OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# O Elsón

O Elsón és un poble aragonès del municipi de l'Aïnsa, a la comarca de Sobrarb. El 2018 tenia 18 habitants.
Va ser la capital d'un municipi homònim, abans de l'absorpció al municipi de l'Alt Sobrarb (l'actual Aïnsa) a la dècada del 1960. El municipi estava format per les localitats d'o Elsón i dos vilatges: Mondot i Chabierre d'o Elsón.

## Història

Les primeres mencions del poble daten del segle XI, durant el regnat de Ramir I, amb els noms de «lo Elson» i «Eleson» i es conserven registres de les tinences fins al 1182, que és quan mor l'últim tinent.
El segle XVI o Elsón va viure una època d'abundància, tal com indiquen les reformes fetes a l'església durant l'època.

## Monuments

El monument principal d'o Elsón és l'església de Santa Olària, un temple de culte catòlic de diferents estils i de grans dimensions erigit el segle XVI per Chuan Tellet.

## Referències

* ↑ (castellà) «Olsón» en a subpachina «Relación de unidades poblacionales» d'o Insituto Nacional de Estadística; consultada o 5 de septiembre de 2011.
* ↑ (castellà) Voz «Castillo de Olsón» en a Gran Enciclopedia Aragonesa online; consultada o 5 de septiembre de 2011.
* ↑ (castellà) SOLSONA, Fernando (coord.). ("Asociación Río Susía"). Descubriendo el valle del río Susía. Ed. PRAMES; Zaragoza, 2008. ISBN 978-84-8321-972-0
* ↑ (castellà) «Casas e infanzones de Sobrarbe»; consultada o 5 de septiembre de 2011.
* ↑ (castellà) «Aínsa-Sobrarbe» en «Municipios», en o portal oficial de a Comarca de Sobrarbe; consultau o 5 de septiembre de 2011.
* ↑ (castellà) «Arte del Renacimiento y barroco» en o portal TurismoSobrarbe.com; consultau o 5 de septiembre de 2011.
# Narcòtic

Un narcòtic, soporífer o estupefaent és una substància medicinal que, per definició, provoca son o estupor i, en la majoria dels casos, inhibeix la transmissió de senyals nerviosos associats al dolor. El grup dels narcòtics comprèn gran varietat de drogues amb efectes psicoactius, encara que terapèuticament no s'usa per promoure canvis en l'humor, com els psicotròpics, sinó per altres propietats farmacològiques: analgèsia, anestèsia, efecte antitussigen, antidiarreic, etc.
Exemples de soporífers són: l'opi, el sulfonal i el cloral.

## Referències

* 1 2 Torrellas, Albert. «Soporíferos». A: Recetario práctico del hogar. Barcelona: Seix y Barral, 1944, p. 341.
* ↑ Torrellas, Albert. «Narcóticos». A: Recetario práctico del hogar. Barcelona: Seix y Barral, 1944, p. 254.
# Narcís de Santdionís

Narcís de Santdionís (Girona, final del segle xiv - ?, vers 1450) fou un jurista i doctor en lleis del segle xv. No es coneix res concret del seu naixement ni de la seva formació acadèmica. Josep Maria Font i Rius dona notícia d'un Narcís de Santdionís que assistí com a procurador del Capítol de Lleida a les Corts de Sant Cugat de 1419 i a les de Tortosa de 1420, on fou nomenat inquisidor. Potser fou també canonge de Barcelona.
Fou oïdor de comptes des de 1440 a 1443. Apareix com a ardiaca de Besalú i, segons Valls i Taberner fou també canonge de Girona. Va ser mestre del jurista gironí Tomàs Mieres, de gran renom. Aquest darrer sotmeté a la censura de Santdionís la seva obra Apparatus de les Constitucions de Catalunya. La Generalitat li encarregà, juntament amb Francesc Basset, la tasca de revisar la compilació dels textos legals del Principat de Catalunya, acabada el 1418 per Jaume Callís i Bonanat de Pere.
Escrigué «Compendium Constitucionum Cathaloniae», que, segons Mariàngela Vilallonga, es tracta d'un compendi que era de gran utilitat als advocats per a l'exercici de la seva professió i que, a més, ofereix una imatge clara de l'estat del dret i de l'organització fonamental de Catalunya durant la primera meitat del segle xv. Està dividit en deu capítols, en els que es tracten tots els temes relacionats amb qualsevol problema públic o privat, qüestions relacionades amb l'Església, amb juraments, judicis, matrimonis, dots, furts, cessions de béns, donacions, emancipació de fills, acusacions, adulteris i qualsevol altra qüestió relacionada amb el dret feudal. En ella, Santdionís elabora la seva doctrina sobre la monarquia limitada. Tingué notable influència en els comentadors de les Constitucions i en l'obra de Tomàs Mieres.

## Referències

* 1 2 Vilallonga, 1993, p. 205.
* ↑ Josep Maria Font i Rius, Introducció a Constitucions de Catalunya. Incunable 1495., Barcelona 1988.

## Bibliografia

* Anna Alberni Jordà, El Cançoner Vega-Aguiló (BC, mss. 7 i 8): estructura i contingut Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.) (tesi doctoral), Capítol 4. Context, Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine. pàgines 320 a 324 PDF
* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 212 [Consulta: 18 setembre 2013].
* Vilallonga, Mariàngela. La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic, 1993. ISBN 978-84-7256-930-0.
# Natació en aigües obertes al Campionat del Món de natació de 2017 – 25 km femení

Campionat del món de FINA 2017 Budapest, Hongria :
| Salts ||||
| Individual ||||
| 1 m | homes | dones |
| 3 m | homes | dones |
| 10 m | homes | dones |
| Sincronitzat ||||
| 3 m | homes | dones |
| 10 m | homes | dones |
| Mixt | 3 m | 10 m |
| Per equips |||
| Salts de gran altura ||||
| homes dones ||||
| Natació en aigües obertes ||||
| 5 km | homes | dones |
| 10 km | homes | dones |
| 25 km | homes | dones |
| Equip | Equips |
| Natació ||||
| Estil lliure ||||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| 800 m | homes | dones |
| 1.500 m | homes | dones |
| Esquena ||||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Braça ||||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Papallona ||||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Estils ||||
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| Relleus lliures ||||
| 4×100 m | homes | dones |
| 4×200 m | homes | dones |
| Relleus d'estils ||||
| 4×100 m | homes | dones |
| Relleu mixt ||||
| 4×100 m | lliure | estils |
| Natació Sincronitzada ||||
| Solo | tècnic | lliure |
| Duet | tècnic | lliure |
| Equip | tècnic | lliure |
| combinació |||
| Duet mixt | tècnic | lliure |
| Waterpolo ||||
| homes (llistes) dones (llistes) | homes (llistes) dones (llistes) | homes (llistes) dones (llistes) |
| Aquesta caixa: ||||
La prova de 25 km femení al Campionat del Món de natació de 2017 es va celebrar el 21 de juliol de 2017.

## Resultats

La cursa es va iniciar a les 08:45.
| Posició | Nedador | Nacionalitat | Temps |
| 1 | Ana Marcela Cunha | Brasil | 5:21:58.40 |
| 2 | Sharon van Rouwendaal | Països Baixos | 5:22:00.80 |
| 3 | Arianna Bridi | Itàlia | 5:22:08.20 |
| 4 | Martina Grimaldi | Itàlia | 5:23:54.60 |
| 5 | Anna Olasz | Hongria | 5:23:55.00 |
| 6 | Anastasiya Krapyvina | Rússia | 5:24:03.70 |
| 7 | Becca Mann | Estats Units | 5:27:06.90 |
| 8 | Aurélie Muller | França | 5:28:25.30 |
| 9 | Chelsea Gubecka | Austràlia | 5:28:41.60 |
| 10 | Cathryn Salladin | Estats Units | 5:29:49.70 |
| 11 | Lenka Štěrbová | República Txeca | 5:33:04.60 |
| 12 | Onon Sömenek | Hongria | 5:33:05.80 |
| 13 | Lara Grangeon | França | 5:33:12.00 |
| 14 | Sarah Bosslet | Alemanya | 5:33:19.70 |
| 15 | Yumi Kida | Japó | 5:39:31.50 |
| 16 | Nataly Caldas | Equador | 5:42:38.40 |
| 17 | Valeriia Ermakova | Rússia | 5:45:13.90 |
| 18 | Xeniya Romanchuk | Kazakhstan | 5:45:56.70 |
| 19 | Betina Lorscheitter | Brasil | 6:05:20.00 |
| — | Mahina Valdivia | Xile | No va acabar |
| — | Vicenia Navarro | Veneçuela | No va acabar |
| — | Angela Maurer | Alemanya | No va començar |

## Referències

* ↑ «Schedule», 01-08-2017. Arxivat de l'original el 2017-08-01. [Consulta: 8 abril 2018].
* ↑ «Entry list», 22-07-2017. Arxivat de l'original el 2017-09-22. [Consulta: 8 abril 2018].
* ↑ «Start list», 11-02-2018. Arxivat de l'original el 2018-02-13. [Consulta: 8 abril 2018].
* ↑ «Final results», 27-09-2017. Arxivat de l'original el 2017-09-27. [Consulta: 8 abril 2018].
# Negübei

Negübei (també Quiqpei o Nikpaï Oghul) fou kan del Kanat de Txagatai (1271-1272?). Era fill de Sardan i net de Txagatai Khan.
El 1271 a la mort de Barak Khan, el príncep txagataïda Negübei fou nomenat kan per Kaidu Khan. Al cap d'uns mesos de la seva entronització, es va revoltar contra el seu senyor, potser en aliança als fills d'Alghu i els fills de Barak, que també s'havien revoltat. Kaidu va enviar un exèrcit i Negübei va haver de fugir cap a l'est. Poc després va ser assassinat. Kaidu va nomenar al seu lloc a Buqa Temür (Buka Timur).

## Referències

* Histoire de la Mongolie, des origines à nos jours, par László Lőrincz Publié par Akadémiai Kiadó, 1984 ISBN 9630533812 i ISBN 9789630533812
* R. Grousset, L'empire des steppes, Attila, Gengis-Khan, Tamerlan, Paris 1938, quarta edició 1965, en línia a uqac.ca PDF
# Olney (Maryland)

Olney és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 31.438 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Olney tenia 31.438 habitants, 10.274 habitatges, i 8.650 famílies. La densitat de població era de 934,4 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 0% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 26,9% de 45 a 60 i un 6,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 94.818 $ i la renda mediana per família de 100.717 $. Els homes tenien una renda mediana de 69.911 $ mentre que les dones 45.818 $. La renda per capita de la població era de 35.267 $. Entorn de l'1,9% de les famílies i el 2,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Olney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Olney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Olodiames orientals

Els olodiames orientals són els membres d'un clan ijaw que viuen a l'estat de Bayelsa. Els olodiames orientals, que tenen el mateix origen que els olodiames orientals prenen els eu nom d'Igbedigbolo (àlies Olodi o Olode), que fou el fill gran d'Ijo que va abandonar la regió de Benin City.
Els olodiames orientals parlen el dialecte olodiama est de la llengua izon.
El clan dels olodiames orientals es fundà molt abans del segle xiv, entre el 900 i el 1200 d. de C.

## Història

Quan van abandonar la regió de Benin City, els olodiames es van establir al centre del delta del Níger. Olodi i la seva família va abandonar la seva regió d'origen amb altres famílies i van anar a la zona del riu Nun. Alguns d'ells van fundar al ciutat d'Ikoro a prop de Benin City. En aquella primera època del clan els avantpassats dels olodiames van anar a viure a Oporoma, ciutat que els descendents d'Olodi van abandonar per a fundar el seu propi poblat (Olodi-Ama). Aquesta fou abandonada posteriorment i van fundar altres poblats com Ikebiri, Ondewari, Olugbobiri i Ikeingha. Més tard alguns descendents d'Olodi també van fundar Olodiama i Onyoma a la zona de Nembe.
Els olidiames occidentals es van escindir dels olodiames orientals quan van tornar a Ikoro.

## Referències

* 1 2 3 4 5 olodiames a ijawland.info
* ↑ izon a l'ethnologue

## Bibliografia

* Alagoa E J. - A History of the Niger Delta - An historical interpretation of Ijo oral traditions. (1972 University of Ibadan Press).
* Owonaro S K - The History of Ijo and her Neighbouring tribes in Nigeria. (1949 Niger printing Press Lagos).
# Osred II

Osred II fou rei de Northúmbria del 789 al 790. Era fill d'Alhred i d'Osgifu, filla d'Eadberht. Succeí a Ælfwald I, fill del germà de la seva mare, Oswulf, que fou assassinat per l'ealdorman Sicga. Osred, tot i que unificà dues de les faccions oposades a Northúmbria, només fou rei durant un any abans de ser deposat, i va ocupar el seu lloc l'anteriorment deposat Æthelred I, fill d'Æthelwald Moll. Osred fou llavors exiliat, sembla que a l'illa de Man. Retornà de l'exili el 792, i la Crònica anglosaxona informa que fou "detingut i assassinat el divuitè dia abans de les calendes d'octubre. El seu cos fou dipositat a Tynemouth." S'assumeix que aquest assassinat fou dut a terme o instigat pel rei Æthelred, que també havia matat Ælf i Ælfwine, fills d'Ælfwald, morts l'any anterior, i que havia intentat matar a Eardwulf el 790.

## Referències

* ↑ Rollason, 2003, p. 194.
* ↑ Yorke, 2002, p. 94.
* ↑ Woolf, 2007, p. 42.
* ↑ Points, 2013, p. 23.

## Bibliografia

* Higham, N.J.. An English empire: Bede and the early Anglo-Saxon kings. Manchester University Press, 1995. ISBN 0-7190-4424-3.
* Points, Guy. The Combined Anglo-Saxon Chronicles, 2013.
* Rollason, David. Northumbria, 500-1100: Creation and Destruction of a Kingdom. Cambridge University Press, 2003.
* Woolf, Alex. From Pictland to Alba, 789-1070. Edinburgh University Press, 2007.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms in Early Anglo-Saxon England. Londres: Routledge, 2002.
# Nystalus

Nystalus és un gènere d'ocells de la família dels bucònids (Bucconidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per cinc espècies:
* barbacoll d'orelles blanques (Nystalus chacuru).
* barbacoll maculat (Nystalus maculatus).
* barbacoll estriat occidental (Nystalus obamai).
* barbacoll barrat (Nystalus radiatus).
* barbacoll estriat oriental (Nystalus striolatus).
Sovint els barbacolls estriats occidental i oriental són considerat coespecífics.

## Referències

* ↑ J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie, i E. de Juana (eds.). 2017. Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Nyquist

Nyquist és un nom d'origen suec i noruec que pot referir-se a:

## Persones

* Arild Nyquist (1937–2004), escriptor i músic noruec
* Harry Nyquist (1889–1976), enginyer sueco-nord-americà

## Altres

* Soroll tèrmic, també anomenat soroll de Johnson-Nyquist, soroll de Johnson i soroll de Nyquist
* Freqüència de Nyquist,
* Criteri de Nyquist, sobre la regulació automàtica
* Teorema de mostreig de Nyquist-Shannon, resultat fonamental del camp de la teoria de la informació
* Nyquist (llenguatge de programació), llenguatge informàtic de programació per a la sínesi de so i la composició musical
# Néko Hnepeune

Néko Hnepeune (Wé, Lifou, Illes Loyauté, 1954) és un polític canac de Nova Caledònia. Funcionari diplomat en l'Institut Regional de l'Administració de Metz, el 1980 tornà a Nova Caledònia i es va afiliar a Unió Caledoniana. Des del 1984 dona suport al FLNKS i fou el primer director de l'Agència de Desenvolupament de la Cultura Canac (1983-1989) i secretari general de la Província del Nord.
A les eleccions provincials de Nova Caledònia de 1999 fou elegit diputat per les Illes Loyauté, en l'assemblea de la qual fou president de la comissió de finances i administració pública. El 2001 fou escollit alcalde de Lifou i a les eleccions provincials de Nova Caledònia de 2004 va encapçalar la llista del FLNKS-UC que li va donar la presidència de les Illes Loyauté, càrrec que ha mantingut després de les eleccions provincials de 2009 amb suport de gairebé tots els grups polítics de l'assemblea

## Enllaços externs

* Fitxa al web del Congrés Arxivat 2009-03-30 a Wayback Machine.
| Precedit per: Robert Xowie | President de les Illes Loyauté 2004 - ara | Succeït per: en el càrrec |
# Néjib Liman

Néjib Liman (Bardo, 12 de juny de 1953) és un exfutbolista tunisià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de Tunísia amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1978.
Pel que fa a clubs, destacà a Stade Tunisien.

## Referències

* ↑ «1978 FIFA World Cup Argentina». Arxivat de l'original el 2011-10-20. [Consulta: 23 juliol 2019].
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2015-04-29. [Consulta: 23 juliol 2019].
* ↑ Perfil a transfermarkt.it
# Pala de rentar

La pala de rentar (la roba), picador, batedor o maçó és un estri fet de fusta, amb forma de pala de forner, però amb el mànec curt, que s'emprava antigament per a rentar la roba a mà, es feia servir picant la roba per fer-ne sortir la brutícia, contra una fusta de rentar, o contra lloses llises existents al mateix safareig.
Això es solia fer en el safareig públic, de manera que cada dona duia la seva fusta de rentar estriada i la pala de rentar amb la qual colpejaven la roba un cop ensabonada. Les dones anaven a rentar al safareig amb els seus cistells plens de roba bruta, la seva banqueta per protegir els genolls i les peces de sabó fetes a casa seva.
S'emprava conjuntament amb una fusta de rentar feta usualment amb un marc de fusta rectangular que portava muntats en la part interior una sèrie de relleus o ondulacions per fregar o atupar la roba ensabonada; aquests relleus podien ser de fusta o de metall.

## Vegeu també

* Fusta de rentar
* Llosa per a rentar
* Màquina de rentar
* Neteja
* Drap
* Brutícia
* Taca

## Referències

* ↑ Donald Davis. Thirteen miles from Suncrest. august house, 1 setembre 1994, p. 38–. ISBN 9780874833799 [Consulta: 7 juny 2011].

## Enllaços externs

* The Generation that saved America
# Ommatospila

Ommatospila és un gènere d'arnes de la família Crambidae. El gènere va ser descrit per Julius Lederer el 1863.

## Taxonomia

* Ommatospila decoralis (Guenée, 1854)
* Ommatospila descriptalis (Walker, 1866)
* Ommatospila narcaeusalis (Walker, 1859)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 7 març 2019].
# PGO

PGO té els següents significats:
* Pla General d'Ordenació, instrument de planejament urbanístic bàsic per a l'ordenació integral del territori
* PGo també és un anagrama usat per Paul Gauguin, pintor francès
# PHC

PHC té els següents significats:
* Partit Humanista de Catalunya, partit polític de Catalunya
* PHC Sant Cugat (de l'acrònim Patí Hoquei Club), club d'hoquei sobre patins de Sant Cugat del Vallès
* Paul Hunter Classic, torneig anual de snooker celebrat a Alemanya
* Cometa potencialment perillós (del seu nom en anglès Potentially Hazardous Comet), cometa l'òrbita i mida del qual podrien causar danys a la Terra
* Atenció primària (del seu nom en anglès Primary Health Care), nivell bàsic i inicial de l'atenció sanitària
# PR-CV 324

El PR-CV 324 o Senda de Matamon, és un sender de petit recorregut de 6,3 km al terme municipal de Catadau a la comarca de la Ribera Alta. El sender s'inicia a l'Àrea Recreativa dels tres pins, i entre el seu patrimoni històric artístic trobem les ruïnes de l'ermita de Santa Bàrbara. L'any 2012 va patir un incendi forestal el seu recorregut.

## Característiques

Distància: 6,3 km
Comarca: la Ribera Alta
Dificultat: Mitjana

## Referències

* ↑ «Senderos afectados por los últimos incendios». Senderismo.
* ↑ Emilio. «CAMINANDO HACIA LAS ALTURAS: ALTO DEL MATAMÓN Y ALTO DEL TRENCALL (CATADAU, 1/10/2016)». CAMINANDO HACIA LAS ALTURAS, 04-10-2016. [Consulta: 29 desembre 2016].
* ↑ «Sendas del agua del Marquesat. lasprovincias.es». www.lasprovincias.es. [Consulta: 29 desembre 2016].
* 1 2 «Catadau». Catalogosvirtuales.com. Arxivat de l'original el 2016-12-05. [Consulta: desembre 2016].

## Enllaços externs

* Wikiloc: Ascensió al Matamon des de Catadau
# PR-HU 36

El PR-HU 36 és una ruta de petit recorregut en la comarca de la Ribargorça a l'Aragó. Comença en Grist i acaba en el refugi d'Ángel Orús.
El recorregut total són 16 km al bell mig del Pirineus aragonès, a la vall de l'Ésera. Les altituds oscil·len entre els 1000 msnm a Grist i els 2100 al refugi. El seu recorregut segueix al barranc de l'Aigüeta de Grist i passa per la cascada de la Espigantosa i el Pla-Pleta de les Riberetes.
| Municipis | Localitats | Localitats |
| Saünc | Grist | PR-HU 32 PR-HU 33 PR-HU 34 PR-HU 35 PR-HU 51 |

## Referències

* ↑ guiadelospirineos.com. «PR-HU 36. Eriste - Refugio Ángel Orús». Arxivat de l'original el 2016-11-04. [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ turismoribagorza.org. «PR-HU 36 Eriste – Refugio Ángel Orús o El Forcau». [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ Turismo de Aragón. «Eriste- Refugio de Ángel Orús (PR-HU 36)». [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ Diputación Provincial de Huesca. «PR-HU 36. Refugio Ángel Orús desde la Espigantosa». Arxivat de l'original el 2014-07-28. [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ rutasaragon.net. «Eriste- Refugio de Ángel Orús (PR-HU 36)». Arxivat de l'original el 2014-08-11. [Consulta: 28 juliol 2014].
# Paloma Sánchez Ortega

Paloma Sánchez Ortega (Madrid, 5 de març de 1967) és una exjugadora de bàsquet espanyola.
Aler, començà a practicar el basquetbol en etapa escolar i jugà en categoria júnior al Club Iberia i al Club Deportivo Amanecer. Amb aquest darrer equip debutà a la Primera Divisió Femenina la temporada 1987-88. Tres any més tard, fitxà pel Club Bàsquet Godella amb el qual aconseguí nombrosos títols, essent l'equip dominador durant la primera meitat de la dècada del 1990. Entre d'altres destaquen, dues Copes d'Europa (1992, 1993), les primeres del bàsquet femení estatal, sis Lligues espanyoles de forma consecutiva (1991-96) i quatre Copes de la Reina (1991, 1992, 1994, 1995). La temporada 1996-97 fitxà pel Reial Club Celta Banco Simeón, amb el qual guanyà dues Lligues més (1999, 2000) i quatre Copes Galícia de forma consecutiva (1997-00). Internacional amb la selecció espanyola en quaranta-nou ocasions entre 1993 i 1995, disputà el Campionat del Món de 1994 i es proclamà aconseguí la medalla d'or a l'Europeu de Perurgia 1993.
Entre d'altres reconeixements, la selecció espanyola de bàsquet femenina de 1993, de la qual formà part, fou inclosa al Saló de la Fama del bàsquetbol espanyol l'any 2019.

## Palmarès
### Clubs

* 2 Eurolligues de bàsquet femenina (1991-92, 1992-93)
* 8 Lligues espanyoles de bàsquet femenina (1990-91, 1991-92, 1992-93, 1993-94, 1994-95, 1995-96, 1998-99, 1999-00)
* 4 Copes espanyoles de bàsquet femenina (1991, 1992, 1994, 1995)
* 4 Copes Galícia de bàsquet femenina (1996-97, 1997-98, 1998-99, 1999-00)

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa de bàsquet femení (1993)
* 1 medalla de bronze als Jocs Mediterranis de 1993

## Referències

* ↑ «Godella celebra los 30 años de la primera Copa de Europa del basket femenino español» (en castellà). Mundo Deportivo, 25-03-2022. [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ González, Raquel. «Un equipo de pioneras» (en castellà). As, 15-10-2021. [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ «Los 18 elegidos por la FEB para inaugurar el Hall of Fame del baloncesto español» (en castellà). Gigantes, 21-10-2021. [Consulta: 6 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Paloma Sánchez Ortega - Competiciones FEB
* Fitxa de Paloma Sánchez Ortega - Selección Femenina Absoluta
# Orero

Orero (en ligur Oê) és un comune sparso italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 600 habitants. L'ajuntament es troba a la fraziona d'Isolona.

## Geografia

Es troba a la vall Fontanabuona, a l'est de Gènova. Té una superfície de 15,99 km² i les frazioni d'Isolona, Pian dei Ratti i Soglio. Limita amb les comunes de Cicagna, Coreglia Ligure, Lorsica, Rezzoaglio i San Colombano Certenoli.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 21 juliol 2015].