OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galdakao

Galdakao és un municipi de Biscaia, a la comarca d'Uribe. Limita al nord amb Zamudio, Lezama i Larrabetzu; al sud amb Zaratamo i Zeberio; a l'est amb Amorebieta-Etxano, Lemoa i Bedia; i a l'oest amb Etxebarri i Basauri.

## Barris

* Aperribai
* Arteta
* Bekea
* Bengoetxe
* Berezikoetxe
* Elexalde
* Erletxe
* Olabarrieta-Txistulanda
* Urreta
* Tximelarre Bekoa
* Tximelarre Goikoa
* Muguru

## Evolució de la població

| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 1999 | 2003 |
| Habitants | 2.825 | 3.981 | 4.886 | 6.709 | 7.101 | 7.733 | 10.556 | 18.854 | 26.755 | 28.264 | 29.649 | 29.765 |

## Personatges il·lustres

* Juan Jugo (1920): Futbolista internacional.
* Francisco Javier García Gaztelu (1966): Activista polític, membre d'ETA
* Jon Azkueta (1967): Atleta (Campió món júnior)
* Cristina Castro (1969): Atleta Olímpica
* Oier Zearra Garabieta (1977) : Manomanista professional (pielotari).
* Igor Antón Hernández (1983): Ciclista professional.
# Crosville-sur-Douve

Crosville-sur-Douve és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 64 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Crosville-sur-Douve era de 64 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 32 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família i 9 eren segones residències. 31 eren cases i 1 era un apartament. Dels 23 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Crosville-sur-Douve el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 22 eren actives i 9 eren inactives. De les 22 persones actives 19 estaven ocupades (11 homes i 8 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 9 persones inactives 2 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Crosville-sur-Douve hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Crosville-sur-Douve a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Crosville-sur-Douve a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Colladó d’Aigüissi

El Colladó d'Aigüissi és una collada que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«El nom prové del llatí "aqua exi", surt aigua».
El coll està situat a 2.457,2 metres d'altitud, entre el Bony d'Aigüissi al nord-oest i el Cap de Copiello al sud; comunica Aigüissi (O) amb la Vall de Sarradé (E).

## Rutes

Des de l'Estany de Sarradé: pujant per la tartera que queda a l'oest.

## Referències

* ↑ Toponímia de la Vall de Boí Arxivat 2010-03-17 a Wayback Machine.. [Consulta: 11/6/2011]
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Batrochoglanis acanthochiroides

Batrochoglanis acanthochiroides és una espècie de peix de la família dels pseudopimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 80 cm de longitud total.

## Alimentació

És carnívor.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Catatumbo a la conca del llac Maracaibo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gill, T. N., 1858. Synopsis of the fresh water fishes of the western portion of the island of Trinidad, W. I. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 10-13): 363-430.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997. Peces del Catatumbo. Asociación Cravo Norte, Santafé de Bogotá, D.C., 188 p.
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Shibatta, O.A., 2003. Pseudopimelodidae (Bumblebee catfishes, dwarf marbled catfishes). p. 401-405. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sirani (cràter)

Sirani és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 28,3 km de diàmetre. Porta el nom d'Elisabetta Sirani (1638-1665), pintora italiana, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Sirani». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Sittiparus

Sittiparus és un gènere d'ocells de la família dels pàrids (Paridae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per cinc espècies:
* Sittiparus varius - mallerenga variable.
* Sittiparus owstoni - mallerenga de les Izu.
* Sittiparus olivaceus - mallerenga d'Iriomote.
* Sittiparus castaneoventris - mallerenga de ventre castany.
* Sittiparus semilarvatus - mallerenga frontblanca.
# Itome (Tessàlia)

* Per a altres significats, vegeu «Itome».
Itome (en grec antic Ἰθώμη) era una antiga ciutat de Tessàlia al districte d'Hestieòtide. Homer li dona l'epítet de "la rocosa Itome" (Ἰθώμη κλωμακόεσσα) al "Catàleg de les naus" a la Ilíada.
Estrabó la situa a l'interior d'un quadrangle format per les ciutats de Trica, Metròpolis de l'Hestieòtide, Pelinna i Gomfi. Probablement ocupava el lloc d'un castell que hi ha sobre el poble actual de Fanari situat a Karditsa.
A la part nord del castell s'observen algunes restes d'una muralla molt antiga formada per grans blocs tallats amb molta precisió i encaixats sense cap mena de ciment.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ithome». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 gener 2021].
# Parc Nacional de Kanha

El Parc Nacional de Kanha és un parc nacional del districte de Balaghat i el districte de Mandla a Madhya Pradesh, Índia, a les muntanyes Maikal branca de les muntanyes Satpura. Té una rica flora i fauna.
Va salvar al barasingha (cervus, duvaceli, branderi) de l'extinció i ara té la darrera població del món d'aquesta espècie (que és l'animal de l'estat de Madhya Pradesh).
S'hi pot arribar per via aèria arribant a l'aeròdrom de Birwa al tahsil de Baihar. Els seus accessos són per Kisli i Mukki.
La superfície és de 940 km² i el formen les valls del Banjar (al districte de Mandla) i el Halon (al districte de Balaghat) aquesta darrera amb 530 km² i la primera amb 410 km².

## Enllaços externs

* Parc Nacional de Kanha Arxivat 2009-04-09 a Wayback Machine.
# Gestars

Jestaze (en francès i oficialment Gestas) és un municipi d'Iparralde al territori de Zuberoa, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Limita amb les comuns de Tabaille-Usquain al nord, Montfort al nord-est, Espiute a l'oest, Rivehaute al sud-est i Nabas al sud, i és per tant un enclavament basc en territori culturalment bearnès.

## Demografia

Evolució demografia :
| 1901 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 193 | 107 | 115 | 93 | 85 | 62 | 70 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Data d'elecció | Identitat |
| Les données antérieures à 1995 ne sont pas encore connues. |||
| 1995 | Maïté Idiart |
| 2001 | Maïté Idiart |
# Siran (desambiguació)

«Siran» té aquests significats:
* Siran, riu en Pakistan.
* Siran (Erau), municipi francès.
* Siran (Cantal), municipi francès.
Viccionari
# Stefano Fiorentino

Stefano Fiorentino (Florència, segle xiv) fou un pintor italià, conegut per haver sigut deixeble de Giotto di Bondone.
Alguns dels seus treballs més destacats són les pintures al fresc de la basílica inferior de San Francesc d'Assís, que relaten la vida de Sant Estanislau. En aquesta obra es nota la influència de l'estil de Siena, Fiorentino va fer servir colors més transparents amb un dibuix més definit. Segons alguns biògrafs fou el pare de Giottino.

## Referències

* ↑ «Stefano Fiorentino». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Isidre Ribas i Pujol

Isidre Ribas i Pujol (el Vendrell, 21 de juliol de 1877 – 2 de setembre de 1965) fou un jugador de billar català, especialista del billar de fantasia.
Els seus pares eren cafeters al Vendrell, i després, del cafè La Alianza del Poblenou, on s'inicià en el billar de ben petit. Més tard es traslladà a Marsella i París, on començà a guanyar campionats internacionals. El 1932 es proclamà campió del món de billar de fantasia a l'Havana davant l'estatunidenc Charles C. Peterson i es convertí en el billarista més cotitzat del món. El 1937 s'instal·là a l'Argentina, on feu una gran quantitat d'exhibicions, i el 1947 retornà a Barcelona.
Va casar-se en primeres núpcies amb la vendrellenca Dolors Vila i Ramon amb qui va tenir dos fills, i en segones núpcies amb l'actriu Clotilde Nicuesa Sáez, coneguda amb el nom artístic de Granito de sal.

## Referències

* ↑ «Llibre XV de baptismes (1872 - 1878)». AHAT, Fons parroquial del Vendrell. [Consulta: 11 novembre 2021].
* 1 2 3 «Homenatge a Isidre Ribas (1877-1965), campió mundial de Billar de Fantasia». Ajuntament del Vendrell. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «Isidro Ribas: el Mago del Billar». Diario de la Marina, 06-03-1918 [Consulta: 11 novembre 2021].
* ↑ «Isidro Ribas y Clotilde Nicuesa». La Vanguardia Española, 14-02-1965 [Consulta: 12 novembre 2021].
# Papamosques dorsifumat

* Per a altres significats sobre l'altre ocell del gènere Ficedula amb l'epitet Ficedula hodgsoni, vegeu «Papamosques pigmeu».
El papamosques dorsifumat (Ficedula erithacus; syn: Ficedula hodgsonii) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És troba al sud d'Àsia, des de la Xina fins a Tailàndia. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

El papamosques dorsifumat anteriorment emprava l'epitet Ficedula hodgsonii. Tanmateix, el papamosques pigmeu, que estava en el gènere monotípic Muscicapella (M. hodgsoni), va haver de ser traslladat a Ficedula degut a anàlisis filogenètiques. Aleshores el pigmeu fou recombinat en Ficedula hodgsoni i el dorsifumat passà a anomenar-se F. erithacus per evitar confusions.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques dorsifumat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 706. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Slaty-backed Flycatcher. Ficedula erithacus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 15 juliol 2022].
* 1 2 «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
# Galium catalinense

Galium catalinense és una espècie de plantes amb flor que pertany a la família de les rubiàcies. És endèmica a dues de les illes Santa Bàrbara, a l'estat estatunidenc de Califòrnia, on creix en els penya-segats. La subespècie Galium catalinense "ssp. acrispum" (A.Gray) Dempster es fa a l'illa San Clemente; l'espècie rep en anglès el nom de Santa Catalina Island Bedstraw i la subespècie el de San Clement Island Bedstraw.
El nom de l'espècie deriva de l'illa Santa Catalina (Califòrnia), la més poblada de l'arxipèlag.
Creix en forma arbustiva. El tronc pot fer fins a un metre de llarg, amb fulles lanceolades peludes de 13 a 25 mm. agrupades de quatre en quatre.

## Enllaços externs

* Descripció (anglès)
* Fotografies
# Coregonus nelsonii

Coregonus nelsonii és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 56 cm de llargària total.
* Aleta adiposa ben desenvolupada.
* Nombre de vèrtebres: 60-63.

## Alimentació

Es nodreix d'insectes immadurs.

## Depredadors

És depredat per Lota lota.

## Hàbitat

Es troba als rius i rarament entra als llacs.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Alaska i Canadà.

## Vàlua econòmica

La seua carn és excel·lent però, normalment, no és menjat.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* 1 2 Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* 1 2 Morrow, J.E. 1980. The freshwater fishes of Alaska. University of. B.C. Animal Resources Ecology Library. 248p.
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Alt, K.T. 1968. Sheefish and pike investigations of the upper Yukon and Kuskokwim drainages with emphasis on Minto Flats drainages. Alaska Dept. Fish Game. Fed. Aid Fish Restor., Ann. Rept. Progress 1967-1968, Project F-5--R-9, Job 17-B. 9: 307-321.
* Alt, K.T. 1971. Distribution, movements, age and growth, and taxonomic status of whitefish (Coregonus sp.) in the Tanana-Yukon drainage and North Slope. Alaska Dept. Fish Game. Fed. Aid Fish. Restor., Ann. Rept. Progress, Project F-9-3, Job R-II-F. 12: 19-31.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Evermann, B.W. i E.L. Goldsborough 1907. The fishes of Alaska. Bull. U.S. Bur. Fish. 26: 219-360.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Kepler, P.P. 1973. Population studies of northern pike and whitefish in the Minto Flats complex with emphasis on the Chatanika River. Alaska Dept. Fish Game. Fed. Aid Fish Restor., Ann. Progress Rept., Project F-9-5, Job G-II-J. 14: 59-81.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Townsend, A.H. i P.P. Kepler 1974. Population studies of northern pike and whitefish in the Minto Flats complex with emphasis on the Chatanika River. Alaska Dept. Fish Game. Fed. Aid Fish Restor., Ann. Rept. Performance, Project F-9-6, Job G-II-J. 15: 59-79.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Williams, F.T. 1968. Inventory and cataloging of sport fish and sport fish waters of the Copper River and Prince William Sound drainages, and the upper Susitna River. Alaska Dept. Fish Game. Fed. Aid Fish Restor., Ann. Rept. Progress 1967-1968, Project F-5-R-9, Job 14-A. 9: 241-256.

## Enllaços externs

* «Coregonus nelsonii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Coll Forcadell

El Coll Forcadell és una collada situada a 896,5 m alt a la carena de la Serra de l'Albera que separa el terme comunal de l'Albera, a la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord del municipal de la Jonquera, que pertany a l'Alt Empordà.
És a prop de l'extrem sud-est del terme de l'Albera i al nord-est del de la Jonquera. Queda al nord del Puig dels Pinyers, a migdia del Puig de les Colladetes i just al sud-est del poble de Sant Martí d'Albera.
És escenari habitual de les excursions per la Serra de l'Albera.

## Referències

* ↑ El Coll Forcadell en els ortofotomapes de l'IGN
# Bisaltes

Els bisaltes (en llatí bisaltae, en grec antic Βισάλτης) eren un poble traci que habitava la regió de Bisàltia, situada entre Macedònia i Tràcia. El seu rei era independent de Macedònia, però abans de la Guerra del Peloponès el seu territori ja l'havien annexionat els macedonis. Segons Tucídides, alguns bisaltes es van establir a la península del mont Atos.
Segons la mitologia grega, Bisaltes era un dels fills d'Helios i Gea, i era considerat l'heroi epònim del poble. Bisaltes va ser el pare de Teòfane, que va ser transformada en ovella per Posidó, i en forma de moltó, es va unir amb Teòfane. Aquesta li va donar un fill, el moltó de velló d'or que més tard es va endur Frixos.

## Referències

* ↑ Esteve de Bizanci, Bisaltia
* ↑ Smith, William (ed.). «Bisaltia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 511. ISBN 9788496061972.
# Itta Bena

Itta Bena és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 4.000 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Itta Bena tenia 2.208 habitants, 763 habitatges, i 559 famílies. La densitat de població era de 596,2 habitants per km².
Dels 763 habitatges en un 38,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,6% hi vivien parelles casades, en un 35,4% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,3% tenia menys de 18 anys, un 11,7% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.968 $ i la renda mediana per família de 24.271 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.917 $ mentre que les dones 16.136 $. La renda per capita de la població era d'11.132 $. Entorn del 29,5% de les famílies i el 34,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* B.B. KIng (1925 - 2015) músic i compositor

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Itta Bena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Itta Bena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Papir 4

El Papir 4 (${\mathfrak {P}}$ $^4$), és un manuscrit sobre papir del Nou Testament que conté l'Evangeli segons Lluc escrit en llengua grega. Està datat a finals del segle ii. En l'actualitat es troba en la Biblioteca Nacional de França a París.

## Descripció

És un dels manuscrits més antics (juntament amb el Papir 75) de l'Evangeli de Lluc i conté àmplies seccions dels seus primers sis capítols.
* 1:58-59, circumcisió de Joan.
* 1:62-80, profecia de Zacaries.
* 2:1,6-7, Naixement de Jesús.
* 3:8-38, Genealogia de Jesús.
* 4:1-2, Jesús en el desert.
* 4:29-32, Jesús a Cafernaum.
* 4:34-35, Jesús expulsa dimoni.
* 5:3-8, miracle dels peixos al llac de Genesaret.
* 5:30-39, Jesús discuteix amb els fariseus.
* 6:1-16, discussió sobre el Sabbat.

## Referències

* Charlesworth, SD (2007) T. C. Skeat, P64+67 and P4, and the Problem of Fibre Orientation in Codicological Reconstruction, New Test. Stud. Vol.53, pp. 582–604, doi:10.1017/S002868850700029X
* Comfort, Philip W. "New Reconstructions and Identifications of New Testament Papyri," Novum Testamentum, Vol. 41, Fasc. 3., (Jul., 1999) pp. 214–230.
* Comfort, Philip W. and Barrett, David P. The Text of the Earliest New Testament Greek Manuscripts Wheaton, Ill.: Tyndale House. (2001) pp. 50–53
* Gregory, A. The Reception of Luke and Acts in the Period Before Irenaeus, Mohr Siebeck, (2003) ISBN 3161480864, p. 28
* C. R. Gregory, Die griechischen Handschriften des Neuen Testament, p. 45.
* Head, PM (2005), Is P4, P64 and P67 the Oldest Manuscript of the Four Gospels? A Response to T. C. Skeat, New Test. Stud. 51, pp. 450–457, doi:10.1017/S0028688505000238
* Roberts, Colin. Manuscript, Society, and Belief in Early Christian Egypt Longwood (June 1979) ISBN 0856727105 pp. 8+23
* Skeat, TC (1997), The Oldest Manuscript of the Four Gospels?, New Test. Stud. 43, p. 1-34
* Stanton, G. N. (1997), The Fourfold Gospel, New Test. Stud. 43, p. 327

## Vegeu també

* Manuscrit bíblic
* Crítica textual
* Papirs del Nou Testament

## Enllaços externs

* Willker, Wieland. Comentaris sobres els textos dels evangelis Arxivat 2007-06-09 a Wayback Machine. (anglès)
# Gran Pamir

El Grand Pamir, nom comú del Pamir Kalan o Pamir Tshong, és una vall fèrtil que fa 60 km de llargada, al límit entre el corredor de Wakhan a l'est de l'Afganistan i al sud de l'Alt Badakhchan al Tadjikistan, en el Pamir. Es troba sota del llac Zorkul.

## Referències

* ↑ Felmy, Sabine; Kreutzmann, Hermann «Wakhan Woluswali in Badakhshan». Erdkunde, 58, 2004, pàg. 97–117. DOI: 10.3112/erdkunde.2004.02.01 [Consulta: 24 juliol 2010].
* ↑ Lonely Planet (2007):' Afghanistan p.170
* ↑ «Aga Khan Development Network (2010): Wakhan and the Afghan Pamir». Arxivat de l'original el 2011-01-23. [Consulta: 3 agost 2015].