OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont d'Oliana a la C-14

El Pont d'Oliana a la C-14 és una obra d'Oliana (Alt Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont construït durant els anys cinquanta del segle XX damunt la carretera comarcal c1313 al pas de la localitat d'Oliana amb motiu de la construcció del pantà. És un sol arc amb tirants tot ell fet de formigó armat. Els pilars als que descansa l'arc són de maó vist.

## Referències

* ↑ «Pont d'Oliana a la C-14». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Pont d'Hoste

Pont d'Hoste és un pont del municipi d'Estamariu (Alt Urgell) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El pont de l'Hoste d'Estamariu és una infraestructura creada per travessar el riu de Bescaran al seu pas pel terme d'Estamariu, una mica abans d'arribar a l'alçada del poble. El pont és situat a uns mil metres a llevant de la població. S'hi accedeix des d'un trencall que surt en direcció a llevant a l'alçada de ca l'Escuder, a cent metres escassos de l'església vella de Sant Vicenç d'Estamariu, en direcció a Bescaran. En aquest punt comença un antic camí de bast enllosat en els punts més pendents, que remunta el riu Bescaran. El pont comunica els pobles Estamariu i Torres d'Alàs.
El pont d'Hoste és d'un sol ull en arc de mig punt una mica deformat. El pont té dos contraforts de secció rectangular que es recolzen sobre una penya. El pont, que enllaça dos trams de camí a llevant i a ponent del riu Bescaran, presenta un parament de reble, totalment irregular, amb blocs de pedra de mida petita pràcticament sense desbastar i units amb morter de calç, en una disposició força irregular. A la volta del pont les lloses presenten una disposició radial.
El pont no presenta passamà. A l'arrencada de l'arc, al costat nord del pont, es poden veure tres orificis alineats de perfil quadrangular, que podrien haver tingut la finalitat d'assegurar una cintra de fusta per construir la volta del pont.

## Referències

* 1 2 3 «Pont d'Hoste». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Pintura panoràmica

Les pintures panoràmiques o panorames són obres d'art massives que revelen una visió àmplia i que abasta tot un tema en particular. Van ser molt populars durant el segle xix a Europa i als Estats Units (coneguts com a ciclorames), incitant a l'oposició d'alguns escriptors de poesia romàntica. Alguns han sobreviscut al segle XXI i estan en exhibició pública.
Consisteixen en un gran cilindre amb un paisatge continu il·luminat des d'una claraboia oculta als espectadors, els quals estaven ubicats en semifoscor a una certa altura on contemplaven la imatge. D'aquesta manera es creava una sensació d'amplitud natural.

## Història

La paraula "panorama", del grec pan ("tot") horama ("vista") va ser encunyada pel pintor irlandès Robert Barker en 1792 per descriure les seves pintures d'Edimburg, Escòcia mostrades en una superfície cilíndrica, que aviat va ser exposant a Londres, com "The Panorama". Inicialment el seu nom traduït era La naturalesa d'un cop d'ull.
El primer com que la pintura panoràmica va ser exposada va ser anunciada com a la interessant i innovadora cista de la ciutat y el castell d'Edimburg, així com tot el paisatge que els envolta. La pintura consistia en el panorama sencer de la ciutat de Edimburg des del turó de Carlton. L'ús d'aquest estil de representació es va estendre per totes les ciutats d'Europa amb imatges de guerra, fets històrics o vistes espectaculars de ciutats, els quals destaquen les aportacions del pintor rus Franz Roubaud.
Va ser el primer cop que es van sobrepassar els límits de representació pictòrica al generar imatges de 360° i mostrar-les al públic. D'aquesta manera l'espectador s'immergia en l'escena representada.

## Referències

* ↑ Galeano Pérez, Andres. Cámaras de filmar, de la linterna mágica al cine de alta definición. ISBN 978-84-9928-207-7.
# Pomadasys crocro

Pomadasys crocro és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 38 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de Florida, el nord-est del Golf de Mèxic i el Carib fins al Brasil.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pleysteinita

La pleysteinita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la paulkerrita. Rep nom per Pleystein, un municipi alemany molt proper a la localitat tipus.

## Característiques

La pleysteinita és un fosfat de fórmula química [(H₂O)$_{0.5}$K$_{0.5}$]₂Mn₂Al₃(PO₄)₄F₂·14H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022 i publicada un any després. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És una espècie anàloga de Mn²⁺ de la mantienneïta, i d'alumini de la benyacarita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del museu d'història natural de l'estat de Baviera, a Alemanya, amb el número de registre msm 38032, i al Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 76271.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Hagendorf South, situada a la localitat de Hagendorf, dins el districte de Neustadt an der Waldnaab, a l'Alt Palatinat (Baviera, Alemanya). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Pleysteinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 70». European Journal of Mineralogy, 34, 6, 09-12-2022, pàg. 591–601. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-591-2022 [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ Grey, Ian E.; Hochleitner, Rupert; Rewitzer, Christian; Kampf, Anthony R.; MacRae, Colin M.; Gable, Robert W.; Mumme, William G.; Keck, Erich; Davidson, Cameron «Pleysteinite, [(H2O)0.5K0.5]2Mn2Al3(PO4)4F2(H2O)10  ⋅  4H2O, the Al analogue of benyacarite, from the Hagendorf-Süd pegmatite, Oberpfalz, Bavaria, Germany». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 27-03-2023, pàg. 189–197. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-189-2023 [Consulta: 19 maig 2023].
# Pinós (cim)

* Aquest article tracta sobre la muntanya de Pinós. Vegeu-ne altres significats a «Pinós (desambiguació)».
Pinós és una muntanya de 928 metres que es troba al municipi de Pinós, a la comarca del Solsonès. Al cim hi ha un vèrtex geodèsic (referència 274104001). Aquest cim esta inclòs a la llista dels 100 cims de la FEEC amb el nom de Serra de Pinós.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Portada/efemèride maig 16

Monument A Pau Casals d'Apel·les Fenosa.
« 15 de maig · 16 de maig · 17 de maig »
# Platja d'Aguilera

La Platja d'Aguilera es troba en el concejo asturià de Gozón i pertany a la localitat de San Martín de Podes. El grau d'urbanització i d'ocupació són baixos i el seu entorn és rural. Les baixades per als vianants són molt fàcils, inferiors a 500 m. Els graus d'urbanització i ocupació són molt baixos.

## Descripció

Es tracta d'una platja en forma de petxina amb sorra de gra mitjà daurat, que a més de presentar vegetació a la mateixa platja, està catalogada com LIC i com ZEPA.
Forma part de la Costa Central asturiana.
Per accedir a la platja cal prendre la carretera de la costa d'Avilés al cap Penyes i gens més passar San Martín de Podes s'entra al poble per l'accés més oriental, seguir fins al primer encreuament i prendre, a la dreta, una petita carretera que es dirigeix al mar, lloc on cal deixar el vehicle i fer a vaig piular una suau i llarga baixada fins a la sorra de la platja. Just enfront d'on arriba aquest camí estan els illots de La Calmaniega i Bermeo.
Durant les hores de grans baixamars la platja s'uneix amb la seva veïna Platja de Carniciega i, per contra, en grans pleamares queden separades. La zona és «Paisatge protegit del Cap Penyes». És una platja naturista.

## Referències

* 1 2 3 Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 159. ISBN 978-84-8459-669-1.
* ↑ «Guía de playas» (en castellà). Ministerio para la Transición Ecológica. Arxivat de l'original el 2018-10-02. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Platja d'A Frouxeira

La platja d'A Frouxeira és una platja del municipi gallec de Valdoviño, a la província de la Corunya. Compta amb la distinció de Bandera blava, encara que el bany pot ser perillós perquè es troba en mar obert.
La platja separa del mar la llacuna d'A Frouxeira, espai ecològic protegit que és refugi d'aus. És una zona verge de sorra fina i blanca amb una longitud de més de 3 km des de Valdoviño a Meirás.
Un passeig marítim recorre part de la platja a l'entorn de la localitat de Valdoviño. En aquesta zona es troben el castro d'A Frouxeira i l'illa d'A Percebelleira. A l'entorn de la parròquia de Meirás hi ha un far sobre un penyal rocós apreciat per pescadors i mariscadors.

## Galeria d'imatges

* Far de Meirás
* Llacuna d'A Frouxeira
* Llacuna i platja

## Enllaços externs

* Informació de la platja a la web oficial de Turisme de Galícia (gallec)
# Plaça d'Amelienborg

Plaça d'Amelienborg (en danès: Amalienborg Plads) és una pintura a l'oli sobre llenç realitzada per l'artista danès Vilhelm Hammershøi l'any 1896, es troba en la Galeria Nacional de Dinamarca a Copenhaguen.

## Descripció

Aquesta pintura mostra la plaça Amalienborg de Copenhaguen, a un entorn nebulós amb plena llum del sol l'any 1768, s'aprecia a la part dreta l'estàtua neoclàssica de Frederik V a cavall, encarregada per l'Asiatic Company i creada per l'escultor francès Jacques Saly.
Aquesta estàtua va trigar 14 anys a completar-se i va costar més que els quatre edificis palatins d'Amalienborg que l'envolten, el que és potser la raó per Hammershøi va decidir col·locar-ho a plena llum del sol. La falta de qualsevol rastre de vida humana a la pintura, és típic de l'obra d'Hammershøi, i recalca les qualitats monumentals de la matèria. Les línies arquitectòniques esbiaixades donen a la pintura una sensació d'espai i el genet sembla estar trotant tranquil·lament fora de la pintura, deixant el palau de dues dimensions darrere seu. L'efecte de trompe l'oeil fa que la pintura sembli de mida més alta que ampla, quan de fet és quadrada.

## Obres semblants

Altres pintures monumentals de l'arquitectura d'Hammershøi en aquest període van ser:
* Els edificis vells de la Societat Asiàtica, 1902
* Edificis de la Societat Asiàtica des del carrer de St.Annae, 1902
* Museu Britànic, 1906
* L'església del palau Reial de Copenhaguen, 1910

## Europeana 280

Per l'abril de 2016, la pintura Plaça d'Amelienborg va ser seleccionada com una de les deu obres artístiques més importants de Dinamarca pel projecte Europeana.

## Referències

* ↑ «Vilhelm Hammershøi: Amalienborg Plads». Statens Museum for Kunst. Arxivat de l'original el 2016-05-09. [Consulta: 13 maig 2016].]
* ↑ «Amalienborg Square, Copenhagen» (en anglès). Europeana.eu. [Consulta: 13 maig 2016].
* ↑ «Amalienborg Square, Copenhague. Vilhelm Hammershøi» (en anglès). [Consulta: 11 maig 2016].
* ↑ «Choosing a country's artworks for Europeana 280: Denmark» (en anglès). [Consulta: 13 maig 2016].
# Pou Vell (Ribera d'Ondara)

Pou Vell és una obra al terme municipal de Ribera d'Ondara (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Construcció aïllada situada dins d'un conreu cerealístic, vora la carretera d'accés al nucli urbà de Sant Antolí i Vilanova per l'antiga N II en direcció a Cervera. Aquest pou és de planta rodona però d'estructura exterior amb tendència en forma rectangular, i que presenta, a la façana principal, una petita obertura inferior tancada amb una porta de ferro i per sobre d'aquest, una fornícula sense cap imatge. Un ràfec de llosa ressegueix tot el perímetre extern del mur i per sobre se situa una coberta de cúpula obrada amb pedra seca. Els murs d'aquest pou estan realitzats amb pedres irregulars, lligades amb fang i falcades amb petits fragments de pedra desbastada, amb tot, tot el contorn de la seva porta de ferro es presenta arrebossat amb ciment.

## Notes

* ↑ «Pou Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Pou d'Ordins

El Pou d'Ordins és un pou natural del terme d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà, a prop de l'extrem oest del terme, limítrof amb Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca.
Està situat a Ordins, a 1.320 m d'altitud, al vessant nord-oest de la Roca de Monteguida, al sud-oest de la Collada del Trumfo. Pertany a la partida d'Ordins.
Amb una boca estreta, d'1,5 per 1,75 m., fa una forta rampa de baixada d'uns 7 metres que mena a una sala oval, aproximadament de 18 per 25 metres quadrats, amb formacions litogèniques al sostre, parets i terra. Segons alguns testimonis, havia servit algun cop per a encabir-hi ramats d'ovelles durant les tempestes. Fins a 300, se n'hi havien recollit.

## Etimologia

En aquest cas, el mot comú pou és utilitzat com a sinònim d'avenc, sobretot per la verticalitat d'aquesta cavitat subterrània i la dificultat de penentrar-hi. La segona part del topònim és a causa del nom del lloc on es troba, la partida d'Ordins.

## Referències

* ↑ Borràs et alii, 1978.

## Bibliografia

* BORRÀS I XAVIER, J., MIÑARRO I URRESTARAZU, J. M. i TALAVERA I GARCIA, F. Catàleg espeleològic de Catalunya (el Pallars Jussà). Barcelona: Poliglota, tècnica i documentació, 1978. Sense ISBN
* DE VALLES, Jordi. "Pou d'Ordins". Dins Catàleg Espeleològic de Catalunya. Volum I. Alta Ribagorça. Pallars Jussà. Pallars Sobirà. Vall d'Aran. Barcelona: Espeleo Club de Gràcia, 2008. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* El Pou d'Ordins en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* Google llibres: La Serra del Boumort i muntanyes veïnes: guia excursionista
# Principat de Govindgarh

Govindgarh és un estat tributari protegit, un istimrari feudatari de Jodhpur, format per dos pobles al districte d'Ajmer. La dinastia fou iniciada per un fill de Raja Udai Singh de Jodhpur de nom Thakur Bhagwan Das al que va succeir el seu fill Govind Das, que va donar nom a la fortalesa de Govindgarh, la capital de l'estat.

## Llista de thakurs

* Thakur Bhagwan Das
* Thakur Govind Das (fill)
* Thakur Jaswant Singh (fill)
* Thakur Lal Singh (fill)
* Thakur Jet Singh (fill)
* Thakur Hari Singh (fill)
* Thakur Samrath Singh (fill)
* Thakur Ajit Singh (fill)
* Thakur Sheonath Singh (cosí i fill adoptiu)
* Thakur Lakshman Singh (fill)
* Thakur Raghunath Singh ?-1891 (fill)
* Thakur Shankar Lal Singh 1891-? (germà i fill adoptiu)

## Referències

* Genealogia per H. Soszynski Arxivat 2009-05-27 a Wayback Machine.
# Principat de Gedi

Gedi fou un petit estat tributari de la divisió o prant de Jhalawar a Kathiawar, a la presidència de Bombai.
Estava format per dos pobles, amb dos tributaris separats. Estava situat a 15 km de l'estació ferroviària de Limbdi. La població el 1881 era de 901 habitants. Els ingressos s'estimaven el 1881 en 428 lliures de les quals 120 eren pagades com a tribut al govern britànic i 13 al nawab de Junagarh.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Processó de la Sanch

* Per a altres significats, vegeu «Processó de la Sang».
La Processó de la Sanch (grafia arcaica i no normativa de la Processó de la Sang) és una cerimònia anual convocada en algunes comunes de la Catalunya del Nord. Es fa durant el Divendres Sant de la Setmana Santa catòlica. Històricament es feia servir un barret punxegut distintiu i una màscara de roba per protegir la identitat dels presos (de la revenja dels agreujats) que anaven a la celebració anual de la seva ciutat. Aquesta pràctica cerimoniosa es barreja amb les tradicions cristianes de Divendres Sant, i actualment es fa una llarga processó en silenci de persones vestides de negre tocant el tambor seguint una persona amb roba vermella que branda una campaneta, com a part de les celebracions de Divendres Sant.
Se n'encarrega de la celebració la confraria de la Sanch (Preciosa Sang del Senyor) fundada l'11 d'octubre de 1416 en l'església de Sant Jaume de Perpinyà, després de la predicació del frare dominic Vicenç Ferrer. Arran de la incorporació de la Catalunya del Nord a França pel Tractat dels Pirineus fou prohibida per ser considerada barroca i espanyola. Tanmateix, es va continuar celebrant extramurs durant un segle.
A Perpinyà s'ha revifat la seva pràctica d'ençà 1950 gràcies als esforços del folklorista Josep Deloncle.

## Referències

* ↑ (anglès) Descripció de la cerimònia
* ↑ «Une messe historique pour l'archiconfrérie de la Sanch» (en francès). L'Indépendant, 17-01-2016, pàg. 6 [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ La processó de la Sanch
* ↑ Discurs del 15 d'octubre de 2010 Arxivat 2015-04-06 a Wayback Machine. de Joan-Pere Pujol

## Enllaços externs

* La processó de la Sanch 2013 a YouTube
* La processó de la Sanch 2010 a YouTube
* La processó de la Sanch a Cotlliure, 2012 a YouTube
* La Sanch a Perpinyà, 2010 a YouTube
# Poropuntius clavatus

Poropuntius clavatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia i a Bangladesh, incloent-hi la conca del riu Ganges.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Vishwanath, W. i L. Kosygin, 2001. Species status of Poropuntius burtoni (Mukerji 1934), (Cypriniformes: Cyprinidae) with a systematic note on Poropuntius clavatus (McClelland 1845). J. Bombay Nat. Hist. Soc. 98(1):31-37.
* ↑ Roberts, T. R., 1998. Review of the tropical Asian cyprinid fish genus Poropuntius, with descriptions of new species and trophic morphs. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 46:105-135.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Polti (equip ciclista)

El Polti és un antic equip ciclista italià, fundat el 1983 i dissolt el 2000. L'equip es va conèixer també com a Supermercati Brianzoli, Château d'Ax, i Gatorade. El 1994 s'incorpora un nou patrocinador, l'empresa d'electrodomèstics Polti, que el 1993 havia estat co-patrocinador de l'equip Lampre. Fou dirigit per Gianluigi Stanga, assistit per Vittorio Algeri.
El principal èxit de l'equip va ser la victòria d'Ivan Gotti al Giro d'Itàlia de 1999.

## Palmarès
### Clàssiques

* Tour de Flandes: 1994 (Gianni Bugno)
* Amstel Gold Race: 1995 (Mauro Gianetti)
* Lieja-Bastogne-Lieja: 1995 (Mauro Gianetti)
* HEW Cyclassics: 1996 (Rossano Brasi) i 1999 (Mirko Celestino)
* Volta a Llombardia: 1986 (Gianbattista Baronchelli), 1999 (Mirko Celestino)

### Grans voltes

* Tour de França
** 7 participacions (1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000)
** 5 victòries d'etapa:
*** 2 el 1994. Djamolidine Abdoujaparov (2)
*** 1 el 1995. Serguei Outschakov
*** 1 el 1996. Luc Leblanc
*** 1 el 2000. Richard Virenque
** Classificacions secundàries: 2
*** 1 victòria en la classificació de la muntanya: Richard Virenque (1999)
*** 1 victòria en la classificació per punts: Djamolidine Abdoujaparov (1994)
* Giro d'Itàlia
** 7 participacions (1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000)
*** 1 victòria final: Ivan Gotti (1999)
** 12 victòries d'etapa:
*** 2 el 1994. Djamolidine Abdoujaparov i Gianni Bugno
*** 2 el 1995. Giovanni Lombardi i Serguei Outschakov
*** 3 el 1996. Giovanni Lombardi, Serguei Outschakov i Davide Rebellin
*** 1 el 1997. Mirko Gualdi
*** 1 el 1998. Giuseppe Guerini
*** 2 el 1999. Richard Virenque i Fabrizio Guidi
*** 1 el 2000. Enrico Cassani
** Classificacions secundàries: 2
*** 1 victòria en la classificació per punts:Djamolidine Abdoujaparov (1994)
*** 2 victòries en la classificació de l'Intergiro: Djamolidine Abdoujaparov (1994), Fabrizio Guidi (1999)
* Volta a Espanya
** 9 participacions (1985, 1990, 1991, 1992, 1995, 1996, 1998, 1999, 2000)
*** 0 victòria final:
** 5 victòries d'etapa:
*** 1 el 1985. Gianbattista Baronchelli
*** 1 el 1992. CRE
*** 3 el 1998. Fabrizio Guidi (3)
** 2 Classificacions secundàries:
*** 1r de la classificació per punts:Fabrizio Guidi (1998)
*** Classificació per equips: (1996)

### Campionats nacionals

* Campionat d'Alemanya en ruta: 1994 (Dirk Baldinger)
* Campionat d'Àustria en contrarellotge: 1996 (Georg Totschnig)

## Classificacions UCI

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1995 | 10è | Mauro Gianetti (21è) |
| 1996 | 6è | Davide Rebellin (12è) |
| 1997 | 20è | Luc Leblanc (57è) |
| 1998 | 5è | Davide Rebellin (8è) |
| 1999 | 4t | Davide Rebellin (5è) |
| 2000 | 20è | Richard Virenque (58è) |

## Enllaços externs

* L'equip Polti a sitiodeciclismo.net.
# Pozo de Almoguera

Pozo de Almoguera és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 220 | 212 | 170 | 154 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].