OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gai Sulpici Gal (cònsol 243 aC)

Gai Sulpici Gal (llatí: Gaius Sulpicius C. f. Ser. n. Gallus) va ser un magistrat romà que formava part de la gens Sulpícia.
Va arribar a la màxima magistratura de cònsol l'any 243 aC, càrrec que va exercir conjuntament amb Gai Fundani Fúndul, en plena guerra contra els cartaginesos.

## Referències

* ↑ Diodor de Sicília. Bibliotheca historica, frag. Vat. p. 60
# Gai Sulpici Galba

Gai Sulpici Galba és el nom dels següents personatges:
* Gai Sulpici Galba, pontífex l'any 201 aC.
* Gai Sulpici Galba, magistrat romà
* Gai Sulpici Galba, questor el 120 aC.
* Gai Sulpici Galba (pare de Galba), pare de l'emperador Galba, cònsol l'any 22
# Fórmula de Clausen

En matemàtiques, la funció de Clausen, trobada per Thomas Clausen (1828), expressa el quadrat d'una sèrie hipergeomètrica gaussiana com una sèrie hipergeomètrica generalitzada. Afirma que:
    $\;_{2}F_{1}\left[{\begin{matrix}a&b\\a+b+1/2\end{matrix}};x\right]^{2}=\;_{3}F_{2}\left[{\begin{matrix}2a&2b&a+b\\a+b+1/2&2a+2b\end{matrix}};x\right]$
En particular, dona condicions a una sèrie hipergeomètrica perquè sigui positiva. Es pot utilitzar per demostrar diverses inequacions com la inequació d'Askey-Gasper, usada en la demostració del teorema de Branges.

## Referències

* Andrews, George E.; Askey, Richard; Roy, Ranjan. Special functions. 71. Cambridge University Press, 1999. ISBN 978-0-521-62321-6.
* Clausen, Thomas «Ueber die Fälle, wenn die Reihe von der Form y = 1 + ... etc. ein Quadrat von der Form z = 1 ... etc.hat». Journal für die reine und angewandte Mathematik, 3, 1828.
# Frederik Christian Lindeman

Frederik Christian Lindeman (4 de desembre de 1803 - 29 de juliol de 1868) fou un organista noruec pertanyent a la Lindeman (nissaga de músics) (era el fill gran).
Inicialment el va ensenyar el pare i més tard va anar Christiania per a estudis posteriors. Durant la seva estada, va ser organista a l'església de Vår Frelser (1820-1826), iniciant així la dinastia Lindemand a la catedral. De tornada a Trondheim, va treballar com a professor a l'Institut Deaf-Dust de la ciutat i posteriorment va ser considerat pioner en l'organització de l'ensenyament per a persones sordes. També va ser organista a l' Església de l'Hospital i després de la mort del seu pare el 1857, va assumir el càrrec d'organista a l'església de la Mare de Déu.
Lindeman estava casat amb Stine Marie Lerche (nascuda el 1818).

## Fonts

* introducció del llegat de Lindeman
* La família Lindeman de Salmonsen
# Fort Valley

Fort Valley és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 8.005 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Valley tenia 8.005 habitants, 3.050 habitatges, i 1.878 famílies. La densitat de població era de 586,5 habitants/km².
Dels 3.050 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 25,9% hi vivien parelles casades, en un 30,9% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 16,9% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.646 $ i la renda mediana per família de 24.206 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.016 $ mentre que les dones 20.110 $. La renda per capita de la població era de 10.815 $. Entorn del 31,8% de les famílies i el 37,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fort Towson

Fort Towson és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 611 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Towson tenia 611 habitants, 255 habitatges, i 181 famílies. La densitat de població era de 42,4 habitants per km².
Dels 255 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 29% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.676 $ i la renda mediana per família de 21.705 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.583 $ mentre que les dones 16.389 $. La renda per capita de la població era de 12.612 $. Entorn del 25,1% de les famílies i el 31,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Towson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Towson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Fußballclub Wacker Innsbruck

* Aquest article tracta sobre l'equip actual. Si cerqueu pel club desaparegut el 1999, vegeu «Fußballclub Wacker Innsbruck (1915)».
El Fußballclub Wacker Innsbruck és un club de futbol austríac de la ciutat d'Innsbruck, al Tirol.

## Història

El Wacker Innsbruck es va formar el juny de 2002 amb el nom FC Wacker Tirol i és el continuador dels històrics: FC Wacker Innsbruck, FC Swarovski Tirol i FC Tirol Innsbruck.
El club només trigà dos anys a ascendir a la màxima categoria del futbol austríac, que assolí el 2004. Aquest fet fou possible amb l'aliança del club de la 3a lliga Wattens. L'any 2007 adoptà el nom FC Wacker Innsbruck.

## Enllaços externs

* (alemany) Web oficial del club Arxivat 2011-08-21 a Wayback Machine.
* Club logo Arxivat 2013-07-30 a Wayback Machine.
# Fyahbwoy

Elan Swan Fernandéz, conegut amb el sobrenom de Fyahbwoy o Chico de Fuego, (Madrid, 15 de desembre de 1979) és un artista popular de dancehall, ragga i reggae. Inicia la seva etapa artística a finals de 2005 influenciat personalment per la música de Jamaica. Ha publicat quatre àlbums: Ni chance ni try (2006), Innadiflames (2009), Extremely Flammable (2012) i BL4QKFY4H (2015). Tots quatre es poden descarregar gratuïtament.

## Discografia

Comença la seva carrera artística el desembre de 2005, quan escriu i grava el seu primer tema: «Nuh Reial Shotta».
A principis de 2006 es llança per Internet, en descàrrega lliure, el pro-cd titulat: Ni chance ni try (Cobra Studio / Musigrama, 2006), que conté 5 temes.
Sent una maqueta, es va convertir en mesos en una de les obres més descarregades de reggae i dancehall a Espanya. Des de llavors, Fyahbwoy ha recorregut diferents escenaris en festes, concerts i festivals. Ha dut a terme diverses actuacions a nivell internacional, tant a Europa com a Llatinoamèrica i Xina.
Durant el 2008 comença la creació del seu primer àlbum llarg sota el nom de Swan Fyahbwoy i amb l'ajuda de Mario «Daddy Cobra» Olivares. Aquest LP va començar a oferir-se en descàrrega gratuïta l'1 de juny de 2009 amb el nom d'Innadiflames.
Durant el 2011 va treure el LP "Extremely Flammable" que, com havia fet amb els anteriors, també es pot descarregar gratuïtament.
El 2012 va sortir a la llum "Extremely Flammable", i també es pot descarregar gratuïtament, pots escoltar-l'ho a Spotify, comprar-ho a iTunes i a la seva pàgina oficial.
El 2015 treu "BL4QHFY4H", i també es pot descarregar gratuïtament, pots escoltar-l'ho a Spotify, comprar-ho a iTunes i a la seva pàgina oficial.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'artista
# Fímbries

Fímbries (en llatí fimbriae, en grec antic θύσανοι, que es podrien traduir per borles o serrells) eren unes decoracions a la tela.
Quan el teixidor havia acabat qualsevol tela deixava els extrems d'uns fils penjants en una fila al final, i això era considerat ornamental. Sovint, per evitar que s'entortolliguessin, es van unir progressivament en grups lligats per nusos, i van esdevenir com una fila de borles. Aquest sistema ja apareix en algunes camises de fil trobades a tombes egípcies i després es troba entre els grecs (descrites per Heròdot) i romans, encara que en aquestos pobles només eren usades per les dones. Segons Plutarc, Lucul·le n'usava, i Suetoni diu que Juli Cèsar portava una túnica de màniga llarga amb fímbries als canells. També s'elaboraven serrells per separat i es cosien a les vores de la roba, normalment fetes amb fil d'or i altres materials de luxe.
Entre els bàrbars els homes usaven roba amb fímbries de serrell, que de vegades entortolligaven formant com una xarxa. Segons Diodor de Sicília el vestit amb campanetes que hi havia posat damunt del fèretre d'Alexandre el Gran era una roba d'aquesta mena.
D'aquest nom deriva l'anomenada fimbriació en vexil·lologia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Fimbriae». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 4-XII-2020].
# Geltrude Righetti

Geltrude Righetti (Bolonya, 1793 - Bolonya, 1862) fou una contralt italiana estretament associada amb les òperes de Gioachino Rossini. De vegades es troba documentada com a Giorgi-Righetti o Righetti-Giorgi, per ser Giorgi és el nom del seu marit.
Nascuda a Bolonya, on també va estudiar i va debutar el 1814. L'any següent va crear l'important paper de Rosina a El barber de Sevilla i el 1817 va ser la primera heroïna de La Cenerentola, les dues a Roma. La seva carrera va ser curta i es va retirar dels escenaris el 1822. Va morir a Bolonya el 1862.
El 1823 es va fer famosa la seva resposta a un article de Stendhal, titulat Cenni d'una donna già cantante sopra il Maestro Rossini..., que inclou una explicació de l'estrena d'El barber de Sevilla.

## Referències

* Cagli, Bruno (1992), 'Righetti, Geltrude' in The New Grove Dictionary of Opera, ed. Stanley Sadie (London) ISBN 0-333-73432-7
* Warrack, John and West, Ewan (1992), The Oxford Dictionary of Opera, 782 pages, ISBN 0-19-869164-5
# Geluveld

Geluveld és un antic municipi de Bèlgica a la província Flandes Occidental. L'1 de gener de 1977 el poble va fusionar amb Zonnebeke. El 2006 tenia 1501 habitants. Es troba a una cresta arrenosa als marges del Reutelbeek i Kasteelbeek en la conca del Leie a terres argiloses-arenoses, a la frontera amb el Westhoek. És un poble rural i residencial.
El primer esment escrit Gelevelt data del 1109. L'església, del qual el rector era nomenat per l'abat de l'abadia de Sant Marc prop de Tournai a l'edat mitjana era un lloc de romiatge per a les dones prenyades i paridores. El nom prové d'un antic arrel gele (selvatge) i veld (camp), perquè vol dir «camp salvatge».
El 1914, durant la invasió alemanya de Bèlgica a principis de la primera Guerra Mundial l'exèrcit britànic hi va obrir una línia de defensa. El 31 d'octubre, la defensa britànica va començar a esfondrar-se, fins que un batalló va contraatacar i van expulsar a les tropes alemanyes de la zona. El poble va quedar totalment arrasat, hi comprès el castell de la nissaga dels Keingiaert de Gheluvelt del segle xviii. Després de la guerra, el poble i el castell van ser reconstruïts segons els plans de l'arquitecte G. van Sluys de Blankenberge i l'iprenc M. Selly. El ciclista Émile Decroix (1904-1967) hi va néixer.
El 1971 va annexar Zandvoorde, sis anys abans de ser annexat el 1977 per Zonnebeke.

## Monuments de la Primera Guerra Mundial

* Monument dels South Wales Borderers
* L'obelisc del Gloucester Regiment
* L'obelisc de la 18$^a$ Divisió
* Pedra commemorativa del 2$^n$ Worcestershire Regiment

## Referències

* ↑ Sanders, Antoon. «Castellania Iprensis». A: Flandria Illustrata (en llati). Colònia: Cornelius van Egmondt, 1641, p. 392.
* ↑ Strachan, H. The First World War: To Arms (en anglès). I. Oxford: Oxford University Press, 2001, p. 276-277. ISBN 0-19-926191-1.
* 1 2 3 «Geluveld» (en neerlandès). Inventaris van het Bouwkundig Erfgoed. Brussel·les: Agentschap Onroerend Erfgoed, 2005. [Consulta: 25 març 2016]. (Fitxa de l'Agència del patrimoni immoble de Flandes)
# Garra spilota

Garra spilota és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Myanmar.

## Referències

* ↑ Hamilton F. [Buchanan] 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges . i-vii + 1-405.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kullander, S. i F. Fang, 2004. Seven new species of Garra (Cyprinidae: Cyprininae) from the Rakhine Yoma, southern Myanmar. Ichthyol. Explor. Freshwat. 15(3):257-278.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Garra variabilis

Garra variabilis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la conca dels rius Tigris i Eufrates.

## Referències

* ↑ Hamilton F. [Buchanan] 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges . i-vii + 1-405.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Coad, B.W., 1996. Zoogeography of the fishes of the Tigris-Euphrates basin. Zoology in the Middle East 13:51-70.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gai Antisti Vet (cònsol any 23)

Gai Antisti Vet (en llatí Caius Antistius Vetus) va ser un magistrat romà. Era fill de Gai Antisti Vet (cònsol 6 aC). Formava part de la gens Antístia i portava el cognomen de Vet.
L'any 20 era pretor urbà. Va ser elegit cònsol l'any 23 amb Gai Asini Pol·lió. Després va ser curator riparum et alvei Tiberis, membre d'una comissió del senat per a netejar i reparar el llit i les vores del Tíber per a prevenir inundacions.

## Referències

* ↑ Bauer, Bruno. Christ and the Caesars: The Origin of Christianity from the Mythology of Rome and Greece. Xlibris Corporation, 6 de març de 2015, p. 548. ISBN 978-1-5035-4235-8.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1251.
* ↑ Tàcit. Annals IV,17
* ↑ Vel·lei Patercle Historiae Romanae II,43
# Gai Verres (senador)

Gai Verres (en llatí Caius Verres) va ser un senador romà, relacionat probablement per naixement o adopció amb la gens Cornèlia. Se suposa que el seu nom complet era Caius Cornelius Verres.
També se suggereix que podia ser un llibert amb els quals Luci Corneli Sul·la va cobrir algunes vacants del senat l'any 83 aC, però Ciceró mai li tira en cara un origen servil.
Ciceró el defineix com a veterà del suborn i la compra de vots. Era el pare de Gai Verres el propretor de Sicília famós pel seu processament per corrupció i abús de poder. Gai Verres va alertar al seu fill de ser més discret en les exaccions a l'illa, enviant-li diversos missatges a Siracusa amb advertències, però el va defensar davant el senat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1241.
# Gatans barn

Gatans barn (en suecm Nois dels carrers) és una pel·lícula muda dramàtica sueca del 1914 dirigida per Victor Sjöström.

## Sinopsi

El periodista i compromès políticament Karl Sterner s'enamora de la bella Jenny, tavernera del Gyllene ankaret. Tanmateix no podrà controlar la seva personalitat, el que li causarà nombrosos conflictes de parella.

## Repartiment

* Lili Bech - Jenny, tavaernera al Gyllene ankaret
* Gunnar Tolnæs - Karl Sterner, periodista
* Sven Bergvall - Jove periodista en un diari competidor
* Gustaf Callmén - Polític, company de partit de Sterner
* Jenny Tschernichen-Larsson - La seva dona
* Emil Bergendorff - Polític, company de partit de Sterner
* Stina Berg - Convidada a la primera festa de Sterner
* John Ekman - Un de la colla de Gyllene ankaret

## Producció

La pel·lícula es va estrenar el 19 d'octubre 1914 al cinema Röda Kvarn i Auditorium d'Estocolm. Com a guió per la pel·lícula, tenen dos manuscrits dels autors Johanne Skram Knudsen i Poul Knudsen. Els tres primers actes van formar la trama d'aquesta pel·lícula, mentre que el quart acte es va rodar el 1916 amb el nom de Therèse. L'enregistrament va tenir lloc a l'estudi del Swedish Biografteatern a Lidingö amb algunes escenes filmades a Gamla Stan amb diverses localitzacions a Estocolm per Henrik Jaenzon.

## Repartiment

* ↑ «Progressive Silent Film List: Children of the Streets». Silent Era. [Consulta: 23 abril 2009].

## Enllaços externs

* Gatans barn al Svensk Filmdatabas
# Georgios Paraskevópulos

Georgios Paraskevópulos (grec: Γεώργιος Παρασκευόπουλος) (valor desconegut) fou un ciclista grec. Va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1896.
Paraskevópulos va competir a la cursa de 12 hores i en la cursa en carretera. No va acabar les 12 hores. En la cursa en carretera, no va acabar entre els tres primers, acabà entre el quart i el setè lloc, ja que la seva marca no es va registrar.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Georgios Paraskevopoulos». [Consulta: 28 gener 2022].
# Ghyvelde

Ghyvelde (en neerlandès Gijvelde, en flamenc occidental Gyvelde) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 3.131 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.786 | 2.032 | 2.014 | 3.069 | 2.973 | 3.009 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean Decool | |
# Galder Gaztelu-Urrutia

Galder Gaztelu-Urrutia (Bilbao, 1974) és un director de cinema espanyol. Fins a 2018 va treballar per a publicitat i televisió. En 2019 va dirigir el seu primer llargmetratge, titulat El hoyo, una pel·lícula de 94 minuts. La cinta va ser molt ben acollida al Festival de Sundance de 2019, on va rebre el premi del Públic Midnight Madness; també en el Festival de Sitges, on va aconseguir el guardó de Millor pel·lícula. Finalment, en el Festival Internacional de Cinema de Toronto va rebre el Premi del Público. El hoyo, protagonitzada per Ivan Massagué, Antonia San Juan, Alexandra Masangkay, Eric Goode, Emilio Buale i Miriam Martín, és la seva opera prima.

## Carrera
### Primeres pel·lícules

En curtmetratges com 913 (2004), La casa del lago (2011) i al seu primer llargmetratge El hoyo, Galder Gaztelu s'endinsa en un món futurista pròxim des d'una perspectiva pessimista, que realça els elements negatius de l'ésser humà. Les seves pel·lícules es narren amb un llenguatge fílmic descarnat, amb contínues parenceries d'un primer pla agressiu i escorços degradants. Entre els seus referents caldria assenyalar algun títol literari com La Divina Comèdia de Dante, i pel·lícules com El ángel exterminador (Luis Buñuel, 1962), Delicatessen (Jean-Pierre Jeunet, Marc Caro, 1991), Blade Runner (Ridley Scott, 1982) o Taxi Driver (Martin Scorsese, 1976), amb personatges que amaguen la veritat, gents que diuen una cosa i fan una altra, en els quals la traïció és un joc de supervivència.

## Filmografia

* 913 (curtmetratge, 2004)
* La casa del lago (curtmetratge, 2011)
* El hoyo (2019)
* Rich Flu (2023)

## Referències

* ↑ «Sobrevive a los niveles: Trailer para El hoyo de Galder Gaztelu-Urrutia». Web Cine Maldito, 12-10-2019.
* ↑ , <https://www.eitb.eus/eu/kultura/zinema/osoa/6672323/galder-gazteluurrutia-toronton-saritu-dute-el-hoyo-filmagatik/>
* ↑ «Galder Gaztelu-Urrutia, director de 'El Hoyo': "No queremos sermonear, solo reflexionar sobre el reparto de la riqueza"». EuropaPress, 04-11-2019.
* ↑ «Galder Gaztelu-Urrutia: “Los humanos somos una especie miserable y peligrosa”». El Cultural, 08-11-2019.
# Galdrabók

Galdrabók (en islandès pronunciat com [ˈkaltraˌpouːk], o Llibre de màgia) és un grimori islandès datat aproximadament el 1600. Es tracta d'un petit manuscrit que conté una col·lecció de 47 encanteris i segells/pentagrames.
El grimori va ser compilat per quatre persones, possiblement començant a finals del segle XVI i durant fins a mitjans del segle xvii. Els tres primers escribes eren islandesos, i el quart era un danès que treballava amb material islandès. Els diferents encanteris consisteixen en material llatí i rúnic, així com símbols màgics islandesos, invocacions a entitats cristianes, dimonis i déus nòrdics, així com instruccions per a l'ús d'herbes i objectes màgics. Alguns dels encanteris són protectors, destinats contra problemes com problemes amb la maternitat, mal de cap i insomni, conjurs anteriors, pestilència, sofriment i angoixa al mar. Altres tenen la intenció de causar por, matar animals, trobar lladres, dormir algú, provocar flatulències o embruixar dones.
El llibre va ser publicat per primera vegada l'any 1921 per Natan Lindqvist en una edició diplomàtica i amb una traducció sueca. Stephen Flowers va publicar una traducció a l'anglès el 1989 i una edició facsímil amb comentaris detallats de Matthías Viðar Sæmundsson el 1992. El 1995 Flowers va produir una segona edició retitulada del seu llibre i amb l'ajuda de Sæmundsson va corregir moltes traduccions i va afegir moltes més notes i comentaris.

## Referències

* ↑ Matthías Viðar Sæmundsson 1992:10; Flowers 1989:29; Lindqvist 1921:11.
* ↑ Lindqivst 1921:9; Matthías Viðar Sæmundsson 1992:11.
* ↑ Matthías Viðar Sæmundsson 1992:10; Flowers 1989:30.

## Bibliografia

* Flowers, Stephen E. The Galdrabók : an Icelandic grimoire. York Beach, Me.: S. Weiser, 1989. ISBN 0-87728-685-X.
* Flowers, Stephen E. The Galdrabók : an Icelandic book of magic. Second, revised. Smithville, Texas: Rûna-Raven Press, 1995. ISBN 1885972431.
* Lindqvist, Natan. En isländsk svartkonstbok från 1500-talet. Uppsala, 1921.
* Galdrar á Íslandi : Íslensk galdrabók. Reykjavík: Almenna bókafélagið, 1992. ISBN 9979-4-0068-4.