OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# (251) Sophia

(251) Sophia és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 4 d'octubre de 1885 per Johann Palisa des de l'observatori de Viena, Àustria.
Està nomenat així en honor de Sophie von Seeliger, de soltera Stoeltzel, esposa de l'astrònom alemany Hugo von Seeliger.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(251) Sophia» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 4 juny 2015].
# Csanád Telegdi

Csanád Telegdi (c. 1280 - † 1349) fou el trentacinquè arquebisbe d'Esztergom i membre de l'alta noblesa hongaresa del segle xiv.

## Biografia

Csanád nasqué al si d'una família hongaresa antiga i poderosa, amb avantpassats emparentats amb el rei Esteve I d'Hongria. Fou nomenat canonge cantor de Nagyvárad el 1295.
Entre el 1296 i el 1298 el canonge Esteve el reemplaçà en aquest ofici, tanmateix el 1299 se'l tornà a donar a Csanád, la qual cosa permet deduir que durant aquests tres anys realitzà certs estudis, on obtingué el respecte de decretorum doctor que és mencionat posteriorment. El 1306 fou canonge lector, i el 1318 prepòsit del consell canònic de Nagyvárad.
A part d'això, durant els següents tres anys es convertí en cap de la capella reial, secretari reial i capellà papal. A Nagyvárad fundà un consell canònic col·legiat. El 1322 fou elegit bisbe d'Eger. El 1330 fou nomenat arquebisbe d'Esztergom, i reconstruí la seva catedral el 1331 i construí tres capelles amb gran pompa principesca. També reparà i amplià el palau arquebisbal de la ciutat, construint-hi el castell i altres palaus adjacents.
El 1336 restaurà i novament amplià el consell canònic col·legiat de Sant Jordi d'Esztergom, realitzant grans donacinos. A part d'això, el 1335 construí un claustre per a l'Orde Franciscà a la seva pròpia terra natal, a Csanád. Molt proper a la família reial hongaresa, Csanád fou el padrí de bateig del príncep Esteve d'Anjou, fill del rei Carles I d'Hongria. Malgrat la seva estreta relació amb el rei, es negà a coronar el seu petit fill Lluís d'Anjou mentre el monarca encara vivia. Quan fou necessari, Csanád defensà tenaçment els drets de l'Església i de la seva arxidiòcesi davant dels excessos de Carles Robert.
El pes del govern del regne caigué dues vegades sobre seu, primer quan durant els primers anys del regnat de Lluís I d'Hongria el 1343 la reina mare Isabel Lokietek viatjà a Itàlia, i la segona quan el propi rei viatjà a Nàpols en una campanya militar per venjar l'assassinat del seu germà petit Andreu d'Hongria.
Csanád morí el 1349 i fou succeït a la càtedra arquebisbal pocs mesos després pel seu nebot Nicolau Vásári.
# Lowry City

Lowry City és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 728 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lowry City tenia 728 habitants, 301 habitatges, i 168 famílies. La densitat de població era de 275,6 habitants per km².
Dels 301 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,9% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 43,9% no eren unitats familiars. En el 38,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 29,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.438 $ i la renda mediana per família de 28.854 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.125 $ mentre que les dones 17.135 $. La renda per capita de la població era de 10.968 $. Entorn del 15,5% de les famílies i el 22,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lowry City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lowry City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Carlos Fernández Luna

Carlos Fernández Luna (Sevilla, 22 de maig de 1996) és un futbolista professional andalús que juga per la Reial Societat com a davanter.

## Carrera de club

Fernández va debutar com a sènior al Sevilla Atlético a només 17 anys, competint a la segona divisió B. El 18 de desembre de 2013, va debutar amb el primer equip, entrant com a suplent de Piotr Trochowski en una derrota per 0–2 contra el Racing de Santander a la Copa del Rei 2013-14.
El 2 de març de 2014, encara abans del seu 18è aniversari, Fernández va debutar a La Liga, substituint José Antonio Reyes a mitjans de la segona part d'un partit que acabà en victòria per 1–0 contra la Reial Societat també a l'estadi Ramón Sánchez Pizjuán. Va marcar un total de 17 gols per l'equip B durant la temporada 2015–16 a la Segona B, la millor marca de la seva carrera, ajudant així l'equip a l'ascens a la segona divisió.
Fernández va marcar el seu primer gol com a professional el 21 d'agost de 2016, el tercer d'un empat 3–3 a casa contra el Girona FC.

### Reial Societat

El 24 de gener de 2021, després d'haver estat marginat per l'entrenador del Sevilla Julen Lopetegui, Fernández va signar contracte per sis anys i mig amb la Reial Societat, a canvi d'uns 10 milions d'euros de traspàs, més dos en variables.

## Palmarès
### Sevilla FC

* 3 Lliga Europa de la UEFA: 2013-14, 2014-15 i 2015-16

### Reial Societat

* Copa del Rei: 2019-20

### Espanya sub-19

* Campionat d'Europa sub-19 de la UEFA: 2015

## Referències

* ↑ «Carlos Fernández, la perla del Sevilla Atlético» (en castellà). Vavel, 06-12-2013. [Consulta: 3 març 2014].
* ↑ «El Racing se da un gustazo» (en castellà). Marca, 18-12-2012. [Consulta: 3 març 2014].
* ↑ «Un gol de Gameiro despierta la ilusión» (en castellà). Marca, 02-03-2014. [Consulta: 3 març 2014].
* ↑ «El Girona remonta tres goles en el campo del filial sevillista» (en castellà). Marca, 21-08-2016. [Consulta: 21 agost 2016].
* ↑ «La explicación de Lopetegui al ostracismo de Carlos Fernández en el Sevilla» (en castellà). Estadio Deportivo, 04-01-2021 [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ ; Ramajo, Roberto «Oficial: La Real Sociedad incorpora a Carlos Fernández» (en castellà). Diario AS, 24-01-2021 [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ «Spain see off Russia for seventh Under-19 crown». UEFA.com, 19-07-2015. [Consulta: 20 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa oficial al Sevilla Arxivat 2014-05-16 a Wayback Machine.
* Carlos Fernández a BDFutbol
* Carlos Fernández, Fitxa a Soccerway
# Sei Muroya

Sei Muroya (Prefectura d'Osaka, 5 d'abril de 1995) és un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Va formar part de l'equip olímpic japonès als Jocs Olímpics d'estiu de 2016.

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2017-11-17. [Consulta: 16 novembre 2017].
# (252) Clementina

(252) Clementina és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert l'11 d'octubre de 1885 per Henri Joseph Anastase Perrotin des de l'observatori de Niça, França.
L'origen del nom no és segur, però es creu que s'anomena així per la deessa romana, Clementia, o pel nom del primer gat de Perrotin.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 35. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(252) Clementina» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 4 juny 2015].
Viccionari
# Maria Lluïsa Oliveras i Andreu

Maria Lluïsa Oliveras i Andreu (Barcelona, 26 de juny de 1914 - Barcelona, 8 de juny de 2000) fou una atleta catalana especialitzada en proves de mig fons, considerada una de les pioneres de l'atletisme català.
Va ser la primera dona campiona d'Espanya de mig fons en vèncer l'any 1931 en la prova de 600 metres amb una marca de 2.14,2 minuts, rècord de Catalunya de l'època. També va establir el rècord de Catalunya en la prova de 500 metres, amb un temps de 1.38,2 minuts.
L'any 1997 va rebre la medalla de Forjadora de la Història Esportiva de Catalunya.

## Vida privada

Casada amb Miquel Consegal i Boix, destacat atleta, els seus fills també van ser grans esportistes.

## Palmarès

* 1 Campionat d'Espanya de 600 metres llisos: 1931

## Referències

* 1 2 3 4 «Maria Lluïsa Oliveras i Andreu». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Alberch, Laura. «Les pioneres invisibilitzades de l'esport català». La República Esportiva, 08-03-2019. [Consulta: 9 setembre 2019].
* ↑ «Historial de Campeonatos de España - Aire Libre» ( PDF). RFEA. Arxivat de l'original el 2017-08-04. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Atletes Catalans Campions d'Espanya». Federació catalana d'Atletisme. Arxivat de l'original el 2020-10-11. [Consulta: abril 2021].
# De père en flic

De père en flic és una pel·lícula quebequesa realitzada i coguionada per Émile Gaudreault estrenada el 8 de juliol de 2009. És una comèdia policíaca amb Michel Côté i Louis-José Houde en els papers de dos policies, pare i fill, que es detesten.
La pel·lícula va aconseguir 11 milions de dòlars a la taquilla, convertint-se en la pel·lícula de llengua francesa que en va treure més en total al "box office" en la història canadenca.

## Argument

Un pare combatiu i el seu fill han de repassar la seva relació, tant si els agrada com si no, en aquesta comèdia del cineasta francès canadenc Emile Gaudreault.
Jacques (Michel Cote) és un dur detectiu de policia que treballa al costat del seu fill Marc (Louis-Jose Houde); Marc sembla poca cosa, i a Jacques li agrada fer acudits cruels a expenses del seu fill, especialment des que la xicota de Marc el va deixar. A Jacques i Marc els han assignat per perseguir els líders d'una banda de bikers anomenada The Blood Machine, les activitats criminals de la qual s'han expandit últimament i es dediquen a fer segrestaments. Jacques pensa que una bona manera d'arribar als caps de la banda és seguir el seu advocat Charles (Remy Girard), i quan Charles marxa uns dies als boscos del Nord amb el seu fill Tim (Patrick Drolet), Jacques i Marc hi van també i s'apunten una setmana en per a una teràpia de grup. Mentre Charles i el seu fill aprofundeixen en el seu interior, Jacques ha de fer igual amb Marc, encara que cap dels dos no sembla interessat a entendre's mentre esperen que Charles deixi anar alguna informació útil.

## Repartiment
### Personatges principals

* Michel Côté: Jacques Laroche
* Louis-José Houde: Marc Laroche
* Rémy Girard: Me Charles Bérubé
* Patrick Drolet: Tim Bérubé
* Caroline Dhavernas: Geneviève
* Jean-Michel Anctil: Luc «Mononc» Tardif
* Robin Aubert: Gilbert Bouchard

### Personatges secundaris

* Sylvie Boucher: Nathalie Bérubé
* Luc Senay: Simon
* Pierre Collin: Antoine
* Normand D'Amour: Roberto
* Patrice Coquereau: Langlis
* Jonathan Gagnon: Benoît
* Clermont Jolicoeur: Jules
* Sébastien Huberdeau: Simard
* JiCi Lauzon: Xef Scullion
* Michel Laperrière: Alcalde de Montreal

## Adaptació per als Estats Units

El 10 de novembre de 2009, Sony Pictures va anunciar que havia fet l'adquisició dels drets del film per fer una adaptació pels Estats Units.

## Referències

* ↑ Xtra!. Box-office del Quebec: Émile Gaudreault (en anglès). Xtra!, 27 de novembre de 2009.

## Enllaços externs

* Fitxa del film a Cinoche Arxivat 2009-06-29 a Wayback Machine.
# Llista de masies de Timoneda

La llista de masies de Timoneda ordena alfabèticament els topònims de les masies del terme del poble de Timoneda, al municipi de Lladurs (Solsonès).

## Masies històriques

Aquesta és la relació alfabètica de les masies de Timoneda de les quals se'n té constància documental però de les quals actualment se'n desconeix el seu emplaçament
   * Barneda - 1717. (També hi ha documentada Darneda)
   * Blanquer - 994.
   * Capmàs de Bonfill - 1625.
   * Capmàs de la Guàrdia - ?.
   * Capmàs de la Menobra - ?.
   * Capmàs del Noguer - ?.
   * Capmàs del Solerot - 1625.
   * Casals - 1018.
   * Espluga - segle x.
   * Fontanella - 1021.
   * Marviosa Subirana - ? - A llevant de Sarri
   * Mas de Riu - ?.
   * Molí de Bofill - 1625.
   * Molí de Riu - ?.
   * Puigaltes - 1068.
   * Puigdaltès - 1552.
   * Puignou - segle xiii.
   * Puig-rodó - ?.
   * Puiolrado - 958.
   * Vilar de Bart - 994.

## Bibliografia

Aquesta llista s'ha confeccionat emprant les següents fonts:
* «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Política Territorial i Obres Públiques, Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 30 de juliol 2011. [Consulta: 8 octubre 2010].
* El mapa de la web de l'ICC a escala 1:5.000.
* Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. pàgs. 84 i 85.
* «4.1 CATÀLEG DE MASIES I CASES RURALS - 500–MASIES DE TIMONEDA». PLA D'ORDENACIÓ URBANÍSTICA MUNICIPAL Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM)) Document aprovat definitivament el 07/04/2010. AJUNTAMENT DE LLADURS. [Consulta: 20 febrer 2011].

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95.
* 1 2 Novell i Bofarull, Antoni. La Comarca del Solsonès fins al segle XII. Solsona: Consell Comarcal del Solsonès, 1993.
# Josep Segú

Josep Segú és el nom dels següents personatges:
* Josep Segú Corbella (pintor) (Salomó, 1958), pintor i crític d'art
* Josep Segú Soriano (La Garriga, 1935), ciclista professional
# Castell de Clairà

El Castell de Clairà era un castell medieval d'estil romànic del segle x situat en el poble de Clairà, de la comuna del mateix nom, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
El castell era en el punt més alt del poble de Clairà, al costat sud-oest de l'església parroquial de Sant Vicenç.

## Història

Segons Pere Ponsich, des del segle xi és documentada la família dels Clairà. senyors del castell i del poble d'aquest nom i vassalls dels senyors de Canet. Al segle xiii Clairà estava sota el domini del Comte de Rosselló, i el 1233 el comte Nunó Sanç va atorgar carta de privilegis als habitants del castell i vila de Clairà, carta que fou confirmada per Jaume I el 1244 i per l'infant Jaume el 1262, abans de ser comte de Rosselló i rei de Mallorca.

## Bibliografia

* Catafau, Aymat. Les celleres et la naissance du village en Roussillon Xe-XVe siècles. Perpinyà: Presses universitaires de Perpignan, Éditions Trabucaire, 1998 (Études). ISBN 9782905828972.
* Ponsich, Pere. «Castells i fortificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Clairà - Castell de Clairà». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Ponsich 1993.
# Sei Shōnagon

    En aquest nom japonès, el cognom és Sei.
Sei Shōnagon (japonès: 清少納言) (965 - entre 1000 i 1025) era una dama de companyia de l'emperadriu consort Fujiwara no Sadako del Japó en el segle x, durant l'era Heian. El seu nom real va ser Kiyohara no Nagiko (清原 諾子). És recordada com escriptora pel Makura no Soshi (El Llibre del Coixí), el seu diari, el qual era costum que es guardés sota la capçalera del llit, d'aquí el seu nom. El llibre del coixí està compost per una sèrie de llistes en les quals l'autora enumera elements de la realitat quotidiana, com per exemple, coses que emocionen, coses que produeixen una sensació de brutícia, coses que no poden comparar-se, etc. Jorge Luis Borges va seleccionar, va anotar i va traduir aquesta obra amb ajuda de Maria Kodama.
La seva vida és poc coneguda. Va ser filla de Kiyohara no Motosuke i presumiblement es va casar o va conviure amb Tachibana no Norimitsu, amb el qual va tenir un fill, Tachibana no Norinaga. També es va casar amb Fujiwara no Muneyo i d'aquesta unió va tenir una filla, Koma no Myobu. Per una altra part, se li van atribuir nombrosos amants.
A la mort de l'Emperadriu Consort, Sei Shōnagon va romandre entre set i deu anys encara en la cort i, posteriorment, es va ordenar religiosa budista.
Sei no Shonagon va compondre, a més del Makura no Soshi, la col·lecció de poemes Sei Shonagon-shu. És, també, una de les poetesses que apareixen en l'Ogura Hyakunin Isshu, joc de cartes tradicional en el qual són fonamentals la memòria i els coneixements poètics dels participants.

## Referències

* ↑ «Sei Shōnagon». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Margaret P. Varda

Margaret Pinkley Varda (Milwaukee, Wisconsin, 30 de juny de 1917 - Madison, Wisconsin, 13 de febrer de 2011) fou una advocada i política nord-americana.
Varda va obtenir la seva llicenciatura a la que ara és la Universitat de Wisconsin – Madison i la seva llicenciatura en dret per la University of Wisconsin Law School. Va ser una de les 100 primeres dones que va obtenir el títol de dret a l'escola. El 1941, es va casar amb John P. Varda, a qui va conèixer a l'escola de dret. Després es van traslladar a Eagle River, Wisconsin, on van obrir un despatx d'advocats: Varda & Varda. John P. Varda va guanyar un escó a la Wisconsin State Assembly en representació del Wisconsin Progressive Party. John Varda va renunciar al seu escó i va allistar-se a l'exèrcit dels Estats Units durant la Segona Guerra Mundial. Margaret Varda va competir aleshores per l'escó del seu marit i va ser elegida membre de la Wisconsin State Assembly.
Varda no va optar a la reelecció i es va incorporar al cos de dones de l'exèrcit dels Estats Units durant la guerra. Va ser assignada a la zona europea i va tenir la sort de situar-se a només 50 quilòmetres del seu marit, que, quan va arribar, exercia de vicegovernador militar a Aschaffenburg, Alemanya. Es va quedar embarassada del primer fill, John Duncan, i va tornar als Estats Units. El 1950, Varda i el seu marit es van traslladar a Madison, Wisconsin i el seu marit va ser nomenat director general de la Wisconsin Motor Carriers Association (WMCA). El 1952, Varda es va presentar a les primàries republicanes per a un escó de l'assemblea de Wisconsin i va perdre les eleccions, sobretot per la seva negativa a avalar la política del senador Joseph McCarthy. Va dedicar-se a la criança de quatre fills i va mantenir-se activa com a membre públic en els comitès mixtos del Joint Legislative Council pel que fa a impostos i operacions governamentals (1964), reorganització educativa (1968) i la comissió de coordinació de l'educació superior (1962), que van posar les bases per a la consolidació d'institucions d'educació superior al sistema de la Universitat de Wisconsin.
El 1981, Varda i el seu marit es van traslladar a Hurley, Wisconsin, quan John Varda es va convertir en un jutge del tribunal del circuit de Wisconsin. El 2003, Varda es va traslladar a Madison, Wisconsin. Ella va viure allà fins a la seva mort el 2011.
Varda va tenir quatre fills: John Duncan Varda (advocat); Michael Varda (advocat); Anthony Varda (advocat); i Richard Varda (arquitecte).

## Referències

* ↑ «Margaret Pinkley Varda» (en anglès). Memorial Yourtribute. [Consulta: 4 octubre 2019].
* 1 2 «Varda, Margaret Pinkley» (en anglès). Women's Legal History. [Consulta: 4 octubre 2019].
* ↑ «Margaret P. Varda (1917-2011)» (en anglès). Wisconsin State Journal, 20-02-2011. [Consulta: 4 octubre 2019].
* 1 2 «Margaret Pinkley Varda - Obituary» (en anglès). Ryan Funeral Service, 13-02-2011. Arxivat de l'original el 18 de juliol 2014. [Consulta: 4 octubre 2019].
* ↑ «Minnesota:Information about Margaret Pinkley» (en anglès). Genealogy. [Consulta: 4 octubre 2019].
# Cuneta

Una cuneta (de l'italià cunetta, derivat de lacuna o llacuna) és una rasa o canal que s'obre als costats de les vies terrestres de comunicació (camins, carreteres, autovies ...) i que, a causa del seu menor nivell, rep les aigües pluvials i les condueix cap a un lloc que no provoquin danys o inundacions. També pot servir com a defensa de petites ensulsiades quan les vies creuen trinxeres.
De vegades, algunes espècies animals o vegetals les poden usar com a mitjà de dispersió, tal és el cas de la tortuga capgròs del Pantanal o de la gambúsia.

## Història

En les fortificacions, es deia cuneta al petit canal o rasa oberta enmig d'un fossat sec per recollir les aigües. D'aquí es va estendre el seu ús a les carreteres i en general, a tota petita rasa o canal destinada al mateix objecte.

## Vegeu també

* Drenatge
* Paviment

## Referències

* ↑ Secretaría de Comunicaciones y Transportes (México). Conceptos de obra: drenaje y subdrenaje (Normativa para la infraestructura del transporte) [Consulta: 7 novembre 2011]. Arxivat 11 de juliol 2011 a Wayback Machine.
* ↑ Diccionario militar, etimológico, histórico, tecnológico ..., José Almirante, 1838

## Bibliografia

* Real Academia Española. «Cuneta». Diccionario de la lengua española - Vigésima segunda edición. [Consulta: 7 novembre 2011].
* Secretaría de Comunicaciones y Transportes (México). «Còpia arxivada». Normativa para la infraestructura del transporte. Arxivat de l'original el 2012-06-12. [Consulta: 12 març 2012].
# Luis Fernández Ortigosa

Luis Fernández Ortigosa va ser un militar espanyol que va participar en la Guerra civil espanyola.

## Biografia

Militar professional, pertanyia a l'arma d'infanteria. Va realitzar els seus estudis a l'Acadèmia d'Infanteria de Toledo, on es va llicenciar en 1913 amb el grau de tinent. l desembre de 1923, poc després del cop d'estat de Primo de Rivera, va ser nomenat delegat governatiu a San Roque (Cadis). Al març de 1924, en exercici de les seves funcions, va procedir a la destitució de la corporació municipal de La Línea de la Concepción.
El juliol del 1936, al començament de la Guerra civil, ostentava el rang de comandant i es trobava destinat en l'Estat Major de la 8a Brigada d'Infanteria, amb base en Lleida. Es va mantenir fidel a la República, exercint diverses funcions durant la contesa. Al març de 1937 va ser nomenat comandant de la 104a Brigada Mixta, unitat que va manar durant el període d'instrucció. Ascendiria al grau de tinent coronel. Posteriorment seria nomenat cap d'Estat Major del XII Cos d'Exèrcit, desplegat en el front d'Aragó. L'abril del 1938 seria nomenat cap d'Estat Major de la VI Cos d'Exèrcit, càrrec que va exercir la resta de la contesa.

## Referències

* ↑ «Los nuevos tenientes». Infantería, ABC (6 de junio de 1913), pág. 19
* ↑ «Los Delegados gubernativos», ABC (8 de diciembre de 1923), pág. 10
* ↑ José de la Vega Rodríguez (1973). La Línea de la Concepción, Cádiz. Cien años de historia, 1870-1970. Diputación provincial de Cádiz, pág. 397
* ↑ José Manuel Martínez Bande (1975). La llegada al mar. Madrid: Editorial San Martín, pág. 36
* ↑ Carlos Engel (1999). Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, pág. 184