OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Finding My Way Home

Finding My Way Home és el primer àlbum d'estudi de la trompetista de jazz britànica Yazz Ahmed. El gènere musical de l'obra mescla el jazz amb la música tradicional àrab. Fou publicat el 2012 per la discogràfica Suntara després de ser registrat entre els anys 2008 i 2009.
Rebé crítiques positives a Jazzwise i The Guardian.

## Crèdits

* Yazz Ahmed - trompeta i fliscorn
* Janek Gwizdala - baix elèctroc
* Shabaka Hutchings - clarinet baix i clarinet
* Alam Nathoo - saxo tenor
* Chris Fish - violoncel
* John Bailey - piano
* Simon Hale - fender rhodes
* Jay Darwish - baix
* Laurence Cottle - baix elèctric
* George Hart - bateria
* Corrina Silvester - bateria, darbuka, rig i cròtals

## Referències

* ↑ Izod, Liam «Yazz Ahmed mysterious and compelling at Foyles». Jazzwise, 15-01-2016 [Consulta: 20 juliol 2017].
* 1 2 3 4 Harris, Selwyn «Yazz Ahmed – Finding My Way Home». Jazzwise, 26-04-2012 [Consulta: 20 juliol 2017].
* 1 2 Fordham, John «Yazz Ahmed: Finding My Way Home – review». The Guardian, 01-08-2012 [Consulta: 20 juliol 2017].
# Lords of Summer

«Lords of Summer» és una cançó de la banda estatunidenca Metallica. Es va presentar el 19 de març de 2014 com a senzill digital i una edició limitada de 4.000 còpies en vinil pel Divendres negre, que contenia la versió d'estudi i una versió en directe de la cançó.
L'any 2016 van tornar a enregistrar la cançó en una nova versió que va ser inclosa en l'edició deluxe de l'àlbum d'estudi Hardwired... to Self-Destruct. Aquesta versió és un minut més curta i van millorar la seva producció. En el 17 de novembre de 2016 van publicar un videoclip musical en el lloc web oficial junt als videoclips de les dotze cançons de l'edició estàndard del disc.

## Referències

* ↑ Kennelty, Greg. «METALLICA To Drop "Lords Of Summer" Vinyl On Black Friday» (en anglès). MetalInjection.net, 26-09-2014. [Consulta: 14 novembre 2018].
# Pinky

Pinky és una pel·lícula dels Estats Units dirigida per John Ford i Elia Kazan, estrenada el 1949.

## Argument

Pinky és una afroamericana de pell prou clara per fer-se passar per a blanca. D'altra banda infermera, torna a la seva ciutat natal. Cuida Miss Em que en fa d'ella la seva hereva... Però a la mort d'aquesta, l'herència és discutida.

## Repartiment

* Jeanne Crain: Patricia ‘Pinky’ Johnson
* Ethel Barrymore: Miss Em
* Ethel Waters: Pinky’s Granny
* William Lundigan: Dr. Thomas Adams
* Basil Ruysdael: Jutge Walker
* Kenny Washington: Dr. Canady
* Nina Mae McKinney: Rozelia
* Griff Barnett: Dr. Joe McGill
* Frederick O’Neal: Jake Walters
* Evelyn Varden: Melba Wooley
* Raymond Greenleaf: Jutge Shoreham

### Actors que no surten als crèdits

* Juanita Moore: infermera

## Al voltant de la pel·lícula

* Rodatge de des començament de març fins al 23 de maig de 1949.
* Recaptació: 1.700.000 dòlars.
* L'èxit de la pel·lícula de Kazan El Mur invisible incita Zanuck a atacar el problema del racisme i escull Ford per realitzar-ho. Però Ford no sent còmode amb la pel·lícula. Zanuck diu respecte a això: «Es tractava d'una diferència d'opinió professional. Els negres de Ford eren com tia Jemima. Caricatures. He pensat que tindríem greus problemes. Jack (John Ford) ha dit: "Penso que és millor posar algú més a la pel·lícula." He dit: "Acabem la jornada", i he retirat Ford de la pel·lícula. Alguns escenògrafs són destacables en certs àmbits i totalment impotents en altres.» Kazan va reprendre la pel·lícula.
* Lena Horne va estar en principi preseleccionada per interpretar Pinky. Però es va pensar que una actriu blanca atrauria millor el públic blanc.

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1950: Oscar a la millor actriu per Jeanne Crain
* 1950: Oscar a la millor actriu secundària per Ethel Barrymore
* 1950: Oscar a la millor actriu secundària per Ethel Waters

## Referències

* ↑ «Pinky». The New York Times.
# Montanisme

El montanisme fou un corrent cristià predicat per Montà a Frígia l'any 155. Afirmava l'imminent retorn de Crist, per la qual cosa calia preparar-se portant una vida pura, tot seguint unes normes morals molt dures. Aquesta idea ha impregnat diverses esglésies i sectes al llarg de la història, buscant dates per a l'Apocalipsi, per a la segona vinguda de Jesús. Els seguidors d'aquestes doctrines sempre creien que només era possible la salvació dins de la seva església i aplicaven regles molt estrictes de conducta. El montanisme va ser declarat una heretgia.

## Fonts

El coneixement que tenim d'aquest moviment es fonamenta en el testimoni dels autors cristians, com Eusebi de Cesarea, Epifani I de Constància, Climent d'Alexandria, Orígenes i Hipòlit de Portus Romanus. De major importància és, sens dubte, Tertul·lià, que s'adherí al montanisme al final de la seva vida.

## Inicis

L'origen d'aquest moviment es pot fixar pels vols dels anys 160 i 170 a Ardabau, regió de Frígia, allà, un home anomenat Montà es va sentir transportat en un estat d'èxtasi durant el qual proferia advertències profètiques. Després es van unir a ell dues dones, Prisca i Maximila, que també van començar a profetitzar. Montà i les seves profetesses anunciaven la fi imminent del món, ordenant als seus fidels que es reunissin en un lloc determinat per esperar allà el descens de la Jerusalem celestial. Aquesta profecia va ser acollida ràpidament en diferents estrats de la societat, organitzant-se en comunitats que van realitzar una propaganda molt activa entre cristians i pagans.

## Doctrina

El montanisme, a diferència del gnosticisme i del marcionisme, no pretenia anunciar una nova doctrina sinó més bé potenciar certs elements oblidats de la doctrina tradicional:
* L'escatologia; La doctrina montanista afirmava que la fi dels temps s'aproximava i que arribaria en un termini molt breu de temps, ressorgint així l'espera de la parusia tal com ho havien esperat els primers cristians. En molts casos, els montanistes van fixar una data i un lloc per la segona vinguda de Crist. Molts fidels fins i tot van arribar a vendre els seus béns i abandonaren el seu treball per anar al desert a l'espera de Crist.
* L'ascetisme. Ja que la fi del món era imminent, era prioritari preparar-se pel moment final. Preparació pel martiri, pel dejuni, la xerofàgia (abstinència d'aliments humits), la castedat dins del matrimoni i prohibició de segones núpcies.
* El profetisme. Fou un element dominant en el montanisme, els profetes del montanisme es consideraven com receptors de la divinitat. No eren ells els qui parlaven, era l'Esperit qui parlava per la seva boca. Així, Montà era un nou Paràclit que continuava la revelació de l'evangeli i proclamava el poble de Pepuza com el lloc de la Nova Jerusalem.

## Bibliografia

* SIMON, MARCEL; BENOIT, ANDRÉ: El judaísmo y el cristianismo antiguo, de Antíoco Epífanes a Constantino. Editorial Labor, Barcelona, 1972.
* Eusebi de Cesarea, Historia Eclesiàstica, 5.16–18
* Pelikan, Jaroslav, 1956. Montanism and Its Trinitarian Significance (Cambridge University Press) (Church History, Vol. 25, No. 2, pp. 99–109).
# Castell de Claramunt (desambiguació)

«Castell de Claramunt» té aquests significats:
* Castell de Claramunt, castell del municipi de la Pobla de Claramunt.
* Castell de Claramunt (Àger), castell del municipi d'Àger.
* Castell de Claramunt (Tremp), castell en ruïnes del municipi de Tremp.
* Castell de Claramunt (Torre de Claramunt), castell al municipi de Torre de Claramunt.
# GREC (grup musical)

GREC va ser un grup de música format per l'Orland Cardona l'any 1981 a Barcelona. Originàriament, GREC eren les sigles de "Grup de Rock Experimental Català", però després es va abandonar aquest nom i el grup es va quedar amb el nom de "GREC". El grup va començar a fer cançons pop-rock en català en un moment en què aquest gènere era pràcticament inexistent al país. Això va portar a anomenar-lo sovint "grup pioner del pop-rock en català".

## Història

A l'Institut Joan d'Àustria de Barcelona es van conèixer Orland Cardona (veu), Ricard Càmara (guitarra) i en Richard Manzano (baix), on amb motiu de la mort de John Lennon, van fer un primer concert. Posteriorment s'incorporà en Jordi Bravo a la bateria. Amb la banda formada i els primers temes propis, van començar a tocar a locals petits de Barcelona, fins que van ser convidats a tocar al primer aniversari de Catalunya Ràdio, l'any 1984. Poc després, van signar un contracte amb la discogràfica Audiovisuals de Sarrià, amb qui van enregistrar un disc senzill amb dos temes: No som músics com els d'abans i Petits Deus, i en 1985 van publicar amb Picap el seu primer disc.
Després de publicar Hu-mans en 1988 el grup es va dissoldre i Orland Cardona i Ricard Càmara van formar pájaro en mano per cantar en castellà, traient un disc, i en 1993, de nou com a GREC, van publicar el darrer disc, El cel està tan lluny.

## Referències

* ↑ «Inicis del Rock Català: GREC». En lo cotidiano, 20-11-2008. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ «1988: Any de traspàs musical». Avui, 19-03-2008. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ Botella, Miquel «La cançó catalana s'enriqueix amb obres recents de noves figures». Avui, 24-09-1987, pàg. 42 [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ Vidal, Guillem. «I ara, torna N'Gai N'Gai Altres grups de pop català dels 80». Avui, 09-08-2011. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ Planas, Xevi. «Grec treu el disc «El cel està tan lluny» després de sis anys de no publicar-ne cap» p. 26. Avui, 09-04-1994. [Consulta: 26 març 2021].
# Louis Frédéric Schützenberger

Louis Frédéric Schützenberger (Estrasburg, 8 de setembre de 1825 - Estrasburg, 17 d'abril de 1903) va ser un pintor alemany-francès.

## Biografia

Schützenberger va néixer a una família alsaciana de famosos cervesers a Estrasburg. Va ser alumne de Paul Delaroche i Marc-Charles-Gabriel Gleyre a l'École nationale supérieure des Beaux-Arts. Cavaller de la Legió d'Honor Francesa des de 1870.
En un període entre 1870 i 1885 va ser propietari del castell de Scharrachbergheim-Irmstett, on havia fet el seu estudi al primer pis.
L'artista René Schützenberger era el seu cosí germà.

## Obres

* Chasseur sonnant du cor ou L'Hallali, 1859, Museu de Belles Arts d'Estrasburg
* Portrait d'homme, Museu de Belles Arts d'Estrasburg
* Terpsicore, c. 1861, París, Museu d'Orsay
* Centaures chassant le sanglier, 1864, París, Museu d'Orsay
* L'Enlèvement d'europe, 1865, huile sur toile, 146x223, Musée des beaux-arts d'Arras
* Portrait de Mélanie Schützenberger, tante de l'artiste, 1865, Museu de Belles Arts d'Estrasburg
* Retrat de Th. Berger, Museu de Belles Arts d'Estrasburg
* Entrevue de César et d'Arioviste en Alsace, Musée des beaux-arts de Mulhouse
* Le Soir, Museu de Belles Arts de Mulhouse
* L'Exode (famille alsacienne quittant son pays), 1872, Musée des beaux arts de Mulhouse
* Portrait de Mme Parot, 1875, Museu de Belles Arts d'Estrasburg
* Portrait de Louis Schützenberger Père, brasseur à Schiltigheim, 1876, Musée historique d'Estrasburg
* Portrait de Mme Weber-Schlumberger, 1881, Museu de Belles Arts d'Estrasburg
* Portrait du baron Maximilien Frédéric Albert De Dietrich, 1882, col·lecció privada
* Scène d'inquisition, 1889, col·lecció particular
* Portrait d'homme, 1897, Museu de Belles Arts d'Estrasburg
* Portrait de femme, 1900, col·lecció particular
* Portrait du gouverneur Louis-Gustave Binger, 1900, Musée d'art et d'histoire Louis Senlecq
* Portrait de femme, Museu de Belles Arts d'Estrasburg
* Souvenir d'Italie - Fuite en Égypte, Musée des beaux arts de Mulhouse
* Femme nue, début du XXe siècle, Museu d'Art Modern i Contemporani d'Estrasburg

## Referències

* ↑ «RKD Research». [Consulta: 8 juliol 2024].
* ↑ Le Messager des Vosges illustré, revue littéraire et scientifique, vol. 1-2, 1903, p. 74-75.
# Phenacovolva rosea

Phenacovolva rosea és una espècie de gastròpode marí de la família Ovulidae (falsos cauris). L'espècie parasita les gorgònies i s'alimenta d'aquestes, tot deixant els seus esquelets al descobert. Solen fer entre 10 i 20 mm de llargària. S'ha descobert que els espècimens no solen parasitar un mateix exemplar de corall, sinó que es traslladen tot canviant d'hoste. Alguns estudis han determinat la ingesta de pòlips per part de Phenacovolva rosea en 8,6 pòlips per dia.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Phenacovolva rosea (A. Adams, 1855)». [Consulta: 27 gener 2019].
* 1 2 Morton, Brian. The Marine Flora and Fauna of Hong Kong and Southern China IV (en anglès). Hong Kong University Press, 1997-07-01. ISBN 9789622094376.
# Novi (Tomsk)

* Per a altres significats, vegeu «Novi».
Novi (en rus: Новый) és un poble (possiólok) de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2015 tenia 535 habitants.

## Referències

* ↑ Закон Томской области от 10 сентября 2004 года № 204-ОЗ О наделении статусом муниципального района, сельского поселения и установлении границ муниципальных образований на территории Первомайского района.
# Morehead City

Morehead City és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 7.691 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Morehead City tenia 7.691 habitants, 3.597 habitatges i 1.985 famílies. La densitat de població era de 582,3 habitants per km².
Dels 3.597 habitatges en un 23,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,9% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 44,8% no eren unitats familiars. En el 39% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.737 $ i la renda mediana per família de 39.290 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.852 $ mentre que les dones 21.995 $. La renda per capita de la població era de 19.138 $. Entorn del 12,1% de les famílies i el 14,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Morehead City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Morehead City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Platja del Cavaió

La platja del Cavaió, també anomenada pels arenyencs Tercera Platja, és una platja semi-urbana de la costa del Maresme, situada entre els municipis d'Arenys de Mar i Canet de Mar (Maresme). Està limitada a llevant per una petita escullera que la separa de la platja de Canet, i a ponent pel port d'Arenys. Té una longitud de 1.500 m (1.000 m a Arenys i 500 m a Canet) i una amplada variable que oscil·la entre 80 i 120 m. La seva composició és sorrenca, amb sorra molt gruixuda i un pendent d'entrada a l'aigua moderat. A l'estiu s'habilita una zona per a gossos a la zona de Canet propera al límit amb Arenys, de 750 m², delimitada per una tanca perimetral i oberta al mar.
Paral·lel a la platja hi ha un passeig natural molt concorregut tant pels veïns de Canet com d'Arenys. A cada extrem de la platja hi ha un búnquer de la Guerra Civil espanyola.

## Vegeu també

* Platges d'Arenys de Mar
* Costa del Maresme

## Referències

* ↑ «La platja del Cavaió (Tercera platja)». Ajuntament d'Arenys de Mar.
* ↑ «Platja de Cavaió». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Àrea de gossos a la platja del Cavaió de Canet de Mar». Ajuntament de Canet de Mar.
* ↑ «Platja del Cavaió». Ajuntament de Canet de Mar. Arxivat de l'original el 2023-08-30. [Consulta: 30 agost 2023].
* ↑ Bruguera i Riera, Ramon «La recuperació del búnquer de la platja del Cavaió (Arenys de Mar)». Trobada d’Entitats de Recerca Local i Comarcal del Maresme. Núm. 9, 2015, pàg. 191-197.
# Plouescat

Plouescat (en bretó Ploueskad) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 3.741 habitants. A l'inici del curs 2007 el 17,7% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 4.042 | 4.003 | 4.008 | 3.935 | 3.689 | 3.660 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2001 | Daniel Jacq | Divers gauche |
| 2001-2008 | Jérôme Blonz | Divers droite |
| 2008- | Jean Le Duff | Divers gauche |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Plougonver

Plougonver (en bretó Plougonveur) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 768 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2017 |
| 1.548 | 1.374 | 1.155 | 998 | 868 | 768 | 733 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean Piolot | |
| 2008- | Christian Prigent | |

## Personatges il·lustres

* Erwan Kerou, poeta i bard bretó.
# Tomàs Adzet i Porredon

Tomàs Adzet i Porredon (30 de gener de 1932 - 3 de maig de 2013) fou un farmacèutic i catedràtic de farmàcia.
L'any 1966 fou elegit acadèmic corresponent de la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya (RAFC) i el 1973 acadèmic numerari, càrrec en el qual prengué possessió el 29 de març de 1977, adscrit a la Secció 6a de Ciències farmacològiques, amb un discurs en què presentà els al·lucinògens del Nou i del Vell Món, detallant la seva estructura i síntesi, així com les investigacions biogenètiques realitzades amb algun d'ells, la seva identificació i anàlisi, i abordant també les consideracions que el seu consum presenta, des del punt de vista jurídic i social. L'any 1979 fou nomenat catedràtic de Farmacognòsia i Farmacodinàmia de la Facultat de Farmàcia de la Universitat de Sevilla. Més endavant es convertiria en catedràtic de la Facultat de Farmàcia de la Universitat de Barcelona, càrrec que ocuparia fins a la seva jubilació, al Departament de Farmacologia, Toxicologia i Química Terapèutica d'aquesta facultat. A la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya ocupà el càrrec de president entre els anys 1993 i el 1997, en què demanà el seu cessament per motius de salut. L'any 1973 va guanyar el premi convocat per l'Acadèmia, pel seu treball en el camp de les ciències biològiques i naturals sobre la «Quimiotaxonomia». També fou acadèmic corresponent de l'Academia Nacional de Farmacia y Bioquímica argentina i representant d'aquesta a l'Estat espanyol. Les seves contribucions principals a través de publicacions científiques van esdevenir en el camp de l'etnofarmacologia.

## Referències

* ↑ «El Dr. Adzet Porredón, nuevo académico numerario de Farmacia». La Vanguardia (Hemeroteca), 07-04-1977 [Consulta: 26 febrer 2021].
* 1 2 «Necrològiques: Excel·lentíssim doctor Tomàs Adzet Porredón». La Vanguardia (Hemeroteca), 04-05-2013 [Consulta: 26 febrer 2021].
* 1 2 «Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya: 50 Anys». Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya, 2006 [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ Ministerio de Universidades e Investigación, Sección: II. Autoridades y personal - Nombramientos, situaciones e incidencias «Orden de 17 de noviembre de 1979 por la que se nombra, en virtud de oposición, a don Tomás Adzet Porredón Catedrático de «Farmacognosia y Farmacodinamia» de la Facultad de Farmacia de la Universidad de Sevilla». Boletín Oficial del Estado (BOE), Núm. 295, 10-12-1979, pág. 28353. ISSN: 0212-033X [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ «Inauguración del curso en la Real Academia de Farmaciaː Entrego de los premios de la Corporación». La Vanguardia (Hemeroteca), 23-01-1973 [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ «Academics». Academia Nacional de Farmacia y Bioquímica argentina. [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ «Tomás Adzet Porredón». Dialnet. [Consulta: 26 febrer 2021].
# Louis Gabrillargues

Louis Gabrillargues (Montpeller, 16 de juny de 1914 - Sent Bausèli, 30 de novembre de 1994) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1934.

## Referències

* ↑ France - Trainers of First and Second Division Clubs Arxivat 2008-05-31 a Wayback Machine.
* ↑ Profile Arxivat 2015-02-09 a Wayback Machine. a FFF
# Philautus parvulus

Philautus parvulus és una espècie de granota que es troba a Cambodja, Myanmar, Tailàndia, Vietnam, Laos, i possiblement també a la Xina i Índia. Va ser descrit pel zoòleg belgo-anglès George Albert Boulenger el 1983.
Tot i que la població minva, a la Llista Vermella de la UICN del 2016 encara és classificat en la categoria risc mínim. La pèrdua i la degradació d'hàbitat per mor de l'expansió ràpida de l'agricultura i la desforestació són amenaces constant per a la biodiversitat a tot el sud-est asiàtic

## Descripció

És una espècie de granota petita. Els mascles mesuren entre 18–21 mm de llargada del musell cap al ventre. Tenen el musell arrodonit i el timpà amagat. Els dits de les mans i els peus són curts i porten discs adhesius; els dits de mans són solts, les de peus són palmats. El dors és grisenc o marró. Pot teniruna barra fosca o una taca triangular entre els ulls i una banda fosca corbada als costats. Les extremitats posteriors tenen unes barres transversals. Els mascles tenen un sac vocal gran.

## Referències

* 1 2 3 IUCN SSC Amphibian Specialist Group «Raorchestes parvulus:» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 18-12-2015. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t58886a55068080.en.
* 1 2 Boulenger, George-Albert «Concluding report on the reptiles and batrachians obtained in Burma by Signor L. Fea dealing with the collection made in Pegu and the Karin Hills in 1887-88». Annali del Museo civico di storia naturale di Genova, 13, 1893, pàg. 304––347.
* ↑ Nguyen, Truong Quang; Le, Minh Duc; Pham, Cuong The; Nguyen, Tao Thien; Bonkowski, Michael «A new species of Gracixalus (Amphibia: Anura: Rhacophoridae) from northern Vietnam» (en anglès). Organisms Diversity & Evolution, 13, 2, 01-06-2013, pàg. 203-214. DOI: 10.1007/s13127-012-0116-0. ISSN: 1618-1077.
# Músser

Músser ['musә] és una entitat de població del municipi cerdà de Lles de Cerdanya. El 2019 tenia 40 habitants.
Juntament amb Arànser va formar un municipi fins a la seva integració a Lles de Cerdanya el 1970.

## Llocs d'interès

* Església de Sant Fructuós de Músser
* Rocaviva

## Referències

* ↑ «Músser». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «251272 Lles de Cerdanya». Idescat. [Consulta: 26 agost 2020].
# Picotet castany

El picotet castany (Picumnus cinnamomeus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita matolls, boscos i manglars de les terres baixes costaneres fins als 500 m, al nord-est de Colòmbia i nord-oest de Veneçuela.
# Carolina Rodríguez

Carolina Rodríguez és el nom dels següents personatges:
* Carolina Rodríguez Ballesteros (Lleó, 1986), gimnasta rítmica espanyola
* Carolina Rodríguez Gutiérrez (Toluca, 1993), ciclista mexicana
* Carolina Rodríguez Ferrero, coneguda com a Nina Rodríguez, (Bogotá, 1985), model colombiana
* Carolina Rodríguez Solorza, coneguda com a Crespita, (Santiago de Xile, 1983), boxejadora xilena