OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estathé

Estathé és una marca italiana de te gelat produïda per Ferrero. Va ser introduït per primera vegada al mercat el 1972, destacant per la seva naturalitat davant de marques com Pepsi i Coca Cola que en aquest moment controlaven el mercat italià. Actualment és patrocinador oficial del Giro d'Itàlia.

## Història

Va ser llançat l'any 1972 per la marca Ferrero, destacant precisament per la seva naturalitat, el primer posat en el mercat va ser el «Estathé Limone» (llimona). La marca és recordada pels comercials d'emesos a la dècada de 1980 a on apareixia una veu femenina cantant el jingle Sete d'Estate... sete d'Estathé.... El 1995 va ser llançada l'edició «Pesca» (préssec), el] 2002 la versió «Deteinata Limone» i el 2008 la versió «Verde». Estathé està fet de fulles de te provinents de Sri Lanka, mesclat amb suc de fruita. És comercialitzat en envasos semblants als de iogurt, també en ampolles de plàstic i llaunes.

## Gusts

* Limone: gust de llimona
* Deteinat Limone: versió sense colorants ni conservants, gust de llimona
* Pesca: gust de préssec
* Deteinato Pesca: versió sense colorants ni conservants, gust de préssec
* Verd: gust de te verd
* Karkadè(2014): edició especial amb gust de flors d'hibisc
* Menta(2014): edició especial amb gust de menta
* Tropical(2014): edició especial amb gust de taronja, maracujà, papaia i guaiaba
* Nutella & Go: conté en un mateix envàs bastonets de pa, nutella i estathé
Referència:

## Referències

* ↑ «Che vinca il gusto vero dello sport. Giro d'Italia» (en italià). estathe.it. Arxivat de l'original el 2014-10-18. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ «i Nuovi edición limitada Gusti 2014» (en italià). Estathe.it. Arxivat de l'original el 2014-10-18. [Consulta: 18 octubre 2014].
# Estatiels

Els estatiels (en llatí statielli, en grec antic Στατίελλοι) eren una tribu dels lígurs que vivien a les valls del nord dels Apenins als dos costats de la vall de Bormida. Una de les seves ciutats era Aquae Statiellae, moderna Acqui Terme, que va créixer des d'un lloc on hi havia unes fonts termals fins a una ciutat de certa importància sota domini romà.
Titus Livi diu que l'any 173 aC eren un poble independent. Aquell any, el cònsol romà Marc Popil·li Lenat els va atacar sense justificació, els va derrotar i va ocupar la seva capital que Livi anomena Carystus, ciutat per altra banda desconeguda. No content amb la derrota, va desarmar els supervivents i els va vendre com a esclaus. Aquesta actuació va ser molt criticada a Roma, i els tribuns de la plebs van decidir recusar-lo entre altres coses perquè els estatiels sempre havien mantingut una bona amistat amb els romans. Després d'un judici van decretar la restitució de la llibertat als lígurs, tot i les furioses protestes de Lenat, i en la mesura del possible restituir-los-hi també les seves propietats. Popil·li no va acatar el decret i no va fer res per la seva execució i fins i tot va mantenir les seves ordres anteriors. Quan va tornar a Roma va ser cridat pel senat per respondre dels seus actes, però se'n va sortir sense càstig per la influència de la seva família. Plini el Vell, els inclou entre les tribus lígurs que existien a la seva època.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Statielli». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 febrer 2021].
# Factor de forma (desambiguació)

«Factor de forma» té aquests significats:

## Fabricació

* Factor de forma (disseny), un aspecte del disseny que defineix i prescriu la mida, la forma i altres especificacions físiques dels components de màquines o aparells, especialment en l'electrònica i aparells electrònics.
** Factor de forma Pizza box
** Factor de forma (telèfons mòbils)
** Factor de forma (placa mare), les especificacions de les plaques base d'ordinadors
** Factor de forma del disc dur
* FormFactor (empresa), una empresa de prova i mesura de semiconductors, va adquirir Cascade Microtech el 2016

## Teoria de la dispersió

* Factor de forma (teoria quàntica de camps), una fórmula semiempírica utilitzada en teories de camps quàntiques efectives
* Factor de forma atòmica, o factor de dispersió atòmica, mesura de l'amplitud d'una ona dispersa des d'un àtom aïllat
* Factor de forma elèctrica, la transformada de Fourier de la distribució de càrrega elèctrica a l'espai
* Factor de forma magnètica, la transformada de Fourier d'una distribució de corrent elèctric a l'espai

## Altres ciències

* Factor de forma (electrònica), que caracteritza la forma funcional dels senyals oscil·lants
* Factor de forma (transferència radiativa) o factor de vista, la proporció d'energia transmesa per aquest objecte que es pot transferir a un altre objecte
* Factor de forma en Inventari forestal, referint-se a la forma de l'arbre
# Família d'Hungaria

Els asteroides Hungaria formen una de les famílies d'asteroides de la part interna del cinturó d'asteroides que orbiten al voltant del Sol entre 1,78 i 2,00 unitats astronòmiques.
Aquests asteroides tenen generalment una dèbil excentricitat (menys de 0,18) i una Inclinació de 16 a 34 graus. Tenen un període orbital d'aproximadament 2,5 anys. Són en ressonància orbital 9:2 amb Júpiter i 2:3 amb Mart.
L'han anomenada així pel seu membre més gros, (434) Hungaria, i és la família d'asteroides amb la concentració interna més densa d'asteroides, situada un poc cap a l'interior del nucli del cinturó principal.
Al 1$^{er}$ de setembre del 2015, 14787 asteroides han estat enregistrats a la família d'Hungaria, dels quals 6234 han estat numerats i 228 anomenats.

## Referències

* ↑ «The Hungaria group of minor planets» (pdf) (en anglès). Journal of the Royal Astronomical Society of Canada, 84, abril 1990, pàg. 123-131. Bibcode: 1990JRASC..84..123S.
* ↑ Milani, A., Knezevic, Z., Novakovic, B. and Cellino, A. Dynamics of the Hungaria asteroids (Icarus), 207, 01-06-2010, pàg. 769–794. Bibcode: 2010Icar..207..769M. DOI: 10.1016/j.icarus.2009.12.022.
# Família de La Roche

La família de la Roche fou una noble dinastia francesa originària de La Roche-sur-l'Ognon, una antiga comuna de Rigney de l'antic Franc Comtat de Borgonya (actual Franc Comtat, França).
La família va donar naixement als primers ducs d'Atenes amb la participació d'Odó I de la Roche en la Quarta Croada entre 1204 i 1205, el qual va rebre primer el títol de «Megaskyr» (Gran Senyor). Otó va transferir el senyoriu al seu fill Guiu I, que va rebre el títol de duc a partir de 1260. Guiu també va ser el senyor de Tebes i senyor d'Argos i Nàuplia, al principat d'Acaia. Els descendents de Guiu I van governar el ducat fins al 1308, data en què va morir Guiu II, l'últim duc de la Roche.

## Membres

* Ponç de la Roche, en 1100, fundador de l'abadia cistercenca de Bellevaux (1119)
** Ponç I de la Roche (?), primer abat de la Bellevaux
** Hug de la Roche, mort al voltant de 1180: senyor de la Roche i Roulans
** Otó de la Roche, mort al voltant de 1161
*** Ponç II de la Roche, senyor de Ray-sud-Saône el 1159
**** Otó I de la Roche, mort el 1234, senyor d'Atenes des de 1205 fins a 1225
***** Guillem de la Roche, senyor de Veligosti i Damala des de 1218 fins a 1262
***** Guiu I de la Roche, mort el 1263, senyor d'Atenes des de 1225 i duc des de 1260
****** Joan I de la Roche, mort en 1280, duc d'Atenes des de 1263
****** Guillem I de la Roche, mort el 1287, duc d'Atenes des de 1280, batlle senyorial d'Acaia, senyor de la meitat de Tebes des de 1280; es va casar amb Helena Comnena Ducena, filla de Joan I Ducas de Tesalia
******* Guiu II de la Roche, 1280 – 1308, duc d'Atenes des de 1287 fins a 1308; es va casar amb Matilde d'Hainaut, filla del príncep d'Acaya Florent d'Hainaut i Isabel de Villehardouin
****** Alícia de la Roche, morta en 1282, es va casar amb Joan II d'Ibelín, senyor de Beirut
****** Margarida, morta en 1293, es va casar amb Enric I, comte de Vaudémont
****** Isabel de la Roche, morta abans de 1291, es va casar primer amb Godofred de Briel, després amb Hug de Brienne, comte de Lecce
***** Otó II de la Roche, senyor de Ray
*** Otó de la Roche

## Referències

* Longnon, Jean (1969), "The Frankish States in Greece, 1204–1311", in Wolff, Robert Lee & Hazard, Harry W., A History of the Crusades, Volume II: The Later Crusades, 1189–1311, University of Wisconsin Press, pàg. 234–275, <http://digicoll.library.wisc.edu/cgi-bin/History/History-idx?type=article&did=History.CrusTwo.i0021&id=History.CrusTwo>
* Longnon, Jean (1973), "Les premiers ducs d'Athènes et leur famille", Journal des Savants (no. 1): 61-80, ISSN 1775-383X, <http://www.persee.fr/web/revues/home/prescript/article/jds_0021-8103_1973_num_1_1_1278>
# Família de Pal·les

La família Pal·les és un grup d'asteroides del tipus B de molt alta inclinació situat a la part intermèdia del cinturó d'asteroides. Va ser observat per primera vegada per Kiyotsugu Hirayama el 1928.
L'asteroide que li dona el nom a la família és Pal·les, un asteroide extremadament gran amb un diàmetre mitjà d'uns 550 km. Els cossos restants de la família són molt més petits; el més gran d'ells és (5222) Ioffe amb un diàmetre estimat de 22 km. Això, tenint en compte la preponderància del rar espectre del tipus B entre els seus membres, indica que la família està composta pels trossos de les expulsions dels impactes a Pal·les.
Segons el diagrama, els seus elements orbitals varien en els rangs aproximats
| | a$_p$ | e$_p$ | i$_p$ |
| min | 2.71 AU | 0.25 | 32° |
| max | 2.79 AU | 0.31 | 34° |
En l'època present, el rang d'observació orbital dels membres principals (en comparació a la base de dades MPCORB) és:
| | a | e | i |
| min | 2.71 AU | 0.13 | 30° |
| max | 2.79 AU | 0.37 | 38° |

## Vegeu també

* Famílies d'asteroides
* Família Vesta
* Família Coronis
* Família Flora
* Família Juno

## Enllaços externs

* A. Lemaitre & A. Morbidelli, Proper elements for highly inclined asteroidal orbits, Celestial Mechanics and Dynamical Astronomy, Vol. 60, pp. 29 (1994).
* Y. Kozai Secular perturbations of asteroids and comets In: Dynamics of the solar system; Proceedings of the Symposium, Tokyo, Japan, May 23-26, 1978. Dordrecht, D. Reidel Publishing Co., 1979, p. 231-236; Discussion, p. 236, 237.
* A. Cellino et al. "Spectroscopic Properties of Asteroid Families", in Asteroids III, p. 633-643, University of Arizona Press (2002). (Table on page 636, in particular).
* MPCORB orbit database

## Referències

* ↑ «The MPC Orbit (MPCORB) Database».
# Fana

Fana és una ciutat i la seu de la "Comuna de Guegneka" a la regió de Koulikoro, a Mali; està situada al sud del país, a mig camí entre la capital, Bamako i la ciutat de Segou. La comuna té una població de vora 25.631 habitants.
Considerada la zona productiva més important de la "Compagnie malienne pour le développement du textile" (CMDT), Fana és la segona zona productora de cotó més important de Mali, rere de Koutiala. En l'any 2005, Fana acollí la quarta edició del "Forum des peuples", una manifestació maliana que aplega moviments anti-globalització d'arreu del món coincidint amb les reunions del G8.
# Faux (Ardenes)

Faux és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 55 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Faux era de 55 persones. Hi havia 25 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 5 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 23 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. Tots els 23 habitatges eren cases. Dels 23 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 2 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Faux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 29 eren actives i 3 eren inactives. De les 29 persones actives 26 estaven ocupades (16 homes i 10 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 3 persones inactives 2 estaven jubilades i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Faux hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 575 hectàrees.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Faux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Faux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
Viccionari
# Eugènia de Pagès i Bergés

Eugènia de Pagès i Bergés és una professora, catedràtica d'història d'ensenyament secundari i escriptora catalana.
Ha estat assessora de centres de Primària i Secundària i ha fet nombroses publicacions en revistes sobre pedagogia. En les seves obres ha tractat temes diversos com la concentració i la relaxació a les aules, la nova generació d'estudiants i els efectes de les noves tecnologies en l'aprenentatge o les tergiversacions en la història recent de Catalunya i Espanya.

## Obra publicada

* 2008 : Com ser docent i no deixar-hi la pell (Editorial Graó, amb Alba Reñé Teulé)
* 2008 : Cómo ser docente y no morir en el intento (edició en castella, Editorial Gráo)
* 2011 : La generació Google (Pagès Editors)
* 2012 : La generación Google (edició revisada en castellà, Editorial Milenio)
* 2014 : L'Espanya de sempre (Pagès Editors)
* 2017 : No m'ho van ensenyar a l'escola (Pagès Editors, ISBN 978-84-9975-843-5)

## Referències

* ↑ «Anem de tarda - Debatem sobre el sistema educatiu amb Eugènia de Pagès i Xavier Melgarejo». RTVE, 31-03-2015. [Consulta: 12 setembre 2017].
* ↑ «Eugènia de Pagès (publicacions)». Publicacions editorial Graó. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2017. [Consulta: 12 setembre 2017].
* ↑ «Eugènia de Pagès - Dialnet». Dialnet. [Consulta: 12 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Entrevista a Eugènia de Pagès a betevé
* Entrevista a Eugènia de Pagès a Vilaweb
* Entrevista a Eugènia de Pagès al canal 324
# Eubucco

Eubucco és un gènere d'ocells de la família dels capitònids (Capitonidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 7.3, 2017) aquest gènere està format per 4 espècies, però altres classificacions reconeixen fins a 7:
* cabut de gorja ardent (Eubucco aurantiicollis).
* cabut cap-roig (Eubucco bourcierii).
* cabut versicolor central (Eubucco glaucogularis).
* cabut gorjagroc (Eubucco richardsoni).
* cabut versicolor septentrional (Eubucco steerii).
* cabut de Carabaya (Eubucco tucinkae).
* cabut versicolor meridional (Eubucco versicolor).

## Referències

* ↑ J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie, i E. de Juana (eds.). 2017. Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Gratonita

La gratonita és un mineral de plom, arsènic i sofre, químicament és un sulfur de plom (II) i d'arseni (III), de fórmula Pb$_9$As₄S$_{15}$, de color gris plom fosc, una duresa de 2,5, una densitat de 6,17-6,22 g/cm³, cristal·litza en el sistema hexagonal. El seu nom fa honor a Louis Caryl Graton (1880-1970), geòleg de mines nord-americà, de la Universitat Harvard, a Cambridge, Massachusetts. Fou descoberta a la mina Excelsior, a Cerro de Pasco, Perú, el 1939.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la gratonita pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: diaforita, cosalita, freieslebenita, marrita, cannizzarita, wittita, junoita, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, weibul·lita, felbertalita, rouxelita, angelaite, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiita, tsugaruita, pillaita, zinkenita, scainiita, pellouxita, chovanita, aschamalmita, bursaita, eskimoita, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, ramdohrita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaita, ustarasita, vikingita, xilingolita, heyrovskýita, andorita IV, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.

## Referències

* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 4 abril 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Gratonite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 4 abril 2012].
# Pnitàgores

Pnitàgoras o Pnitàgores és el nom dels següents personatges:
* Pnitàgores/Pnitàgoras o Pintàgores/Pintàgoras, príncep de Salamina
* Pnitàgores/Pnitàgoras de Salamina o Pintàgores/Pintàgoras de Salamina, rei de Salamina
# Meliz Redif

Meliz Redif (Lefkoşa, 26 de març 1989) és una atleta turcoxipriota d'ascendencia negra que va representar Turquia als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012. Es velocista i migfondista i compiteix pel club esportiu Fenerbahçe SK d'Istanbul.
La Federació turca d'Atletisme (TAF) li va prohibir el 2015 la competència durant tres anys per sospita de dopatge.

## Referències

* ↑ https://www.haberler.com/kktc-nin-gundemi-atlet-meliz-redif-3854218-haberi/
* ↑ https://www.gundemkibris.com/spor/kibrisli-atlet-meliz-redife-3-yil-men-h148222.html

## Enllaços externs

* Fitxa de Meliz Redif a IAAF
# Marrowbone Lane

Marrowbone Lane (En irlandès Lána Mhuire Mhaith) és un carrer que surt de Cork Street, a Dublín (Irlanda). El nom prové d'una corrupció de St. Mary Le Bone; no obstant, és conegut com a Marrowbone Lane ja des del 1743.
Aquest carrer és conegut principalment pels violents combats que hi van tenir lloc en el transcurs de l'alçament de Pasqua del 1916. La destil·leria del carrer va ser utilitzat com a punt defensiu per una força de més de cent rebels, sota comandament d'Éamonn Ceannt, la qual també defensava la South Dublin Union. Ceannt, posteriorment, seria executat per les autoritats britàniques per la seva participació en la revolta. El seu lloctinent, Cathal Brugha, juntament amb altres homes sota les seves ordres, com ara W. T. Cosgrave, Joseph McGrath o Dennis O'Brien, posteriorment serien alguns dels líders del moviment independentista irlandès.
Quan es descriu les activitats d'aquest grup, s'utilitzen indistintament els termes "combat a Marrowbone Lane" i "combat a South Dublin Union".
El 1939, Robert Collis va escriure l'obra Marrowbone Lane.

## Referències

* ↑ Bardon, Carol and Jonathan. If Ever You Go to Dublin Town. Belfast: The Blackstaff Press, 1988, p. 63. ISBN 0-85640-397-0.
* ↑ Boylan, Henry. A Dictionary of Irish Biography, 3rd Edition. Dublín: Gill and MacMillan, 1998, p. 63. ISBN 0-7171-2945-4.
* ↑ Ryan, Desmond. The Rising (4th Edition). Dublín: Golden Eagle Books, 1966, p. 172–184.
# L'Alfàs

«L'Alfàs» té aquests significats:
* Alfàs del Pi, municipi valencià de la comarca de la Marina Baixa
* Casa de l'Alfàs, casa del municipi d'Ador
* Els Alfassos, partida rural de la foia de Castalla entre els municipis de Castalla i d'Ibi
# La mà diabòlica

La mà diabòlica (títol original: Idle Hands) és una pel·lícula de terror-comèdia americà dirigida per Rodman Flender i estrenada el 1999. Ha estat doblada al català.

## Argument

Al matí de Halloween, Anton es desperta i descobreix, després d'haver-se desplomat amb entusiasme davant de la televisió i haver buidat la nevera, que els seus pares han estat salvatgement assassinats. Flanquejat dels seus dos amics, Mick i Pnub, s'ha de rendir a l'evidència: podria ben bé ser l'autor de l'ona de crims atroços que colpeja els voltants.

## Repartiment

* Devon Sawa: Anton Tobias
* Seth Green: Mick
* Elden Henson: (Mark Lesser) Pnub
* Jessica Alba: Molly
* Vivica A. Fox: Debi LeCure
* Christopher Hart: La mà
* Jack Noseworthy: Randy
* Katie Wright: Tanya
* Sean Whalen: McMacy
* Fred Willard: Sr. Tobias (el pare d'Anton)
* Connie Ray: Sra. Tobias (la mare d'Anton)
* Steve Van Wormer: Curtis
* Kelly Mònaco: Tiffany
* Timothy Stack: Principal Tidwell
* Nicholas Sadler: Ruck
* Tom DeLonge: Nois del Fast food
* The Offspring: El grup

## Crítica

* Una comedieta adolescent, tan vulgar com tantes i tantes
* La majoria de les escenes impliquen comèdia gore

## Referències

* ↑ «La mà diabòlica». esadir.cat.
* ↑ «Two Hands». [Consulta: 20 març 2018].
* ↑ Palomo, Miguel Angel «El diablo metió la mano». El País.
* ↑ Ebert, Roger. «Idle Hands Movie Review & Film Summary (1999) | Roger Ebert» (en anglès). [Consulta: 20 març 2018].
# La mà trencada

La mà trencada fou una revista quinzenal catalana creada, dirigida i editada per Joan Merli i Pahissa que va ser publicada per primer cop el 6 de novembre de 1924 i es van seguir publicant números fins al 31 de gener de 1925, (tot i que en el llibre de Torrent i Tassis hi ha un error i hi està escrit que l'últim número es va publicar el 5 de gener de 1926) havent-hi un total de 6 números. Pel que fa al format de la revista, tenia una grandària de 270x210 mm i es va imprimir a la impremta “Omega”, situada al carrer Ample 53 a Barcelona. Cada número constava de 20 pàgines a dues columnes i valia una pesseta. La seva presentació era molt bona, amb nombroses imatges dedicades a artistes catalans moderns. “La Mà trencada” es pot incloure dins del conjunt de diferents revistes i publicacions d'art que també va dirigir Joan Merli i Pahissa. Entre aquestes obres hi ha la revista “Quatre Coses”, “Les Arts Catalanes” i l'excel·lent revista “Art”.
La temàtica de la revista era la poesia i la literatura dels escriptors catalans de l'època d'orientacions modernes i per aquest motiu la revista consistia en alguna biografia dels autors i els seus treballs, tant literaris com plàstics.
En la revista es van publicar treballs literaris dels autors Joan Crexells, Josep Maria López-Picó, Carles Soldevila, Agustí Esclasans i Folch, Carles Riba, Josep M. De Sagarra i Joan Salvat-Papasseit, qui just acabava de morir quan es va començar a produir la revista. També hi havia fotografies de les escultures d'Enric Casanovas i a la coberta de l'últim número es reprodueix un dibuix de Pablo Ruiz Picasso, del qual hi ha més obres a l'interior.

## Referències

* 1 2 TORRENT, Joan; TASIS, Rafael. Història de la premsa catalana. Barcelona: Bruguera, 1966.(volum I- pàg. 659)
* ↑ «La mà trencada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ GIVANEL, Joan. Bibliografia catalana: premsa. Barcelona: Institució Patxot, 1931-1937(1193)

## Enllaços externs

* Digitalització disponible al portal ARCA (Arxiu de Revistes Catalanes Antigues)
# La mà freda

La mà freda és una comèdia tràgica en tres actes i en vers, original de Francesc d'Assís Ubach i Vinyeta, estrenada per primera vegada pel Teatre Català instal·lat al teatre Romea de Barcelona, la nit del 7 de març de 1878.

## Repartiment de l'estrena

* Tuies: Mercè Abella.
* Socors: Rosa Cazurro.
* Llorenç: Lleó Fontova.
* Vingut: Hermenegild Goula.
* Simó: Iscle Soler.
* Gilet: Frederic Fuentes.
* Fèlix: Joaquim Pinós.
* Ton: Ramon Valls.
* Joan: Jacint Sarriera.
* Ramon: Emili Casas.
* Homes i dones del poble.

## Referències

* 1 2 «LA MÀ FREDA». Arxiu digital històric dels espectacles del Teatre Romea. [Consulta: 24 abril 2022].

## Enllaços externs

* La mà freda, a la xarxa.
* Retrat de l'actor Lleó Fontova caracteritzat per a l'obra de teatre La mà freda