# Suspensura

La suspensura és un paviment que correspon al pis «suspès» d'una habitació sobre un hipocaust que es construïa durant l'antiguitat romana.
En un hipocaust sobre pilars, les lloses de terracota suporten una o més fileres de maons de suspensura quadrangulars sobre les quals descansa la suspensura, en els hipocausts amb canals radiants es recolza sobre la massa sòlida, i sobre arcs en el cas d'un hipocaust arquejat. Poques vegades es troben intactes. Les suspensurae es componen generalment de diversos nivells de morter o formigó que es poden cobrir amb un paviment o un mosaic. En cas contrari, l'última capa de formigó de rajoles només es pot allisar.

## Història

Les suspensurae estaven formades per maons quadrats superposats de manera que formaven pilae (pilars) d'uns 50 cm d'alçada generalment. Vitruvi (segle I aC) les va descriure associades als hipocausts dels caldari termals (suspensura caldariorum) la invenció de les quals va ser atribuïda a Gai Sergi Aurata (finals del segle ii aC - inicis del segle i aC) Com a estructures de càrrega, els pilars de maó de la suspesura es van deixar d'utilitzar a partir del segle ii.
* Reconstrucció d'una estructura tèrmica sobre hipocaust amb pilars a la vil·la de Seeb (Winkel)
* Vil·la romana a Saldaña, les bases de les suspensurae són visibles a l'espai buit sota el terra (encara intactes a l'exedra)
* Suspensura sota el caldari d'un bany
El terme suspensura s'utilitza sovint incorrectament per designar el maó que suporta el paviment, o fins i tot el pilar sencer. Segons Yvon Thébert, que es basa en Plini el Jove, la suspensura no designa la llosa de formigó com, per exemple, traduïda per Frank Granger a la Biblioteca Clàssica de Loeb i com indica la majoria d'arqueòlegs, sinó que és sinònim d'hipocaust.

## Funció

La suspensura té la finalitat de cobrir la cambra que uneix subterràniament el forn (el praefurnium) a l'exterior dels banys amb el subsol del caldari i el tepidari. La lliure circulació de l’aire calent per aquest espai (hipocaust) escalfa la suspensura i facilita l'escalfament de les piscines que hi ha directament a sobre seu en aquestes dues sales.

## Referències

* ↑ Degbomont, 1984, p. 114-117.
* ↑ Degbomont, 1984, p. 98.
* ↑ Bouet, 2003, p. 252.
* ↑ Bouet, 2003, p. 250.
* ↑ Bouet, 2003, p. 256.
* ↑ Bouet, 2003, p. 225.
* ↑ Coutelas i Büttner, 2009, p. 102-103.
* ↑ Vitruvi, De architectura libri decem, V, 10 («De balnearum dispositionibus et partibus»). En l'edició editada per Schneider (Lipsiae : sumtibus et litteris G.J. Goschen, 1807), es troba al volum I, p. 136 i seg.
* ↑ Valeri Màxim, Factorum et dictorum memorabilium libri IX, IX, I («De la lussuria e stemperanza»). De' fatti e detti degni di memoria della città di Roma e delle stranie genti, text lingüístic del segle xiv trobat en molts còdexs i publicat per Roberto de Visiani. Bologna : presso G. Romagnoli, 1862, Vol. II, p. 606
* ↑ Plini el Vell, Naturalis historia, IX, 168
* ↑ Middleton, 1892, p. 122.
* ↑ Plini el Jove, Epistulae, 2, 17.
* ↑ Adam, 2017, p. 290-293.
* ↑ Thébert, 2003, p. 75.

## Bibliografia

* Adam, Jean-Pierre. La construction romaine (en francès). París: Picard, 2017 (Grands manuels Picard). ISBN 978-2-7084-1037-4.
* Bouet, Alain. Les thermes privés et publics en Gaule Narbonnaise (en francès). 1. Synthèse. Roma: École française de Rome, 2003 (Collection de l'École française de Rome (320)).
* Coutelas, Arnaud; Büttner, Stéphane. «Les systèmes de chauffage». A: Le mortier de chaux (en francès). París: Errance, 2009 (Archéologiques). ISBN 978-2-87772-385-5.
* Degbomont, Jean-Marie. Le chauffage par hypocauste dans l'habitat privé. De la place St-Lambert à Liège à l'Aula Palatina de Trèves (en francès). Liège: Service d'Archéologie préhistorique et Centre Interdisciplinaire de Recherches Archéologiques de l'Université de Liège, 1984 (Études et Recherches Archéologiques de l'Université de Liège (17)).
* Middleton, John Henry. The Remains of Ancient Rome (en anglès). II. Londres: Black, 1892.
* Thébert, Yvon. Thermes romains d’Afrique du Nord et leur contexte méditerranéen (en francès). Roma: École française de Rome, 2003 (Bibliothèque des Écoles Françaises d'Athènes et de Rome).