OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fine Guidance Sensor

El Fine Guidance Sensor (FGS) és un instrument interferomètric a bord del Telescopi Espacial Hubble (HST) que proveix d'informació d'apuntament en alta precisió com a entrada als sistemes de control d'actitud de l'observatori.
Hi haurà també un Fine Guidance Sensor al Telescopi Espacial James Webb, però cal un enfocament tècnic diferent.
En alguns casos especialitzats, com l'astrometria, els FGSs també es poden utilitzar com a instruments científics.

## Referències

* ↑ Nelan, Edmund; Lupie, Olivia; McArthur, Barbara; Benedict, G. Fritz; Franz, Otto; Wasserman, Larry; Reed, Linda; Makidon, Russ; Nagel, Lauretta «The Fine Guidance Sensors Aboard the Hubble Space Telescope, the Scientific Capabilities of these Interferometers». Proc. SPIE, 3350, 1998, pàg. 237–247. DOI: 10.1117/12.317121.

## Enllaços externs

* FGS page at STScI
* The HST Fine Guidance Sensor at ESA/Hubble Arxivat 2007-03-20 a Wayback Machine.
# Finden Sie, daß Constanze sich richtig verhält?

Finden Sie, daß Constanze sich richtig verhält? (en alemany Creu que Constança es comporta correctament?) és una pel·lícula de comèdia de costums alemanya de 1962 basada en The Constant Wife de William Somerset Maugham, dirigida per Tom Pevsner i protagonitzada per Lilli Palmer, Peter van Eyck i Carlos Thompson. Va participar en la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1962.

## Argument

Constança està casada amb un metge que l'enganya amb la seva millor amiga, però ella fingeix davant els altres que no en sap res. Després s'independitza i munta un negoci d'interiorisme amb una amiga, paga el seu marit per l'habitació i marxa de vacances amb un admirador. Al final, el marit no tindrà més remei que capitular.

## Repartiment

* Lilli Palmer: Constanze Calonder
* Peter van Eyck: Dr. Fred Calonder
* Carlos Thompson: Bernard Somerset
* Dorian Gray: Marie-Louise Jörgensen
* Max Lichtegg: Sven Jörgensen
* Agnes Windeck: Prof. Dietz
* Vittorio Bertolini: Antonio Baffi
* Eva Langraf: Barbara
* Elvira Schalcher: Martha Dietz

## Crítica

Les ressenyes van resultar bastant pobres, tant en l'edició del 2 de maig de 1962 a Der Spiegel com a Die Zeit el 27 d'abril de 1962, on es critica el tractament que dona Pevsner als actors.

## Referències

* ↑ Constanz al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ Finden Sie, daß Constanze sich richtig verhält? in Der Spiegel 18/1962
* ↑ Finden Sie, daß Constanze sich richtig verhält? in Die Zeit 17/1962
# Finders Keepers, Lovers Weepers!

Finders Keepers, Lovers Weepers! és una pel·lícula de 1968 de Russ Meyer. La història inclou els fets en un bar de gogós en topless a Sunset Strip. El mateix Meyer fa una aparició en aquesta pel·lícula. La composició Finlandia de Jean Sibelius s'utilitza en una de les escenes d'amor de la pel·lícula.

## Argument

Paul, el propietari d'un bar d'un club de striptease al Sunset Strip de Los Angeles, és portat a casa després de ser noquejat en un bordell, la senyora del qual envia dos lladres al club de Paul per robar el lloc mentre ell està inconscient.
Quan la ballarina estrella del bar abandona, la dona de Paul, Kelly, la substitueix. Aleshores, el cambrer Ray la sedueix i la porta a casa seva, i els lladres Cal i Feeny comencen a treballar per trencar la caixa forta. Quan Paul arriba i no troba la seva dona a casa, va al club, on els lladres es dediquen a la seva feina.
Paul aconsegueix matar els dos lladres després que Claire hagi estat assassinada i Ray sigui greument ferit.

## Repartiment

* Anne Chapman com Kelly
* Paul Lockwood com a Paul
* Gordon Wescourt com a Ray
* Duncan McLeod com a Cal
* Robert Rudelson com a Feeny
* Lavelle Roby com a Claire
* Jan Sinclair com a Christiana
* Joey Duprez com Joy
* Nick Wolcuff com a Nick
* Pam Collins com Vickie Roberts
* John Furlong

## Recepció

Los Angeles Times va dir que la pel·lícula "no era gaire diferent dels seus esforços anteriors [de Meyer]... Meyer té problemes per estar al dia, per dir-ho d'alguna manera, dels temps. Això és perquè Meyer té una ment tan neta per un home que fa pel·lícules brutes... les seves pel·lícules semblen positivament saludables al costat de bona part del producte actual de Hollywood i europeu."
New York Times va pensar que la pel·lícula "ja no era especialment eròtica."

## Referències

* ↑ RUSS MEYER: King of the Nudies Ebert, Roger. Film Comment; New York Vol. 9, Iss. 1, (Jan/Feb 1973): 35-46.
* ↑ FINDERS KEEPERS, LOVERS WEEPERS Monthly Film Bulletin; London Vol. 48, Iss. 564, (Jan 1, 1981): 243.
* ↑ 'Finders Keepers' at Cinema Theater Thomas, Kevin. Los Angeles Times 29 Oct 1968: g9.
* ↑ Screen: By Russ Meyer By VINCENT CANBY. New York Times 6 Sep 1969: 21.

## Enllaços externs

* Finders Keepers Loves Weepers a TCMDB
* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Findhorn Ecovillage

Findhorn Ecovillage és una eco-vila situada a Moray a Escòcia, a la vora de la ciutat de Findhorn. El projecte té com a objectius principals la posada en pràctica de les idees del desenvolupament sostenible sobre tres eixos: mediambiental, social i econòmic. Els treballs van començar als inicis dels anys 1980 sota els auspicis de la Fundació Findhorn, però comprèn ara un ample panell d'organitzacions i d'activitats. Hi són emprades nombroses tecnologies ecològiques i el projecte ha guanyat diversos premis com per exemple l'"UN-Habitat Best Practice Designation" el 1998. Tot i que el projecte ha atret certes controvèrsies, sobretot pel que fa a l'origen espiritual de la comunitat, la creixent preocupació per a les qüestions mediambientals, com l'escalfament del planeta, ha conduït a una acceptació general d'aquesta filosofia ecològica.

## Referències

* ↑ Lovie, R. et al. (2005) Moray Sustainability Handbook. Keith. REAP.
* ↑ «Findhorn Foundation». EcoVillage.org. Arxivat de l'original el 2016-03-07.
* ↑ Burns, B. et al. (2006) CIFAL Findhorn. Findhorn Foundation.
* ↑ Stern, Sir Nicholas. (2006) The Economics of Climate Change. London. HM Treasury. ISBN 0-521-70080-9
* ↑ An Inconvenient Truth (2006) Directed by Davis Guggenheim and starring Al Gore. Paramount Classics.
* ↑ Cavendish, C. (31 October 2006) The only debate left on carbon emissions is political. London. The Times newspaper.

## Enllaços externs

* (anglès) Findhorn Ecovillage Project
# Forstheim

Forstheim (en alsacià Forschem) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 577 habitants.
Forma part del cantó de Reichshoffen, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes Sauer-Pechelbronn.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 487 | 492 | 459 | 480 | 561 | 577 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joseph Goetz | |
# Daniel Křetínský

Daniel Křetínský (Brno, 9 de juliol de 1975) és un empresari i advocat txec, propietari i administrator delegat del grup energètic més gran d'Europa Central, EPH (Energetický a Průmyslový Holding), a més de coproprietari i president de l'equip de futbol AC Sparta Praga i accionista del diari francès Le Monde. Segons la revista Forbes, el 2020 comptava amb un patrimoni estimat d'uns 3.400 MEUR. El març de 2021, s'ha anunciat que el fons d'inversió que controla adquireix el 50% del Grup Caprabo.
Nascut el 1975 en l'aleshores Txecoslovàquia (actual Txèquia), és fill de Mojmír Křetínský, professor d'informàtica a la Universitat Masaryk, i de Michaela Židlická, advocada i jutgessa del Tribunal Constitucional txec.
Es va llicenciar en dret a la Facultat de Dret de la Universitat Masaryk i va començat a fer pràctiques en un despatx d'advocats. El 1999 va entrar com advocat a J&T, un fons d'inversions, i el 2003 en va esdevenir soci. Des del 2004 és president de l'equip de futbol AC Sparta Praga, amb un quota del 40%.
El seu nom apareix en els Papers de Panamà per la possessió d'una societat amb seu en un paradís fiscal, les Illes Verges britàniques.
El març de 2020, Jérôme Lefilliâtre, un periodista francès, va publicar Mister K, Petites et grandes affaires de Daniel Kretinsky (Les Seuil Editions), un llibre d'investigació sobre el magnat txec.

## Referències

* ↑ «Masaryk University Information System: prof. RNDr. Mojmír Křetínský, CSc» (en anglès).
* 1 2 «Zázračný mladý muž čekající na skutečně velký obchod» (en cz).
* ↑ «Šéf klubu Křetínský kupuje 40 procent akcií fotbalové Sparty» (en cz).
* ↑ «Daniel Kretinsky, un magnat tchèque controversé à la conquête de la presse française» (en francès). Libération.fr.
* ↑ Pierre Meignan. «Lagardère réduit son empire médiatique, Křetínský renforce le sien» (en francès), 19-04-2018.
* ↑ «" Mister K ": la stratégie ambiguë de Daniel Kretinsky» (en francès). Le Monde.fr.
* ↑ «Enquête sur un milliardaire au-dessus de tout soupçon» (en francès), 13 marzo 2020-03-13.
# Banca Masaveu

La Banca Masaveu va ser una institució financera asturiana fundada en 1870 per Pere Masaveu Rovira, emigrant català nascut a Castellar del Vallès i establert a Astúries. Es va registrar com a banc amb la denominació «Masaveu y Cia» i amb seu a Oviedo. Aquesta societat era hereva d'un negoci prestador que la família Masaveu realitzava des de dècades abans i, des de 1870, sota la denominació de «Pedro Masaveu y Cia».
En 1975, sent president Pedro Masaveu Peterson, besnet de Pere Masaveu Rovira, es va transformar en la societat anònima Banca Masaveu. En 1982 l'entitat va ser adquirida per Rumasa i, després de la seva expropiació en 1983, la Banca Masaveu va ser adjudicada en 1985 al banc Herrero que ho va dedicar a banca de negocis sota la denominació de «Banco de Inversión Herrero» (Invherbanc). En 1990 es va traspassar al grup assegurador Mapfre i es va convertir en el Banc Mapfre, amb seu primer a Oviedo i després a Madrid. En el 2002 es va cedir una participació a Caja Madrid que va passar a denominar a l'entitat com a «Banco de Servicios Financieros» (BSF) i en 2010 va prendre el nom de «Banco de Servicios Financieros Caja Madrid-Mapfre».
La seu del banc a Oviedo estava situada al carrer Cimadevilla, a l'edifici clasicista construït per Javier Aguirre en 1882. Amb base en aquesta casa de banca, va sorgir la primera fàbrica de ciment d'Espanya fundada en per Elías Masaveu Ribell en 1898 sota el nom de Societat Anònima Tudela Veguín.

## Referències

* ↑ Cuartas, Javier. «Rato se hace con el control de la antigua Banca Masaveu». [Consulta: 29 octubre 2016].
* 1 2 Cuartas, Javier «Un imperio enigmático». El País, 17-01-1993 [Consulta: 29 octubre 2016].
# Baboia

El joc de la baboia o virolla és un joc d'atzar consistent en un tauler dividit de forma radial en diverses seccions que estan numerades aleatòriament. En el centre hi ha armada una fulla metàl·lica en forma de fletxa que gira horitzontalment sobre un eix. Els jugadors, un cop pagada llur travessa, accionen la fulla, i guanyen o perden segons la casella on s'aturi la punta de la fletxa.
No existeix un model estandarditzat de tauler. El nombre de seccions, i l'ordenació dels números varia segons cada model de baboia. La majoria de virolles tenen una casella sense numerar, que presenta una figura masculina, i oposada a aquesta una altra casella amb una figura femenina (anomenada la dama).
La denominació baboia és d'ús a les comarques del Moianès, la Selva, Gironès, i a l'Empordà, mentre que a Osona, la Garrotxa, i el Lluçanès es coneix el joc amb el nom de virolla.

## Història

Les baboies han estat un joc d'aposta molt popular a Catalunya fins fa poc. Una de les primeres referències documentals, que esmenten aquest joc data de principis del segle xvii, i el prohibia expressament. Malgrat les prohibicions, el joc va gaudir de força predilecció en fires i festes populars fins ben entrat el segle xx, sobretot en l'àmbit rural.

## El joc de la virolla en l'actualitat

Anualment, durant el diumenge de Pasqua és possible jugar a la virolla a Tavertet. Cada partida comença amb la venda, per part de l'organitzador, de dotze fitxes entre els diferents jugadors que hi vulguin participar (màxim sis jugadors). Cadascuna de les fitxes donen dret a una tirada, que els jugadors fan alternativament. Un cop s'han efectuat les dotze tirades, el jugador que ha obtingut la tirada de major puntuació guanya. El ninot és la casella de més valor, seguit de la dama, i el número 1 la casella de menor valor. En cas d'empat es reparteix el premi. Aquest és una dotzena d'ous, cosa que vincula el joc amb la celebració de la Pasqua.

## Referències

* ↑ Vila, Pep «La baboia o virolla. L'ahir del joc de la ruleta». L'Avenç [Barcelona], num.281, 01-06-2003, p. 57-59. ISSN: 0210.0150..
# Basílica des Fornàs de Torelló

La Basílica del Fornàs de Torelló és una basílica al terme municipal de Maó (Menorca), a uns 500 m de la carretera de l'aeroport, en el Camí de Torrelló, entre la carretera de Sant Climent i la general.Aquest jaciment va ser descobert per un pagès, en Toni Cardona, es Pagès d'es Fornàs, i llavors l'arqueòloga M. Lluïsa Serra va estudiar-lo. Actualment està protegida per una tela metàl·lica per evitar destrosses, però es pot observar perfectament el que era la basílica.
Va ser construïda entre els segles V i VI dC, en l'època de Justinià I, emperador romà d'Orient que volia reconstruir l'Imperi Romà i per això havia conquerir les Illes Balears.
La basílica paleocristiana, és una nau única orientada cap a llevant, i en ella trobam un mosaic romà que ocupa pràcticament tota la seva superfície. Aquest jaciment procedeix del segle VI dC, fragmentat en tres tapissos de diferents temes de l'època.
Està orientada d'est a oest, i al nord conserva una pica baptismal semiesfèrica, construïda amb pedra i morter.
En el mosaic s'hi presencien motius geomètrics, representacions d'aus que simbolitzen el paradís, i entre aquests dos, hi ha una representació de dos lleons amb una palmera; això significa la mort per part dels lleons i l'arbre de la vida per part de la palmera. Tots aquests fets estan influenciats per la tradició jueva, que en aquella època tenia molta importància. També s'hi poden veure restes encara de la taula de l'altar.

## Bibliografia

* ORFILA PONS, M. i TALTAVULL FEMENÍAS, E. Guia arqueològica de Menorca. (1996). Maó

## Enllaços externs

* Xarxa monumental de Menorca Arxivat 2012-04-18 a Wayback Machine.
* Arqueologia de Menorca Arxivat 2012-06-22 a Wayback Machine.
# Banu Àmir

Els Banu Amir són una tribu nòmada d'Eritrea que viuen a la part propera al Sudan. Estan dividits en 17 fraccions algunes de llengua bedja i altres de llengua tigré. L'ancestre comú seria Amur, unes tretze generacions enrere. La casta governant són els nabtab i la resta són anomenats hedareb (serfs), casta formada per antics esclaus o per gent sotmesa voluntàriament.

## Bibliografia

* A. Pollera, Le Populazione indigene dell'Eritrea, Bologna 1935
* A. Pollera, Races and Tribes of Eritrea, Asmara 1943

## Vegeu també

* Diglal
# Barilius gatensis

Barilius gatensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Batrachyla leptopus

Batrachyla leptopus és una espècie de granota que viu a l'Argentina i Xile.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Úbeda, C., Formas, R., Díaz-Paéz, H., Lavilla, E. & Basso, N. 2004. Batrachyla leptopus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Barsbek

El Barsbek (en baix alemany Barsbeek) és un riu als estats de Slesvig-Holstein i d'Hamburg a Alemanya. Neix a Barsbüttel, a l'est de l'autopista E22. A Jenfeld desemboca al Schleemer Bach que desguassa via el Bille i l'Elba al mar del Nord.
* A Barsbüttel
* A Jenfeld
* Aiguabarreig del Barsbek i del Schleemer Bach
* Conca del Bille (Bil·le)
Haken • Oberhafen • Oberhafenkanal • Schleusenkanal • Hochwasserbassin • Rückerskanal • Billekanal • canal de Billbrook • Bullenhuser Kanal • Tiefstackkanal • Steinbrookgraben • Glinder Au o Steinbek • Havighorster Graben • Forellenbach • Schleemer Bach • Barsbek • Jenfelder Bach • Bornbek • Bornmühlenbach • Ladenbek • Kampbille • Schleusengraben • Brookwetterung • Schulenbrooksbek • Dalbek • Knollgraben • Forstgraben • Trittauer Mühlenbach • Amelungsbek • Corbek • Schwarzer Au :
# Benga

El benga és una llengua bantu occidental parlada pel poble benga de Guinea Equatorial i Gabon. Té una variant dialectal anomenada Bapuku. Els parlants de benga viuen a la petita zona costanera de Mbini, el Cap de San Juan, enclavaments suburbans de Río Benito i Bata, i a les illes de Corisco, Elobey Chico i Elobey Grande. A Gabon és parlat per un miler de persones al nord de Libreville.

## Texts

* Malěndwě ma holi ma panga ya vyo: Na Benga .... American Bible society, 1898 [Consulta: 25 agost 2012].
* Westminster assembly of divine. The Shorter Catechism, in the Benga Language, 1858 [Consulta: 25 agost 2012].
* American Bible Society. Panga ea kya, ekulu ya bebale...: The New Testament in the Benga language.... American Bible Society, 1893 [Consulta: 25 agost 2012].
* The gospel according to Matthew: translated into the Benga language. American Bible Society, 1881 [Consulta: 25 agost 2012].

## Referències

* ↑ Benga referència a Ethnologue (16th ed., 2009)

## Bibliografia

* James L. Mackey. Grammar of the Benga-Bantu language. American Tract Society, 1892 [Consulta: 25 agost 2012].
* James L. Mackey. A grammar of the Benga language. Mission House, 23 Centre Street, 1855 [Consulta: 25 agost 2012].
* Dictionary of the English and Benga languages. Mission House, 1879 [Consulta: 25 agost 2012].
* Francisco Salvadó y Cos. Colección de apuntes preliminares sobre la lengua benga: ó sea, Intrucción a una gramática de este idióma que se habla en la isla de Corisco, publos de su bahía é islas adyacentes. Impr. de A. Pérez Cubrull, 1891 [Consulta: 25 agost 2012].
# Belalcázar (Caldas)

Belalcázar és un municipi situat al sud-occident del Departament de Caldas, a Colòmbia. Juntament amb els municipis de Viterbo, Sant José, Risaralda i Anserma, conformen l'anomenat "Sota Occident" caldense. Compta amb una estàtua de Crist Rei que encara que no es troba registrada com la més gran en els Rècord Guiness, aquesta estàtua té una alçada de 45,5 metres, és de concret reforçat i es va crear amb motiu de la crua violència que va assotar a aquesta regió a mitjan segle XX (l'estàtua Crist Redemptor o Crist de Corcovado és una imatge de 30 metres de Jesús de Natzaret mirant amb els braços oberts la ciutat, el turó Tatamá, el Parc Nacional dels Nevats i part del paisatge cultural cafeter). Belalcázar és una regió que compta amb una comunitat indígena pertanyent a l'ètnia Embera Chami situada a una mitja hora del nucli urbà.

## Posició

Limita al nord amb els municipis de San José i Risaralda, a l'orient amb el departament de Risaralda i el municipi de Chinchiná, al sud amb el departament de Risaralda i l'occident amb els municipis de Viterbo i San José.

## Turisme

Conegut com "El Balcó del Paisatge" és una destinació per a qualsevol turista, a 40 minuts de la ciutat de Pereira i 1.5 hores de la ciutat de Manizales. Aquest municipi compta amb el monument a "Crist Rei", és l'únic d'aquest tipus que permet l'accés per l'interior de l'estàtua, de manera que els turistes poden ascendir per un parell d'escales en forma de cargol fins al cap de la mateixa i des d'allà contemplar el majestuós paisatge compost per 5 municipis de diferents departaments i les valls del Riu Cauca i el Riu Risaralda. Es pot fins i tot veure a través dels orificis que conformen els ulls i el nas d'aquest monument. Els més agosarats podien -quan encara era permès- sortir i caminar sobre els braços fins a arribar a les mans i abraçats, al dit polze, contemplar l'horitzó. La seva altura total arriba als 45,5 metres, inclòs el pedestal. La sola imatge del Crist té 37 metres, equivalent a un edifici d'uns 12 pisos.
# BiCMOS

BiCMOS (contracció de Bipolar-CMOS) és una tecnologia de fabricació de circuits integrats que combina els avantatges de les tecnologies bipolar i CMOS integrant-les juntes en una mateixa oblia. S'usa en analògica per a la fabricació d'amplificadors i en digital per a alguns components discrets.

## Orígens

Fins fa poc la integració de transistors MOS i bipolars en un mateix component era difícil i poc viable econòmicament. Per aquesta raó la major part dels circuits integrats triaven usar una o una altra tecnologia en funció dels criteris de disseny. Els transistors bipolars oferien alta velocitat, alt guany i baixa resistència de sortida mentre que els CMOS presentaven alta resistència d'entrada que es traduïa en portes lògiques senzilles i de baix consum.
A la fi dels anys 1990 les tècniques modernes de fabricació van començar a fer possible els circuits BiCMOS. Aquesta tecnologia va ser ràpidament adoptada en la fabricació d'amplificadors i va mostrar així mateix alguns avantatges en circuits digitals. Si bé no s'ha encara aconseguit l'alt nivell d'integració permès per la tecnologia CMOS, la qual cosa restringeix l'ús de la BiCMOS en circuits lògics a escales de baixa i mitja integració.

## Prestacions

si es considera com a exemple de circuit BiCMOS un amplificador de dues etapes (la primera amb un transistor MOS i la segona amb un BJT). És clar que la primera etapa aporta una elevada impedància d'entrada i la segona una baixa resistència de sortida. Però a més para determinades configuracions, sobretot en cascada, presenta també la característica d'una baixa capacitància (gairebé tant com en el cas d'un només BJT). El que es tradueix en amplificadors amb un gran amplada de banda i circuits lògics amb alta velocitat de commutació.
El principal inconvenient d'aquesta tecnologia resideix a ajustar per separat les característiques dels components BJT i MOS. Això augmenta el nombre d'etapes del procés de fabricació i en conseqüència el seu cost.
Addicionalment, si s'ateny a criteris de rendiment la tecnologia BiCMOS mai pot oferir els baixos nivells de consum de la tecnologia CMOS. Sobretot es desconfiguren o en els pitjors casos exploten amb l'estàtica del cos humà, s'usa protecció anti-estàtica.

## Referències

* ↑ Puchner, H. «5.2 BiCMOS Process Technology». A: Institut für Mikroelektronik, Technischen Universität Wien. Advanced Process Modeling for VLSI Technology (tesi), 1996. TUW-101186.
* ↑ Puchner 1996, 5.2.1 BiCMOS Process Flow
# Bismarck

«Bismarck» té aquests significats:
* Biografies:
** Otto von Bismarck (1815-1898), polític alemany, primer ministre de Prússia i canceller de l'imperi Alemany
** Herbert von Bismarck (1849-1904), polític alemany, fill de l'anterior i secretari d'estat
* Toponímia:
** Bismarck (Dakota del Nord), ciutat dels Estats Units, capital de l'estat de Dakota del Nord
** Bismarck (Illinois), localitat estatunidenca de l'estat d'Illinois
** Bismarck (Missouri), localitat estatunidenca de l'estat de Missouri
** Arxipèlag de Bismarck, grup d'illes, antiga colònia alemanya, que actualment formen part de Papua Nova Guinea
** Mar de Bismarck, part de l'Oceà Pacífic, al nord de l'arxipèlag de Bismarck
* Miscel·lània:
** Cuirassat Bismarck, cuirassat de la Kriegsmarine en actiu durant la Segona Guerra Mundial