OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arc de Janus

L'arc de Janus, en llatí Ianus Quirinus, és un antic arc quàdruple romà que es troba a la ciutat de Roma, concretament al Forum Boarium, molt a prop de l'Arc dels Argentaris. És un dels escassos arcs romans que es conserven a Roma.

## Context

Janus, el déu romà de dues cares, era també el déu de les portes, el que les obria (Patulcus) i les tancava (Clusius) i el que protegia l'entrada i la sortida, l'anada i el retorn; però el paper que, des d'aquest punt de vista, desenvolupava en la vida militar de Roma i la solemnitat amb la qual eren obertes les portes del seu santuari en oferir-se l'ocasió per això, van fer que als ulls dels romans passés per ser el déu de la guerra. I no tan sols presidia a les portes privades i públiques i a les carreteres per les quals se'n sortia i arribava al terme, sinó també a tota classe de portes, reals o ideals, a totes les vies i a tots els accessos. Així mateix era adorat com a déu dels ports, Portunus, i per això posseïa un port a la vora del Tíber, prop del pons Aemilius. Des de l'època de l'emperador Domicià, Janus es representava de vegades amb quatre cares, i prenia el nom de Janus Quadrifrons.

## Descripció

L'arc de Janus no es pot considerar pròpiament un arc triomfal, sinó més aviat la seua funció seria d'indicar un dels límits del Forum Boarium. Per les anàlisis dutes a terme, l'arc possiblement es va construir a principis del segle iv substituint-ne probablement a un altre que hi havia construït en el mateix lloc.
És un arc quàdruple de planta quadrada (12 m ample i 16 m d'alçada) construït amb maons i cobert de marbre. L'estructura presenta una sèrie d'interessants nínxols. Les mitjanes de dites cúpules tenen forma de conquilla, i en l'antiguitat presentaven unes petites columnates que van ser arrancades a l'edat mitjana. En aquesta època, concretament al segle xiii, es va construir una fortalesa a la part superior d'aquest arc. De fet, a la base sud-est de l'arc hi ha una porta que condueix als nivells superiors. Coronant l'arc hi devia haver un àtic, existint la possibilitat que l'edifici estiguera rematat per una piràmide. Fragments de la inscripció original es poden veure a la propera església de San Giorgio al Velabro.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 301-302. ISBN 9788496061972.
* ↑ Lendering, Jona. «Arc of Janus Quadrifrons». Livius.org. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Paronuzzi, Marco; Laura Zanchetta. «Materiali per lo studio dell'Arco di Giano». Engramma. [Consulta: 20 febrer 2023].

## Vegeu també

* Arc
* Arc de Constantí
* Arc dels Argentaris
* Arc de Septimi Sever
* Arc de Titus
# André Navarra (violoncel·lista)

André Navarra (Biarritz, 13 d'octubre de 1911 - Siena, Itàlia, 13 de juliol de 1988) fou un violoncel·lista i pedagog francès.
Estudià en privat i va rebre una educació musical general a Tolosa de Llenguadoc, on guanyà el primer premi del Conservatori. Professor de violoncel a París on tingué un munt d'alumnes com Heinrich Schiff i d'altres. Va donar concerts arreu d'Europa i Amèrica, sent molt apreciat per l'esplèndida cavata i la profunda musicalitat, qualitats que certament el situaren en la primera fila dels grans virtuosos del violoncel. Va donar cursos de perfeccionament en l'"Acadèmia Chigiana" de Siena (ciutat en què el va sorprendre la mort) i la "Musikkakademie" de Detmold. El 1960 aconseguí un gran èxit als Estats Units. Fou professor del Conservatori de París on entre d'altres alumnes tingué a Roland Pidoux.

## Referències

* ↑ «Navarra, André (1911-1988)». A: Dictionnaire des Musiciens : les Interprètes: (Les Dictionnaires d'Universalis). Encyclopaedia Universalis, 2015, p. 975–976. ISBN 978-2-85229-558-2 [Consulta: 17 gener 2019].
# André Obey

André Obey (Douai, França, 8 de maig de 1892 – Montsoreau, a prop del riu Loire, 11 d'abril de 1975) fou un prominent dramaturg durant els anys d'entreguerres, i a la dècada del 1950.
L'obra d'Obey Le Viol de Lucrèce va ser utilitzada per Ronald Duncan per al llibret de l'òpera de Benjamin Britten The Rape of Lucretia.

## Bibliografia
### Novel·les

* Le joueur de triangle, 1928

### Teatre

* Noé, 1930, Broadway 13 de febrer de 1935 - març 1935
* Le Viol de Lucrèce, 1931, Broadway 20 de desembre de 1932 - gener 1933
* La Bataille de la Marne, 1932
* La Souriante Madame Beudet, 1921, Broadway 28 de novembre de 1921 - desembre 1921
* La Carcasse, 1926
* Lazare, 1950
* L'Orestie, 1955
* Revenu de l'étoile, 1965

## Notes i referències

* ↑ «Opera at Peabody - The Rape of Lucretia» (en anglès), 04-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ Dictionnaire de la littérature française contemporaine, André BOURIN et Jean ROUSSELOT, Librairie Larousse, Paris, 1966.
* ↑ «André Obey – Broadway Cast & Staff | IBDB» (en anglès). [Consulta: 24 desembre 2021].
# Annapolis (aranya)

Annapolis mossi és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamilia Erigoninae, pertanyent a la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Annapolis.
Fou descrita per primera vegada per Alfred Frank Millidge l'any 1984,

## Distribució

Es pot trobar a l'estat de Maryland als Estats Units.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Millidge, A. F. «The erigonine spiders of North America. Part 7. Miscellaneous genera.». Journal of Arachnology, vol. 12, 1984, pàg. 121–169.
* ↑ «Gen. Annapolis Millidge, 1984». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION
* Nomenclator Zoologicus
# Annapolis Royal

Annapolis Royal, antigament conegut com a Annapolis, és un poble localitzat a la part occidental d'Comtat d'Annapolis, Nova Escòcia.

## Referències

* ↑ Encyclopædia Britannica, Ninth Edition/Annapolis (2.)
* ↑ 1911 Encyclopædia Britannica/Annapolis, Canada

## Enllaços externs

* Lloc web del municipi d'Annapolis (anglès)
* Web de l'Associació de Desenvolupament de Comunitats Fundy Arxivat 2007-02-25 a Wayback Machine. (anglès)
# Alícia de Mallorca

Alícia de Mallorca (1341 - després de 1376) fou una noble xipriota. Era filla de Ferran de Mallorca i d'Esquiva de Lusignan, essent per tant besnéta de Jaume II de Mallorca per part de pare i neta d'Hug IV de Xipre per part de mare.

## Biografia

Va néixer a Xipre el 1341, essent l'única descendent de Ferran de Mallorca, infant de Mallorca, i Esquiva de Lusignan, filla del rei Hug IV de Xipre. En el moment del seu naixement, la seva família estava en desgràcia, atès que el pare havia estat expulsat del país i la mare estava empresonada. En tot cas, Alícia de Mallorca no arribà a conèixer el seu pare que va morir el 1342 encara a l'exili.
El 1355 es casà amb Felip d'Ibelin, cosí seu. El futur rei Pere I de Xipre, oncle d'Alícia i casat amb Elionor d'Aragó (cosina tercera d'Alícia), fou contrari al matrimoni i obligà Felip a exiliar-se. Quan Felip va tornar a l'illa, va participar en el complot per assassinar Pere I. Posteriorment Felip arribà a senescal de Xipre i morí el 1376 durant la guerra amb Gènova.
El 1370 Alícia havia esdevingut l'amant de Joan de Moustry, gran almirall de Xipre, i posteriorment tingué una relació amb l'almirall genovès Pietro di Campo Fregosa.
Alícia de Mallorca morí després de 1376 sense descendència.

## Referències

* ↑ «Ferran de Mallorca | enciclopèdia.cat». [Consulta: 1r setembre 2021].
* ↑ Enlart, Camille. Gothic Art and Renaissance in Cyprus (en anglès). Londres: Trigraph Limited, 1899. Ed 1987.
# Alícia de la Roche

Alicia de la Roche, senyora de Beirut, regent de Beirut (morta el 1282) va ser l'esposa de Joan II d'Ibelín, senyor de Beirut, al Regne de Jerusalem. Va ser la filla de Guido I, senyor d'Atenes. Alícia és denominada de vegades com a Alícia d'Atenes. Va ser regent de Beirut de la seva filla, la reina Isabel de Xipre, durant l'absència d'aquesta última a Xipre.

## Família

Alícia va néixer en una data desconeguda. Va ser un dels sis fills del Guido I de la Roche-sud-l'Ongon, senyor d'Atenes (1205-1263), i la seva esposa, que va ser la filla d'Hugo de Bruyeres, senyor de Karitena, amb una dona no identificada de la noble casa de Villehardouin. El seu avi patern va ser Otó I de la Roche-sud-l'Ongon, senyor d'Atenes. El seu pare Guido va ser nomenat duc d'Atenes el 1260 pel rei Lluís IX de França.

## Matrimoni i descendència

El 1249/1250, Alícia es va casar amb Joan II d'Ibelín, senyor de Beirut, el fill de Balian d'Ibelín, senyor de Beirut, i Esquiva de Montfaucon de Montbéliard. Va ser el net de Joan d'Ibelín, el Vell Senyor de Beirut i Melisenda d'Arsuf. El 1260 va dirigir un massiu atac al costat dels Cavallers Templaris a Galilea. Joan i els templaris van ser derrotats prop de Tiberíades pels turcomans. Joan va ser fet presoner i posteriorment rescatat.
Joan i Alícia van tenir dues filles:
* Isabel d'Ibelín, senyora de Beirut, reina de Xipre (1252 - 1282/novembre de 1283), es va casar primer amb el rei Hugo II de Xipre, en segon terme amb Haymo Léstrange, i finalment amb Guillaume Bervais. Els tres matrimonis van tenir fills.
* Esquiva d'Ibelín, senyora de Beirut (1253-1312), casada primer el 1274 amb Hunfred de Montfort, senyor de Tir, amb qui va tenir quatre fills, entre ells Rubèn de Montfort. Es va casar després el 1291 amb Guido de Lusignan, condestable de Xipre, amb el qual va tenir dos fills, el rei Hugo IV de Xipre, i Isabel de Lusignan. A la mort de la seva germana Isabel, que va morir sense descendència, Esquiva va heretar el senyoriu de Beirut. Va reclamar sense èxit el ducat d'Atenes per dret de la seva mare.
Durant l'absència de la seva filla Isabel a Xipre, des de 1274 fins a 1277, Alócia va ser regent de Beirut.

## Llegat

Alicia va morir el 1282. El seu espòs Joan havia mort el 1264. Els seus nombrosos descendents inclogueren Anna de Lusignan, el rei Carles VIII de França, Anna de França i Maria I d'Escòcia.
El 1308, el seu nebot Guido II, duc d'Atenes, va morir sense hereus. La filla d'Alícia, Esquiva, va reclamar el ducat, però va perdre enfront de Gualter V de Brienne.

## Referències

* ↑ Lignages d'Outremer, Le Vaticanus Latinus 4789, CCC.XXXVII, p. 98.
* ↑ Amadi, F. Chronique, ed. R. de Las Matrie, Coll. de doc. inédits (Paris, 1891), p. 294, and Bustron, F. Chronique de l'île de Chypre, ed. R. de Las Matrie, Coll. de doc. inédits (Paris, 1886), p. 173, cited in Rüdt-Collenberg (1979), p. 135.
Categoria.Senyors llatins
# Alícia de Courtenay

Alícia (o Alix) de Courtenay, Comtessa d'Angulema (1160 - 12 de febrer de 1218) fou una noble francesa de la Casa de Courtenay. El seu pare era Pere de Courtenay i el seu germà Pere II de Courtenay, emperador llatí. Alix es va casar dues vegades, Pel seu segon marit, Aymer Taillefer, Comte d'Angulema, era la mare d'Isabel d'Angulema, que era Reina Consort d'Anglaterra, així com la dona del Rei Joan sense Terra.

## Família

Alix va néixer el 1160, i és la segona filla més major i un dels deu nens de Pere I de Courtenay i Elisabeth de Courtenay, filla de Renauld de Courtenay i Helvis du Donjon. La seva família era una de les més il·lustres a França; i els seus avis paterns eren el Rei Lluís VI de França i Adelaida de Savoia. El seu germà més major, Pere, es va convertir en l'emperador llatí el 1216. A més de a Pere, tenia tres germans més, Philippe de Courtenay, Robert, Seigneur de Champignelles, i William, Senyor de Tanlay; i cinc germanes, Eustacie, Clemence, Isabelle, Constance, i una altra el nom del qual és desconegut.

## Matrimonis

El 1178, es casava amb el seu primer marit, Guillem I, Comte de Joigny. El matrimoni no produïa nens, i se'n divorciaren el 1186. Una carta datada el 1180 registra que el comte Guillem, amb el consentiment d'Alix, donava propietat a Abadia De Pontigny.
Alice es va casar amb el seu segon marit, Aymer Taillefer el 1186, el mateix any que succeïa al seu pare, William IV com a Comte d'Angulema. En algun moment el 1188, Alice donava naixement al seu fill únic:
* Isabel d'Angulema (1188 - 31 de maig de 1246), que es va casar en primer lloc el 24 d'agost de 1200 amb el Rei Joan sense terra, amb qui va tenir cinc nens; i a la primavera 1220, es va casar en segon lloc amb Hug X de Lusignan, Comte de la Marca, amb qui va tenir nou nens més.
El marit d'Alix moria el 16 de juny 1202. La seva filla única, Isabella, la succeïa com suo jure Comtessa d'Angulema. A hores d'ara, Isabella era ja Reina d'Anglaterra.
Ella mateixa moria el 12 de febrer de 1218 amb aproximadament 58 anys. La seva filla també moriria a l'edat de 58 anys el 1246.

## Referències

* ↑ Charles Cawley, Terres Medievals, Angulema, recuperat: 12 de març de 2010
* ↑ Cawley
# Amr Moussa

Amr Moussa (àrab: عمرو موسى, ʿAmr Mūsà) (el Caire, 3 d'octubre de 1936) és un polític egipci, Secretari General de la Lliga Àrab des de 2001 fins al 2011.
Llicenciat en dret per la Universitat del Caire. Funcionari del Ministeri d'Afers Estrangers d'Egipte des de 1958, el 1967 va ser destinat com a ambaixador del seu país a l'Índia i el 1990 a les Nacions Unides.
Entre 1991 i 2001 va ser Ministre d'Assumptes Exteriors en el període de la firma dels Acords d'Oslo (1993) que van tractar de posar fi a una part del conflicte àrab-israelià i van permetre la creació de l'Autoritat Nacional Palestina. Durant el seu ministeri va tractar d'apropar les posicions d'Egipte amb Síria i Jordània. Va ser elegit el 2001 com a Secretari General de la Lliga Àrab amb el suport de tots els països integrants d'aquesta.
La seva consideració com a polític molt popular, ha fet afirmar a alguns observadors que el president Hosni Mubarak, en proposar-lo com a Secretari General de la Lliga, tractava d'apartar-lo de la política interna egípcia.

## Referències

* 1 2 «Nabil al-Arabi remplace Amr Moussa à la tête de la ligue arabe» (en francès). RTBF, 03-07-2011. [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ «Amr Moussa, une option crédible pour remplacer Hosni Moubarak» (en francès). France 24, 03-02-2011. [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ «Moussa: Israel gas deal was 'political trick'» (en anglès). Egypt Independent, 26-06-2011. [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ «La volte-face d'Amr Moussa, symbole des divisions du monde arabe» (en francès). France 24, 22-03-2011. [Consulta: 26 novembre 2022].

## Enllaços externs

* (en anglès) Fitxa biogràfica en la BBC.
# Arecòidies

Arecoideae és una subfamília de plantes amb flors pertanyent a la família Arecaceae.
Arecoideae té fulles pinnades i flors en grups de 3 (tríades), amb una flor carpellada envoltada de dues flors estaminades (probablement una sinapomorfia, però perduda en alguns subgrups). Dins d'Arecoideae, uns pocs grups monofilètics bé definits són evidents.
Hyophorbeae (que té per exemple a Chamaedorea, Hyophorbe), té flors imperfectes en línies.
Cocoeae té la inflorescència associada amb una bràctea persistent, gran, llenyosa, i els fruits amb endocarp d'aspecte d'os, triporad, i inclou gèneres com Elaeis, Cocos, Syagrus, Attalea, Bactris, Desmoncus, i Jubaea.
Iriarteae (que té per exemple a Iriartea, Socratea) té arrels "stilt", i segments de fulles amb àpices despuntats i venes divergents.
La majoria de les Arecoideae estan situades dins d'un Areceae heterogeni (Baker et al. 2006), els gèneres representatius inclouen a Areca, Dypsis, Wodyetia, Veitchia, Ptychosperma i Dictyosperma. Aquestes palmeres de vegades tenen una estructura formada d'una sèrie de bases de fulles grans o solapades, que sembla una prolongació vertical de la tija.

## Tribus

Té les següents tribus
* Areceae - Caryoteae - Cocoeae - Geonomeae - Iriarteeae - Podococceae - Roystoneae
# Andrew Sullivan (bàsquet)

Andrew Sullivan, també conegut com a Drew Sullivan, (Londres, 12 de febrer de 1980) és un jugador de bàsquet professional britànic.
El seu primer contracte professional el va signar als Països Baixos amb el club holandès EiffelTowers de la ciutat de Nijmegen. Després d'una temporada va tornar al Regne Unit signant pels Newcastle Eagles el 2004, on va ser MVP del campionat. A l'estiu de 2006 va fitxar pel Joventut Badalona, on es va unir als britànics Robert Archibald i Andy Betts. Una temporada després es va traslladar a Bèlgica per fitxar per Dexia Mons-Hainaut, i també jugaria a la lligues russa i xipriota, per acabar la seva carrera esportiva a l'anglesa, concretament als London Lions.

## Referències

* ↑ «El DKV Joventut contrata al ala-pívot inglés Andrew Sullivan» (en castellà). ACB, 20-08-2006 [Consulta: 4 juny 2018]. Arxivat 2 April 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-04-02. [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ «Drew Sullivan Signs with Home Town London Lions» (en anglès). Hoopfix, 13-08-2014 [Consulta: 4 juny 2018].

## Enllaços externs

* Andrew Sullivan (bàsquet) jugador a l'ACB
# Argoba

Argoba (o Argobba) és un dels 29 woredas, o districtes, a la Regió Afar d'Etiòpia. Atès que Argoba no forma part de cap de les 5 Zones Administratives de la Regió Afar, aquesta unitat administrativa és considerat un woreda especial. Aquest woreda rep el nom del poble Argobba, la pàtria del qual es troba en aquest districte.
Argoba està situat en la costat oriental de les terres altes d'Etiòpia. Limita al sud, a l'oest i al nord amb la Regió Amhara, i a l'est amb la Zona Administraiva 3 de la Regió d'Afar.
D'acord amb les xifres lliurades per l'Agència Central d'Estadística d'Etiòpia en 2005, aquest woreda té una població total estimada de 12.906, dels quals 6.539 corresponen a homes i 6.367 a dones.

## Referències

* ↑ CSA 2005 National Statistics, Table B.3
# Antonio Doncel Valcárcel

Antonio Doncel Valcárcel (A Pobra de San Xiao, 30 de gener de 1967) és un exfutbolista gallec, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Després de destacar al Comercial, un equip de futbol base de Lugo, entra al juvenil del Deportivo de La Corunya. La temporada 88/89 puja al primer equip, que romania a la Segona Divisió. Dos anys després, el 1991, els gallecs ascendeixen a la màxima categoria, per iniciar un dels perïodes daurats del club, conegut com el Superdepor. El defensa va ser suplent en dues temporades, tot jugant 28 partits entre 1991 i 1993.
Sense comptar per al Deportivo, la temporada 93/94 recala al Real Burgos, que pretenia retorna a la primera divisió. Els castellans, però, van baixar a Segona B. El defensa hi va participar en 29 partits. A la temporada següent, baixa un esglaó més i milita al Llevant UE. La temporada 95/06 retorna a Galícia, per jugar amb el Racing de Ferrol.
L'estiu de 1996 marxa a la Third Division anglesa en ser fitxat pel Hull City FC, on juga dues campanyes, tot sumant 46 partits i dos gols. El 1998 finalitza la seua etapa al Regne Unit i penja les botes. A la segona meitat de la temporada 01/02 retornaria als terrenys de joc per militar el que quedava d'eixa campanya al modest Bergantiños, de la regional gallega.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Argon (Aude)

Argon (en francès, Aragon) és un municipi del departament de l'Aude a la regió francesa d'Occitània.

## Referències

Viccionari
# Associació d'Aviadors de la República

L'Associació d'Aviadors de la República (ADAR) (en castellà: Asociación de Aviadores de la República, ADAR) és una associació formada per veterans de guerra que lluitaren com a aviadors en la guerra civil espanyola en el bàndol republicà. Edita la revista Ícaro.

## Fundació

Fou creada el 1976, a partir de la unió de dues associacions d'antics aviadors, l'Asociación de Aviadores Republicanos Españoles (AARE), fundada durant els anys 1950 a Mèxic, i la Liga de Antiguos Aviadores de la República Española (LAARE), fundada el 1952 per exiliats a Tolosa de Llenguadoc i París amb el nom de amb l'objectiu d'ajudar els antics aviadors exiliats. La nova organització es dividia en quatre delegacions: Centre-Nord-oest-Canàries, amb seu a Madrid i que publica el butlletí Icaro; Catalana-Nord-Balear, de Barcelona, amb el butlletí Alas Gloriosas; Llevant (València) i Delegació Sud-est (Múrcia) que aportaven notícies als butlletins mensuals de les delegacions anteriors. La gran fita de l'associació fou la rehabilitació dels aviadors republicans i l'obtenció de la seva graduació militar el 1984. El 1976 va celebrar la seva primera assemblea legal a Sant Boi de Llobregat, en la qual fou escollit president Jaume Mata i Romeu.

## Declivi i renovació

A partir dels anys 1990 les delegacions comencen a minvar a causa de la mort biològica de molts dels seus membres. Tant l'AARE com l'Agrupació d'Aviadors de l'URSS resten inoperatives, i al mateix temps l'Assemblea General d'ADAR vota a favor de l'acceptació de persones que, sense ser aviadors o familiars directes d'ells, havien mostrat interès o clara simpatia per la història aeronàutica nacional. En 2003 es dissolen les delegacions de Llevant i Sud-est i els seus socis s'incorporen a les delegacions Catalana-Nord-Balear i Centre.
Amb la refundició es compila un abundant material bibliogràfic i gràfic amb el qual es crearà un arxiu publicat a una pàgina web de destinació pública. També organitzen diverses trobades d'aviadors. En la VII Trobada de 2008 feta a Tivissa es va rendir homenatge al pilot republicà Lluís Margalef i Vernet, que morí en combat aeri a la batalla de l'Ebre el 23 de setembre de 1938. El 2011 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 Vendrell i Sellarès, J. Oriol. «L'aviador de l'Arboçar Jaume Mata i Romeu». A: Personatges il·lustres de l'Alt Penedès, el Baix Penedès i el Garraf. Vilafranca del Penedès: Abertis, 2010, p. 25.
* ↑ VII Trobada de l'Associació d'Aviadors de la República a elpais.com

## Enllaços externs

* Associació d'Aviadors de la República - Lloc web oficial
# Association Sportive et Culturelle Jeanne d'Arc

L'Association Sportive et Culturelle Jeanne d'Arc és un club de futbol senegalès de la ciutat de Dakar. Va ser fundat l'any 1921. Disputa els seus partits a l'Stade Léopold Sédar Senghor. Els seus colors són el blanc i el blau.

## Palmarès

* Lliga senegalesa de futbol:
** 1960, 1969, 1973, 1985, 1986, 1988, 1999, 2001, 2002, 2003
* Copa senegalesa de futbol:
** 1962, 1969, 1974, 1980, 1984, 1987
* Copa de l'Assemblea Nacional del Senegal:
** 1986, 1989, 2001
* Copa de la CAF de futbol:
** Finalista el 1998
* Copa de l'Àfrica Occidental Francesa:
** 1951, 1952

## Jugadors destacats

* Issa N'Doye
* Roger Mendy
* Khalidou Sissokho
* Abdoulaye Diagne-Faye
* Bilal Sidibé
* Pape Samba Ba
* Narcisse Yameogo
* Oumar Dieng
* Sekou Keita
* Ousmane N'Doye
* Pascal Mendy
* Kébé Baye
* Papa Malick Diop

## Referències

* ↑ «Colors del club». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Senegal – List of Champions». RSSSF.
* 1 2 «Senegal - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Astonishing X-Men

Astonishing X-Men és el nom sota el qual als Estats Units han eixit tres volums dels X-Men. Els dos primers van sortir amb el format de sèries limitades i el tercer és una sèrie que continua oberta. Aquest darrer va començar als EUA el 2004, i el primer número fou escrit per Joss Whedon amb els dibuixos de John Cassaday. Continua amb els guions de Warren Ellis i els dibuixos de Simone Bianchi. Va ser un èxit de crítica i públic i estava enfocat per a una llista de mutants formada per Cíclop, Emma Frost, Shadowcat, Colossus, la Bèstia, Wolverine i Storm. Aquesta formació també ha estat objecte de diverses sèries limitades com ara: X-Men: Phoenix-Endsong, X-Men: Phoenix-Warsong and Civil War: X-Men.

## Referències

* ↑ Terror, Jude. «Matthew Rosenberg Takes Over Astonishing X-Men in July» (en anglès), 13-04-2018. [Consulta: 16 maig 2022].
* ↑ Terror, Jude. «Matthew Rosenberg Hints Astonishing X-Men Will End With a Cliffhanger» (en anglès), 19-11-2018. [Consulta: 16 maig 2022].
* ↑ Langshaw, Mark. «Gage, Bobillo join 'Astonishing X-Men'» (en anglès britànic), 15-02-2011. [Consulta: 16 maig 2022].
* ↑ Brothers, David. «'Astonishing Captain America' Announced, Daniel Way on 'Astonishing X-Men' [NYCC]» (en anglès). [Consulta: 16 maig 2022].