OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rachid Neqrouz

Rachid Neqrouz (àrab: رشيد النقروز) (Rachidia, 10 d'abril de 1972) és un exfutbolista marroquí de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció del Marroc amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1994 i a la Copa del Món de futbol de 1998.
Pel que fa a clubs, destacà a Young Boys Bern i A.S. Bari.

## Referències

* ↑ Rachid Neqrouz Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Rachid Neqrouz a National-Football-Teams.com (anglès)
# Districte de Nacala-a-Velha

El districte de Nacala-a-Velha és un districte de Moçambic, situat a la província de Nampula. Té una superfície de 967 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 88.807 habitants. Limita al nord amb el districte de Memba, al nord-oest amb el districte de Nacarôa, a l'oest amb el districte de Monapo, al sud amb el districte de Mossuril, a l'est amb el municipi de Nacala i amb l'oceà Índic.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en dos postos administrativos (Covo i Nacala-a-Velha), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Covo:
** Covo
* Posto Administrativo de Nacala-a-Velha:
** Micolene
** Nacala-a-Velha
** Namiope

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Ilínovka

Ilínovka (en rus: Ильиновка) és un poble de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 35 habitants.

## Referències

* ↑ Село Бобяково на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
* ↑ Расстояние от Анны до Бобякова
# Floyd Cardoz

Floyd Cardoz (Bombai, 2 d'octubre de 1960 - Centre Mèdic Mountainside, 25 de març de 2020) va ser un cuiner estatunidenc d'origen indi. Va néixer a Bombai. Va ser conegut pel seu paper de xef executiu als restaurants Paowalla i Tabla de Nova York, així com per la seva victòria 'Top Chef Masters' el 2011. Els seus restaurants de Nova York són coneguts per barrejar sabors i espècies índies amb tècniques de cuina occidentals.
Floyd Cardoz també era soci de Bombay Sweet Shop, O Pedro i The Bombay Canteen a l'Índia en el moment de la seva mort. Va començar la seva formació a la ciutat natal de Bombai abans de traslladar-se a Suïssa, aprofundint en les seves habilitats culinàries amb francesos, italians i indis abans de traslladar-se a Nova York. A Manhattan, va cuinar sota les ordres del famós xef Gray Kunz, al restaurant Lespinasse, abans d’obrir els seus propis restaurants.
Cardoz ha estat nominat quatre vegades al premi James Beard i ha estat autor de dos llibres de cuina. El 2008, va llançar una línia d'entrades amb l'empresa de repartiment de queviures en línia FreshDirect. Cardoz va ser consultor culinari per al llargmetratge 2014 The Hundred-Foot Journey, en el qual es fusionen les cuines francesa i índia.

## Defunció

Cardoz va morir de COVID-19 el 25 de març de 2020 a l'Hospital Mountainside de Montclair, Nova Jersey, a l'edat de 59 anys. Va estar ingressat durant una setmana després d’haver viatjat de Bombai a Nova York a través de Frankfurt del Main el 8 de març; després d'això va caure malalt i la prova del coronavirus va sortir positiva.
Cardoz i la seva dona i companya de negocis, Barkha, tenen dos fills, Justin i Peter.

## Referències

* ↑ Moskin, Julia «Floyd Cardoz, 59, Dies; Gave American Fine Dining an Indian Flavor» (en anglès). The New York Times, 25-03-2020. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Celebrity chef Floyd Cardoz, winner of Top Chef Masters, dies of coronavirus complications».
* ↑ «Legendary Chef Gray Kunz Has Died». Grub Street, 06-03-2020.
* 1 2 «Celebrity chef Floyd Cardoz, winner of Top Chef Masters, dies of coronavirus complications». CBC, 25-03-2020.
* ↑ «'Top Chef' winner Floyd Cardoz dies at 59 of coronavirus complications». www.wabi.tv. Arxivat de l'original el 2020-03-28. [Consulta: 30 abril 2021].
* ↑ «Chef in 'Hundred-Foot Journey' serves up a feast for the eyes», 06-08-2014.
* ↑ «'Top Chef Masters' winner Floyd Cardoz dies after coronavirus diagnosis». CNN.
* ↑ «Floyd Cardoz, an influential and gregarious New York-based chef, has died at 59 due to the coronavirus» (en anglès americà). MarketWatch.
# Ramon Perera Comorera

Ramon Perera Comorera (Barcelona, 12 de març de 1907 - Ilford, Londres, 24 de novembre de 1984) fou un enginyer industrial, encarregat de la creació dels refugis d'arreu de Catalunya i en especial dels bombardeig de Barcelona (1938) durant la Guerra civil espanyola. Rebé el títol el 1931, i es dedicà primer a l'ensenyament, entre altres llocs a l'Escola del Treball de Barcelona. Començada la Guerra Civil treballà en el desdoblament i en el reforç de les línies ferroviàries de Barcelona a França. Però la seva acció més destacada començà quan fou nomenat secretari tècnic de la Secció de plans i obres de la Junta de Defensa Passiva de Catalunya el febrer de 1938. De forma molt personal treballà intensament en el disseny, assessorament i supervisió per a la construcció de refugis arreu de Catalunya. Els refugis foren incorporant noves mides de protecció gràcies a les seves acurades observacions dels efectes de les bombes. Sols a la ciutat de Barcelona es construïren 1200 refugis que protegiren i salvaren la vida a milers de ciutadans gràcies a la resistència i a les mesures per ell aconsellades. La documentació personal sobre la construcció de refugis, i resistència de materials per ell realitzada fou dipositada a l'Arxiu de Montserrat com a Fons Ramon Perera. A les acaballes de la Guerra salvà la documentació de la Junta. S'exilià a Londres, ajudat per membres del MI5 britànic i formà part del Consell Nacional Català. Va intentar sense prou èxit promoure la construcció de refugis a aquell país. Acabada la Segona Guerra Mundial va continuar la seva activitat d'enginyer a la indústria civil fins a la seva mort. Mai va retornar a Catalunya.

## Referències

* ↑ «"Ramon Perera, l'home dels refugis"». tv3.cat/. [Consulta: 1r gener 2017].

## Bibliografia

* Montse Armengou i Ricard Belis. Ramon Perera, l'home dels refugis. Ed. Rosa dels Vents. Barcelona, 2008.

## Enllaços externs

* Informació del documental dedicat a Perera al 30 minuts
# Drujni (Oktiabrski)

* Per a altres significats, vegeu «Drujni».
Drujni - Дружный (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al delta del riu Kuban. És a 17 km al sud-est de Poltàvskaia i a 57 km al nord-oest de Krasnodar. Pertany al possiólok d'Oktiabrski.
# Quedar

Segons el Gènesi capítol vint-i-cinquè, Quedar (en àrab قيدار K'dar ibn Ismā'īl ) fou el segon fill d'Ismael.
El Llibre de Jasher citava el nom dels seus quatre fills; Alió, Kezem, Xamad i Alí. En temps del rei David, existia una tribu nòmada a la península d'Aràbia anomenada kedarites, suposadament descendents seus.
Els historiadors àrabs clàssics anomenaven sovint Nabaiot (germà gran de Quedar) com un dels ancestres de Mahoma, tot i que en altres tradicions es deia que Mahoma descendia del mateix Quedar.

## Referències

* ↑ «Gènesis 25:12». A: Bíblia, traducció pels Monjos de Montserrat. Andorra: Casal i Vall.
Viccionari
# Islàndia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012

La televisió pública islandesa torna a emprar el seu habitual format de preselecció oberta, anomenat Söngvakeppni Sjónvarpsins, per escollir el seu representant per a l'edició de 2012.

## Organització

La RÚV va obrir un període de recepció de propostes des del dia 8 de setembre fins al dia 10 d'octubre de 2011. En total, l'ens va rebre 150 propostes. Tots els candidats, que han de tindre la nacionat islandesa o ser residents legals, es van sotmetre al veredicte d'un jurat de la cadena, que va triar els 15 artistes que competiran a la fase televisada. Aquesta edició, comptarà amb tres semifinals i una gran final. El jurat es compon de la soprano Valgerður Guðnadóttir i dels ex-representants islandesos Eirikur Hauksson (Festivals de 1986 i 2007) i Hera Bjork (edició de 2010). A cada semifinal hi participaran cinc artistes, dels que dos es qualificaran via televot per a la gran final. El jurat podrà afegir alguns finalistes addicionals.

## Candidats

Les candidatures anunciades per la RÚV són:
Semifinal 1:
* Íris Hólm – Leyndarmál
* Gréta Salóme and Jónsi – Mundu eftir mér
* Fatherz’n'sonz – Rýtingur
* Heiða Ólafsdóttir – Við hjartarót mína
* Blár opal – Stattu upp
Semifinal 2:
* Ellert Jóhannsson – Ég kem með
* Simbi og Hrútspungarnir - Hey
* Rósa Birgitta Ísfeld - Stund með þér
* Regína Ósk Óskarsdóttir - Hjartað brennur
* Guðrún Árný Karlsdóttir - Minningar
Semifinal 3:
* Greta Salóme, Heiða & Guðrún Árný - Aldrei sleppir mér
* Herbert Guðmundsson - Eilíf ást
* Iris Lind Verudóttir - Aldrei segja aldrei
* Magni Ásgeirsson - Hugarró
* Svenni Þór - Augun þín

## Resultats

* Semifinal 1: 14 de gener de 2012.
Artistes qualificats per a la final:
* Gréta Salóme & Jónsi – Mundu eftir mér
* Blár opal – Stattu upp
* Semifinal 2: 21 de gener de 2012.
Artistes qualificats per a la final:
* Regína Ósk Óskarsdóttir - Hjartað brennur
* Simbi og Hrútspungarnir - Hey
* Semifinal 3: 28 de gener de 2012.
Artistes qualificats per a la final:
* Magni Ásgeirsson - Hugarró
* Greta Salóme, Heiða and Guðrún Árný - Aldrei sleppir mér
Invitació especial del jurat per a la final:
* Rósa Birgitta Ísfeld - Stund med

## Referències

* ↑ Victor Hondal:Iceland: Söngvakeppni Sjónvarpsins 2012 underway www.esctoday.com (anglès)

## Vegeu també

* Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012
# Borna (Ardecha)

Borne és un municipi francès situat al departament de l'Ardecha i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 41 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Borne era de 41 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 60 habitatges, 18 eren l'habitatge principal de la família, 40 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 56 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 18 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 5 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Borne el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 29 persones, 23 eren actives i 6 eren inactives. De les 23 persones actives 22 estaven ocupades (13 homes i 9 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 6 persones inactives 2 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 3 d'empreses d'hostatgeria i restauració.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 restaurant.
L'any 2000 a Borne hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Borne a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Borne a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Fotogramas de Plata 2014

La 65a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 2014, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc el 2 de març de 2015 a la discoteca Joy Eslava de Madrid. Fou presentada per Anabel Alonso.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| La isla mínima | Alberto Rodríguez Librero | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Boyhood | Richard Linklater | Guanyadora |

### Tota una vida

| Intèrpret | Resultat |
| Charo López | Guanyador |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Bárbara Lennie | Magical Girl | Guanyadora |
| Elena Anaya | Todos están muertos | Candidata |
| Macarena Gómez | Musarañas | Candidata |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Raúl Arévalo | La isla mínima | Candidat |
| Javier Gutiérrez | La isla mínima | Guanyador |
| Dani Rovira | Ocho apellidos vascos | Candidat |

### Millor actor de televisió

| Actor | Sèrie de televisió | Resultat |
| Asier Etxeandía | Velvet | Candidat |
| Rodolfo Sancho | Isabel | Guanyador |
| Álex González | El Príncipe | Candidat |

### Millor actriu de televisió

| Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Michelle Jenner | Isabel | Guanyadora |
| Cecilia Freire | Velvet | Candidata |
| Hiba Abouk | El Príncipe | Candidata |

### Millor actriu de teatre

| Actriu | Muntatge | Resultat |
| Concha Velasco | Hécuba | Guanyadora |
| Blanca Portillo | El testamento de María | Candidata |
| Silvia Abril | Sister Act | Candidata |

### Millor actor de teatre

| Actor/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Lluís Homar | Terra baixa | Candidat |
| Roberto Álamo | Lluvia constante | Guanyador |
| Juan Diego | Sueños y visiones de Ricardo III | Candidat |

### Intèrpret més buscat a www.fotogramas.es

| Intèrpret | Resultat |
| María Valverde | Candidata |
| Hugo Silva | Candidat |
| Blanca Suárez | Guanyadora |

### Millor pel·lícula espanyola segons els lectors

| Intèrpret | Resultat |
| El Niño | Candidata |
| La isla mínima | Candidata |
| Ocho apellidos vascos | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Fotogramas de Plata 2014: la gran fiesta de los actores Arxivat 2019-06-04 a Wayback Machine., vozpopuli,com, 3 de març de 2015
* ↑ Javier Gutiérrez y Bárbara Lennie, Fotogramas de Plata como mejores actores de cine, Europa Press, 3 de març de 2015
* ↑ Michelle Jenner y Rodolfo Sancho ganan el Fotograma de plata por 'Isabel', rtve.es

## Vegeu també

* 59a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* XXIX Premis Goya
* II Premis Feroz

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
* Fotogramas de Plata 2014 a la revista Fotogramas
# Balneari d'Alcarràs

El Balneari d'Alcarràs és un edifici d'estil eclèctic del municipi d'Alcarràs (Segrià) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici emplaçat al sud i fora de la població, a 50 m de la línia d'edificació, en una parcel·la enjardinada que fa 56,50 x 44,50 m (supera els 2.514 m²). Al centre d'aquesta parcel·la es va construir el balneari, edifici de planta baixa i pis. Presenta una composició estètica força sòbria que només es perd amb alguns detalls de les balconades i la balustrada que tanca la terrassa, components que li donen una prestància neoclàssica. La distribució tant de les obertures com dels diferents elements arquitectònics és de tendència racionalista.

## Història

L'antic balneari fou emplaçat sobre una font d'aigües termals coneguda des d'època romana. El 1829 va ser declarada d'utilitat pública. El 15 de març del 1887, per Reial Ordre, s'acceptà l'emplaçament proposat per a instal·lar-hi un balneari i es concedia l'expropiació i autorització sol·licitada per Martin Castells. El balneari es va explotar de 1828 a 1920, tot i que hi ha notícia del seu funcionament fins al 1922.
El balneari donava servei a 20 banyistes amb dues banyeres i un aparell giratori de dutxes, a més de 5 habitacions al pis superior. Constava, a més, d'habitacions per omplir ampolles, dipòsits d'aigües minerals, sala d'espera, sala de reunions, restaurant, cuina i sala de la font per beure l'aigua. La part dels banys és actualment ocupada per la Guàrdia Civil. Al jardí s'hi ha trobat la part superior d'una creu de terme d'estil gòtic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Balneari d'Alcarràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ Reial Ordre 15 març 1887 acceptant l'emplaçament proposat i concedit l'expropiació i autorització sol·licitada per en Martin Castells.
# Ramon Pascual de Sans

Ramon Pascual de Sans (Barcelona, 1942) és un físic teòric català, fill del químic mataroní Josep Pascual i Vila. Ha treballat principalment en la mecànica quàntica i en la teoria de partícules elementals.

## Biografia

Va estudiar física a la Universitat de Barcelona, on es llicencià el 1963, i el 1966 es doctorà a la Universitat de València. El 1967 fou becari postdoctoral al Centre Internacional de Física Teòrica de Trieste i posteriorment fou visitant al CERN, al Laboratori de Física Teòrica d'Orsay i al Laboratori Rutherford d'Oxford.
Quan tornà a l'estat fou catedràtic de física a diferents universitats, com la Universitat de Saragossa, la Universitat Autònoma de Madrid i la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), de la qual fou primer degà de la Facultat de Ciències, després vicerector i, finalment, rector, de 1986 a 1990. De 1980 a 1983 el primer govern de Jordi Pujol el nomenà director general d'Ensenyament Universitari, alhora que també fou nomenat director del Grupo Interuniversitario de Física Teórica (1980-1984). De 2002 a 2008 ha estat president de l'Associació Sabadell Universitat. També ha treballat a l'Institut de Física d'Altes Energies (campus UAB).
El 1990 dirigí el grup de científics que proposà la construcció a Catalunya d'un sincrotró de font de llum, anomenat Alba. El projecte fou aprovat el 2002 i Pasqual en fou nomenat president de la Comissió Executiva. Finalment, l'equipament fou inaugurat el 2010 a Cerdanyola del Vallès, al costat del campus de la UAB. Ha estat patró de la Fundació Joan Maragall. Des de 1989 és membre de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona. El 1991 va rebre el Premi Narcís Monturiol. També és president de la Fundació Parc Taulí. El 2011 va rebre la Creu de Sant Jordi. Del 2011 al 2017 va presidir la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona.

## Referències

* ↑ Entrevista a Catalunya Ràdio

## Enllaços externs

* Notícies sobre Ramon Pascual i Sans a El País
* Rectors i Rectores de la UAB Ramon Pascual, Rector de la UAB
# Drujni (Enem)

* Per a altres significats, vegeu «Drujni».
Drujni - Дружный (rus) és un possiólok de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora esquerra de l'embassament de Xapsug, a 9 km al nord-oest de Takhtamukai i a 104 km al nord-oest de Maikop, la capital de la república.
Pertany al municipi d'Enem.
# Louis van Dijk

Louis van Dijk (Amsterdam, 27 de novembre de 1941 - Rosa Spier Huis, 12 d'abril de 2020) fou un pianista neerlandès de música clàssica i jazz.
Van Dijk era el fill del "Prinsessekerk" a Amsterdam. Va estudiar amb l'organista Piet van Egmond i des del 1959 al Conservatori d'Amsterdam amb el piano clàssic Jaap Callenbach i com a orgue menor amb Simon C. Jansen. El 1964 es va graduar cum laude. També es va interessar en el jazz com a estudiant (amb models de rol com Oscar Peterson, Bill Evans, Bud Powell) i va guanyar la competició al Festival de Jazz de Loosdrecht el 1961. El 1964 va sortir el seu primer àlbum amb el seu propi trio (Trio/Quartet), que va ser el guanyador del premi Edison Jazzva (amb el vibrafonista Carl Schulze com a complement del quartet), seguida el 1966 per What now my love. Aleshores, John Engels (bateria) i Jacques Schols (baix) tocaven al seu trio. A partir de la dècada de 1990 va aparèixer sovint com a part de la Gevleugelde Vrienden amb els pianistes Pim Jacobs i Pieter van Vollenhoven, el marit de la princesa Margriet (germana de l'antiga reina neerlandesa Beatriu), que també toca el piano. Gevleugelde Vrienden és un joc de paraules neerlandès que vol dir «amics alats» (com el cavall Pegàs), però també «persones amb piano a cua», que es diu vleugelpiano, literalment piano alat.
Des de la mort de Pim Jacobs, també han aparegut en duo. En la seva carrera va actuar amb Rogier van Otterloo, Dizzy Gillespie, Thad Jones, Frank Rosolino, Toots Thielemans, Cor Bakker i Michel Legrand. Va acompanyar la soprano clàssica Elly Ameling i Herman van Veen, així com Astrud Gilberto, Ann Burton i Rita Reys. El 2005 va tocar un concert benèfic al Concertgebouw per a les víctimes de l'Huracà Katrina a Nova Orleans.
Era el pare de la presentadora de televisió Selma van Dijk, que de vegades toca concerts amb el seu pare. (Enregistrament de Van Brubeck tot Bannink)

## Enllaços externs

* Louis van Dijk - Lloc web oficial
* «Louis van Dyke» (blog). keep swinging.
# Ismaaciil Mire Cilmi

Ismaaciil Mire Cilmi (Buhoodle District, 1862 - Ogaden, 1950) fou un poeta i general dels daraawiish o el regne dervixos de Diiriye Guure, dirigint els exèrcits que van lluitar contra els britànics a Berbera, als soldanats d'Hobyo i Mudug (aquest darrer és el nom donat al soldanat governat per Cali Yuusuf) i a la vall del Shabeele al Hiiraan (Somàlia Central).
Pertanyé al clan somali dels dhulbahante, i era fill del cap del clan Reer Cali Geri. Va néixer després del 1870 en el si del Guuleed Cali Geri, branca dels dhulbahante; la família s'estava recuperant del sagnant conflicte que havia provocat Cumar Aadan Galaydh ("Cumar Aji") en unes guerres intestines que havien marcat el caràcter somali.
Va estudiar l'alcorà, i cultura i poesia somali; fou també un gran genet tot el qual el va elevar com un dels líders dels dhulbahante. Fou un dels primers que es va unir al moviment daraawiish. Va lluitar al costat del Mad Mullah, contra els britànics, contra el sultà de Mudug i contra el sultà de Majeerteen, va dirigir l'atac a Berbera del 1915 i va restar a la lluita fins al gener de 1920.
El 21 de gener de 1920 foren atacats els fortins de Galbaribuur i Midishi, bombardejades per l'aviació durant 3 dies; tots els defensors van morir combatent. Els dhulbahante es van retirar del moviment per sobreviure al 24 de gener dirigits per Ismaaciil Mire i es van dirigir al Hawd però foren detinguts per una força dirigida pel coronel Ismay. Mire fou traslladat presoner a Berbera. Pel seu paper a l'atac a Berbera del 1915 havia estat condemnat a mort en absència, però fou alliberat el 1921 després de 18 mesos, per a no convertir-lo en màrtir, i es va traslladar al país dhulbahante.
Als anys trenta els britànics van comprovar mitjançant una investigació sobre antics generals dervixos, que vivia en pau i ja no es van interessar més per les seves activitats. Però tres anys després (1935) la mort del seu cosí Jaamac Cali Nuur a mans d'un soldat de les forces al servei dels britànics, el va fer dirigir una expedició que va matar a l'assassí, i fou capturat pels britànics i empresonat. Va morir un temps després.

## Nota

* ↑ Sabry, Fouad. Strategic Bombing: Decisive Air Power in Modern Warfare, p. chapter 3.
* ↑ Cumar Aji s'havia enfrontat al seu parent Maxamed Cabdile Liibaan perquè li va impedir beure d'una font abans que beguessin els seus camells; Cumar Aji va matar a Maxamed Liibaan i en revenja Cumar fou mort a la mateixa font, a Balli, i les dues branques familiars es van enfrontar durant molt de temps