava al Sudan del Sud, on els preus es continuaven negociant en lliures, mentre que a Rumbek i Yei també era moneda d'ús corrent el xíling kenyà.

## Vegeu també

* Dinar

## Enllaços externs

* (àrab) (anglès) Banc del Sudan
# Fajã de Baixo (Cap Verd)

Fajã de Baixo (crioll capverdià Fajã d Bóx) és una vila al nord de l'illa de São Nicolau a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 5 kilòmetres al nord-oest de Ribeira Brava.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Heinrich Ambros Eckert

Heinrich Ambros Eckert (Würzburg, 16 d'octubre de 1807 - Múnic, 10 de febrer de 1840) va ser un pintor alemany de peces de batalla. Va néixer a Würzburg al Gran Ducat de Würzburg (avui Baviera ), i en un principi va ser instruït per Carl Caspar Fesel (1775-1846). El 1825 va assistir a l'acadèmia de Múnic, i després va visitar el Tirol i França. Entre 1835 i 1840, juntament amb Monten i Schelver, va publicar un treball sobre l'exèrcit federal alemany, amb dues-centes plaques litogràfiques de colors; i un altre que il·lustra el retorn de les tropes russes a casa seva. Va morir a Munic el 1840, mentre estava compromès amb una foto de la gran revisió prop d'aquesta ciutat abans de l'emperador de Rússia. A més de temes de gènere i peces de batalla, va pintar vistes marines.

## Il·lustracions

* L'exèrcit federal alemany en grups característics, Würzburg, 1835–1840
* Les forces armades alemanyes i l'exèrcit suís, Dortmund, Harenberg, (Reimpressió)

## Referències

* ↑ «Matrikeldatenbank - Akademie der Bildenden Künste München». [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «Detailseite». [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «Detailseite». [Consulta: 22 abril 2024].
* Aquest article incorpora text d'una publicació que ara és de domini públic: .Bryan, Michael (1886). "Eckert, Heinrich Ambros". In Graves, Robert Edmund (ed.). Bryan's Dictionary of Painters and Engravers (A–K). Vol. I (3rd ed.).
# (25472) Joanoro

(25472) Joanoro és un asteroide descobert el 6 de desembre de 1999 per l'astrònom tortosí Jaume Nomen i Torres al seu Observatori de L'Ametlla de Mar al Baix Ebre. La designació provisional que va rebre era 1999 XL36. El descobridor va tenir a bé de dedicar-lo al bioquímic català Joan Oró i Florensa (1923 - 2004), nascut a Lleida, especialista en l'origen de la vida i les possibilitats de la seva presència extraterrestre.

## Referències

* ↑ N.THOUVENIN, J.E. ARLOT &. «Encyclopedia - Origin of the names - Asteroids». [Consulta: 30 juny 2018].

## Enllaços externs

* Dades actualitzades de la NASA amb l'òrbita de (25472) Joanoro. (anglès)
# Àcid hidnocàrpic

L'àcid hidnocàrpic, de nom sistemàtic àcid 11-ciclopent-2-en-1-ilundecanoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb onze àtoms de carboni i té enllaçat al carboni 11 un grup 2-ciclopen-1-il, la qual fórmula molecular és ${\ce {C16H28O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras rar que només es troba en algunes plantes.
A temperatura ambient és un sòlid el qual punt de fusió és de 60,5 °C i bull, a només 10 mmHg, a 200 °C. L'isòmer òptic, o estereoisòmer, natural és dextrorotatori (+69,3° a 25 °C). Frederick B. Power i Marmaduke Barrowcliff el 1905 aïllaren l'àcid hidnocàrpic de les llavors de les espècies Hydnocarpus anthelmintica i Hydnocarpus wightiana, del gènere de les quals en derivaren el nom comú àcid hidnocàrpic. L'oli d'aquestes espècies del sud-est asiàtic, anomenat oli de xalmugra, ha sigut emprat per la medicina tradicional asiàtica per curar la lepra.
Les llavors d'un gran nombre d'arbusts i arbres pertanyents a la família de plantes flacourtiàcies (actualment acariàcies i salicaceae) contenen lípids que es caracteritzen pels seus àcids grassos amb ciclopentenils, com és l'àcid hidnocàrpic. Així Hydnocarpus anthelminticus en conté entre un 53 i un 69 %; Hydnocarpus hainanensis un 57 %; Hydnocarpus alpina, entre un 51 i un 56 %; i altres en menor proporcions.

## Referències

* 1 2 Coffey, S. Alicyclic Compounds: Monocarbocyclic Compounds to and Including Five Ring Atoms (en anglès). Elsevier, 2016-06-03. ISBN 9781483223025.
* ↑ Mislow, Kurt; Steinberg, I. V. «The Synthesis and Stereochemistry of Chaulmoogric Acid» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 77, 14, 01-07-1955, pàg. 3807–3810. DOI: 10.1021/ja01619a038. ISSN: 0002-7863.
* ↑ Power, Frederick Belding; Barrowcliff, Marmaduke «XCI.—The constituents of the seeds of Hydnocarpus Wightiana and of Hydnocarpus anthelmintica. Isolation of a homologue of chaulmoogric acid» (en anglès). J. Chem. Soc., Trans., 87, 0, 1905, pàg. 884–896. DOI: 10.1039/ct9058700884. ISSN: 0368-1645.
* ↑ Cole, Howard Irving.; Cardoso, Humberto T. «Analysis of Chaulmoogra Oils. III.Hydnocarpus WightianaOil» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 61, 9, 01-09-1939, pàg. 2351–2353. DOI: 10.1021/ja01878a025. ISSN: 0002-7863.
* ↑ «TERMCAT. – Diccionari enciclopèdic de medicina (DEMCAT). Versió de treball» (en anglès). [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ Mangold, H. K.; Spener, F. The Cyclopentenyl Fatty Acids (en anglès). Springer, Berlin, Heidelberg, 1977, p. 85–101. DOI 10.1007/978-3-642-66632-2_5. ISBN 9783642666346.
* ↑ «PlantFAdb: 16:1cy; Hydnocarpic acid; 2-Cyclopentene-1-undecanoic acid, (1R)-; 2-Cyclopentene-1-undecanoic acid, (R)-; Hydnocarpic acid». [Consulta: 23 maig 2018].
# Mestre-esclau (tecnologia)

Mestre/Esclau (en anglès Master/Slave) és un model de comunicacions on un dispositiu o procés realitza un control unidireccional sobre altres dispositius, la qual cosa vol dir que el dispositiu mestre sempre mana sobre els altres dispositius.

## Exemples

* En un ordinador el microcontrolador és el mestre i els perifèrics són els esclaus.
* En els busos I2C, SPI, DMX, M-Bus, SMBus el microcontrolador és el mestre i els perifèrics són els esclaus.
* En un bus Ethernet o Wi-Fi, es pot configurar com a Mestre/Esclau o no.

## Referències

* ↑ «What is master/slave? - Definition from WhatIs.com» (en anglès). SearchNetworking, 10-02-2017.
* ↑ «What is Master/Slave? - Definition from Techopedia» (en anglès). Techopedia.com, 11-02-2017.
* ↑ Patrick, John «Serial Protocols Compared» (en anglès). Embedded, 10-02-2017.
# Cebes de Tebes

Cebes de Tebes (Kébes) fou un deixeble de Filolau el pitagòric i de Sòcrates, dels que fou íntim amic. Diògenes Laerci i Suides li atribueixen tres obres Πίναξ, Ἑβδόμη, i Φρύνιχος, la primera de les quals es conserva.

## Referències

* ↑ Smith, William «Cebes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. By various writers. Ed. by William Smith. Illustrated by numerous engravings on wood, 1867, pàg. 657 [Consulta: 3 agost 2016].
# Osric de Deira

Osric va ser rei de Deira, en un període que podria anar entre el 632—633 i el 633—634. Era cosí de l'anterior rei, Edwin de Northúmbria i fill de l'oncle d'Edwin, Æthelric de Deira. Osric va ser el pare d'Oswine de Deira. El seu regnat es va considerar un temps de vergonya i va ser condemnat a l'oblit durant anys.
Després que Edwin morís en batalla contra Cadwallon ap Cadfan de Gwynedd i contra Penda de Mèrcia, Northúmbria es va desmuntar: Eanfrith se'n va fer càrrec del govern de Bernícia i Osric del de Deira. Segons Beda, Osric i Eanfrith, eren cristians que van retornar als cultes pagans en arribar al poder.
Cadwallon va continuar amb la seva campanya contra Northúmbria. Diu Beda que Osric va assetjar Cadwallon «en una ciutat fortificada» —després s'ha identificat aquesta ciutat amb York—, però que Cadwallon en va sortir juntament amb el seu exèrcit i van atacar per sorpresa els que feien el setge. Osric va morir i el seu exèrcit va quedar vençut.
L'any en què ell i Eanfrith van governar va ser considerat posteriorment tan vergonyós, en part a causa de llur paganisme, que alguns historiadors els van esborrar de la llista i van afegir aquest any al regnat del següent monarca, Osvald de Northúmbria, el qual a més de ser cristià va derrotar Cadwallon.

## Referències

* 1 2 Hooper, 1994, p. 539.
* ↑ Rhys, 2014, p. 129.
* ↑ Chaney, 1970, p. 168.

## Bibliografia

* Chaney, William A. The Cult of Kingship in Anglo-Saxon England: The Transition from Paganism to Christianity. University of California Press, 1970.
* Rhys, John. Celtic Britain. Cambridge University Press, 2014.
* Hooper, F H. The Encyclopædia britannica. Volum 16. University of Chicago, 1937.