OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rusçuklu Çelebizade Şerif Hasan Paixà

Rusçuklu Çelebizade Şerif Hasan Paşa (? - 12 o 13 de febrer de 1791) fou gran visir otomà fill d'un agha dels geníssers.
Va participar el 1769 com a cap de voluntaris (serdengečdi aghasi) en l'expedició del kan de Crimea a Ucraïna i a la tornada fou ascendit a kapudji bashi. L'11 de setembre de 1773 fou nomenat comandant de Rusčuk amb rang de visir, i després traslladat a Silistra, que va defensar d'un atac rus. Després de la pau (juliol) va caure en desgràcia i va estar uns anys desterrat a Gümüldjina i a Salònica.
El 1787, en esclatar la guerra amb Rússia, va rebre alguns comandaments militars a la regió del Danubi. Mort Cezayirli Gazi Hasan Paixà, va ser nomenat gran visir el 16 d'abril de 1790 i a més serdar-i ekrem (comandant en cap) càrrecs que havia ocupat el difunt. El 8 de juny de 1790 el seu germà Seyyid Mehmed va derrotar els austríacs a Yergögü, però en canvi Sherif no va aconseguir res contra els russos i avançat l'any aquestos van conquerir les fortaleses de Kili, Tulča, Isadjka i Izmail. En l'aspecte administratiu també es van detectar diversos abusos i arbitrarietats; el sultà va ordenar el seu assassinat que va portar a terme un sicari al quarter de Shumla (o Shummu) la nit del 12 al 13 de febrer de 1791.

## Bibliografia

* Hakki Uzunçarsili, Osmali tarihi, Ankara 1956.
* Mordtmann, J.H.; Kuran, E. «S̲h̲erīf Ḥasan Pas̲h̲a». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 8 de juny de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/sherif-hasan-pasha-SIM_2774>
Gran visir otomà :
# Limousinita

La limousinita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de la regió històrica francesa del Llemosí on va ser descoberta.

## Característiques

La limousinita és un fosfat de fórmula química BaCa[Be₄P₄O$_{16}$]·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2021. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Un beril·lofosfat estructuralment relacionat amb la phil·lipsita. Químicament es troba relacionat amb la wilancookita i la minjiangita, també beril·lofosfats, així com amb la babeffita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Musée cantonal de géologie de Lausanne (Suïssa), amb el número de catàleg: mgl 093398, i al laboratori de mineralogia de la Universitat de Lieja (Bèlgica), amb el número de catàleg: ulg 21167.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Vilatte-Haute, situada al municipi de Bellac, dins el departament de l'Alta Viena (Nova Aquitània, França), on es troba en forma de cristalls prismàtics aïllats, parcialment corroïts, incolors o de color blancs-neu de fins a 0,9 mm de llarg, amb seccions ròmbiques, en vugs de fosfats primaris alterats de ferro i manganès. Aquesta pedrera francesa, on es troba associada a triplita, quars i greifensteinita, és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Limousinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 juliol 2021].
# Clodoveu

Clodoveu, Chlodoveus, Chlodowech, Clovis o Chlodwig és el nom dels següents personatges:
* Clodoveu I (466 - 511), rei dels francs (481 - 511) de la dinastia merovíngia
* Clodoveu II (Chlodovech) (633 - 657), rei merovingi de Nèustria i Borgonya
* Clodoveu III, rei dels Francs d'Austràsia (675 - 676)
* Clodoveu IV, rei dels francs del 691 fins a la seva mort quatre anys després
# Hay que deshacer la casa (pel·lícula)

Hay que deshacer la casa és una pel·lícula espanyola de 1986 dirigida per José Luis García Sánchez. i protagonitzada per Amparo Rivelles i Amparo Soler Leal, a partir de l'obra teatral homònima de Sebastián Junyent Rodríguez.

## Argument

Després de molts anys d'absència, Ana, que viu a París, torna a Guadalajara i es retroba amb Laura per a repartir l'herència dels seus pares. Els temps i els ambients passats es van fent presents en les dues germanes.

## Repartiment

* Amparo Rivelles - Laura
* Amparo Soler Leal - Ana
* Joaquim Kremel - Frutos
* Josep Maria Pou - Ramón
* Luis Merlo - Marcelo
* Guillermo Montesinos - Netejabotes
* Francisco Valladares – Polític
* Luis Ciges - Quincaller
* Antonio Gamero – Polític
* Félix Rotaeta - Crespo
* Carlos Tristancho - Pacho
* Agustín González - Huete
* José Luis López Vázquez - Pepe Luis
* Manuel Huete - Capellà
* Blanca Patiño
* Concha Goyanes
* Alejandra Grepi - Toñi
* Miguel Romero
* Gabriel Latorre – Tècnic telèfons

## 1a Edició dels Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu protagonista | Amparo Rivelles | Guanyadora |

## Referències

* ↑ «Historia de nuestro cine - Hay que deshacer la casa (presentación)» (en castellà). Corporación de Radio y Televisión Española, 31-01-2018.
* ↑ Hay que deshacer la casa (en castellà). Fotogramas, 29 maig 2008.
* ↑ «Hay que deshacer la casa» (en castellà). Premios Goya. Academia de Cine.
# William Forster Lloyd

William Forster Lloyd FRS (1794 – 2 juny 1852) fou un escriptor britànic especialitzat en temes econòmics. És conegut per una publicació de 1833 on analitzava els riscos de la superpoblació, que va influir a diversos escriptors de teoria econòmica moderna.

## Vida

Nascut el 1794 a Bradenham, Buckinghamshire, va ser educat a Oxford, graduant-se el 1815. Va treballar com a lector de grec el 1823, i més endavant en temes de matemàtiques i política econòmica (1832–1837) Oxford. El 1834 fou nomenat membre de la Royal Society, i va morir a Missenden, Buckinghamshire el 1852.

## Obres destacades

* Lecture on the Notion of Value, as distinguished not only from utility, but also from value in exchange, 1833.
* Two Lectures on the Checks to Population, 1833.
* Four Lectures on Poor-Laws, 1835
* Two Lectures on the Justice of the Poor-Laws and One Lecture on Rent, 1837.
* Lectures on Population, Value, Poor Laws and Rent, 1837.

## Referències

* ↑ Clerke, A. M. «Lloyd, William Forster (1794–1852)». Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press, 2004. DOI: 10.1093/ref:odnb/16861. [Consulta: 16 gener 2015].
* ↑ Royal Society.
# Mas Girarols

Mas Girarols és un mas del municipi d'Espolla inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al nord-est del nucli urbà de la població d'Espolla, a uns tres quilòmetres de distància del terme pel camí que porta al mas Corbera.
Masia formada per tres cossos aïllats, dos d'ells units per un mur de tanca que deixa espai pel bestiar. L'edifici principal és de planta rectangular, amb la coberta de teula de dues vessants i distribuït en planta baixa i pis. Presenta un cos allargat adossat a la façana de migdia format per dues grans voltes a la planta baixa. La de ponent és rebaixada i fou refeta amb maons, mentre que la de llevant és de mig punt i està feta amb lloses de pedra desbastada disposada a sardinell. Hi havia una tercera arcada, actualment tapiada i reformada en una senzilla porta rectangular. Aquest cos està cobert amb una terrassa al pis que dona pas a l'interior de l'edifici, a la que s'accedeix des d'unes escales d'obra exteriors. A la façana de ponent hi ha un petit cos quadrat adossat, amb coberta d'un sol vessant, probablement identificat amb el pou. Les obertures de l'habitatge són majoritàriament rectangulars, en origen bastides en maons, tot i que actualment han estat reformades i presenten els emmarcaments arrebossats. El cos situat a tramuntana de la casa està destinat als corrals. Presenta la coberta d'un sol vessant, està distribuït en planta baixa i, a la façana de llevant, presenta diverses arcades de mig punt de pedra per accedir a l'interior, tot i que actualment han estat transformades. L'últim cos de la construcció està situat a l'extrem sud-oest de la casa. Presenta la coberta d'un sol vessant, consta de dues plantes i té obertures rectangulars senzilles.
La construcció és bastida en pedra sense treballar disposada regularment i lligada amb morter. A les cantonades hi ha pedres grans desbastades. Actualment, l'habitatge està arrebossat.

## Història

Segons el fons documental del COAC, es tracta d'una construcció dels segles XVII-XVIII. Apareix com a propietat del Marquès de Camps fins a la segona meitat del segle xx. Posteriorment, a finals del segle xx va ser venut i utilitzat per a la seva explotació ramadera.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Girarols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# C. García Guardiola

María Consuelo -o Consol- García Guardiola (Sitges, gener de 1898 - Barcelona, 1983) fou una periodista i escriptora catalana. Durant una època signà les seves obres amb el pseudònim de Gracián o Concha Gracián.

## Biografia

Consuelo García va néixer a Sitges, ja que els seus pares portaven l'oficina de telègrafs de la població. Va estudiar Magisteri, i va mostrar interès per l'escriptura, que va conrear en diversos gèneres, com el periodisme i la novel·la. La seva afició als viatges, especialment a Mallorca, illa que coneixia prou bé, es va plasmar en l'obra Mallorquines, editada amb il·lustracions de F. Manchón (Barcelona: Gràfiques Hostench, 1929). En aquella època Consuelo era una dona moderna del seu temps, i tenia també inquietuds artístiques, com la pintura. Practicava l'atletisme i la natació i formà part del Club Femení i d'Esports de Barcelona.
El 1935, l'Editorial Sintes li publicà la novel·la A la deriva i, poc després, quan s'inicià la Guerra Civil, publicà col·laboracions periodístiques al diari La Noche, on informà per mitjà d'entrevistes i reportatges sobre la Olimpíada Popular de Barcelona, les donacions de sang, l'estada de les criatures a La Casa del nen, l'arribada d'un vaixell rus... El seu germà va ser mobilitzat com a metge en el vaixell que va desembarcar el capità Bayo a Mallorca, a càrrec de l'equip de transfusions sanguínies, peripècia que l'autora va explicar en un reportatge titulat Despidiendo al Marqués de Comillas, publicat el 2 de setembre de 1936.
En general, els seus treballs periodístics ressaltaven sempre la tasca que portaven a terme les persones, i en bona part dels seus relats les dones tenien un paper protagonista. És curiós el fet que aquesta autora, col·laboradora al diari, aparegui en moltes ocasions fotografiada junt amb els protagonistes dels seus escrits. És molt possible que aquesta identificació tan clara amb el rotatiu acabés estabilitzant la seva relació laboral com a redactora, perquè l'any 1938 es va afiliar al sindicat de la UGT amb aquesta categoria tot i que amb un sou variable. Acabada la guerra va ser depurada com molts dels seus col·legues de professió i aleshores va haver de treballar en altres activitats allunyades del periodisme o bé signar les seves col·laboracions amb pseudònim.
La seva passió per viatjar la va conduir a treballar a Viatges Marsans, i la seva vinculació amb el periodisme va seguir a la revista Menage, a Ilustración femenina i a la revista Cinema, on feia ressenyes de pel·lícules, que il·lustrava el conegut dibuixant Joaquim Muntanyola. Més endavant va treballar com a funcionària a l'Ajuntament de Barcelona, ocupació en què es va jubilar. Va viure tota la seva vida amb la seva mare al mateix pis de Barcelona, però va acabar els seus dies en una residència geriàtrica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Diccionari biogràfic de dones. «Consuelo García Guardiola (Gracián)». Xarxa Vives d'Universitats (CC-BY-SA via OTRS). Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 24 setembre 2015].
* ↑ «Concha Gracián» (en castellà). Biblioromance. [Consulta: 6 febrer 2024].
* ↑ «Club Femení i d’Esports | enciclopedia.cat». [Consulta: 6 febrer 2024].
# Sanghen

Sanghen és un municipi francès, situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 223 habitants.

## Situació

Sanghen es troba al nord del departament del Pas de Calais, a prop d'Alembon i Hermelinghen.

## Administració

Sanghen es troba al cantó de Guînes, que al seu torn forma part del districte de Calais. L'alcaldessa de la ciutat és Marie-Josèphe Lapotre (2001-2008).

## Vegeu també

* Llista de municipis del Pas de Calais

## Enllaços externs

* Sanghen al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
# Lieskovany

Lieskovany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1277.
# La Fayette (Alabama)

La Fayette és una ciutat del Comtat de Chambers a l'estat d'Alabama (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Fayette tenia 3.234 habitants, 1.164 habitatges, i 778 famílies. La densitat de població era de 141,1 habitants/km².
Dels 1.164 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,6% hi vivien parelles casades, en un 26,2% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones hi havia 86,7 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.768 $ i la renda mediana per família de 29.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.081 $ mentre que les dones 20.859 $. La renda per capita de la població era d'11.845 $. Aproximadament el 25,1% de les famílies i el 28,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Fayette city, Alabama». American Fact Finder. United Staets Census Bureau. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2020. [Consulta: 12 gener 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alabama». American Fact Finder. United Staets Census Bureau. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 12 gener 2010].
# Yuri Landman

Yuri Landman (nascut a Zwolle l'1 de febrer de 1973) és un luthier experimental i professor de música neerlandès que ha fet diversos instruments de corda elèctrics experimentals per una llista d'artistes com Lee Ranaldo i Thurston Moore de Sonic Youth, Jad Fair de Half Japanese, Liam Finn, Einstürzende Neubauten, o el compositor català de música de cinema Javier Bayon. També ha estat actiu com a il·lustrador i historietista, músic.

## Biografia

Culleres, baquetes o imants són alguns dels elements que el músic fa servir per donar vida al seu talent. Per fer-ho, es basa en les tècniques de guitarra preparada, que busquen l'obtenció de sons desconeguts. Ell oferint tallers per tot Europa, en què els participants escullen l'instrument que més els agrada, i amb l'ajuda d'un tornavís es posen mans a l'obra utilitzant les tècniques del Landman. Collabora amb la companyia De Stilte i fa música per a la dansa contemporània. Va publicar articles a Premier Guitar. En 2017 es va construir una instal·lació sonora per iii. A invitació de Harman Kardon, Landman va construir un sonòmetre de 24 cordes amb J.Views el 2018. Al desembre de 2018, el Museu d'instruments musicals de Brussel·les va organitzar una gran exposició que incloïa 40 dels seus instruments.
Les organitzacions WORM (Rotterdam), Muziekgebouw aan 't IJ (Amsterdam), Extrapool (Nimega), De Toonzaal ('s-Hertogenbosch), Flipside (Eindhoven), Matrix (Lovaina), Mota (Ljubljana), Radiona (Zagreb), Sonoscopia (Porto), Liebig 12 (Berlín), Acud Macht Neu (Berlín), St James Cavelier (Malta), Conservatoire TPM (Toulon), TAMK (Tampere) i Maajaam (Otepää) posseïxen col·leccions d'instruments de Landman per programes d'artistes en residència, educació i investigació.

## Bibliografia

* Je Mag Alles Met Em Doen (historietista), 1997 (neerlandès)
* Het Verdiende Loon (historietista), 1998 (neerlandès)
* Het Geluk van een Bokmuis, 2008 (neerlandès)
* Nice Noise - Bart Hopkin & Yuri Landman, 2012, Experimental Musical Instruments (anglès)
* Sound Art - prof. Holger Schulze & prof. Sanne van Krogt, 2020, Bloomsbury Publishing, ISBN 9781501338809 Pickups and Strings, p460-470 (anglès)

## Discografia

* Zoppo - Chi Practica l'imparell Zoppicare, lp, 1997
* Zoppo - Belgian Style Pop, cd, 1998
* Avec-A - Vivre dans l'aisance, cd, 2004
* That's Right, Go Cats - Yuri Landman Ensemble feat. Jad Fair & Philippe Petit, 2012 LP Siluh Records, CD Thick Syrup Records
* Bismuth - s/t, (2014, lp, Geertruida Records)

## Enllaços externs

* www.hypercustom.nl
* Acordes y disidencias - El País, 25 Ago 2012 (castellà)

## Referències

* ↑ «Reflections by Harman Kardon – Amsterdam». Arxivat de l'original el 2018-05-25. [Consulta: 25 maig 2018].
# C. Herschel (cràter)

C. Herschel és un petit cràter d'impacte de la Lluna que es troba a la part occidental de la Mare Imbrium. És un element relativament aïllat dins de la gran extensió de la mar lunar. Al sud-sud-oest apareix Heis, un cràter similar.
* Localització de C. Herschel (centre de la imatge)
* Cràters satèl·lit
És una formació circular, en forma de bol que no ha patit una erosió significativa. El sòl interior té el mateix albedo baix que lamar lunar circumdant.
* Fotografia de la missió Lunar Orbiter 4
* Fotografia de la missió Lunar Reconnaissance Orbiter
C. Herschel es troba en una dorsum de la mar lunar anomenada Dorsum Heim. Porta el nom de l'astrònoma germano-britànica Caroline Herschel.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a C. Herschel .
| C. Herschel | Coordenades | Diàmetre |
| C | 37° 12′ N, 32° 30′ O﻿ / ﻿37.2°N,32.5°O﻿ / 37.2; -32.5﻿ (C. Herschel C) | 7 km |
| E | 34° 12′ N, 34° 42′ O﻿ / ﻿34.2°N,34.7°O﻿ / 34.2; -34.7﻿ (C. Herschel E) | 5 km |
| U | 36° 12′ N, 31° 30′ O﻿ / ﻿36.2°N,31.5°O﻿ / 36.2; -31.5﻿ (C. Herschel U) | 3 km |
| V | 36° 24′ N, 33° 30′ O﻿ / ﻿36.4°N,33.5°O﻿ / 36.4; -33.5﻿ (C. Herschel V) | 4 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Sangha Tissa I

Sangha Tissa I fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) del 248 al 252, que va succeir a Vijaya II al que va assassinar amb suport de dos companys (Sanghabodi i Gothakabhaya) que el van elevar al tron.
Sangha Tissa I tenia la confiança del rei i fou nomenat comandant en cap de l'exèrcit i va aprofitar el càrrec pel seu cop de palau que el va portar al tron.
Va posar un nou chattra a la dagoba Ruwanwelisaya i quatre gemmes que van costar cadascuna cent mil (un lak) de peces de diner (massa) i va posar un anell de diamant al cim que servia de protecció pels llamps. També va oferir dos guarniments a cadascun dels quaranta mil sacerdots que van assistir a un festival en honor de la chattra. Igualment feia donar arròs als monjos cada dia a cadascuna de les quatre portes de la ciutat.
Fou enverinat pels habitants de la petita illa de Paenina cada cop més cansats de les freqüents visites del rei amb les dames de la cort i els seus ministres, dedicant-se a menjar les fruites de jambu que es cultivaven a l'illa. El va succeir el seu company lambakanna Sanghabodi que exercia com a comandant el cap de l'exèrcit.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.