OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pauline Chan Bo-Lin

Pauline Chan Bo-Lin (Xangai, 23 de maig de 1973 - ibídem, 31 de juliol de 2002) fou una actriu de cinema xinesa. Els pares de Chan es van divorciar quan ella era una nena i va anar a viure a Hong Kong i als 15 anys va fer de model. Va presentar-se al concurs de bellesa Miss Àsia de 1990 que va significar que cridés l'atenció a empresaris del cinema eròtic. Inicià la seva carrera en aquest camp als 18 anys, convertint-se en un mite eròtic. L'any 1997 va iniciar una relació sentimental amb Huang Jen-chung, un magnat taiwanès i va residir a Taipei però pocs anys després es van separar. Chan va tenir problemes amb el consum de drogues i va protagonitzar diversos escàndols públics i començà el declivi de la seva carrera, fent petits papers en sèries de televisió. L'any 2002 va ser mare d'un nen i unes setmanes més tard es va suïcidar.

## Filmografia

* Queen of Underworld (1991)
* Devil of Rape (1992)
* Behind the Pink Door (1992)
* It's Now or Never (1992)
* Rogues from the North (1992)
* Girls Without Tomorrow (1992)
* Erotic Ghost Story III (1992)
* Escape from Brothel (1992)
* The Girls From China (1992)
* Angel the Kickboxer (1993)
* Flying Dagger (1993).
* A Wild Party (1993)
* Sex For Sale (1993)
* All Over the World (1993)
* Whores from the North (1993)
* Run for Life - Ladies From China (1993)
* Slave of the Sword (1993)
* A Man of Nasty Spirit (1993)
* Love Is Over (1993)
* He-Born to Kill (1993)
* From Beijing with Love (1994)
* Dream Lovers (1994)
* Net of Heaven Action (1994)
* A Sudden Love (1995)
* Boy's? (1996)
* Hong Kong Showgirls (1996)
* Once Upon a Time in Triad Society (1996)
* The Eighth (1996)
* Passionate Nights (1997)
* A Queer Story (1997)
* Flowers of Shanghai (1998)
* Hunting Evil Spirit (1999)
* Paramount Motel (2000)
* Millennium Mambo (2001)

## Enllaços externs

* http://hkmdb.com/db/people/view.mhtml?id=8733&display_set=eng
# Piacenza Calcio

El Piacenza Calcio és un equip italià de futbol de la ciutat de Piacenza, que juga actualment a la Serie C.

## Història

Va ser fundat l'any 1919. El títol més destacat de la seva història fou la copa anglo-italiana de l'any 1986. A la Serie A la seva millor classificació fou una dotzena posició les temporades 1997/1998 i 2001/2002. El seu primer ascens a aquesta categoria fou l'any 1993.

## Palmarès

* Copa anglo-italiana de futbol
** 1986
* Serie B
** 1994/95
* Serie C
** 1986/87, 1990/91
* Campionat d'Emília-Romanya:
** 1919/20

## Enllaços externs

* Piacenza Calcio - Lloc web oficial (italià)
# Pinotxo 3000

Pinotxo 3000 (títol original en anglès: Pinocchio 3000, també P3K, Pinocchio the Robot) és una pel·lícula d'animació franco-canadenco-hispano-alemanya de 2004, dirigida per Daniel Robichaud. Ha estat doblada al català.

## Argument

Al futur, l'any 3000, a la ciutat de Scamboville s'aixeca una bonica caseta on resideix Gepetto. Gràcies a l'ajuda del pingüí Spencer i de la fada Cyberina, acaba de crear un prototip de robot ultra-eficient: Pinotxo. El petit robot sap parlar, ballar, cantar i fins i tot riure sense tanmateix ser un autèntic nen. La fada Cyberina li ha fet la promesa de convertir-lo en un noi quan haurà après a distingir entre el be i el mal Per a això, li dona un nas màgic que creixerà amb cadascuna de les seves mentides.

## Repartiment

| Personatge | Veu en anglès |
| Pinotxo | Sonja Ball |
| Geppetto | Howard Ryshpan |
| Cyberina | Whoopi Goldberg |
| Scamboli | Malcolm McDowell |
| Marlene | Helena Evangeliou |
| Spencer | Howie Mandel |
| Cynthia | Gabrielle Elfassy |
| Casa | Ellen David |

## Premis

* 2004: Goya a la millor pel·lícula d'animació
* 2004 Festival d'Annecy: Secció oficial llargmetratges a concurs

## Referències

* 1 2 «Pinotxo 3000». Ésadir.cat. [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «Pinocchio 3000» (en anglès). Rotten tomatoes.
# Pericoma equalis

Pericoma equalis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Sud-amèrica: Xile.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Pista de Prat Montaner

La Pista de Prat Montaner és una pista del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori de l'antiga caseria dels Masos de la Coma.
Arrenca de la cruïlla amb la Pista dels Masos de la Coma i el Camí dels Canemassos, des d'on surt cap al sud fent revolts per remuntar la costa de la muntanya a ponent de lo Peu de l'Obaga. Després d'alguns revolts tancats, emprèn cap a llevant per sota i al sud de l'Obaga de la Coma i per damunt i a migdia de lo Peu de l'Obaga, travessa los Canemassos, passa pel nord de Prat Montaner, on fa diversos revolts per pujar al mateix Prat Montaner, on acaba el seu recorregut.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pista de Sant Corneli

La Pista de Sant Corneli, en alguns trams Pista de les Collades, és una pista de muntanya que discorre pel terme municipal de Conca de Dalt (a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà, en territori dels antics pobles del Mas de Vilanova i d'Herba-savina. Bona part d'aquest camí es coneix també com a Pista de les Collades. Arrenca de la Pista del Portell just al límit dels termes municipals de Conca de Dalt i d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme d'Orcau, al sud-est de l'Espluga de les Egües, des d'on s'adreça cap al nord-oest. Passa per les Collades de Baix, on rep, procedent del nord, el Camí de les Collades, i es va enfilant pel sud de l'Obaga de Vilanoveta cap a la carena de Sant Corneli, que ressegueix cap a ponent per la carena fins a prop del cim. En el darrer tram, cal anar a peu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Platarsita

La platarsita és un mineral de la classe dels sulfurs, desacreditada com a espècie vàlida des del 2023, que pertany al grup de la cobaltita. El nom reflecteix la seva composició: platí, arsènic i sofre.

## Característiques

La platarsita és un sulfur de fórmula química PtAsS. L'any 2023 va ser desacreditada per l'Associació Mineralògica Internacional com a espècie vàlida al ser considerada una varietat de sperrylita rica en sofre. Havia estat aprovada com a espècie vàlida l'any 1976, sent publicada un any més tard. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la platarsita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta, urvantsevita i reniïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Onverwacht, situada a Lydenburg (Mpumalanga, Sud-àfrica). Tot i tractar-se d'una espècie poc habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Platarsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 72». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 20-04-2023, pàg. 285–293. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-285-2023 [Consulta: 26 abril 2023].
# Poblat ibèric del Turó de Sant Miquel

El poblat ibèric del Turó de Sant Miquel es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Montornès del Vallès (el Vallès Oriental).
Dalt del Turó de Sant Miquel, sota el Castell de Montornès (Vallromanes), hi havia hagut un assentament ibèric dels segles segle iii aC i ii, del qual va desaparèixer una bona part en construir-se el castell. No obstant això, en cotes inferiors i escampats pel mig del bosc resten vestigis d'estances, murs i fonaments. La resta més evident és un fragment de muralla, on es considera que hi havia una porta d'entrada. Aquest mur és al final de l'esplanada on s'acaba la pista que puja des del coll de Corbera (el corriol que puja des d'aquest coll cap al castell li passa just per damunt). Si entrem dins del bosc, hi trobarem altres rastres de parets i cantonades.
Les excavacions fetes els anys 1963 i 1964 van descobrir abundants restes de material domèstic i d'eines agrícoles que han permès datar l'ocupació del poblat entre els anys 250 i 100 aC. Restes importants d'incendi fan suposar que va ser atacat i destruït, i va quedar abandonat. No s'ha establert l'extensió del poblat a causa de l'espessa vegetació, però hom pensa que era important i que encara queda molt per descobrir. Segons alguns autors, d'aquest poblat estant s'assolia la màxima visibilitat pel que fa a terres interiors: ultra controlar gairebé tota la vall del Vallès al nord-est del Besòs i bona part de les muntanyes que ocupaven els poblats interiors (les Maleses, el turó de Penjabocs, el turó de Can Gallemí i Castellruf), àrees ja cobertes dels altres poblats, els habitants del Turó de Sant Miquel eren els únics que tenien visibilitat sobre les planes i muntanyes que s'estenien al seu oest i que abracen els actuals termes de Vilanova del Vallès, Vallromanes, la part superior de Vilassar de Dalt i, fins i tot, una part de Teià. De dalt del turó de Sant Miquel es mantenien relacions d'intervisibilitat amb tots els poblats de la línia interior fins a arribar a les Maleses. Així doncs, hom pot pensar que la funció defensiva d'aquest enclavament consistia a controlar les terres de l'oest i advertir la resta de poblats dels eventuals perills que en provinguessin.

## Accés

Està situat a Montornès del Vallès: partint de la BP-5002 en direcció al Golf Vallromanes i seguint les indicacions a Can Corbera fins a arribar al coll del mateix nom (al peu del turó del castell). Allà prenem la pista que surt en direcció sud (barrada per una cadena) o el corriol que s'enfila directe cap al turó. Coordenades: x=439426 y=4597717 z=404.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 59-60.
* ↑ «Turó de Sant Miquel». Inventari del Patrimoni Arqueològic. Departament de Cultura. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 maig 2018].
* 1 2 El poblament antic a la Laietània litoral (del Besòs a la riera de Caldes) (català)

## Enllaços externs

* El poblat ibèric i el castell del Turo de Sant Miquel (Vallromanes) (català)
* Història - Ajuntament de Montornès del Vallès (català)
# Pinus armandii

Pinus armandii és una espècie de conífera de la família Pinaceae nadiua de la Xina, present a Shanxi, Gansu i Yunnan, amb poblacions a Anhui. Creix a altituds de 2.200–3.000 m a Taiwan, i s'estén al nord de Myanmar.

## Característiques

És un arbre que fa fins 35 m d'alt. Les seves acícules estan disposades en fascicles de 5 fulles. Fan 8–20 cm de llargada. Les pinyes fan 9–22 cm de llargada i 6–8 cm d'amplada. Les llavors són grosses, comestibles, 10–16 mm de llargada.

## Varietats

En té tres:
* Pinus armandii var. armandii.
* Pinus armandii var. mastersiana - Taiwan.
* Pinus armandii var. dabeshanensis.

## Referències

* ↑ «Pinus armandii». Natural Resources Conservation Service PLANTS Database. USDA.
* ↑ «Pinus Armandii: Chinese White Pine_Haverford College Arboretum Association», 2012. Arxivat de l'original el 2013-10-19. [Consulta: 15 novembre 2017].
* ↑ Critchfield. Geographic distribution of the pines of the world.. U.S.D.A. Forest Service Miscellaneous Publication 991, 1966.
* ↑ Liguo Fu; Nan Li; Thomas S. Elias; Robert R. Mill. «Pinus armandii». Flora of China. Missouri Botanical Garden, St. Louis, MO & Harvard University Herbaria, Cambridge, MA. [Consulta: 2 octubre 2012].
* ↑ Liguo Fu; Nan Li; Thomas S. Elias; Robert R. Mill. «Pinus fenzeliana var. dabeshanensis». Flora of China. Missouri Botanical Garden, St. Louis, MO & Harvard University Herbaria, Cambridge, MA. [Consulta: 2 octubre 2012].
* Fang, Jim-Min, Wei-Yu Tsai, and Yu-Shia Cheng. "Serratene triterpenes from Pinus armandii bark." Phytochemistry 30.4 (1991): 1333-1336.

## Enllaços externs

* Pinus armandii cone photos (scroll ¾ way down page)
* Gymnosperm Database - Pinus armandii
* The Plant List (2010) Pinus armandii
# Pinu

* Aquest article tracta sobre el municipi cors. Si cerqueu el riu d'Himachal Pradesh (Índia), vegeu «Pim».
Pino (francès) o Pinu (cors) és un municipi al departament d'Alta Còrsega a la regió de Còrsega, L'any 1999 tenia 150 habitants.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 165 | 269 | 200 | 137 | 143 | 150 |
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Lucien Orsatelli | | |
| 2008- | Francis Mazotti | | |
# Plaça Major (Artés)

La Plaça Major és una obra del municipi d'Artés (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de la plaça de l'antic nucli històric de la vila d'Artés. Situada a la part més elevada del nucli urbà ocupa un ampli espai rectangular obert al sector de tramuntana per les restes de l'església de Santa Maria i el gran desnivell formant pel primer recinte de muralles de l'antic castell d'Artés existent parcialment en l'interior d'una masia que flanqueja la plaça al sector de migdia. L'actual condicionament ha estat obra de l'ajuntament de la vila i de la Generalitat de Catalunya amb un projecte de l'arquitecte Antoni Cortina i Miquel. A Prunés, arquitectes municipals autors del projecte. Amb aquesta remodelació s'ha dissenyat un passeig exterior de ronda a les muralles i reconstruint plenament aquestes muralles. S'ha reproduït també l'espai que ocupava l'antiga església.

## Història

La plaça Vella o Major d'Artés va mantenir-se inalterable fins que l'any 1914 les autoritats de l'època van manar enderrocar la planta de l'església de Santa Maria, al·legant un dubtós estat de ruïna; uns anys abans de la guerra civil es va construir un depòsit circular d'aigua potable al mig de la plaça i l'any 1972 se'n va construir un altre de rectangular aper tal d'abastir a les creixents necessitats d'aigua de la vila. Amb totes aquestes obres quedà totalment alterada i degradada la unitat històrica i artística de la plaça, recuperada ara gràcies a les creixents restauracions i actuacions.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Piula oriental

La piula oriental (Anthus rufulus) és una espècie d'ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae) que habita praderies des del Pakistan, l'Índia, Sri Lanka, Bangladesh i sud de la Xina, cap al sud, a través del Sud-est Asiàtic fins a Sumatra i petites illes properes, Borneo, Java, illes Petites de la Sonda, sud de Sulawesi i Filipines.

## Referències

* ↑ «Piula oriental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Piula ocràcia

La piula ocràcia (Anthus nattereri) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies del sud-est del Brasil, Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Piula ocràcia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Placenta accreta

La placenta accreta es produeix quan la totalitat o part de la placenta s'implanta de manera anormal en el miometri (la capa muscular de la paret uterina). Es defineixen, d'acord amb la profunditat de la invasió, tres graus d'invasió de la placenta anormal:
* Accreta - les vellositats coriòniques s'adhereixen al miometri, en lloc de limitar-se a la decídua basal.
* Increta - les vellositats coriòniques envaeixen el miometri.
* Percreta - les vellositats coriòniques envaeixen a través del miometri.
A causa de l'afecció anormal del miometri, la placenta adherida s'associa amb un major risc de sagnat abundant en el moment de l'intent de part vaginal. La necessitat de transfusió sanguínia és freqüent, i la histerectomia a vegades és necessària per controlar l'hemorràgia potencialment mortal.

## Factors de risc

Un factor de risc important per a la placenta adherida és la placenta prèvia en presència d'una cicatriu uterina. placenta prèvia és un factor de risc independent de placenta adherida. S'han recollit factors de risc addicionals per com l'edat materna i la multiparitat, cirurgia uterina prèvia, raspat uterí anterior, irradiació de l'úter, ablació endometrial, síndrome d'Asherman, liomiomes uterins, anomalies uterines, trastorns hipertensius de l'embaràs, i tabaquisme.

## Tractament

El tractament més segur i més comú és una cesària programada i la histerectomia abdominal si es diagnostica placenta adherida abans del naixement.

## Referències

* 1 2 Belfort, Michael A. «Placenta accreta». American Journal of Obstetrics & Gynecology, 203, 5, 01-11-2010, pàg. 430–439. DOI: 10.1016/j.ajog.2010.09.013. ISSN: 1097-6868 0002-9378, 1097-6868 [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ Johnston, T A; Paterson-Brown, S. Placenta Praevia, Placenta Praevia Accreta and Vasa Praevia: Diagnosis and Management. Royal College of Obstetricians and Gynecologists, gener 2011.
* ↑ Oyelese, Yinka; Smulian, John C. «Placenta Previa, Placenta Accreta, and Vasa Previa». Obstetrics & Gynecology, 107, 4, 2006, pàg. 927–41. DOI: 10.1097/01.AOG.0000207559.15715.98. PMID: 16582134.
# Plataforma Democràtica d'Aragó

Plataforma Democràtica d'Aragó (PDA) fou un organisme unitari d'oposició al franquisme creat a Aragó en la segona meitat de 1975 per membres del Comitè Aragonès de Lluita per la Llibertat, que havia estat creat al maig de 1975, i en formaven part el Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), el Partit Carlí d'Aragó, les Joventuts Socialistes, la Unió General de Treballadors, la Federació Obrera Socialista, els Comitès d'Estudiants Revolucionaris de Saragossa (CE.RZ) i el Moviment Comunista d'Aragó (MCA).
Quan es va constituir la Plataforma de Convergència Democràtica a nivell espanyol, es va acordar la creació de la PDA, en la qual van quedar englobats el Partit Carlista, PSOE, ORT, Izquierda Democrática i MCA. Després de la mort de Francisco Franco el novembre de 1975, la PDA es va fusionar en un únic organisme unitari amb la Junta Democràtica d'Aragó (JDA), de la mateixa manera que a nivell estatal s'havia format la Platajunta, que a Aragó fou anomenada Coordinació Democràtica d'Aragó.

## Referències

* ↑ «Plataforma Democràtica d'Aragó». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.
# Plataforma Editorial

Plataforma Editorial és una editorial fundada el 2007 a Barcelona per Jordi Nadal. Els seus llibres aborden temes d'actualitat relacionats amb educació, salut i medicina, desenvolupament personal i empresa. El 2012 es va crear el segell Plataforma Neo, destinat al públic juvenil i el 2015 es va crear Pati Editorial, destinat al públic infantil.

## Referències

* ↑ Redacción. «Jordi Nadal, director general de Plataforma Editorial: “El editor tiene que ser la antítesis del fanático”» (en castellà), 28-07-2017. [Consulta: 11 juny 2023].
* ↑ «Plataforma Neo». Plataforma Neo. [Consulta: 18 juny 2019].
* ↑ «Patio Editorial. Sobre Patio» (en castellà). Sobre Patio. [Consulta: 18 juny 2019].
# Plataforma Gagarin

Plataforma Gagarin (en rus: Гагаринский старт) és una plataforma d'enlairament del Cosmòdrom de Baikonur des de 1957 fins a l'actualitat. També es coneix com a NIIP-5 LC1, Baikonur LC1 o GIK-5 LC1.
Feta servir pel Programa espacial soviètic, al caure el règim soviètic va ser dirigida per l'Agència Espacial Federal Russa des de 1991. Abans coneguda com a plataforma 1 (Площадка 1) es va rebatejar amb el nom Gagarin en honor del primer ser humà en viatjar a l'espai, Iuri Gagarin en 1961. En l'actualitat diversos rituals de la tradició espacial russa com l'hora per treure un coet de l'hangar, a les set del matí, es remunten a l'èxit del vol de Gagarin.

## Referències

* ↑ Rivera, Alicia. «Por la senda de Gagarin». El País, 17-10-2003. [Consulta: 26 juny 2012].
# Plataforma Nacional del Kurdistan del Nord

Plataforma Nacional del Kurdistan del Nord (PNBK, en kurd: Platforma Neteweyî ya Bakûrê Kurdistanê; en turc: Kuzey Kurdistan Ulusal Platformu fou una organització política kurda de Turquia que fou fundada el 1999. Era d'esquerres i nacionalista kurda i operava a la clandestinitat.

## Referències

* Partits polítics de Turquia 2007 a: [rds.homeoffice.gov.uk/rds/pdfs07/turkey-140307.doc] document editable
# Pierre-Yves Trémois

Pierre-Yves Trémois (París, 8 de gener de 1921 - 16 d'agost de 2020) va ser un dibuixant, il·lustrador, pintor, gravador, ceramista i escultor francès.
Conegut per les seves obres de dibuix, evocadores en parts iguals del surrealisme i la il·lustració científica, i que combinen la precisió i el rigor gràfic amb la fantasia extravagant, Trémois va començar la seva formació artística amb disset anys, quan va ingressar a l'École nationale supérieure des beaux-arts de París, on va ser deixeble del pintor Fernand Sabatté. Després, l'artista prova moltes disciplines, entre les quals dibuix, pintura, escultura, ceràmica. Especialment dotat per al gravat, va produir les seves primeres creacions el 1942. No va abandonar els seus altres talents: el 1943 va guanyar el primer Gran Premi de Roma de pintura. L'any següent va optar per dedicar-se al burí i a l'aiguafort. Artista polivalent, Trémois també crea nombroses escultures, la majoria en bronze. Per exemple, Énergies, una escultura monumental encarregada per la RATP el 1977 per a l'estació de RER de Châtelet - Les Halles. Pierre-Yves Trémois també va ser membre de l'Acadèmia de Dibuix de Florència, de la Reial Acadèmia Flamenca de Bèlgica i del Comitè Nacional del Llibre Il·lustrat de França. Membre de l'Académie des Beaux-Arts de l'Institut de France des de 1978, arribà a ser-ne el degà. També va il·lustrar nombrosos llibres rars i valuosos, com ara L'Apocalipsi de Sant Joan, el 1961, amb la participació de Bernard Buffet i Salvador Dalí.

## Referències

* ↑ «Décès du dessinateur Pierre-Yves Trémois, «fou du trait». L'artiste touche-à-tout, particulièrement doué pour la gravure, est mort dimanche à l'âge de 99 ans». Le Figaro, 17-08-2020 [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «Trémois, Pierre Yves». Benezit Dictionary of Artists. Oxford University Press, Vol. 1, 2011. DOI: 10.1093/benz/9780199773787.article.B00185061 [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ Lebrun, Lorraine «Pierre-Yves Trémois (1921-2020)». Le Journal des Arts, 03-09-2020 [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «Pierre-Yves Trémois». EPDLP. El Poder de la Palabra [Consulta: 5 desembre 2020].
# Pont d'Isavarre

El Pont d'Isavarre és un pont romànic del poble d'Isavarre, a l'antic terme de Sorpe, del terme municipal d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situat a ponent del poble, a la part més baixa, a l'antic camí que menava a Sorpe.
En ruïnes, només es conserven parts dels dos muntants, fets amb grossos carreus (20 per 40 cm.) i el sòl, amb pedretes de riu. L'amplada del pont assolia els 3,6 metres.

## Bibliografia

* Bolòs i Masclans, Jordi; Busqueta i Riu, Joan-Josep. «Pont d'Isavarre». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Sorpe». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* El Pont d'Isavarre en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; el topònim no surt en el mapa