OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Munis Tekinalp

Munis Tekinalp (a vegades Tekin Alp també), nascut Moiz Kohen (Serres, província de Selanik, Imperi Otomà, 1883 - Niça, 1961), fou un polític nacionalista turc.
El 1905 va iniciar els seus estudis a Selanik i a la vegada va començar a escriure en el diari turc Asır (‘segle’ en turc otomà). Quan la ciutat va caure a mans dels grecs, el 1912, va continuar estudiant dret en el Darulfunun (la Universitat), a Istanbul, on es va refugiar amb la seva família. Fou un ferm partidari de la Revolució de 1908 i la República Turca. Amb la llei de cognoms, va canviar el seu nom. Va treballar a l'Associació de la Llengua Turca (TDK) i es va retirar el 1956. Morí a França, on hi va anar per a curar-se d'una malaltia, el 1961. El seu fill, el Prof. Dr. Ünal Tekinalp, un conegut acadèmic, també va estudiar i després va ser professor de dret a la Universitat d'Istanbul, i és autor de diversos llibres.
Jacob M. Landau publicà el llibre Tekinalp Bir Türk Yurtseveri (Tekinalp, un patriota turc) i Liz Behmoaras, escriptora turca jueva, va escriure el 2004 el llibre Bir Kimlik Arayışının Hikâyesi (L'historia d'una cerca de identitat), tots dos sobre Munis Tekinalp.

## Notes

* ↑ Després de la caiguda de Selanik, el diari reinicia a Esmirna amb el nom Yeni Asır (Segle nou)

## Referències

* ↑ Aslam, Ümit. «Moiz Kohen'den Munis Tekinalp’i yaratan süreci anlamak». bilgilidunya.net, 20-01-2012. Arxivat de l'original el 16 de juliol 2012. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ http://www.kitapyurdu.com/kitap/bir-kimlik-arayisinin-hikayesi/65414.html
* ↑ http://www.kitapyurdu.com/kitap/tekinalp-bir-turk-yurtseveri/2603.html

## Vegeu també

* Abraham Galante
# Partit de Centre (Alemanya)

El Partit de Centre (Deutsche Zentrumspartei o solament Zentrum), sovint anomenatt Partit de Centre Catòlic, fou un partit polític catòlic a Alemanya durant el segon Imperi Alemany (Kaiserreich) i la República de Weimar.
Va ser fundat el 21 de març de 1871 per a protegir els drets de la minoria catòlica a la nova Alemanya, el partit va guanyar força durant els anys 70 (1870-1880) en la seva reacció contra la 'lluita cultural' (Kulturkampf) de Bismarck contra l'Església Catòlica. El partit destacà per la barreja de classes a les quals va representar, des dels treballadors catòlics fins als aristòcrates. Després del final del Kulturkampf, el Partit del Centre va fer les paus amb el govern i sovint va formar part de les coalicions que van donar la majoria en el Reichstag a diversos governs.
Si bé el partit donà suport al govern per a l'inici de la Primera Guerra Mundial, molts dels dirigents de la seva branca esquerrana, en particular Matthias Erzberger, es van mostrar a favor d'un acord negociat, sent ell una persona clau en el trànsit a la "Resolució de Pau" del Reichstag de 1917.
El Partit de Centre, els principis pragmàtics del qual generalment deixaven obert el suport tant a una forma de govern monàrquica com republicana, va provar de ser un dels pilars de la República de Weimar participant en cada govern de Weimar entre 1919 i 1932, malgrat la defecció de la seva branca bavaresa en 1919 per a formar el Partit Popular de Baviera. El seu electorat també va demostrar ser menys susceptible a l'"encant" del nazisme enfront de la majoria de partits burgesos, degut en gran part als seus forts vincles amb l'Església. El Partit de Centre va entrar en l'oposició per primera vegada, després de la destitució com a Canceller del seu líder, Heinrich Brüning, en 1932.
El partit es va mostrar ineficaç en l'oposició a la presa de poder pels nazis, quan la majoria dels seus delegats van votar a favor en l'acte d'investidura de Hitler, al març de 1933. El partit va ser dissolt poc després pels nazis. El Partit de Centre va ser refundat després de la Segona Guerra Mundial, però aviat la majoria dels seus membres es van barrejar amb altres partits confessionals per a formar la Unió Demòcrata Cristiana (abreujat CDU en alemany).

## Referències

* ↑ Belchem, John. Diccionario Akal de Historia del siglo XIX (en castellà). Madrid: Akal, 2007, p. 105. ISBN 9788446018483.
# Cotinga roja collnegra

La cotinga roja collnegra (Phoenicircus nigricollis) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les terres baixes per l'est dels Andes al sud-est de Colòmbia, sud-oest de Veneçuela, est de l'Equador, nord-est del Perú i Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Cotinga roja collnegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Belén Funes

Belén Funes (Barcelona, 1984) és una directora cinematogràfica catalana.
Va créixer a Ripollet i, després d'estudiar cinema i audiovisuals a l'ESCAC i fer un màster de guió a Cuba, a l'escola de San Antonio de los Baños, es va dedicar durant uns anys a treballar d'ajudant de direcció en pel·lícules com Blog, Mientras duermes, Rec 3: Genesis, Tengo ganas de ti i Animals. Va començar a treballar de script en pel·lícules com Tots volem el millor per a ella i El niño. El 2015 va dirigir Sara a la fuga, guanyador de la Biznaga de Plata al Millor Curtmetratge al Festival de Màlaga. La Inútil, el seu segon curtmetratge, va ser guanyador de 5 premis al Festival de Medina del Camp i nominat als premis Gaudí.
La seva òpera prima, La hija de un ladrón es va estrenar a la 67 edició del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià alçant-se amb el premi a la Millor Interpretació Femenina per a la protagonista del film, Greta Fernández. L'estrena als cinemes va ser el 29 de novembre de 2019.
El 2020, va guanyar amb La hija de un ladrón, protagonitzada per Eduard Fernández i la seva filla Greta, tres premis Gaudí: millor pel·lícula en llengua no catalana, millor direcció i millor guió, compartit amb Marçal Cebrián, que també és la seva parella. Pocs dies després va guanyar el Premi Goya a la millor direcció novella per l'obra La hija de un ladrón.

## Filmografia
### Com a cineasta

| Any | Títol | Directora | Guionista | Annotacions |
| 2015 | Sara a la fuga | Sí | Sí | Curtmetratge. |
| 2017 | La inútil | Sí | Sí | Curtmetratge |
| 2019 | La hija de un ladrón | Sí | Sí | Inspirat com a continuació de Sara a la fuga. |
| 2023 | La Ruta | Sí | | Sèrie de televisió. Directora dels episodis quatre i cinc de la primera temporada. |

### Altres rols

| Any | Títol | Script (continuista) | Ajudant de direcció | Annotacions |
| 2009 | Tres dies amb la família | | Sí | |
| 2010 | Blog | | Sí | |
| 2011 | Mentre dorms | | Sí | |
| 2012 | REC 3: Gènesi | | Sí | |
| 2012 | Tengo ganas de ti | | Sí | |
| 2012 | Animals | | Sí | |
| 2013 | Gran Nord | | Sí | Sèrie de televisió- |
| 2013 | Ayer no termina nunca | Sí | | |
| 2013 | Frontera | Sí | | |
| 2013 | Family Tour | Sí | | |
| 2013 | Tots volem el millor per a ella | Sí | | |
| 2014 | El Niño | Sí | | |
| 2014 | Murieron por encima de sus posibilidades | Sí | | |
| 2015 | Ningú no vol la nit | Sí | | |
| 2016 | María (y los demás) | Sí | | |
| 2017 | La llibreria | Sí | | |
| 2017 | Bajo la piel de lobo | Sí | | |
| 2018 | El Círculo | Sí | | Curtmetratge |
| 2018 | Matar al padre | Sí | | Sèrie de televisió de 4 episodis. |
| 2021 | Libertad | Sí | | |

## Referències

* ↑ «Belén Funes». Mostra Films Dones. Arxivat de l'original el 2020-10-20. [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ Serra, Xavi. «Belén Funes, la filla de Ripollet que va tenyir els Gaudí de realitat». Ara, 20-01-2020. [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ Bettonica, Toni Polo. «La debutant Belén Funes s'emporta tres Gaudí per ‘La hija de un ladrón'». El País.cat, 20-01-2020. [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ «Belén Funes gana el Goya a mejor dirección novel» (en castellà), 25-01-2020. [Consulta: 28 gener 2020].
# Triplochiton scleroxylon

Triplochiton scleroxylon és una espècie d'arbre tropical nativa d'Àfrica.
La seva fusta es coneix com a abachi. A Nigèria rep el nom d'obeche, a Ghana com wawa, al Camerun com ayous, i a Costa d'Ivori com samba. La seva fusta es fa servir per a fer guitarres. També se'n fan motllures per a marcs de quadres.
Pateix sobreexplotació.

## Referències

* ↑ Fender Japan Arxivat 2015-03-29 a Wayback Machine.. Gibson have also used abachi recently as fretboard material for the Les Paul Jnr
* ↑ African Regional Workshop (Conservation & Sustainable Management of Trees, Zimbabwe, juliol 1996). 1998. Triplochiton scleroxylon. In: IUCN 2013. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1. Downloaded on 24 juliol 2013.
# Fairfield (Maine)

Fairfield és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 6.573 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairfield tenia 6.573 habitants, 2.586 habitatges, i 1.773 famílies. La densitat de població era de 47,2 habitants/km².
Dels 2.586 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.462 $ i la renda mediana per família de 43.533 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.227 $ mentre que les dones 22.930 $. La renda per capita de la població era de 16.335 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Passarel·la (telecomunicacions)

Una passarel·la (en anglès gateway) és un dispositiu que permet interconnectar xarxes que utilitzen arquitectures o protocols diferents, és una porta d'enllaç en una xarxa. Les passarel·les actuen en el nivell 4 (capa de transport) i superiors del model OSI. La majoria de les passarel·les s'implementen per programari.
Les passarel·les també s'anomenen convertidors de protocol i són més complexes que els encaminadors o els commutadors de xarxa.
Les passarel·les són una part molt important en la majoria d'Encaminadors, ja que interconnecten xarxes Ethernet amb xarxes Wi-Fi.

## Característiques
### Tipus

* Passarel·la residencial per a interconnectar internet (via ADSL, DSL, LTE, fibra òptica) a la xarxa local Ethernet interna.
* Ordinador que interconnecta les diferents xarxes d'una empresa.
* Passarel·la al núvol (cloud gateway) que connecta xarxes exteriors per a obtenir serveis com per exemple emmagatzemament de dades al núvol.
* Passarel·la a internet de les coses (IoT) per a interconnectar tota mena de dispositius entre ells i fer-los disponibles als usuaris.

### Funcionalitats internes

Resolen incompatibilitats com aquestes:
* Tipus de connexió: pot ocórrer que una xarxa utilitzi serveis orientats a la connexió i l'altra no.
* Grandària del missatge: la grandària dels missatges d'ambdues xarxes podia ser diferent, i el gateway haurà d'adaptar-los.
* Control d'errors: Una de les xarxes podia ser poc sensible als errors, o simplement mantenir-los durant massa temps.

## Vegeu també

* Protocol de comunicació
* Encaminador (Router)
* Commutador de xarxa (Switch)
* Pont de xarxa (Bridge)
* Concentrador (Ethernet hub)
* Tallafoc de xarxes (Firewall)
* Passarel·la IoT (IoT Gateway)

## Enllaços externs

* Telefonia IP

## Referències

* ↑ «Glossari d'Informàtica - Gateway». Arxivat de l'original el 2014-08-29. [Consulta: 25 gener 2010].
* ↑ «Router vs Switch vs Hub: What's the Difference? Webopedia» (en anglès). www.webopedia.com. [Consulta: 13 abril 2017].
* ↑ «What is Gateway? Webopedia Definition» (en gateway). www.webopedia.com. [Consulta: 13 abril 2017].
Viccionari
# Una recerca

Una recerca és un quadre del pintor valencià Joaquim Sorolla realitzat en oli sobre llenç en 1897. Les seves dimensions són de 122 × 151 cm.
La pintura mostra l'interior del laboratori del neuròleg Lluís Simarro Lacabra, amic i metge de la família de Sorolla. Va ser presentada en l'Exposició Nacional de Belles arts de l'any 1897.
S'exposa en el Museu Sorolla, Madrid.

## Referències

* 1 2 Equipo editorial Libsa (ed). Sorolla. Alcobendas, Madrid: Editorial LIBSA, 2009, p. 218.
# Fawcett

Fawcett és el nom dels següents personatges:
* Farrah Fawcett (Corpus Christi, Texas, 1947 – Santa Monica, Califòrnia, 2009), actriu estatunidenca
* Joy Fawcett (Inglewood, 1968), futbolista estatunidencs
* Melissa Jayne Fawcett (Connecticut, 1960), escriptora i historiadora oficial pequot
* Philippa Fawcett (1868 - 1948), matemàtica i educadora anglesa
# O'Neill

O'Neill és una marca californiana de roba i taules de surf fundada el 1952 a San Francisco per Jack O'Neill (1923-2017). A finals de la dècada es va traslladar a Santa Cruz. Jack O'Neill va inventar el vestit de neoprè i el seu fill Pat la corretja per a la planxa de surf. El logotip de l'empresa simbolitza una onada trencant.
El maig de 2007 la propietat de la marca es va vendre a una empresa de capital privat amb seu a Luxemburg. L'empresa produeix vestits de neoprè, roba per a esports aquàtics i de neu i roba de carrer.
El 1996, O'Neill va crear l'O'Neill Sea Odyssey, un programa educatiu sobre el medi marí destinat al jovent per a promoure la protecció dels oceans per a les generacions futures i minimitzar l'impacte al nostre planeta.

## Referències

* ↑ «Jack O'Neill, surf wetsuit pioneer, dies aged 94» (en anglès). BBC News, 03-06-2017.
* ↑ «O’Neill huye también de España: desmantela su filial» (en castellà), 19-02-2021. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ «O'Neill Sea Odyssey That Turns Ocean into Classroom Celebrates 100,000th Student», 20-06-2018.
# New England Patriots

Els New England Patriots, anomenats freqüentment "Pats" entre els afeccionats i redactors d'esports, són un equip professional de futbol americà situat a Foxborough (Massachusetts). L'equip forma part de la divisió est de l'American Football Conference (AFC) dins la National Football League.
Els propietaris van canviar el nom de l'equip a partir de Boston Patriots quan la franquícia va marxar a la ciutat de Foxborough l'any 1971. El seu estadi és el Gillette Stadium i els seus colors són el blau, el vermell i el blanc amb tocs platejats.

## Història

Com a membre original de l'AFL (Lliga Americana de Futbol Americà), els Patriots es van unir a l'NFL l'any 1970 com a resultat de la fusió entre l'NFL i l'AFL. L'equip va arribar als playoffs quatre vegades abans de disputar la Super Bowl XX el gener de 1986, que van perdre contra els Chicago Bears. L'equip també va aparèixer a la Super Bowl XXXI l'any 1997 i va perdre contra els Green Bay Packers.
Entre el 2001 i 2005, els Patriots es van convertir en el segon equip en tota la història de l'NFL (després dels Dallas Cowboys) en guanyar tres Super Bowls en quatre anys (la XXXVI, la XXXVIII i la XXXIX) i el vuitè en guanyar dues Super Bowls consecutives. Després de la Super Bowl XXXIX un columnista d'un diari de Boston va escriure: "Els New England Patriots del segle XXI ja estan establerts com una dinastia a l'NFL amb els Packers dels anys 60', els Steelers dels 70', els 49ers dels 80' i els Cowboys dels 90'".
El 2007 els Patriots van ser el segon equip des de la fusió entre l'AFL i l'NFL en acabar una temporada regular sense haver perdut ni un sol partit i són el primer equip a aconseguir-ho des que es va introduir la temporada a 16 partits. Van arribar a la Super Bowl XLII de la corresponent temporada i van caure 14-17 contra els New York Giants.
L'última Super Bowl que van guanyar va ser la LI, el 5 de febrer del 2017.

## Palmarès

* Campionats de lliga (5)
** Campionats de Super Bowl (5): 2001 (XXXVI), 2003 (XXXVIII), 2004 (XXXIX), 2014 (XLIX), 2016 (LI).
* Campionats de conferència (10)
** AFC: 1985, 1996, 2001, 2003, 2004, 2007, 2011, 2014, 2016, 2017.
* Campionats de divisió (20)
** AFL Est: 1963.
** AFC Est: 1978, 1986, 1996, 1997, 2001, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017.

## Estadis

* Nickerson Field (1960–1962)
* Fenway Park (1963–1968)
* Alumni Stadium (1969)
* Harvard Stadium (1970)
* Foxboro Stadium (1971–2001)
* Gillette Stadium (2002–present)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial dels New England Patriots (anglès)
# Passarel·la de Cornellà

La passarel·la de Cornellà (o passarel·la de vianants Cornellà-Sant Boi) és un pont que uneix el nucli de Cornellà de Llobregat amb el terme de Sant Boi de Llobregat, travessant el riu Llobregat i les nombroses vies de comunicació que hi discorren paral·leles.
El pont comença pel marge esquerra del riu amb una rampa que hi puja des de l'avinguda Verge de Montserrat de Cornellà, i segueix un traçat lleugerament corbat cap a aigües amunt passant per sobre l'autovia A-2 (aquí part de la Ronda Litoral) i les vies del tren del ramal de mercaderies de Can Tunis i de la línia de FGC al port per arribar a una placeta quadrada des d'on baixen dues rampes que permeten baixar al marge del riu. En aquesta placeta s'inicia el tram més llarg del pont que travessa el riu, ara amb corba cap a aigües avall, de manera que el traçat del conjunt de la passera agafa la forma d'una suau essa. A l'altra banda (el marge dret), la passera arriba al nivell del dic del riu, de manera que connecta sense gairebé rampa amb el camí que el segueix per dalt.
L'estructura és de formigó pretesat, amb un total de tretze ulls (el més llarg de 40 metres de llum), una longitud total de 495 metres i una amplada de 3,46 metres.
El pont el va construir ADIF entre el 2005 i el 2006, com a part de les obres de correcció dels impactes de la línia d'alta velocitat, per permetre l'accés de bicicletes i vianants a les ribes del riu i als camps del delta del Llobregat, i també comunicar amb bicicleta les poblacions dels dos marges, ja que en aquell moment la majoria de ponts que travessaven aquest tram del Llobregat (com el pont de Molins de la N-340 i el pont de Sant Boi de la C-245) no eren gens aptes per vianants ni bicicletes. Complementant aquesta funció després s'han construït els passallisos de Sant Joan Despí-Sant Boi i Sant Vicenç Vicenç dels Horts-Sant Feliu, però quan el riu baixa alt s'inunden i queden només aquesta passera i el lateral del pont de la C-31.

## Referències

* 1 2 3 «Passarel·la de Cornellà». [Consulta: 26 gener 2022].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Lacuesta, Raquel. Ponts de la província de Barcelona : comunicacions i paisatge. Barcelona: Diputació de Barcelona, 2008. ISBN 978-84-9803-303-8.
# Blel Kadri

Blel Kadri (Bordeus, 3 de setembre de 1986) és un ciclista francès, professional des del 2009.
En el seu palmarès destaca la Roma Maxima del 2013, i sobretot una etapa al Tour de França de 2014.

## Palmarès

* 2004
** 3r de la Copa del món UCI Júnior
** 1r a la Volta a la Baixa Saxònia júnior
** 1r al Tour de Lorena Junior
* 2007
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Turíngia
* 2008
** 1r a la Kreiz Breizh Elites i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Ronda de l'Isard d'Arieja
* 2010
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Sud
* 2013
** 1r a la Roma Maxima
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. 82è de la classificació general
* 2012. 169è de la classificació general
* 2015. 150è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2011. 117è de la classificació general
* 2012. 89è de la classificació general
* 2013. 125è de la classificació general
* 2014. 84è de la classificació general. Vencedor de la 8a etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2016. 145è de la classificació general

## Referències

* ↑ Torres, Carlos «Kadri brilla en Los Vosgos y Contador avisa a Nibali». El Mundo Deportivo, 12-07-2014 [Consulta: 12 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Falcó cellut

El falcó cellut (Falco femoralis) és una espècie d'ocell rapinyaire de la família dels falcònids (Falconidae) que habita boscos poc densos, sabanes i praderies de la zona Neotropical, des de Mèxic fins Terra del Foc, per ambdues vessants dels Andes, faltant de les zones de selva humida. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «falcó cellut». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 356. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «Aplomado Falcon. Falco femoralis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 29 agost 2022].
# O'Neil Bell

O'Neil Bell àlies "Give 'em Hell" (Jamaica, 29 de desembre de 1974-Atlanta, Geòrgia, 25 de novembre de 2015) va ser un boxador jamaicà campió del món del pes creuer per l'Associació Mundial de Boxa i el Consell Mundial de Boxa.
Gairebé res més debutar com a professional, en el seu segon combat, va perdre davant l'estrella amateur d'Algèria, M. Benguesima. No obstant això, va acumular una ratxa d'onze combats consecutius guanyant per tenir una oportunitat pel títol NBA dels pesos creuer davant Michael Rush al que va guanyar per nocaut en cinc assalts. El seu següent combat va ser pel títol vacant de la NABF del peso creuer davant James Walton, al que també va guanyar per noqueig, en 10 assalts.
Després de cinc defenses del seu títol satisfactòries, va barallar pel títol vacant de la Federació Internacional de Boxa davant Dale Brown al que va guanyar per decisió unànime en dotze assalts. El 26 d'agost de 2005 va defensar el seu títol davant Sebastiaan Rothmann al que va guanyar per noqueig en l'onzè assalt en el Seminole Hard Rock Hotel i Casino de Hollywood, Florida.
Amb el títol IBF en el seu poder es va enfrontar a Jean Marc Mormeck per la unificació dels títols creuer, ja que Mormeck posseïa els títols del Consell Mundial de Boxa i el títol de l'Associació Mundial de Boxa. El 7 de gener de 2006 va tenir lloc el combat d'unificació que va guanyar Bell per nocaut en el desè assalt quan els jutges donaven 87-84, 85-86 i 86-84.
Un any i dos mesos més tard va tenir lloc la revenja encara que en aquesta ocasió ja no posseïa el títol de la Federació Internacional. El combat va ser dur i finalment va perdre per decisió unànime en dotze assalts. A l'any següent va disputar una baralla eliminatòria pel títol mundial de la Federació però va perdre davant el polonès Tomasz Adamek per noqueig tècnic en el vuitè assalt.
El campió de boxa va morir en el matí del dimecres 25 de novembre segons va informar el sergent Warren Pickard de la policia d'Atlanta. Pickard va afirmar que a Bell i a una altra persona els van disparar en baixar d'un autobús abans que dos sospitosos els robessin. Bell va ser declarat oficialment mort en el lloc del crim. Pickard va agregar que la segona víctima no va ser identificada i va rebre un tret en el maluc, després de la qual cosa va ser derivada a l'hospital. La policia d'Atlanta va afirmar que la investigació està en curs.

## Referències

* ↑ «En un asalto muere excampeón mundial de boxeo». , 25-11-2015.
* ↑ Novembre de 2015

## Enllaços externs

* Bell en Boxrec.com
| Precedit per: Jean-Marc Mormeck | Associació Mundial de Boxa Pes creuer Consell Mundial de Boxa Pes creuer 7 de gener de 2006-17 de març de 2007 | Succeït per: Jean-Marc Mormeck |