OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dues dones

Dues dones (originalment en francès, Sage femme) és una pel·lícula dramàtica del 2017 dirigida per Martin Provost. Es va projectar fora de competició al 67è Festival Internacional de Cinema de Berlín. S'ha doblat i subtitulat al català amb la distribució d'A contracorriente Films.
Dues dones va recaptar 7,2 milions de dòlars a la taquilla.

## Sinopsi

La Claire és una llevadora i està preocupada per l'imminent tancament de la secció de maternitat on treballa. A més a més, tornarà a la seva vida a Béatrice, antiga amant del seu difunt pare.

## Repartiment

* Catherine Deneuve com a Béatrice Sobolevski
* Catherine Frot com a Claire Breton
* Olivier Gourmet com a Paul Baron
* Quentin Dolmaire com a Simon
* Mylène Demongeot com a Rolande
* Pauline Etienne com a Cécile Amado
* Karidja Touré com a Madame Naja
* Audrey Dana com a cap d'infermeria

## Referències

* 1 2 3 Dues dones a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Bradshaw, Peter «The Midwife review – old wounds reopened in emotional two-hander». The Guardian. Guardian Media Group, 07-07-2017.
* ↑ «Berlinale 2017: Competition and Berlinale Special Are Complete». Berlinale, 20-01-2017. Arxivat de l'original el 30 gener 2017. [Consulta: 26 gener 2017].
* ↑ «Dues dones». ésAdir. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ «The Midwife». Box Office Mojo. [Consulta: 23 octubre 2022].
# Ethel Smith (organista)

Ethel Smith (Pittsburgh, 22 de novembre de 1902 - Palm Beach, 10 de maig de 1996) era una organista estatunidenca que tocava principalment en un estil pop a l'orgue de Hammond.

## Vida jove i carrera professional

Nascuda a Ethel Goldsmith, va actuar des de ben jove i va viatjar àmpliament, després d'estudiar tant música com diversos idiomes a la "Carnegie Tech". Ethel es va dedicar a la música llatina a l'estada a Amèrica del Sud i és l'estil de música al qual s'associa més. Ethel va ser una guitarrista i organista, i en els seus últims anys ocasionalment tocava la guitarra en directe per a públics, però tots els seus enregistraments eren a l'orgue. Finalment, va gravar desenes d'àlbums, principalment per a Decca Records.
Era una dona atractiva amb preferència pels vestits de colors, particularment els barrets, Smith va actuar en diverses pel·lícules de Hollywood, com George White's Scandals (1945) i Melody Time (1948). Es va casar amb l'actor de Hollywood, Ralph Bellamy, entre 1945 i 1947, a l'altura de la seva fama, i el seu divorci va fer molts titulars. Mai va tenir fills.
La seva interpretació de "Tico Tico" es va convertir en el seu èxit més conegut. La va interpretar a la pel·lícula de MGM Bathing Beauty (Escola de Sirenes, 1944), després de la qual la seva gravació va arribar a les llistes de pop dels EUA el novembre de 1944, va assolir el número 14 el 27 de gener de 1945 i va vendre gairebé dos milions de còpies a tot el món.
"Down Yonder" va ser el seu segon èxit nacional, arribant al número 16 el 27 d'octubre de 1951.
La gravació de Smith de "Monkey on a String" es va convertir en la cançó temàtica de Garfield Goose and Friends, un popular programa de televisió infantil a Chicago que es va desenvolupar des de 1952 fins a 1976.

## Referències

* 1 2 3 Brown, Matthew; Galand, Elizabeth (2000). "Ethel Smith: Weird Organ Lady or Mongo Organista?". Cool and Strange Music! (18): 16–19. Retrieved July 1, 2014. Although she publicly gave her birthdate as November 22, 1910, she was actually born in 1902. An early marriage to a Mr. Spiro had ended in divorce before 1940.
* ↑ "Social Security Death Index". Retrieved July 1, 2014.
* ↑ "Married". Time. September 10, 1945. Retrieved June 17, 2008. Ralph Bellamy, 41, veteran stage (Tomorrow the World) and screen (Guest in the House) actor; and Ethel Smith, 32, thin, Tico-Tico-famed cinema electric organist (Bathing Beauty); he for the third time, she for the second; in Harrison, N.Y."
* ↑ "Disks With Most Radio Plugs" (PDF). Billboard. 57 (4): 16. January 27, 1945. Retrieved August 6, 2015.
* ↑ Ankeny, Jason. "Ethel Smith Biography". AllMusic. Retrieved August 6, 2015.
* ↑ "Most Played Juke Box Records" (PDF). Billboard. 63 (43): 38. October 27, 1951. Retrieved December 11, 2016.
* ↑ Okuda, Ted; Mulqueen, Jack (2004). The Golden Age of Chicago Children's Television. Lake Claremont Press. pp. 56–57. ISBN 978-1893121171. Retrieved December 11, 2016.
# Dicranàcies

Les dicranàcies (Dicranaceae) són una família de molses de l'ordre Dicranales, totes les seves espècies són dioiques.

## Gèneres

| Anisothecium Aongstroemia Aongstroemiopsis Braunfelsia Brotherobryum Bryotestua Camptodontium Campylopodium Chorisodontium Cnestrum Cryptodicranum | Dicnemon Dicranella Dicranoloma Dicranum Diobelonella Eucamptodon Eucamptodontopsis Holomitriopsis Holomitrium Hygrodicranum | Leptotrichella Leucoloma Macrodictyum Mesotus Mitrobryum Muscoherzogia Orthodicranum Paraleucobryum Parisia Platyneuron | Pocsiella Polymerodon Pseudephemerum Pseudochorisodontium Schliephackea Sclerodontium Sphaerothecium Steyermarkiella Wardia Werneriobryum |

## Referències

* ↑ Williams, R. S.. Dicranaceae. 15. New York Botanical Garden, 1913.
# Fenícids

Els Fenícids són una pluja de meteors menor, observada per primer cop per observadors de Nova Zelanda, Austràlia, diversos punts de l'oceà Índic i Sud-àfrica durant una explosió d'activitat d'aproximadament 100 meteors per hora durant el desembre de 1956. Com la majoria de pluges de meteors, els Fenícids reben el nom pel seu radiant, que es troba a la constel·lació del Fènix. Els Fenícids presenten activitat entre el 29 de novembre i el 9 de desembre, amb un pic màxim entre el 5 i el 6 de desembre. S'observen millor des de l'hemisferi sud. Es creu que els Fenícids es troben associats al cometa D/1819 W1.

## Referències

* 1 2 «Phoenicids Meteor Shower - Universe Guide». [Consulta: 6 octubre 2018].
* ↑ Jenniskens, P.; Lyytinen, E. «METEOR SHOWERS FROM THE DEBRIS OF BROKEN COMETS: D/1819 W1 (BLANPAIN), 2003 WY25, AND THE PHOENICIDS». The Astronomical Journal, 01-09-2005, pàg. 1286–1290.
# Donald Laz

Donald Laz (Chicago, 17 de maig de 1929 - Champaign, 21 de febrer de 1996) va ser un atleta estatunidenc, especialista en el salt de perxa, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va guanyar la medalla de plata en la prova del salt de perxa del programa d'atletisme.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze als Jocs Panamericans de 1955, el títol de la NCAA de 1951 i el de l'AAU de 1953. Després de retirar-se va treballar com a arquitecte fins que un ictus l'obligà a deixar-ho.

## Millors marques

* Salt de perxa. 4,65 metres (1952)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Don Laz». [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Eublefàrids

Els eublefàrids (Eublepharidae) són una família de sauròpsids (rèptils) escatosos que inclou 30 espècies repartides en sis gènere. Habiten a Àsia, Àfrica i Amèrica del Nord. Els Eublefàrids, a diferència de la resta de Gekkota, no tenen ventoses a les potes per enganxar-se a les parets, i sí tenen parpelles.
L'espècie més comuna és el dragó lleopard, un animal molt comú en els terraris.

## Taxonomia

Els eublefàrids inclouen el gèneres següents:
* Aeluroscalabotes
* Coleonyx
* Eublepharis
* Goniurosaurus
* Hemitheconyx
* Holodactylus

## Referències

* ↑ Grismer, L.L. 1988. Phylogeny, taxonomy, classification, and biogeography of eublepharid geckos. In: Phylogenetic Relationships of the Lizard Families (R. Estes & G. Pregill, eds), pp. 369– 469. Stanford University Press, Stanford, CA.
* ↑ Gamble, T., A. M. Bauer, G. R. Colli, E. Greenbaum, and T.R. Jackman, L. J. Vitt and A. M. Simons. 2011. Coming to America: Multiple Origins of New World Geckos. Journal of Evolutionary Biology 24:231-244.
* ↑ Gamble, T., E. Greenbaum, T.R. Jackman, A.P. Russell, and A.M. Bauer. 2012. Repeated origin and loss of adhesive toepads in geckos. PLoS ONE 7:e39429
# Antonio López Gómez

Antonio López Gómez (Madrid, 1925 – 14 de gener de 2001) va ser un prestigiós geògraf espanyol i acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

Es llicencià en filosofia i lletres a la Universitat de Madrid, on fou deixeble d'Eloy Bullón Fernández, Manuel de Terán Álvarez i Amando Melón y Ruiz de Gordejuela. Va dedicar la seva vida a la recerca i a la docència, El 1955 fou professor a la Universitat Politècnica de València, on el 1964 hi va fundar el Departament de Geografia i la revista Cuadernos de Geografía, i encapçalà l'aparició de l'anomenada "escola valenciana", caracteritzada per la valoració de l'enfocament físic de la geografia.
El 1970 fou nomenat cap del Departament de Geografia de la Universitat Autònoma de Madrid, així com secretari general de l'Institut Juan Sebastián Elcano del CSIC. Es va especialitzar en l'estudi del clima i les seves conseqüències en la geografia agrària. Va realitzar nombrosos estudis de la geografia del País Valencià i sobre les aportacions d'importants geògrafs i topògrafs històrics espanyols. El 1986 va ingressar com a acadèmica a la Reial Acadèmia de la Història

## Obres

* La región valenciana (1966)
* Valencia (1968)
* Les condicions físiques (1970).
* Riegos y cultivos en la huerta de Alicante (1951)
* Evolución agraria de la Plana de Castellón (1957)
* Riegos y cultivos en las huertas valencianas (1964)
* La huerta de Castellón (1966)
* Los transportes urbanos de Madrid (1983)
* Els embassaments valencians antics (1987)
* Cartografía del sXVIII. Tomás López en la Real Academia de la Historia (2006)

## Referències

* ↑ «Antonio López Gómez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

«Obra de Antonio López Gómez» a Dialnet.
* Josefina Gómez Mendoza. «Antonio López Gómez y la geografía española». El País.com, 01-02-2001. [Consulta: 24 maig 2011].
* Pedro Pérez Puchal «Antonio López Gómez y su generación de geógrafos». Cuadernos de Geografía, 44, 1988, pàg. 123-132 [Consulta: 24 maig 2011].
# Antonio López Álvarez

Antonio López Álvarez (Madrid, 12 de maig de 1980) és un exfutbolista madrileny, que ocupava la posició de migcampista.

## Carrera esportiva

Destaca al CD Leganés. De l'equip madrileny passa al Reial Valladolid, amb qui debuta a primera divisió a la campanya 00/01, amb 20 partits i un gol. A l'any següent seria cedit al CD Numancia mitja campanya, i després repescat pels val·lisoletans, però no gaudeix de tants minuts.
L'estiu del 2003 fitxa pel Sevilla FC, on juga dues campanyes i mitja, sense arribar a ser-ne titular. La temporada 05/06 seria cedit al Màlaga CF.
Posteriorment, el migcampista madrileny ha seguit militant en equips de Segona Divisió, com el CE Castelló, el Nàstic de Tarragona i l'Albacete Balompié, signant en tots tres campanyes irregulars.
# Amr III ibn Hind

Amr ibn al-Múndhir ibn Imri-l-Qays ibn an-Numan al-Lakhmí —àrab: عمرو بن المنذر بن امرئ القيس بن النعمان اللخمي, ʿAmr b. al-Munḏir b. Imrʾ l-Qays b. an-Nuʿman al-Laẖmī—, més conegut com a Amr (III) ibn Hind —àrab: عمرو بن هند— o com a Mudàrrit al-hijara —àrab: مُضَرِّط الحجارة— fou un rei làkhmida d'Hira, fill d'al-Múndhir (III) ibn Imri-l-Qays, a qui va succeir a la seva mort. La seva mare era Hind, una princesa dels Kinda d'Aràbia central.
Fou un rei cruel. Se sap que va enviar als poetes al-Mutalammmis i Tarafa al seu governador de Bahrayn amb les cartes on decretava la seva execució. Per la seva crueltat va rebre el malnom de Mudàrrit al-hijara (‘el Que fa petar les pedres'); segons la llegenda perquè va agafar cent hanzalites i els va fer cremar en pedres en venjança per la mort d'un germà. Erudits modernes suggereixen que Mudàrrit o Muhàrriq (un altre sobrenom amb què era conegut) era el nom d'un ídol local. El 561 és esmentat en el tractat entre l'Imperi Sassànida i l'Imperi Romà d'Orient, segons una clàusula del qual se li prohibia cap acte d'hostilitat que pogués portar a la guerra a les dues grans potències, però en els següents anys Amr va fer diverses expedicions a la frontera romana d'Orient i el seu germà Qabus ibn al-Múndhir, que era el seu general en cap, també en va fer algunes per la seva part.
Fou assassinat vers 569 o 570, durant un menjar, pel poeta Amr ibn Kulthum, en revenja perquè la mare d'aquest havia estat ofesa per la mare del rei. El va succeir el seu germà Qabus ibn al-Múndhir (vers 569-577)

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 637
# Areias de Vilar e Encourados

Areias de Vilar e Encourados (oficialment: Unió de les Freguesies d'Areias de Vilar e Encourados) és una freguesia portuguesa del municipi de Barcelos amb 10,17 km² d'àrea i 1.879 habitants (en el cens del 2011). Densitat de població: 184,8 hab/km².

## Història

Es va constituir el 2013, en l'àmbit d'una reforma administrativa estatal, per la unió de les antigues freguesies d'Areias de Vilar i Encourados i té la seu a Areias de Vilar.(1)

## Referències

* ↑ Diário da República, 1.ª Série, n.º 19, Lei n.º 11-A/2013 de 28 de janeiro (Reorganização administrativa do território das freguesias). Acedido a 2 de fevereiro de 2013.
* ↑ Instituto Geográfico Português, Carta Administrativa Oficial de Portugal (CAOP), versão 2013 Arxivat 2013-12-09 a Wayback Machine. (ficheiro Excel zipado)
* ↑ Valor obtingut tot sumant la població de les antigues freguesies que l'originaren.
# Arekmane

Arekmane (en àrab أركمان, Arkmān; en amazic ⴰⵕⴽⵎⴰⵏ) és una comuna rural de la província de Nador, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 18.490 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Argodrepana

Argodrepana és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae.

## Taxonomia

* Argodrepana verticata Warren, 1907
* Argodrepana galbana Wilkinson, 1967
* Argodrepana auratifrons Warren, 1922
* Argodrepana denticulata Wilkinson, 1967
* Argodrepana tenebra Wilkinson, 1967
* Argodrepana umbrosa Wilkinson, 1967
* Argodrepana marilo Wilkinson, 1970

## Referències

* ↑ Wilkinson, C «A new species of Argodrepana and records of other white Drepanidae (Lepidoptera) from New Guinea.» (en anglès). Pacific Insects, 12 (2), 1970, pàg. 241-250.
* ↑ Wilkinson, C «A taxonomic study of a new genus of Drepanidae (Lepidoptera) from New Guinea» (en anglès). Proceedings of the Royal Entomological Society of London (Series B), 36(1/2), 1977, pàg. 17-29. DOI: 10.1111/j.1365-3113.1967.tb00529.x.
# Associació Dones Artistes SOM 7

L'Associació Dones Artistes SOM 7 es va crear com a col·lectiu l'any 1990.
Les seves set integrants eren: Claude Collet, Teresa Costa-Gramunt, Lluïsa Garcia-Muro, Conxa Ibáñez, Adelaida Murillo, Carme Riera i Núria Tortras. Els seus orígens es troben en el fet d'haver coincidit en la realització del projecte "Som Set", una carpeta de serigrafies editada pel Taller Picasso en commemoració del Mil·lenari de Catalunya.
L'any 1992 el grup SOM 7 va participar en el II Festival Internacional de Dones, celebrat a Bangkok, i el 1993 als "Recontres Européennes des Femmes de la Méditerranée" (Trobada europea de dones de la Mediterrània), celebrat a Montpeller. Com recull Teresa Costa-Gramunt en el seu blog, "els beneficis de l'exposició [de Bangkok], en la qual van participar molts països d'arreu del món, era per a la construcció d'una casa d'acollida per a les dones i nens amb problemes, o simplement indigents"; un exponent del seu compromís social.
El març del 2003, el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya va organitzar, amb motiu del Dia Internacional de la Dona, l'exposició commemorativa "Mediterrània. Dona mediterrània i pau", composta per una trentena de quadres i escultures de les components del col·lectiu, que hi van estar presents.

## Referències

* 1 2 3 4 «L'Espai Tirant lo Blanc acull una mostra del grup de pintores SOM 7 per celebrar el Dia Internacional de la Dona». Generalitat de Catalunya - notes de premsa, 07-03-2003 [Consulta: 20 març 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ «Blog de Teresa Costa-Gramunt», 05-05-2011. [Consulta: 20 març 2015].
# Associació Cultural i Festiva Falla Oeste

La Falla Districte Oeste (Falla Oeste) és una associació cultural fallera. La falla té com a demarcació el barri de l'Oest de Dénia, Marina Alta.
A banda de plantar la falla, el col·lectiu treballa cada any per a ser un referent cultural de la ciutat de Dénia. Per les diverses activitats que anualment genera: publicacions, presentacions falleres, realització i exhibició de carrosses, el dia de la bandera o la particular treta.
La falla naix en 1947, però no planta el primer any. El 2016 va rebre el primer premi de secció especial, després de 17 anys sense aconseguir el màxim guardó. En 2017 ho tornaren a aconseguir. En 2018 celebra el 70 aniversari.

## Història

Tot i que l'origen de les falles a Dénia data de finals del segle xix, la falla de l'Oeste tingué el primer any faller en 1948, en una època on a la localitat sols es plantaven quatre falles. Per desavinències, no plantarien fins a 1949, i en 1950 planten tres falles: una gran, una infantil i una anomenada estudiantil. El cadafal principal, obra de Juan Bisquert, va rebre el primer premi. En aquells anys, a més de celebrar-se els II Jocs Florals d'aquella etapa – se'n coneixen d'altres mes antics – i presentar la nova Reina Fallera -Maria del Socorro Oliver Mahiques- i la seua Cort d'Honor, s'organitzaren variades activitats. Entre les esportives, un partit de futbol que disputaren el Dénia CF i el Aviación CD de València, a més d'interessants partides de pilota valenciana, de raspall i d'escala i corda al trinquet “Vista alegre”.
En 1957, 1958 i 1960 reben el primer premi, no plantant en 1959.

## Referències

* 1 2 3 4 Reig, Toni. «Història de les Falles de Dénia 2: de 1947 a 1961, Falla Oeste». Departament de Cultura de Dénia.
* ↑ «Oeste triunfa en Dénia tras 17 años». Levante-EMV, 18-03-2016.
* ↑ Pagán, Míriam «Oeste repite primer premio de Sección Especial de las Fallas de Dénia 2017». Ràdio Dénia - Cadena SER, 17-03-2017. Arxivat de l'original el 2017-04-10 [Consulta: 10 abril 2017].
* ↑ «La Falla Oeste comença a celebrar el 70 aniversari». TV Dénia, 28-03-2017. Arxivat de l'original el 2017-04-10. [Consulta: 10 abril 2017].
* ↑ «Cincuenta años de la resurrección de las fallas de Dénia». La Marina Plaza, 21-03-2016. [Consulta: 10 abril 2017].
# Atsushi Natori

Atsushi Natori (Prefectura de Saitama, Japó, 12 de novembre de 1961) és un futbolista japonès que disputà sis partits amb la selecció japonesa.
Natori va néixer a Saitama. L'agost de 1979, quan Natori era estudiant de secundària, va ser seleccionat per la selecció nacional sub-20 del Japó per al Campionat Mundial juvenil de 1979, sense que arribés a jugar el partit. El 1980, després de graduar-se a l'escola secundària, es va incorporar a Mitsubishi Motors (més tard Urawa Reds). El club va guanyar els campionats d'Emperor's Cup el 1980, JSL Cup el 1981 i el Japan Soccer League el 1982. Tot i que va jugar com a jugador habitual des de la primera temporada, també va jugar a segona divisió perquè des de finals dels anys vuitanta el rendiment del club no va ser bo. El 26 d'octubre de 1988, va debutar a la selecció japonesa contra Corea del Sud. El 1989, també va jugar a la Copa Mundial. Va jugar 6 partits per al Japó fins al 1989. El 1993 i el 1994, el seu club va acabar al lloc inferior i es va retirar a finals de la temporada 1994.

## Referències

* 1 2 Japan National Football Team Database

## Enllaços externs

* National Football Teams
# Association Sportive et Culturelle Diaraf

L'Association Sportive et Culturelle Diaraf és un club de futbol Senegalès de la ciutat de Dakar. Disputa els seus partits a l'Stade de Diaraf. De vegades el seu nom és escrit ASC Jaraaf. Fins a l'any 1960 el club s'anomenà Foyer France Sénégal. Els seus colors són el blanc i el verd.

## Jugadors destacats

* André Senghor
* Mamadou Ba
* Khadim Faye
* Pape Magatte Kebe
* Alioune Badara Niakasso
* Oumar Diallo
* Pape Cire Dia
* Omar Traore
* Pape Diop
* Ousmane N'Doye
* Henri Camara
* Fary Faye
* Thierno Youm
* Mame Biram Diouf

## Palmarès

* Lliga senegalesa de futbol:
** 1968, 1970, 1975, 1976, 1977, 1982, 1989, 1995, 2000, 2004, 2010, 2018
* Copa senegalesa de futbol:
** 1967, 1968, 1970, 1973, 1975, 1982, 1983, 1985, 1991, 1993, 1994, 1995, 2008, 2009, 2013
* Copa de l'Assemblea Nacional del Senegal:
** 1987, 1991, 2003
* Copa de l'Àfrica Occidental Francesa:
** 1948

## Referències

* ↑ «Colors del club». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Senegal – List of Champions». RSSSF.
* 1 2 «Senegal - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Arqueologia hurrita

L'arqueologia hurrita estudia els establiments hurrites distribuïts per Turquia, Síria i Iraq. El centre és a la frontera entre Síria i Turquia. Alguns llocs estan amenaçats per rescloses a construir a l'Eufrates, Tigris i Khabur i s'han hagut de fer algunes operacions de rescats prèvies a la construcció de rescloses.
Les majors excavacions van començar després de 1920 a Síria i Iraq dirigides pels arqueòlegs Edward Chiera i Yorghan Tepe a Nuzi (Yorghan Tepe), i el britànic Max Mallowan a Chagar Bazar i Tell Brak (Nawar o Nagar).
Modernament s'han fet més excavacions per diversos equips europeus i americans a Síria.
L'excavació pròpiament hurrita més antiga és la de Tell Mozan (Urkesh). Altres, a part les ja esmentades són Tell Leilan (Shehna i Shubat-Enlil), Tell Barri (Kahat), Tell Beydar (Nabada), Kenan Tepe (a l'Alt Tigris), Tell Tuneinir, Umm al-Marra (Tuba?), Tell Chuera, Hammam al-Turkman (Zalpa?), Tell Sabi Abyad, Hamoukar, Chagar Baçar, Tell al- Fakhariya i Ras al-Ayn (Washukanni?) i Tell Hamidiya (Taidu?)
# Balta Ialomiței

Balta Ialomiței és el nom d'una illa en el riu Danubi, situada al comtat de Ialomița i Călărași, a Romania. Està envoltada per dos afluents del Danubi, anomenats "Borcea" i "Dunarea Veche". Originalment, l'illa estava coberta de pantans, boscos, llacs i llacunes, però part de la terra va ser sotmesa a un procés de recuperació per a l'agricultura a partir de la dècada de 1960. A vegades, algunes d'aquestes regions són inundades. L'autopista A2 passa a través d'aquesta illa. L'illa té una superfície de 831,3 km², amb una longitud de 94 km i un ample de 4 a 12,5 km. L'altura mitjana és de 10 a 17 metres.

## Vegeu també

* Geografia d'Europa

## Referències

* 1 2 3 «indundatii in romania deversarile controlate in balta ialomitei respinse». [Consulta: 26 agost 2010].
# Bandera de Vilanova i la Geltrú

La bandera oficial de Vilanova i la Geltrú té la descripció següent:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, bicolor horitzontal, la part superior blava fosca amb un castell groc al centre, d'altura 8/18 de la del drap; la part inferior groga amb quatre pals vermells.
Va ser aprovada el 8 de març de 1999 i publicada en el DOGC el 29 de març del mateix any amb el número 2857. Està basada en l'escut heràldic de la localitat.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Garraf
* Escut de Vilanova i la Geltrú

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 8 de març de 1999, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Vilanova i la Geltrú.» (pdf). DOGC num. 2857, 29-03-1999. [Consulta: 18 maig 2010].
# Bajas

Bajas (Bages en francès) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.

## Referències

Viccionari
# Basal

«Basal» té aquests significats:
* Basal (filogènia), base d'un clade més gran; és un terme relatiu
* Basal (medicina), tipus de dosificació de la insulina
* Basal (Hongria), poble d'Hongria
* Anatomia:
** Basal (anatomia), es fa servir en referència a les característiques associades a la base d'un organisme o estructura
** Gangli basal, regió del cervell
** Làmina basal, superfície a la qual estan adherides les cèl·lules epitelials