OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Raon-lès-Leau

Raon-lès-Leau és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 39 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Raon-lès-Leau era de 39 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família, 35 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 53 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 16 habitatges principals, 13 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 1 en tenia quatre i 14 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 4 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Raon-lès-Leau el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 21 persones, 7 eren actives i 14 eren inactives. Les 7 persones actives estaven ocupades(5 homes i 2 dones).. De les 14 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Raon-lès-Leau a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Raon-lès-Leau a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# RP2040

El RP2040 és un circuit integrat microcontrolador de 32 bits i arquitectura ARM Cortex-M0+ i dissenyat per l'empresa Raspberry Pi. Forma part del circuit imprès anomenat Raspberry Pi Pico.
El seu successor és la sèrie RP2350.
Característiques principals:
* Tecnologia de fabricació en silici de 40nm. Encapsulat SMD tipus QFN de 56 pins i 7x7mm.
* Dos nuclis ARM Cortex-M0+ a 133MHz (es pot augmentar fins a 400MHz).
* Regulador de tensió intern LDO per alimentar el nucli.
* 2 PLL per a generar el rellotge al nucli i al USB.
* Memòria SRAM de 264KB en 6 bancs independents. No té memòria E2PROM. Tampoc no té memòria Flaix interna però es pot afegir a l'exterior.
* Controladors QSPI, DMA, AHB.
* 30 GPIO, 4 de les quals poden ser entrades analògiques.
* Perifèrics: 2 UART, 2 SPI, 2 I2C, 16 PWM, 1 USB versió 1.1

## Referències

* ↑ Campbell, Ian Carlos. «The Raspberry Pi Pico is a tiny $4 microcontroller running off the company’s very own chip» (en anglès). https://www.theverge.com,+21-01-2021.+[Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ «Raspberry Pi Pico RP2040» (en anglès). https://www.elektor.com.+[Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ published, Les Pounder. «New Raspberry Pi RP2350 Arm + RISC chip to power dozens of new devices; here's a running list» (en anglès), 08-08-2024. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «Raspberry Pi RP2040: Features, Boards, Projects» (en anglès). https://www.seeedstudio.com,+30-12-2021.+[Consulta: 24 maig 2022].
# Rafael Zuviría

Rafael Zuviría (Santa Fe, 10 de gener de 1951) fou un futbolista argentí de la dècada de 1970.
Jugava a la posició de defensa i era conegut amb el sobrenom de Torito (petit brau). Començà als clubs locals Potreros de Barrio Barranquitas i Cavas de Barrio Los Hornos. Posteriorment jugà a Unión de Santa Fe, on jugà a la davantera amb Roberto Larguirucho Martínez i Héctor Scotta, i més tard a Argentinos Juniors (de 1971 a 1973).
El 1973 ingressà a la lliga espanyola, jugant a Racing de Santander. El 1977 fitxà pel Futbol Club Barcelona, hi romangué durant cinc temporades. Al club blaugrana jugà amb homes com Carles Rexach, Bernd Schuster, Johan Neeskens i Johan Cruyff. Començà jugant com a extrem esquerre, passant a jugar al lateral dret. A la Recopa d'Europa de 1978-79 fou l'autor d'un gol decisiu davant el club belga RSC Anderlecht.
Posteriorment jugà al RCD Mallorca i a Defensores de Belgrano, a l'Argentina.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Copa del Rei:
** 1977-78, 1980-81
* Recopa d'Europa de futbol:
** 1978-79, 1981-82

## Referències

* ↑ Rafael Zuviría a BDFutbol
* 1 2 3 «Rafael Dalmacio Zuviría». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «El 18 A la remontada». Mundo Deportivo, 08-04-2000. [Consulta: 9 abril 2019].
# Ramon Berenguer II de Provença

Ramon Berenguer II (o III) de Provença (ca. 1135 - Niça, 1166) fou comte de Provença (1144-1166).
Fill del comte Berenguer Ramon I de Provença i Beatriu de Melguer. Era net per línia paterna del comte de Barcelona Ramon Berenguer III i Dolça de Provença, i per línia materna de Bernat IV de Melguer i Guillema de Montpeller.

## Ascens al comtat

El 1144 el seu pare va morir en una ofensiva contra Gènova i heretà el comtat. El seu regnat també es veié enterbolit amb la lluita amb la família de Baus, arribant a perdre el comtat de Provença. Però el seu oncle, Ramon Berenguer IV de Barcelona el va restablir al tron l'any 1147/1150.
Aquest fet provoca que hi hagi confusió en la numeració, perquè durant la guerra amb Gènova, el seu oncle s'intitulà Comte de Provença, fins que no li pogué restablir el càrrec. Algunes llistes consideren, per tant, que Ramon Berenguer IV de Barcelona fou l'autèntic Ramon Berenguer II de Provença i li reserven el numeral III, mentre que d'altres no ho tenen en compte i l'anomenen II.
Les lluites amb la família de Baus varen continuar fins al 1162, data de la seva rendició.
L'agost del mateix any viatjà fins a Torí amb el seu oncle per obtenir la confirmació de la dominació de la Provença de l'emperador Frederic I Barba-roja. Així mateix es casà amb la neboda d'aquest, Riclitza de Polònia. En el viatge de retorn a casa el seu oncle morí, i li confià la tutela d'Alfons I.
Un cop feta la pau amb la República de Gènova, morí la primavera de 1166 en intentar conquerir Niça, que s'havia revoltat i refusava la seva autoritat.

## Núpcies i descendents

Es casà el 17 de novembre de 1161 amb Riclitza de Polònia, filla de Ladislau II de Polònia i Agnès de Bagenberg. D'aquesta unió nasqué una filla, Dolça II de Provença (?-1172), comtessa de Provença.

## Referències

* ↑ d'Harmonville, A. L.. Dictionnaire des dates, des faits, des lieux et des hommes historiques; ou, Les tables de l'histoire, répertoire alphabétique de chronologie universelle (en francès). vol.2. Levasseur, 1845, p. 766.

## Vegeu també

* Llista de comtes de Provença
# Ramon de Bianya (Abat de Sant Quirze)

Ramon de Bianya (segle xiii) fou abat de Sant Quirze de Colera entre 1270 i el 5 de novembre de 1296. Durant el seu mandat va veure com les tropes franceses envaïen l'Alt Empordà en dues ocasions, la primera el 1285 en el marc de la croada contra Pere el Gran, en la qual segurament va ser fidel a les tropes invasores de Felip l'Ardit, potser fins i tot els van ajudar a passar pel Coll de la Maçana. Els francesos van acampar vora el monestir durant 8 dies. L'altra ocasió fou el 1288 quan Jaume II de Mallorca va assaltar el monestir i el van saquejar, cosa que el va deixar molt malmès.
Fins fa pocs anys en un dels murs del claustre del monestir hi havia la làpida sepulcral d'aquest abat. Es tracta d'una làpida gòtica senzilla, només amb la inscripció següent: Anno domini m cc/ xc vi nonis novembris obiit/ frater R de Biania ab/ basistius loci cuius ani/ ma requiescat in pace amen. Actualment aquesta làpida, juntament amb dues altres també procedents d'aquest monestir, es guarden en una col·lecció privada de Castelló d'Empúries.

## Bibliografia

* Agustí i Farjas, B. et alii.: Sant Quirze de Colera entre els segles XII a XIV. D'edifici religiós a fortalesa militar. Dins Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, 31 (1998), pàg. 111-131.
* Joan Badia i Homs, L'arquitectura medieval a l'Empordà, 2a ed., 2 vols., Girona, Diputació Provincial de Girona, 1985, vol. II-B, pp. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.
* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
# Ramon de Boïl i Dies

Ramon de Boïl i Dies (Regne de València, ? – València, 1407) va ser un noble valencià, fill de Pere Boïl i Castellar. Va ostentar el càrrec de governador general de València entre 1393 i 1407, a la vegada que era senyor de les baronies de Bétera i de Boïl.
Com a governador general de València va gestionar la creació d'una armada per venjar el saqueig de Torreblanca i atacar els pirates barbarescos a Tedeliç, a l'est d'Alger, la coneguda com a Croada de Tedelis. L'escriptor valencià Antoni Canals li dedicà la traducció que feu de De providentia de Sèneca el 1401.
Va ser assassinat per Berenguer de Reixac, per encàrrec de Joan de Pertusa i Gilabert de Reixac, posteriorment executats, dins de les guerres de bandositats de la ciutat. El seu sepulcre es va instal·lar a la Sala Capitular del Convent de Sant Domènec de València, de tall gòtic, i està conservat al Museu Arqueològic Nacional de Madrid.

## Referències

* ↑ Escolano, Gaspar. Decadas de la historia de la insigne, y coronada ciudad y reino de Valencia (en castellà). València: Terraza, Aliena y compañia, 1879, p. 133–.
* 1 2 3 «Ramon de Boïl i Dies». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Girona Llagostera, Daniel «Itinerari del rey En Martí (1403–1410)». Anuari. Institut d'Estudis Catalans, vol. V, 1913–1914, pàg. 610.
# Rebel·lió a bord

Rebel·lió a bord (títol oficial en anglès Mutiny on the Bounty) és una pel·lícula estatunidenca de 1935, dirigida per Frank Lloyd. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

La pel·lícula conta el verdader motí portat per Fletcher Christian que va tenir lloc el 1790 a bord del Bounty. El capità Bligh donava proves de crueltat cap a la seva tripulació i la majoria dels oficials.

## Repartiment

* Clark Gable: Christian Fletcher
* Charles Laughton: Capità William Bligh
* Franchot Tone: Roger Byam
* Herbert Mundin: Smith, el cuiner
* Eddie Quillan: Thomas Ellison, amotinat
* Dudley Digges: Dr. Bacchus
* Donald Crisp: Thomas Burkitt
* Henry Stephenson: Sir Joseph Banks
* Spring Byington: Sra. Byam
* Francis Lister: Capità Nelson
* Mamo Clark: Maimiti
* Movita Castaneda: Tehanni
* Spring Byington: Mrs. Byam
* Byron Russell: Matthew Quintal
* David Torrence: Lord Hood
* John Harrington: Mr. Purcell
* Douglas Walton: Stewart
* Ian Wolfe: Maggs
* DeWitt Jennings: John Fryer
* Ivan F. Simpson: Morgan
* Vernon Downing: Thomas Hayward
* Bill Bambridge: Hitihiti
* Marion Clayton: Mary Ellison
* Stanley Fields: William Muspratt
* Wallis Clark: James Morrison, amotinat
* Crauford Kent: Edward Edwards
* Pat Flaherty: Churchill
* Alec Craig: William McCoy, amotinat
* Hal LeSueur: Millard
* Harry Allen: Wherryman
* Dick Winslow: Tinkler
* Charles Irwin: Thompson

## Premis i nominacions
### Premis

* 1936: Oscar a la millor pel·lícula

### Nominacions

* 1936: Oscar al millor director per Frank Lloyd
* 1936: Oscar al millor actor per Clark Gable
* 1936: Oscar al millor actor per Charles Laughton
* 1936: Oscar al millor actor per Franchot Tone
* 1936: Oscar al millor guió adaptat per Jules Furthman, Talbot Jennings i Carey Wilson
* 1936: Oscar a la millor banda sonora per Nat W. Finston
* 1936: Oscar al millor muntatge per Margaret Booth

## Vegeu també

* Motí a la Bounty, l'adaptació de 1962

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Rebel·lió a bord». [Consulta: 13 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Rebel·lió a bord (francès)
# Rebel·lió a les aules

«Rebel·lió a les aules» té aquests significats:
* Rebel·lió a les aules (pel·lícula de 1967), dirigida per James Clavell
* Rebel·lió a les aules 2 (pel·lícula de 1996), dirigida per Peter Bogdanovich
# Redigobius sapangus

Redigobius sapangus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Palau, la Micronèsia i les Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Herre A. W. C. T., 1927. Gobies of the Philippines and the China Sea. Monogr. Bur. Sci. Manila Monogr. 23. 1-352.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Herre, A. W. C. T., 1927. Gobies of the Philippines and the China Sea. Monogr. Bur. Sci. Manila Monogr. 23: 1-352, frontispiece + Pls. 1-30.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Bright, G.R. i J.A., 1981. Freshwater fishes of Palau, Caroline Islands. Micronesica 17(1/2):107-111.
* ↑ Donaldson, T.J. i R.F. Myers, 2002. Insular freshwater fish faunas of Micronesia: patterns of species richness and similarity. Environ. Biol. Fish. 65:139-149.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20): 977 p.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1927. The Philippine Bureau of Science monographic publications on fishes: gobies of the Philippines and China Sea. Monogr. Bur. Sci. Manila 23:1-352.
* ↑ Herre, A.W.C.T. i A.F. Umali, 1948. English and local common names of Philippine fishes. U. S. Dept. of Interior and Fish and Wildl. Serv. Circular Núm. 14, U. S. Gov't Printing Office, Washington. 128 p.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Refugi Josep Maria Montfort

El Refugi Josep Maria Montfort o de Baiau és un refugi de muntanya del terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà.
És un refugi metàl·lic, tipus "vivac", situat a 2.517 metres d'altitud, en el circ de Baiau, damunt d'un turó sobre l'Estany Superior de Baiau.

## Ruta d'accés

Des d'Àreu cal anar per la pista fins a la presa de la Farga (1370 m). A partir de la presa la pista, en principi, està restringida al tràfic. Cal continuar per la pista forestal fins al pont de la Molinassa, on s'agafa la ruta del GR-11 i ja no es deixa fins a la mateixa porta del refugi. Hi ha unes 4 hores pels 1000 metres de desnivell que cal superar.

## Referències

* ↑ Refugi de Baiau
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Ranxeria Elk Valley

La ranxeria Elk Valley és una ranxeria i tribu reconeguda federalment de tolowa i yuroks. Està situada al CDP de Bertsch-Oceanview, comtat de Del Norte (Califòrnia), just a l'est de Crescent City.

## Notes

* ↑ Pritzker, 147
* ↑ Pritzker, 161

## Referències

* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1.

## Enllaços externs

* Elk Valley Rancheria
# Remo Stefanoni

Remo Stefanoni (Bardello, Llombardia, 10 de setembre de 1940) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1963 i 1965. El seu èxit més important fou la victòria d'etapa a la Volta a Catalunya de 1965.

## Palmarès

* 1962
** 1r a la Torí-Biella
* 1965
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa a la Ruta del Sol
* 1967
** 1r a Ceprano

### Resultats al Tour de França

* 1965. 74è de la classificació general
* 1967. Abandona (7a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1964. 42è de la classificació general
* 1966. 78è de la classificació general
* 1967. 43è de la classificació general
* 1968. 75è de la classificació general

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Resolució 1251 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1251 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de juny de 1999. Després de reafirmar totes les resolucions passades sobre la situació a Xipre, incloses les resolucions 1217 (1998) i 1218 (1998), el Consell va ampliar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) durant sis mesos més fins al 15 de desembre de 1999.
El Govern de Xipre va tornar a acceptar la presència contínua de la UNFICYP a l'illa. La situació al llarg de la línia d'alto el foc s'havia mantingut tranquil·la, a part de violacions menors, tot i que hi havia restriccions a la llibertat de moviment de la UNFICYP.
El mandat de la UNFICYP es va prorrogar fins al 15 de desembre de 1999 i es va recordar a les autoritats de Xipre i Xipre del Nord que garantissin la seguretat del personal de la UNFICYP i posar fi a la violència contra ella. Es va instar a les autoritats militars d'ambdues parts a abstenir-se d'accions que podrien agreujar les tensions com el desminatge a la zona de separació de les Nacions Unides a Xipre. El bàndol grecoxipriota en particular va ser convocat a implementar el paquet de mesures de la UNFICYP. També es va preocupar l'enfortiment de les armes militars al sud de Xipre i la manca de progrés en la disminució del nombre de tropes estrangeres. En aquest sentit, el Consell va instar a la República de Xipre a retallar les despeses de defensa i retirar tropes estrangeres, amb una visió general de la desmilitarització de tota l'illa.
El Consell de Seguretat va acollir amb beneplàcit els esforços en curs de la UNFICYP per aplicar el seu mandat humanitari. També va reafirmar la seva posició de llarga data que el conflicte de Xipre s'hauria de resoldre sobre la base d'un únic Xipre amb una federació bizonal i bicomunal sense secessió o unió amb un altre país.
Finalment, es va demanar al secretari general Kofi Annan que informés al Consell l'1 de desembre de 1999 sobre l'aplicació de la resolució actual. La Resolució 1250 es va aprovar el mateix dia que es va debatre el procés de pau a l'illa.

## Referències

* ↑ «Security Council adopts resolutions regarding Secretary-General's mission of good offices in Cyprus and UNFICYP mandate». United Nations, 29-06-1999.
* ↑ Hoffmeister, Frank. Legal aspects of the Cyprus problem: Annan Plan and EU accession. Martinus Nijhoff Publishers, 2006, p. 102. ISBN 978-90-04-15223-6.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 - 2000)
* Pla Annan
* Línia Verda (Xipre)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Reunió Gymnich

Una reunió Gymnich (també fórmula Gymnich) és una reunió informal dels ministres d'Afers exteriors dels estats membres de la Unió Europea, organitzada en funció de la presidència rotatòria del Consell de la Unió Europea des de 1974 (cada sis mesos). Els ministres no estan acompanyats pels seus assistents, la qual cosa facilita la condició d'intercanvi informal i sincer d'opinions. Aquest tipus de reunions va rebre el seu nom del primer d'ells, celebrat al castell Gymnich d'Erftstadt (Rin del Nord-Westfàlia).
Va ser iniciada en 1974 pel ministre d'Afers exteriors d'Alemanya Occidental Walter Scheel amb l'objectiu inicial de remeiar el desacord a curt termini sobre la crisi del petroli, la guerra del Vietnam i l'escàndol Watergate. El format va tenir tant èxit, que es va institucionalitzar.

## Referències

* 1 2 3 Glarbo, Kenneth «Wide-awake diplomacy: reconstructing the common foreign and security policy of the European Union». Journal of European Public Policy, 6, 4, 01-01-1999, pàg. 634–651. DOI: 10.1080/135017699343513. ISSN: 1350-1763.
* ↑ Amt, Auswärtiges. «Explaining the EU: What is a Gymnich meeting?» (en anglès). [Consulta: 6 maig 2021].
# Riam

Riam (en occità: Riam i antigament Riòm; en francès: Riom) és una ciutat d'Alvèrnia-Roine-Alps. Administrativament, pertany al departament francès del Puèi Domat (Puy-de-dôme). És una sub-prefectura del departament.

## Història

Fins a la Revolució francesa, Riam va ser la capital de la província d'Alvèrnia-Roine-Alps, i la residència dels ducs d'alvèrnia. La ciutat té un origen gal, anomenada Ricomagus. En la intensament feudalitzada Alvèrnia del s.X, el poble va créixer al voltant de la col·legiata de Sant Amable (Saint Amable), el patró, que va ser objecte de pelegrinatge. Al s.XIV, la ciutat va ser beneficiada del patrocini de Jean, duc de Berry, que va reconstruir el Palau Ducal i la Saint-Chapelle. El 1531, Riam i l'Alvèrnia va revertir a la Corona de França.
El 1942, Riam va ser el lloc on el Govern de Vichy va jutjar els culpables de la guerra, conegut com els Judicis de Riam.

## Llocs d'interès

El 1985 Riam va rebre la classificació francesa de la Ville d'Art et d'Histoire reconeixent els seus setze monuments històrics, així com altres 57 en el llistat complementari. Diverses cases privades del s.XVII i XVIII (hôtels particuliers) estan oberts al públic amb col·leccions de vestits i objectes d'art decoratiu.
Les dues principals places públiques de Riam són la Place Jean-Baptiste Laurent i la Place du pré-Madame en què destaquen dues grans fonts en homenatge a Desaix.

## Gent important

Riam ha sigut el lloc de naixement de:
* Pierre Victor, baron Malouet (1740-1814), publicista i polític.
* Gilbert Romme (1750–1795), polític.
* Joseph Projectus Machebeuf (1812-1889), Vicari Apostòlic de Colorado i Utah; Bisbe de Denver, EUA.
* Henri Hébrard de Villeneuve (1848-1925), esgrimidor olímpic.
* Eugene Gilbert (1889-1918), pioner aviador, pilot de combat de la primera guerra mundial.
* Alan Stivell (1944), músic celta, cantant i mestre de l'arpa celta.

## Referències

http://www.algemesi.es/va/page/riom Consultat el 10/10/2017.
https://www.ville-riom.fr/fr/decouvrir/jumelage.html Consultat el 10/10/2017.
# Rialto (desambiguació)

«Rialto» té aquests significats:
* Toponímia:
** Rialto, barri de la ciutat de Venècia, Itàlia
** Rialto (Itàlia), municipi de la província de Savona, Itàlia
** Rialto (Califòrnia), població de l'estat de Califòrnia, Estats Units
* Miscel·lània:
** Pont de Rialto, pont de la ciutat de Venècia, Itàlia
** Cine Rialto, cinema de la ciutat de València
** Edifici Rialto, edifici de la ciutat de València