OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Godofreu III de Lovaina

Godofreu III de Lovaina (nascut al voltant de 1140, mort el 10 o 21 agost de 1190) va ser comte de Lovaina, comte de Brussel·les, landgravi del Ducat de Brabant, marquès d'Anvers i duc de la Baixa Lorena (com Godofreu VII) del 1142 al 1190.

## Família

Era fill de Godofreu II, comte de Lovaina, Brussel·les, landgravi de Brabant, marquès d'Anvers i duc de la Baixa Lorena, i de Luitgarda de Sulzbach. Es va casar per primera vegada el 1155 amb Margarida de Limburg (1135 † 1172), filla d'Enric II, comte de Limburg i Matilde de Saffenberg. Van tenir:
* Enric I (1165 † 1235), primer duc de Brabant
* Albert (1166 † assassinat a Reims el 1192), ardiaca i bisbe de Lieja
Vidu, es va casar de nou el 1180 amb Imana de Loon († vers 1214), filla de Lluís I, comte de Loon i d'Agnes de Metz. Van tenir a:
* Guillem, senyor de Perwez i Ruysbroek (1199-1224), nascut al voltant de 1180, va testar l'octubre de 1219, va morir 1 d'agost 1224 i va ser enterrat a l'església cistercenca de Villers-la-Ville. Sense enllaç conegut, va tenir almenys un fill il·legítim, Enric de Stalle (+ 1277), tronc de la família del mateix nom, titular del poble del mateix nom situat a la comuna d'Uccle, i admès als llinatges de Brussel·les però avui dia extingit.
* Godofreu de Lovaina († 1225), que va passar gran part de la seva vida a Anglaterra a partir de 1196.Des de la pujada al poder, els parents i els senyors de Brabant va tractar de prendre avantatge de la seva joventut (2 anys) i es van rebel·lar, fent tombar el país en l'anarquia. Una treva es va establir finalment a causa de la predicació de la segona croada i la regència va començar a recuperar el poder. Godofreu va estar present en la coronació d'Enric Berenguer, fill de l'emperador Conrad III el 1147. Va construir la fortalesa de Nedelaer enfront de la mola de Grimbergen.

## Govern

En 1148 l'emperador va marxar a la croada i la guerra es va reprendre al landgraviat de Brabant, i Godofreu, encara jove (vuit anys), no va poder recuperar el control dels seus dominis. Va ser només amb l'adveniment d'un nou emperador, Frederic Barba-roja, el 1154, que es va restablir la pau. Va aprofitar l'oportunitat per casar-se amb Margarida de Limburg, posant fi a la rivalitat entre les dues línies sobre el ducat de Baixa Lotaríngia. El 1159 Godofreu va acabar la guerra amb els Berthout, senyors de Grimbergen i Malines, que havia durat divuit anys (1141-1159).
Una batalla va enfrontar a Godofreu al comte d'Hainaut el 1171, en la qual va patir una gran derrota. Va negociar el 1179 el matrimoni del seu fill Enric amb la neboda de Felip d'Alsàcia, comte de Flandes. El 1183, el seu fill, que ja tenia edat per governar, va rebre el landgraviat de Brabant amb títol de duc de Brabant. Godofreu va marxar amb la intenció d'alliberar la ciutat de Jerusalem el 1183-1184.
Va morir el 1190, després d'haver augmentat significativament els seus dominis, els quals van ser transmesos al seu fill Enric I de Brabant.

## Referències

* ↑ Wauters, Alphonse. «Godefroid II». A: Biographie Nationale de Belgique (en francès). vol. 7. Brussel·les: Bruylant-Christophe, 1886-1887, p. 855-869.
# Cantó de Taninges

El cantó de Taninges és un cantó francès del departament de l'Alta Savoia, situat al districte de Bonneville. Té 5 municipis i el cap és Taninges.

## Municipis

* La Côte-d'Arbroz
* Les Gets
* Mieussy
* La Rivière-Enverse
* Taninges
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Anthonioz | RPF |
| 1951-1958 | M. Baud | MRP |
| 1958-1973 | Roger Brand | Divers droite |
| 1973-2008 | Ernest Nycollin | CE, després UDF-radical, després Divers droite |
| 2008- | Guy Chavanne | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Papikeïta

La papikeïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany i dona nom al grup del nom arrel papikeïta.

## Característiques

La papikeïta és un inosilicat de fórmula química NaMg₂(Mg₃Al₂}(Al₃Si₅O$_{22}$)(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de juny de l'any 2023, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres recollides a la costa sud-est de l'illa d'Ærøya (Agder, Noruega). També ha estat descrita en altres indrets de Noruega, com la localitat d'Årsheim (Vestland) o la mina d'argent de Kjennerudvann, al municipi d'Øvre Eiker (Viken), i a la mina d'or de Wattle Dam, situada a la localitat australiana de Spargoville (Austràlia Occidental).

## Referències

* ↑ «Papikeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Bosi, Ferdinando; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 74». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 18-08-2023, pàg. 659–664. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-659-2023 [Consulta: 13 setembre 2023].
# Mangle vermell

El mangle vermell (Rhizophora mangle) és una planta del manglar que es troba en els ecosistemes d'estuaris del tròpics. Té les llavors vivípares que ja estan ben madures abans de caure de l'arbre.
Es troba en llocs subtropicals i tropicals dels dos hemisferis terrestres fins a la latitud aproximada de 28º Nord i Sud. Viu en aigües una mica salades de la costa; sovint es troba a prop dels mangles blancs Laguncularia racemosa, mangles negres Avicennia germinans i Conocarpus erectus.
Rhizophora mangle té arrels aèries que surten parcialment fora de l'aigua. En el seu hàbitat originari, està amenaçat per espècies de plantes invasores com Schinus terebinthifolius. El mateix mangle vermell es considera una espècie invasora en alguns llocs com Hawaii. Es distingeix fàcilment pel fet de tenir les llavors (propàguls) vivípares. Pot arribar a fer 25 m d'alt. Fa flors grogues a la primavera.

## Referències

* ↑ Allen, J.A., 1998. Mangroves as Alien Species: The Case of Hawaii. Global Ecology and Biogeographical Letters 7:61-71

## Enllaços externs

* Rhizophora mangle images at bioimages.vanderbilt.edu Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
* http://www.dpi.qld.gov.au/28_9227.htm Arxivat 2010-01-14 a Wayback Machine. Informació més detallada sobre el mangle roig.
# Tahla (Marroc)

Tahla (àrab: تاهلة, Tāhla; amazic estàndard marroquí: ⵜⴰⵀⵍⴰ, Tahla) és un municipi de la província de Taza, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 27.729 persones. De 1914 al 1956 formà part del protectorat francès del Marroc.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Gràfica

* Per a altres significats, vegeu «gràfica (desambiguació)».
Una gràfica o un gràfic són les denominacions de la representació de dades, generalment numèriques, mitjançant recursos gràfics (línies, vectors, superfícies o símbols), perquè es manifesti visualment la relació que guarden entre si. També pot ser un aplec de punts, que es palesen en coordenades cartesianes, i serveixen per a analitzar el comportament d'un procés, o un conjunt d'elements o signes que permeten la interpretació d'un fenomen. La representació gràfica permet establir valors que no s'han obtingut experimentalment, sinó mitjançant la interpolació (lectura entre punts) i l'extrapolació (valors fora l'interval experimental).
L'estatística gràfica és una part important i diferenciada d'una aplicació de tècniques gràfiques, a la descripció i interpretació de dades i inferències sobre aquests. Forma part dels programes estadístics usats amb els ordinadors. Autors com Edward R. Tufte han creat noves solucions d'anàlisi gràfics. Hi ha diferents tipus de gràfiques, que es poden classificar en:

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.269. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
* 1 2 «graph | mathematics | Britannica» (en anglès). [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ Definición de Gráfica. Definición (castellà)
* ↑ Karsten, Karl G. Charts and graphs; an introduction to graphic methods in the control and analysis of statistics. Nova York: Prentice-Hall, inc., 1923.

## Vegeu també

* Estadística descriptiva
* Gràfics
# Cantó de Tenda

El cantó de Tende era una divisió administrativa francesa del departament dels Alps Marítims. Comptava amb 2 municipis i el cap era Tende. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* La Brigue
* Tende

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1951-1970 | Aimable Gastaud | CD | |
| 1970-2015 | José Balarello | UMP | |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | - | 2.439 | 2.651 |
# Ricaldòn

Ricaldone, (Ricaldòn en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Acqui Terme, Alice Bel Colle, Cassine, Maranzana, Mombaruzzo, Quaranti i Strevi. La frazione de Vedi pertany al municipi.
# Llibre de Moroni

El Llibre de Moroni és l'últim llibre del Llibre del Mormó. D'acord amb els creients, va ser escrit pel profeta Moroni, fill del profeta Mormón, que hauria viscut al segle V en el continent americà.
El més sorprenent d'aquest llibre, és la promesa del capítol 10, versicle 5. El mormonisme mateix es basa en la promesa escrita en aquest versicle, la qual és que, si la persona llegeix el Llibre del Mormó i consulta Déu sobre la seva autenticitat, a través d'una sincera oració, podrà saber a través d'una confirmació espiritual, la seva veracitat. El motiu pel qual la promesa és tan rellevant és que, en la seva certesa, es basa en la fe dels membres de l'Església de Jesucrist dels Sants dels Últims Dies i totes les doctrines singulars d'aquesta denominació.
# Llista de monuments de la província de Lleida

Llista de monuments de la província de Lleida inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català. Inclou els inscrits en el Registre de Béns Culturals d'Interès Nacional (BCIN) amb una classificació arquitectònica, els Béns Culturals d'Interès Local (BCIL) immobles i la resta de béns arquitectònics integrants del patrimoni cultural català.
L'any 2009, la província de Lleida tenia 483 béns culturals d'interès nacional, entre ells 426 monuments històrics, 13 conjunts històrics i 1 lloc històric, a més de les zones arqueològiques i paleontològiques.
Entre els monuments històrics estan incloses les esglésies romàniques de la Vall de Boí declarades en conjunt com a Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.
Les llistes estan dividides per comarques, desglossades en llistes municipals en els casos més estesos:
* Llista de monuments de l'Alta Ribagorça
* Llista de monuments de l'Alt Urgell
* Llista de monuments de la Baixa Cerdanya (meitat occidental)
* Llista de monuments de les Garrigues
* Llista de monuments de la Noguera
* Llista de monuments del Pallars Jussà
* Llista de monuments del Pallars Sobirà
* Llista de monuments del Pla d'Urgell
* Llista de monuments de l'Urgell
* Llista de monuments de la Segarra
* Llista de monuments del Segrià
* Llista de monuments del Solsonès
* Llista de monuments de la Vall d'Aran
El municipi de Gósol està inclòs en la llista de monuments del Berguedà.
Per àmbits funcionals territorials, la província està desglossada en:
* Llista de monuments de l'Alt Pirineu i Aran
* Llista de monuments de l'Àmbit de Ponent
* Sant Climent de Taüll
* La Seu Vella de Lleida
* Catedral de la Seu d'Urgell
* Sant Pere d'Altet (Tàrrega)

## Referències

* ↑ «Anuari estadístic de Catalunya: Béns culturals d'interès nacional». Institut d'Estadística de Catalunya, 28-06-2011. [Consulta: 28 març 2012].
# Llista de monuments de les Comarques Gironines

Llista de monuments de les Comarques Gironines inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català per l'àmbit territorial de les Comarques Gironines. Inclou els inscrits en el Registre de Béns Culturals d'Interès Nacional (BCIN) amb una classificació arquitectònica, els Béns Culturals d'Interès Local (BCIL) immobles i la resta de béns arquitectònics integrants del patrimoni cultural català.
L'any 2014, les Comarques Gironines comptava amb 516 béns culturals d'interès nacional, entre ells 479 monuments històrics, 20 conjunts històrics, 4 «altres» i 13 zones arqueològiques i paleontològiques.
Són conjunts històrics diversos nuclis històrics i recintes fortificats de viles de l'Alt Empordà i la Garrotxa. Són jardins històrics el Parc de la Devesa de Girona, el Jardí Mar i Murtra de Blanes i els Jardins de Santa Clotilde de Lloret de Mar.
* Mapa de les Comarques Gironines
Les llistes estan dividides per comarques, desglossades en llistes municipals en els casos més estesos, i en barris en els casos de Girona i Olot:
* Llista de monuments de l'Alt Empordà
* Llista de monuments del Baix Empordà
* Llista de monuments de la Garrotxa
** Llista de monuments d'Olot
* Llista de monuments del Gironès
** Llista de monuments de Girona
* Llista de monuments del Pla de l'Estany
* Llista de monuments del Ripollès
* Llista de monuments de la Selva
La província de Girona inclou a més alguns municipis de la llista de monuments de la Baixa Cerdanya i de la llista de monuments d'Osona.
* Catedral de Girona
* Sant Esteve d'Olot
* Torre Gorgot
* Ermita de Santa Bàrbara de Blanes

## Referències

* ↑ «Anuari estadístic de Catalunya: Béns culturals d'interès nacional. 2014». Institut d'Estadística de Catalunya, 2014. [Consulta: 6 abril 2015].
# Llista de municipis de la metròpoli de Lió

Llista dels 59 municipis de la metròpoli de Lió.
| Codi INSEE | Codi postal | Municipi |
| 69003 | 69250 | Albigny-sur-Saône |
| 69029 | 69500 | Bron |
| 69033 | 69270 | Cailloux-sur-Fontaines |
| 69034 | 69300 | Caluire-et-Cuire |
| 69040 | 69410 | Champagne-au-Mont-d'Or |
| 69044 | 69260 | Charbonnières-les-Bains |
| 69046 | 69390 | Charly |
| 69271 | 69680 | Chassieu |
| 69063 | 69660 | Collonges-au-Mont-d'Or |
| 69273 | 69960 | Corbas |
| 69068 | 69270 | Couzon-au-Mont-d'Or |
| 69069 | 69290 | Craponne |
| 69071 | 69250 | Curis-au-Mont-d'Or |
| 69072 | 69570 | Dardilly |
| 69275 | 69150 | Décines-Charpieu |
| 69081 | 69130 | Écully |
| 69276 | 69320 | Feyzin |
| 69085 | 69250 | Fleurieu-sur-Saône |
| 69087 | 69270 | Fontaines-Saint-Martin |
| 69088 | 69270 | Fontaines-sur-Saône |
| 69089 | 69340 | Francheville |
| 69278 | 69730 | Genay |
| 69091 | 69700 | Givors |
| 69096 | 69520 | Grigny |
| 69100 | 69540 | Irigny |
| 69279 | 69330 | Jonage |
| 69116 | 69760 | Limonest |
| 69117 | 69380 | Lissieu |
| 69123 | 69001 69002 69003 69004 69005 69006 69007 69008 69009 | Lió |
| 69127 | 69280 | Marcy-l'Étoile |
| 69282 | 69330 | Meyzieu |
| 69283 | 69780 | Mions |
| 69284 | 69250 | Montanay |
| 69142 | 69350 | La Mulatière |
| 69143 | 69250 | Neuville-sur-Saône |
| 69149 | 69600 | Oullins |
| 69152 | 69310 | Pierre-Bénite |
| 69153 | 69250 | Poleymieux-au-Mont-d'Or |
| 69163 | 69650 | Quincieux |
| 69286 | 69140 | Rillieux-la-Pape |
| 69168 | 69270 | Rochetaillée-sur-Saône |
| 69191 | 69450 | Saint-Cyr-au-Mont-d'Or |
| 69194 | 69370 | Saint-Didier-au-Mont-d'Or |
| 69199 | 69190 | Saint-Fons |
| 69207 | 69650 | Saint-Germain-au-Mont-d'Or |
| 69204 | 69230 | Saint-Genis-Laval |
| 69205 | 69290 | Saint-Genis-les-Ollières |
| 69290 | 69800 | Saint-Priest |
| 69233 | 69270 | Saint-Romain-au-Mont-d'Or |
| 69202 | 69110 | Sainte-Foy-lès-Lyon |
| 69292 | 69580 | Sathonay-Camp |
| 69293 | 69580 | Sathonay-Village |
| 69296 | 69360 | Solaize |
| 69244 | 69160 | Tassin-la-Demi-Lune |
| 69250 | 69890 | La Tour-de-Salvagny |
| 69256 | 69120 | Vaulx-en-Velin |
| 69259 | 69200 | Vénissieux |
| 69260 | 69390 | Vernaison |
| 69266 | 69100 | Villeurbanne |

## Referències

* ↑ «Communes de la Métropole de Lyon et du Nouveau Rhône». Departament del Roine. [Consulta: 30 desembre 2021].
# Lou Taylor Pucci

Lou Taylor Pucci (Seaside Heights, Nova Jersey, Estats Units, 27 de juliol de 1985) és un actor estatunidenc.

## Biografia

Pucci viu a Nova Jersey. Obté el seu primer paper al teatre als 10 anys, a Oliver Twist. Dos anys més tard, fa de Freidrich a La Melodia de la felicitat al teatre de Broadway.
Després treballa a nombroses obres als teatres de Nova Jersey.
Té el seu primer paper al cinema el 2000 a Personal Velocity: Three Portraits, després un primer paper a Thumbsucker pel qual rep l’Special Jury Prize for Acting al Festival de cinema de Sundance el 2005 i l'Os de Plata a la millor interpretació masculina al Festival Internacional de Cinema de Berlín del mateix any.
La seva carrera de comediant es dispara llavors amb The Chumscrubber d'Arie Posin, i amb la sèrie de HBO Empire Falls.
El 2005 aconsegueix el paper principal al clip Jesus of Suburbia de Green Day.

## Filmografia

* 2002: Personal Velocity: Three Portraits: Kevin
* 2005: Thumbsucker: Justin Cobb
* 2005: The Chumscrubber: Lee
* 2005: Empire Falls (TV): John Voss
* 2006: Fifty Pills: Darren
* 2006: Law & Order: Criminal Intent (sèrie TV). Episodi "Cruise to Nowhere": Joey Frost
* 2006: Fast Food Nation: Paco
* 2006: Southland Tales: Martin Kefauver
* 2007: The Go-Getter: Mercer
* 2008: Horsemen: Alex Breslin
* 2009: Infectats: Danny Green
* 2010: Brotherhood: Kevin
* 2010: The Legend of Hell's Gate: An American Conspiracy: Kelly
* 2013: Possessió infernal (Evil Dead): Eric

## Premis

* 2005. Os de Plata a la millor interpretació masculina al Festival Internacional de Cinema de Berlín per Thumbsucker.
* 2005. Premi especial del jurat per un actor al Festival de Sundance per Thumbsucker.

## Enllaços externs

* Lou Taylor Pucci - Lloc web oficial
# Luci Volumni Flamma Violent

Luci Volumni Flamma que portava l'agnomen de Violent (llatí: Lucius Volumnius Flamma Violens) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Volúmnia i portava el cognomen de Flamma.
Va ser cònsol per primera vegada l'any 307 aC amb Appi Claudi Cec. Enviat amb l'exèrcit contra els sallentins, un poble de la Pulla, va ocupar diverses ciutats per assalt i es va fer molt popular entre els soldats per la seva liberal distribució del botí. Però els Fasti no el mencionen, i podria no ser cert aquest consolat.
L'any 296 aC va ser cònsol, ara sense cap dubte, per segona vegada també junt amb Appi Claudi Cec i va ser enviat a la frontera amb el Samni, en un moment crític de la Tercera Guerra Samnita, però quan un exèrcit samnita es va presentar a Etrúria va ser enviat a aquesta zona per ajudar al seu col·lega. Appi Claudi es va molestar en un primer moment, però finalment va acceptar a Flamma. No hi va haver harmonia entre ells i una vegada els dos exèrcits units van rebutjar als etruscs i samnites, Flamma va retornar a marxes forçades a Campània on els samnites havien saquejat la plana de Falèrnia, els va sorprendre a la vora del Liris quan retornaven amb els captius i el botí, i els va causar baixes i pèrdues. Per la importància de la victòria es va ordenar a Roma que es fessin accions de gràcies en nom del cònsol.
Flamma va presidir els següents comicis per l'elecció de cònsols i segons la seva recomanació, el poble va escollir Quint Fabi Màxim Rul·lià per l'any següent. Flamma va conservar el seu comandament com a procònsol pel mateix període amb l'acord del senat i els comicis, i l'any 295 aC amb les legions II i IV va envair Samni. És possible que altre cop hagués d'anar a Etrúria i prengués part a la batalla de Santium.
Es va casar amb Virgínia filla d'Aule Virgini.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 168.
# Luci Volusi Mecià

Luci Volusi Mecià (en llatí Lucius Volusius Mecianus) va ser un jurista romà, membre del consilium de l'emperador Antoní Pius.
Va ser un dels membres il·lustres del cercle de l'emperador i va contribuir a educar a Marc Aureli que era un dels seus alumnes. Vulcaci Gal·licà diu que se li va concedir el govern d'Alexandria i que va ser mort pels seus soldats per haver secundat a Avidi Cassi en la seva usurpació l'any 175.
Mecià va escriure 16 llibres sobre el fideïcomís i 14 sobre justícia pública. També es diu que era seu un Liber Quaestionum però probablement seria part de l'obra Fideicommissa. També va escriure sobre la Legem Rhodiam, de la qual hi ha un extracte a la Digesta, i que era una col·lecció de lleis ròdies relacionades amb afers marítims.
En total hi ha 44 extractes de la seva obra a la Digesta. El citen Quint Cervidi Escevola, Papinià, Ulpià i Juli Paule. Se li atribueix el tractat De Asse et Ponderibus, però l'autoria és dubtosa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1872-1873.
# Llista de falsos amics del català amb l'esperanto

Aquesta és una llista d'alguns dels falsos amics més habituals entre l'esperanto i el català.
| Esperanto | Significat en català | Semblant al català | En esperanto es fa servir |
| foresto | faltar, no ser-hi | forest | arbaro |
| male | al revés | mal / malament | malbona / malbone |
| petite | havent estat preguntat | petit | malgranda |
| trairi | travessar | trair | perfidi |
# Lluer de la Hispaniola

El lluer de la Hispaniola (Spinus dominicensis) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de pins i matolls de les muntanyes de l'illa de la Hispaniola.

## Referències

* ↑ «Lluer de la Hispaniola». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Lluer del Cap

El lluer del Cap (Crithagra totta) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues i matolls de les muntanyes de Sud-àfrica al sud de la Província del Cap.

## Referències

* ↑ «Lluer del Cap». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Lucina Hagman

Lucina Hagman (Kälviä, 5 de juny de 1853 - Hèlsinki, 6 de setembre de 1946) fou una feminista finlandesa, primera primera ministra del món, elegida el 1907 en les eleccions parlamentàries finlandeses.

## Biografia

Hagman era filla del mestre policial rural de Kälviä Nils Johan Erik Hagman, i de Margareta Sofia Nordman.
Era germana de l'educadora Sofia Hagman i de l'escriptor Tycho Hagman. Treballà com a professora i Jean Sibelius podria ser l'alumne més famós que va estudiar a la seua escola. Lucina fou una activista feminista en el Parlament, del 1907 al 1917.
De 200 diputats triats al 1907 19 eren dones: Lucina Hagman, Miina Sillanpää, Anni Huotari, Hilja Pärssinen, Hedvig Gebhard, Anada Aalle, Mimmi Kanervo, Eveliina Ala-Kulju, Hilda Käkikoski, Liisi Kivioja, Sandra Lehtinen, Dagmar Neovius, Maria Raunio, Alexandra Gripenberg, Ida Vemmelpuu, Maria Laine, Jenny Nuotio i Hilma Räsänen.
Hagman fundà l'organització Martha, i fou la primera delegada de la Unioni, La Lliga de Feministes finlandeses, a més a més de ser una activista en el moviment pacifista. També escrigué una biografia sobre Fredrika Bremer.

## Referències

* ↑ Selected Articles on Woman Suffrage. H.W. Wilson, 1910, p. 113.
* ↑ Andrew Barnett. Sibelius. Yale University Press, 2007, p. 5. ISBN 978-0-300-11159-0.
* ↑ /«Suomalainen Naisliitto - Historia» (en finès). www.naisliittohelsinki.fi. [Consulta: 18 gener 2020].
* ↑ «Great Women from the Teacher Seminary». [Consulta: 3 juny 2023].
* ↑ Peter Brock; Thomas Paul Socknat. Challenge to Mars: Essays on Pacifism from 1918 to 1945. University of Toronto Press, 1999, p. 46–. ISBN 978-0-8020-4371-9.
* ↑ Päivi Lappalainen; Lea Rojola. Women's voices: female authors and feminist criticism in the Finnish literary tradition. Finnish Literature Society, 2007, p. 8. ISBN 978-951-746-760-5.