OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Equinodèrids

Els equinodèrids (Echinoderidae) són una familia de cinorrincs de l'ordre dels cicloràgids.

## Gèneres

* Cephalorhyncha, Adriànov i Malàkhov, 1999.
* Echinoderes, Clarapède, 1863.
* Fissuroderes, Neuhaus & Blasche, 2006.
* Meristoderes, Herranz, Thormar, Benito, Sánchez i Pardos, 2012.
* Polacanthoderes, Sørensen, 2008.

## Referències

* ↑ Adriànov i Malàkhov, 1999.
* ↑ Clarapède, 1863.
* ↑ Neuhaus i Blasche, 2006.
* ↑ Herranz et al., Pardos.
* ↑ Sørensen, 2008.

## Bibliografia

* Adrianov, A. V. & Malakhov, V. V. (1999). Cephalorhynch worms (Cephalorhyncha) of the World Ocean. Moscow: KMK Scientific Press.
* Clararède, E. (1863). Zur Kenntnis der Gattung Echinoderes Duj. Beobachtungen über Anatomie un Entwicklungsgeschichte wirbelloser Thiere an der Küste von Normandie angelstellt. Leipzig: Wilhelm Engelmann.
* Neuhaus, B. & Blasche, T. (2006). Fissuroderes, a new genus of Kinorhyncha (Cyclorhagida) from the deep sea and continental shelf of New Zealand and from the continental shelf of Costa Rica. Zoologischer Anzeiger, 245, pàgs 19–52.
* Herranz, M., Thormar, J., Benito, J., Sánchez, N. & Pardos, F. (2012). Meristoderes gen. nov., a new kinorhybch genus, with the description of two new species and their implications for echinoderid phylogeny (Kinorhyncha: Cyclorhagida, Echinoderidae). Zoologischer Anzeiger, 251, pàgs 161–179.
* Sørensen, M. V. (2008). A new kinorhynch genus from the Antarctic deep sea and a new species of Cephalorhyncha from Hawaii (Kinorhyncha: Cyclorhagida: Echinoderidae). Organisms, Diversity, and Evolution, 8, pàgs 1–18.
# Equinor

Equinor ASA (OSE: EQNR, abans Statoil i StatoilHydro) és una empresa multinacional energètica noruega amb seu a Stavanger, Noruega. Es tracta d'una empresa d'energia petrolera i eòlica amb operacions a trenta-sis Estats. Per ingressos, mentre es denominà Statoil, l'any 2013 fou classificada per la revista Forbes com l'onzena companyia mundial de petroli i gas i la vint-i-sisena companyia més gran, independentment de la indústria, per benefici del món. La companyia té uns 20.200 empleats.
Al 2007 l'actual companyia es formà per la fusió de Statoil amb la divisió de petroli i gas de Norsk Hydro.
A partir del 2017 el Govern de Noruega esdevingué l'accionista majoritari amb el 67% de les accions, mentre que la resta seguiren sent accions de titularitat pública, tenint la gestió dels interessos de l'empresa a càrrec del Ministeri del Petroli i l'Energia de Noruega. L'empresa té la seu i direcció a Stavanger, mentre que la majoria de les actuals operacions internacionals es dirigeixen des de Fornebu.
L'any 2018 s'adoptà el nom d'Equinor format per la combinació d'«equi», l'arrel de paraules com equidistància o equilibri, i «ni», cosa que indica que l'empresa és d'origen noruec. L'antic nom de Statoil volia dir en noruec «State-Oil», que indica que la companyia petroliera és de propietat estatal.

## Referències

* ↑ «The Global 2000» (en anglès). Forbes.com, 28-05-2013. [Consulta: 4 agost 2019].
* ↑ «Annual Report 2017» (en anglès). Statoil. [Consulta: 23 març 2018].
* ↑ «StatoilHydro signature unveiled» (en anglès), 10-05-2007. Arxivat de l'original el 28 setembre 2007. [Consulta: 20 juny 2007].
* ↑ «Statoil Annual Report 2017» (en anglès). Statoil. [Consulta: 23 març 2018].
* ↑ «Oil & Gas Giant Statoil Proposes Changing Name To Equinor» (en anglès). [Consulta: 17 març 2018].
* ↑ «Google Translate» (en anglès). Google Translate. [Consulta: 17 març 2018].

## Enllaços externs

* Equinor - Lloc web oficial
# Esmond

Esmond és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 159 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Esmond tenia 159 habitants, 78 habitatges, i 42 famílies. La densitat de població era de 136,4 hab./km².
Dels 78 habitatges en un 14,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 44,9% no eren unitats familiars. En el 41% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,9% tenia menys de 18 anys, un 1,9% entre 18 i 24, un 22% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 39% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.281 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 17.706 $. Cap de les famílies i el 0,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Esmond». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Esmond». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ernest Vaast

Ernest Vaast (28 d'octubre de 1922 - 10 d'abril de 2011) fou un futbolista francès de la dècada de 1940 i entrenador.
Fou 15 cops internacional amb la selecció francesa en els quals marcà 11 gols.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de RC Paris com a principal club.

## Referències

* ↑ «Ernest Vaast est décédé». L'Équipe. Arxivat de l'original el 2011-04-14. [Consulta: abril 2011].
* ↑ «Ernest Profile on FFF». Fédération Française de Football. [Consulta: abril 2011].
* ↑ Internacionals amb França a rsssf
* ↑ Ernest Vaast a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a pesmitidelcalcio
# Ernest Terreau

Ernest Terreau (Auxy, Saona i Loira, 31 de maig de 1906 - París, 19 de febrer de 1983) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1931 i 1943. Va destacar en el ciclisme en pista aconseguint un medalla de plata al Campionat del món en Mig Fons, i tres títols nacionals.

## Palmarès en ruta

* 1932
** 1r al Circuit de Saona i Loira
** 1r al Critérium des As
* 1934
** 1r a la Bordeus-Saintes
* 1935
** 1r al Critérium des As
* 1936
** 1r al Critérium des As

## Palmarès en pista

* 1937
** Campió de França de mig fons
* 1941
** Campió de França de mig fons
* 1943
** Campió de França de mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa 1 a cyclebase.nl
* Fitxa 2 a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Estadi Central de Kazan

L'Estadi Central (Центральный стадион, Tsentralny Stadion) és un estadi multiusos situat a Kazan, Rússia.
Inaugurat el 1960, obra de l'arquitecte V. Portyankin. Va ser la seu de l'equip de futbol rus del FC Rubin Kazan, fins que es va traslladar al Kazan Arena. La part occidental de l'estadi està coberta.
# Estany de Naorte

L’estany de Naorte és un llac glacial que es troba a la vall de Cardós, en un indret conegut com la clotada de Naorte, en el vessant oriental de la serra Marinera. Està situat a 2.150 metres d'altitud, i la seva superfície és de 3,92 hectàrees. Pertany al terme municipal de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà. L'estany està situat dintre del Parc Natural de l'Alt Pirineu.
En l'estany neix el riu de Naorte, el qual desemboca per la dreta al riu de Certascan, nom que rep el riu Noguera de Cardós a la seva capçalera.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2024.

## Bibliografia

* Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. «Estany de Naorte», 2024. [Consulta: 8 maig 2024].
# Escena pastoral

Escena pastoral o The Happy Land és una pintura de Pierre Puvis de Chavannes del 1882, pertanyent al simbolisme.

## Anàlisi

És una obra fonamental a l'hora d'estudiar el simbolisme, doncs és realitzada en el moment més àlgid del moviment, i és també una obra cabdal en la producció de Pierre Puvis de Chavannes. Representa una sèrie de personatges recreant-se a la vora d'un llac. Destaca el fet que amb prou feines hi ha sensació de profunditat. La paleta que ací empra Puvis de Chavannes dota l'obra d'un major misticisme, una cosa molt cercada entre els simbolistes francesos.
Hi queda de manifest la cerca de la bellesa ideal així com una voluntat de simplificació formal. Es caracteritza, també, per la gravetat i formalitat amb certa universalitat intemporal, és a dir, per un fort rebuig de la transitorietat. En aquesta i en totes les seues pintures hi ha el que s'ha anomenat “ordre impulsiu”, a causa de la seua formació científica barrejada amb el caràcter de pintor de tendència simbolista.
Aquesta obra podria posar-se en relació amb una altra no menys important del mateix Puvis de Chavannes, El pobre pescador (1881). La transcendència de la misèria en la figura del pescador és per a Puvis de Chavannes un tema immortal, una idea que subjaurà oculta en el llenç.

## Bibliografia

* Álvarez Lopera J. M.; De la Il·lustració al simbolisme. Editorial Planeta, 1994.
* Fernández Polanco, Aurora; Fi de segle: Simbolisme i Art Nouveau. Editorial Història 16. Madrid. 1989.
* Honour, Hugh i Fleming, John; Història mundial de l'art. Ed. Akal. 2002.
* Ramírez, Juan Antonio i Arias, Manuel; Història de l'Art. Editorial SM. 2007.
* V.V.A.A.; L'Art i el Món Modern. Editorial Planeta. Barcelona. 1998.
# Escena eròtica

Escena eròtica (conegut com "La douceur") és un quadre del pintor malagueny Pablo Picasso, malgrat que en renegà d'aquest. Picasso va parlar sobre el quadre al seu company Pierre Daix a principis de la dècada de 1900:
| « | N'he fet de pitjors. Va ser una broma entre amics. | » |
| — Picasso |||

## Descripció

L'obra, d'una certa càrrega sexual, representa una dona despullada asseguda en un llit, amb el cap inclinat sobre l'entrecuix d'un nen seminu i recolzat sobre el coixí.

## Història

El quadre es va pintar en els primers anys de la dècada del 1900, sense que sigui clar si es va fer a Barcelona o a París. Segons es creu, l'obra va estar en poder de qui va ser el sastre de Picasso a Barcelona, Benet Soler. Aquest la va vendre a un marxant alemany, anomenat Daniel Henry Kahnweiler, que estava a París. El 1914, Kahnweiler va patir l'embargament de part dels seus béns per les autoritats franceses, que van vendre el quadre. El marxant Paul Guillaume el va adquirir el 1923, i posteriorment el va vendre al col·leccionista Scofield Thayer.
El 1982, el museu Metropolitan de Nova York va rebre l'obra i, en considerar que no era prou bona, la va dipositar als soterranis, on va romandre fins que el 27 d'abril del 2010, un cop esclarits els dubtes sobre la seva autenticitat, el va exposar per primera vegada en les galeries, juntament amb 300 pintures més de l'artista.

## Referències

* ↑ El Metropolitano de Arte de Nueva York inaugura su exposición más amplia de Picasso. RTVE.
* ↑ «Picasso bate récords en el Met» (en castellà). El Mundo, 19-08-2010.
* ↑ «Picasso conquista Nova York». Regió 7, 20-04-2010.

## Enllaços externs

* Escena eròtica, Museu Metropolità d'Art. (anglès)
# Esteban Chaix Isniel

Esteban Chaix Isniel (Xàtiva, 1759 — Xàtiva, 1813) va ser un científic i poeta valencià, germà del matemàtic Josep Chaix.
Va ser membre de la Reial Acadèmia de Sant Carles i de la Reial Societat Econòmica d'Amics del País de València, que li va premiar un estudi en què proposava la possibilitat d'assecament de diversos aiguamolls i estanys al País Valencià. Va ser també autor de diversos poemes sobre temes típics de la il·lustració setcentista.

## Obres

* «Silva» i «Oda al arte de escribir», en: La abertura del nuevo establecimiento de estudios de la ciudad de S. Felipe. València: Benito Monfort, 1799, p. 35 i 45.
* «Silva en elogio de las Nobles Artes». València: Actes de la Reial Acadèmia de Sant Carles, 1801, p. 70.
* «Oda a la paz». València, 1802.
* Noticia de las lagunas y terrenos pantanosos de este reino, los medios para su disecación, con reflexiones sobre las ventajas que resultarán (verificada aquella) á la salud pública, ganados y agricultura: operaciones prácticas para desaguar las lagunas de Ayora y de Salinas. València: Imp. Monfort, 1802.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopedia de la Región Valenciana. Vol. 3. València: GERV, 1973, p. 306. ISBN 8430060359.
* ↑ Fuster, Just Pastor. Biblioteca Valenciana de los escritores que florecieron hasta nuestros días. Tom 2. València: Ildefonso Mompié, 1830, p. 345.

## Enllaços externs

* «Chaix, regidor afrancesado». Las Provincias, 12-02-2020 [Consulta: 22 febrer 2021].
# Evodi de Javols

Evodi (Evodius) fou bisbe de Javoux (pocs anys després conegut com a bisbat del Gavaldà, del qual la seu era a Javoux fins que el 951 fou traslladada a Mende), successor d'Hilari de Javoux.
Sant Gregori de Tours explica que fou escollit a la mort d'Hilari, però abans de ser consagrat va haver de fugir davant la revolta popular; Gregori assegura que la revolta fou causada pel discurs hostil que Evodi va tenir contra sant Gal I bisbe de Clarmont d'Alvèrnia (vers 486/525 a 551). Finalment el successor va ser Evanti de Javoux.

## Referències

Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Etheostoma aquali

Etheostoma aquali és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes que es troba a Tennessee (Estats Units).
Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 «Etheostoma aquali» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Burr, B. M., C. A. Taylor i K. M. Cook, 1993. Status survey of the Coppercheek darter (Etheostoma aquali), striated darter (Etheostoma sriatulum), and saddled madtom (Noturus sp. cf. elegans) in the Duck River drainage, Tennessee. Informe no publicat presentat al Tennessee Wildlife Resources Agency, Nongame and Endangered Species, Nashville, Tennessee. 77 pp.
* ↑ Cook, K.M., C. A. Taylor i B. M. Burr, 1996. Status review and distribution of the striated darter, Etheostoma striatulum, and coppercheek darter, Etheostoma aquali, in the Duck River system, Tennessee. Journal of the Tennessee Academy of Science 71(2): 47-55.
* ↑ Etnier, D. A. i W. C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee). xiv + 681 pp.
* ↑ Kuehne, R. A. i R. W. Barbour, 1983. The American Darters. University Press of Kentucky, Lexington, Kentucky. 177 pp.
* ↑ Lee, D. S., C. R. Gilbert, C. H. Hocutt, R. E. Jenkins, D. E. McAllister i J. R. Stauffer, Jr., 1980 et seq. Atlas of North American Freshwater Fishes. North Carolina State Museum of Natural History, Raleigh, Carolina del Nord. i-x + 854 pp.
# Fenicunt

Fenicunt (grec antic: Φοινικοῦς, Phoinikoûs, llatí: Phoenicus) és un topònim del grec antic que significa 'ple de palmeres' o 'de porpra' i, per etimologia popular, associat a la presència de fenicis (en grec tots tres anomenats φοίνιξ), i que donà nom als següents indrets:
* Fenicunt (1), antic port de l'illa de Citera
* Fenicunt (2), antic port de Messènia, davant les illes Enusses
* Fenicunt (3), antic port de Lícia
* Fenicunt (4), nom alternatiu del Mont Olimp de Lícia
* Fenicunt (5), nom d'una l'illa de Lícia, segons Estèfan de Bizanci
* Fenicunt (6), antic port de la Jònia, al peu del Mont Mimant
* Fenicunt (7), indret de Sicília a prop del Cap Passero
* Fenicunt (8) o Fènix, ciutat de Sicília, al nord de Tauromènion
* Fenicunt (9), antic port de la Marmàrica
* De la mateixa arrel, Fenicussa era el nom de dues illes: Filicudi, una de les Eòlies; i dues illes de la Mar de Líbia.

## Notes

Els nombres entre parèntesis fan referència a les entrades del Pauly-Wissowa.
# Fenacita

La fenacita o fenaquita és un mineral silicat del grup dels neosilicats ortosilicats força rar que conté beril·li, Be₂SiO₄. Ocasionalment es fa servir com pedra preciosa. La fenacita es presenta en cristalls isolats de forma de romboedre i d'hàbit lenticular o prismàtic. Els cristalls de vegades són perfectament incolors i transparents, però més sovint són grisencs o groguencs.

## Formació i jaciments

La fenaquita es troba en venes de pegmatita a alta temperatura i en mica-esquists associats amb quars, crisoberil, apatita i topazi. Es troba en les mines de maragdes de Takovaya stream, prop de Iekaterinburg als Urals de Rússia, entre altres llocs també es presenta a la regió de Pikes Peak a Colorado.
A Catalunya ha estat descrita només al Cap de Creus (Alt Empordà, Girona).

## Referències

* ↑ Handbook of Mineralogy
* ↑ Mindat.org
* ↑ Webmineral data
* ↑ «Mineral Location Search». [Consulta: 24 juny 2017].
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Fenacodòntids

Els fenacodòntids (Phenacodontidae) són una família de mamífers extints, classificats durant molt de temps al grup parafilètic dels condilartres.

## Classificació

* Subfamília Phenacodontinae Cope, 1881
** Gènere Copecion Gingerich, 1989
*** C. brachypternus (Cope, 1882)
*** C. davisi Gingerich, 1989
** Gènere Tetraclaenodon Scott, 1893
*** T. puercensis (Cope, 1881)
*** T. septentrionalis Thewissen, 1990
** Gènere Eodesmatodon Zheng i Chi, 1978 (classificat per Carroll, 1988 en aquesta família, pot ser incertae sedis o tenir una posició basal en els placentaris)
** Gènere Phenacodus Cope,1873
*** P. bisonensis Gazin, 1956
*** P. condali (Crusafont i Villalta, 1955)
*** P. grangeri Simpson, 1935
**** P. g. grangeri Simpson, 1935
**** P. g. mccolumi Schoch, 1998
*** P. intermedius Granger, 1915
*** P. lemoinei Thewissen, 1990
*** P. magnus Thewissen, 1990
*** P. matthewi Simpson, 1835
*** P. primaevus Cope, 1873 (nomen dubium)
*** P. teilhardi Simpson, 1929
*** P. trilobatus Cope, 1882
*** P. vortmani (Cope, 1880)
* Subfamília Meniscotheriinae Cope, 1882
** Gènere Meniscotherium Cope, 1874
*** M. chamense Cope, 1874
*** M. priscum Granger, 1915
*** M. tapiacitum Cope, 1882
** Gènere Ectocion Cope, 1882
*** E. cedrus Thewissen, 1990
*** E. collinus Russell, 1929
*** E. ignotum Novacek et al., 1991
*** E. major (Patteron i West, 1973)
*** E. mediotuber Thewissen, 1990
*** E. osbornianus (Cope, 1882)
*** E. parvus Granger, 1915
*** E. stockeyae Montellano-Ballesteros, Fox i Scott, 2021
*** E. superstes Granger, 1915
** Gènere Orthaspidotherium Lemoine, 1878 (?Hyopsodontidae)
*** O. edwardsi Lemoine, 1878

## Referències

* The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Ezer Weizman

Ezer Weizman (עזר ויצמן) (15 de juny de 1924 - 24 d'abril de 2005) va ser el setè President d'Israel, entre 1993 a 2000. Abans de la Presidència, Weizman va ser comandant de la Força Aèria d'Israel i el Ministre de Defensa d'Israel.
# Festa Major de la Verneda i Sant Martí

La Festa Major de la Verneda de Sant Martí se celebra la primera quinzena de novembre als barris de la Verneda i Sant Martí de Provençals, al districte de Sant Martí de Barcelona. La coordinadora d'Entitats VERN és l'encarregada d'organitzar la festa, que es fa en honor de Sant Martí, una festivitat que celebra la diada l'11 de novembre. Durant dos caps de setmana de principi de novembre es fan tota mena d'activitats esportives, culturals i de lleure. Pel que fa a la cultura popular i tradicional, cal destacar la cercavila gegantera, l'actuació dels Castellers de Barcelona, el matí de festa major i la cantada d'havaneres final.

## Motiu

Sant Martí és el patró de les festes de la Verneda, pel vincle amb l'església parroquial de Sant Martí de Provençals. L'edifici data del segle xi, època en què era molt comuna la consagració d'esglésies a Sant Martí de Tours, un dels sants més populars de l'edat mitjana a tot Europa.

## Actes destacats

* Concentració de gegants i cercavila. La Colla Gegantera de la Verneda - Sant Martí organitza una trobada a la rambla de la Selva de Mar el dissabte de festa major. Després de la lectura del pregó, arrenca una cercavila pels carrers del barri encapçalada per en Martí i la Dolça, la parella amfitriona.
* Actuació castellera. Paral·lelament a la trobada gegantera a la rambla de la Selva de Mar, els castellers de Barcelona, molt vinculats al districte, hi fan una actuació.
* Matí de festa major. El diumenge següent, a la rambla de Guipúscoa i la de la Selva de Mar, es fan un seguit d'actes de cultura popular i associacionisme. Per un costat hi ha la mostra d'entitats del barri i per un altre, una exhibició de dansa tradicional.
* Havaneres. L'últim acte de la festa major és la cantada d'havaneres, que es fa al parc de Sant Martí, acompanyada de rom cremat.

## Referències

* ↑ «Coordinadora d'Entitats VERN».
* 1 2 3 4 5 6 «Festa Major de la Verneda i Sant Martí». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Eusebio Erkiaga

Eusebio Erkiaga (Lekeitio, 1912- Bilbao, 1993) va ser un escriptor en èuscar. Professor d'èuscar i periodista en basc. Durant la Segona República Espanyola publicà en les revistes Yakintza i Euzkerea i durant la guerra en el diari en basc Eguna. Amic i influït per Lauaxeta aquest fou ufusellat durant la Guerra Civil Espanyola i Erkiaga li dedicà un poema (Ez zaitez Gernikara joan) anys després. Membre corresponent d'Euskaltzaindia (1963) Dirigí el butlletí, íntegrament en basc, del Banc de Bilbao (1964 - 1970). El govern basc li concedí, el 1988, el Premi d'honor de les lletres. Escriví en el dialecte biscaí.

## Obres

* "Arranegi". 1958, Itxaropena
* "Araibar zalduna". 1962, Itxaropena
* "Batetik bestera". 1962, Itxaropena
* "Txurio Txoria". 1986, Labayru
* "Irribarrea galtzen danean". 1987, Bizkaiko Foru Aldundia
* "Antzerti yayan izan naz". 1936, López Mendizabal (teatre)
* "Berbalauaren kulunkan. Prosa lanak 1". 2002, Labayru
* "Berbalauaren kulunkan. Prosa lanak 2". 2002, Labayru

## Enllaços externs

* Bertso eta olerkien hemeroteka
* Bizkaiera.com-en Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* Literaturaren Zubitegian
# Eusebio Castigliano

Eusebio Castigliano (9 de febrer de 1921 - 4 de maig de 1949) va ser un futbolista italià que jugava com a migcampista.

## Carrera de club

Castigliano va jugar a futbol professionalment al Pro Vercelli, Spezia, Biellese i Torino, on va formar part de l'equip del Grande Torino, i va guanyar quatre títols de lliga consecutius.
El 4 de maig de 1949, Castigliano va morir en l'desastre aeri de Superga.

## Carrera internacional

Castigliano també va jugar set partits amb Itàlia entre 1945 i 1949, marcant un gol.

## Palmarès
### Torí

* Sèrie A (4): 1944–45, 1946–47, 1947–48, 1948–49

## Referències

* 1 2 Italian players with 4 or more championships at rsssf