OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gratibus

Gratibus és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 166 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gratibus era de 166 persones. Hi havia 68 famílies de les quals 16 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 24 parelles sense fills, 24 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 80 habitatges, 66 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 80 habitatges eren cases. Dels 66 habitatges principals, 59 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 16 en tenien quatre i 43 en tenien cinc o més. 48 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 26 habitatges hi havia un automòbil i a 35 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gratibus el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 12 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 12 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 12 | 30 a 34 | 16 |
| 16 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 20 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 16 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 120 persones, 87 eren actives i 33 eren inactives. De les 87 persones actives 79 estaven ocupades (43 homes i 36 dones) i 8 estaven aturades (3 homes i 5 dones). De les 33 persones inactives 12 estaven jubilades, 15 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Gratibus hi havia 65 unitats fiscals que integraven 165 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 19.399 €.

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Gratibus hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gratibus a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gratibus a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Marcos Tulio Coll

Marco Tulio Coll Tesillo (Barranquilla, 23 d'agost de 1935 - Barranquilla, 5 de juny de 2017) fou un futbolista colombià.
Pel que fa a clubs, passà tota la seva trajectòria a clubs colombians. Debutà a l'Sporting Barranquilla, continuant a Independiente Medellín, Deportes Tolima, América de Cali i Atlético Junior.
Fou internacional amb la selecció de Colòmbia, amb la qual disputà la Copa del Món de Futbol 1962. En aquest Mundial marcà un gol olímpic en el partit que l'enfrontà a l'URSS.

## Notes

* 1 2 En la majoria de les referències que s'hi fan, algunes tan significatives com la nota de condolença del president de la FIFA recollida al web de la Federació Colombiana de Futbol, se l'anomena Marcos, mentre que segons altres referències igualment significatives, com ara l'obituari de la funerària de Barranquilla on va reposar el seu cos o algun article que ho destaca, el seu nom seria «Marco (así, sin s)»

## Referències

* ↑ «Presidente de la FIFA envía condolencias por la muerte de Marcos Coll» (en castellà). Federació Colombiana de Futbol, 09-06-2017. Arxivat de l'original el 15 de gener 2019. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ «Obituarios. Marco Tulio Coll Tesillo» (en castellà). Funeraria La Fe. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ Quesada F., Estéwil. «Marco Coll siempre creyó que su gol olímpico fue de Dios» (en castellà). Bogotà: El Tiempo. [Consulta: 12 juny 2017].

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2009-06-30 a Wayback Machine.
* Entrevista el 2001
* Biografia Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Sabino Sánchez Parra

Sabino Sánchez Parra (Badajoz, 14 de febrer de 1978) és un futbolista extremeny, que ocupa la posició de davanter.

## Trajectòria

Va començar a destacar al CD Badajoz, amb qui debuta a Segona Divisió la temporada 97/98. Durant les dues primeres temporades al club blanc-i-negre serà suplent, però la temporada 99/00 hi destaca amb set gols en 25 partits. Eixa xifra fa que el fitxe el CA Osasuna.
Amb el conjunt navarrés hi debuta a la màxima categoria la temporada 00/01. És titular: juga 30 partits, i marca 3 gols. A l'any següent cau a la suplència i tot just apareix en 18, la majoria sortint de la banqueta.
L'estiu del 2002 deixa l'Osasuna i recala al Polideportivo Ejido. Amb els andalusos hi milita durant tres temporades a la categoria d'argent, en les quals alterna la titularitat amb la suplència.
Des del 2005 ha militat en equips de Segona Divisió B: FC Cartagena (05/07), UD Mérida (07/09) i Benidorm CD (09/...).

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Bord (mineral)

Bord (bort, boart, boort, bortz en altres llengües), és un terme usat en la indústria del diamant per referir-se a fragments de diamants de qualitat no-gemma. En la indústria manufacturera i la indústria pesant, "bord" s'utilitza per descriure diamants foscos, imperfectament formats/cristal·litzats de diferents nivells d'opacitat. El grau més baix, anomenat bord triturable, es processa triturant el mineral en un morter d'acer i s'utilitza per fer abrasius de grau industrial. S'utilitzen petits cristalls de bord en les broques de trepar. La República Democràtica del Congo proporciona el 75% de l'oferta mundial de bord triturable.

## Vegeu també

* Diamant sintètic
* Ballas (diamant)
* Carbonado (diamant)

## Referències

* ↑ «bord». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Dictionnaire technique des produits abrasifs: francais, english, deutsch, italiano. BoD – Books on Demand, September 2001, p. 177–. ISBN 978-3-8311-1029-2.
* ↑ Spear, K.E; Dismukes, J.P.. Synthetic Diamond: Emerging CVD Science and Technology. Wiley-IEEE, 1994, p. 628. ISBN 0-471-53589-3.
* ↑ industrial diamond. Encyclopædia Britannica
Viccionari
# Ceann Trá

Ceann Trá (conegut en anglès com a Ventry, anglicització de Fionntrá) és una vila d'Irlanda, a la Gaeltacht del comtat de Kerry, a la província de Munster. Es troba a la península de Dingle, a 7 quilòmetres a l'oest de Dingle.
A sis quilòmetres a l'oest de Ceann Trá, hi ha les ruïnes de la fortificació de Dunbeg (An Dún Beag), construïda a l'edat de ferro, al límit d'un penya-segat. Vora Dunbeg, hi ha les ruïnes de Kilvickadownig, que inclouen una casa rusc i la tomba de Caol o Cháil Mic Crimthainn, l'últim heroi conegut del cicle fenià, que va morir a la Batalla de Ceann Trá.
Un lloc interessant a la parròquia de Ceann Trá és el castell de Rahinnane, que fou la residència del cavaller de Kerry fins a la conquista d'Irlanda per Oliver Crownwell. El castell fou construït sobre un antic fort circular, que tenia parets de sis metres que li donaven l'aparença de tenir un fossat, encara que no n'hi hagué mai cap. El castell de Rahinnane encara té unes escales de pedra petites i estretes des del primer al segon pis, que poden ser escalades acuradament.
Ceann Trá fou llar de Páidí Ó Sé, famós futbolista de Kerry, que va regentar un pub a la parròquia fins a la seva mort, el 2012. També hi va viure el musicòleg Canon James Goodman.

## Referències

* ↑ BBC Sport «Kerry legend Paidi O Se dies suddenly at the age of 57». , 15-12-2012 [Consulta: 16 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Dingle Peninsula Tourism: Ceann Trá Arxivat 2009-09-15 a Wayback Machine..
* Dingle Peninsula Visitor's Guide: Ceann Trá Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine..
* Greek freighter DIAMANTIS, sunk on 3 October 1939 by German U-Boat U-35.
* Live weather station: Ceann Trá.
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Laura Wienroither

Laura Wienroither (Vöcklabruck, 13 de gener de 1999) és una futbolista austríaca, defensa a l'Arsenal FC de la FA Women's Super League i a la selecció d'Àustria.
Comença a jugar a futbol als cinc anys, el seu primer equip fou el Union Kleinmünchen, al que s'uneix el 2013, i debuta a la Bundesliga el 2015. Fitxa pel SV Neulengbach el 2016 i pel SKN St. Pölten el 2017. En Àustria feu 82 gols en 182 partits, fins que el 2018 fitxa pel segon equip del club alemany 1899 Hoffenheim. També el 2018 debuta amb la selecció absoluta.
El 15 de gener de 2022 fitxa per l'Arsenal, procedent del 1899 Hoffenheim per un preu no revelat.

## Referències

* ↑ Laura Wienroither – Fitxa i estadístiques a la UEFA
* 1 2 3 4 Altgelt, Helene Sophie. «Laura Wienroither: Who is Arsenal’s new signing?» (en anglès britànic), 17-01-2022. [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ «Laura Wienroither joins the club». Arsenal WFC, 15-01-2022. [Consulta: 15 gener 2022].
# Waldstätte

Waldstätte (literalment, 'assentament del bosc') havia estat un terme emprat des del segle xiv per designar els territoris boscosos de la Suïssa central. Es troba documentat ja el 1289.
Els tres cantons boscosos, o Drei Waldstätten es refereix als cantons de la Vella Confederació Suïssa de 1291: Uri, Schwyz i Unterwalden, totes tres situats al llac Lucerna, en alemany denominat Vierwaldstättersee o "llac dels quatre cantons boscosos", tot fent menció a les tres àrees referides més el Cantó de Lucerna, el primer a integrar-se a la Confederació, el 1332.

## Enllaços externs

* «Waldstätte». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mare Marginis

Mare Marginis (Mar Marginal, Mar de la Vora) és una mar lunar que es troba en la vora est de la cara visible de la Lluna. El seu diàmetre és de 420 quilòmetres, i la seva àrea 64.900 quilòmetres quadrats.
A diferència de la majoria de les mars lunars del costat visible de la Lluna, Marginis té una vora irregular, i sembla que la seva capa de basalt és bastant prima (entre 300 i 520 metres). Tampoc posseeix cap gran conca d'impacte clara, està format per diverses planicies circulars, que pel que sembla són restes de cràters d'impacte antics.
Es troba envoltat pels cràters Goddard al nord, Neper al sud-oest, i en la cara oculta de la Lluna, Ibn Yunus i Al-Biruní cap al nord-est.

## Vegeu també

* Llista de mars lunars
* Llista de cràters lunars

## Referències

* ↑ The Lunar Prospector: Lunar Atlas: Mare Marginis Arxivat 2009-03-22 a Wayback Machine. (http://lunar.arc.nasa.gov/science/atlas Arxivat 2008-08-04 a Wayback Machine.)
* ↑ J. L. Whitford-Stark (1982) A Preliminary Analysis of Lunar Extra-Mare Basalts: Distribution, Compositions, Ages, Volumes, and Eruption Styles. The Moon and Planets 26, 323-338. (Tabla con superficies marinas) Arxivat 2012-02-22 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* "Mare Marginis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 24 juny 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 24 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Mare Marginis» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-08-28. [Consulta: 24 juny 2018].
# Borda Joaquin

La Borda Joaquin és un monument del municipi de Les (Vall d'Aran) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una borda destinada a allotjar animals, així com per a guardar-hi l'herba per alimentar-los. És un edifici de base rectangular, de planta baixa i pis. Està fet de pedra del país i argamassa de morter de calç, la coberta és de llosa de pissarra del país, feta a quatre vessants. S'accedeix a l'estable per una porta de dues fulles. Té una petita finestra i hi ha una altra porta a la primera planta que correspon al paller. El primer pis té un balcó amb barana de fusta que servia per assecar l'herba i la roba. A l'interior, tant els murs, de pedra vista, com el sostre, amb embigat de fusta, són els originals. El terra ha sofert modificacions, ja que fou cimentat als anys seixanta.

## Història

Aquesta borda segueix unes formes tradicionals que no permeten distingir cap element que doni informació referent a l'època concreta en què va ser construïda. D'altra banda no hi ha cap documentació que ajudi a datar-la. Les referències que hi ha són de tipus oral i situen l'edificació de la borda entre els segles XIX i XX. Se sap, però, que la Borda Joaquin pertany a la família Peremartí des de l'any 1902, en què Casa Joaquin de Les comprà a Casa Caishic el prat de Matacabòs a l'extrem dels quals s'hi troba l'esmentada borda. A la borda s'hi guardava herba i bestiar, més endavant s'hi guardaren i repararen les eines agrícoles.

## Referències

* 1 2 «Borda Joaquin». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Les Autels

«Les Autels» té aquests significats:
* Les Autels (Aisne), municipi francès al departament de l'Aisne
* Les Autels-Saint-Bazile, municipi francès al departament de Calvados
* Les Autels-Villevillon, municipi francès al departament de l'Eure i Loir
# Wat Arun

Wat Arun (en tailandès:วัดอรุณ, el temple de l'alba) és un temple budista (wat) a Bangkok, Tailàndia. El temple és al districte de Bangkok Yai, a l'oest del riu Chao Phraya. El nom complet del temple és Wat Arunratchawararam Ratchaworamahavihara (วัดอรุณราชวรารามราชวรมหาวิหาร).

## Arquitectura

La figura que ressalta del Wat Arun és la seva torre central (prang) d'estil khmer. Els graons condueixen a les dues terrasses. L'altura total, segons diferents fonts està entre 66,80 m i 86 m. Les cantonades estan envoltades per quatre torres més petites. Els prangs estan decorats amb closques de mol·luscs i trossos de porcellana, usats com a balast en vaixells que navegaven de Bangkok a la Xina. Al voltant dels prangs es troben diferents figures d'antics soldats xinesos i animals. Al voltant de la segona terrassa hi ha quatre estàtues del déu hindú Indra cavalcant Erawan.
A la riba hi ha 6 pavellons d'estil xinès. Els pavellons es fan de granit verd i contenen ponts d'aterratge.
Prop dels prangs està la Sala de l'Ordenació, on hi havia la imatge del Buda Niramitr, suposadament dissenyada pel rei Rama II. L'entrada principal té un sostre amb una figura coronant-la, decorada amb ceràmica i estuc. En la part principal, hi ha dues figures de dimonis, que caracteritzen els guardians del temple.

## Història

El temple va ser construït durant els dies en què Ayutthaya era l'antiga capital de Tailàndia i es coneixia originalment com Wat Makok (Temple de l'Oliva). En l'època següent, sent Thonburi la capital, el rei Taksin va canviar el seu nom a Wat Chaeng.
Al temple va estar situat el Buda d'Esmeralda durant un breu espai de temps, abans de traslladar-se a Wat Phra Kaew (literalment el Temple del Buda d'Esmeralda) el 1784.
Posteriorment, el rei Rama II va tornar a canviar el seu nom, anomenant-lo aquesta vegada Wat Arunratchatharam, el va restaurar i va ampliar el prang central. La feina va ser acabada pel rei Rama III. El rei Rama IV va ser qui li va donar al temple el seu nom actual, Wat Arunratchawararam.
Com a signe del canvi dels temps, a Wat Arun va ser ordenat oficialment el primer occidental, Sean Patrick, dels Estats Units, el 2005.

## Mitologia

El prang central simbolitza la muntanya Meru de la cosmologia hindú. Els prang satèl·lits estan dedicats al déu del vent, Phra Phai. Els dimonis del camí d'entrada, són del Ramayana. La figura blanca es diu Sahassateja i la gran i verda és coneguda com a Tasakanth.

## Enllaços externs

* Wat Arunrajawararam Rajaworamahavihara (Dhammathai) (anglès)
# Guiu I de Clarmont

Guiu I de Clarmont fou vescomte d'Alvèrnia, successor del seu germà Robert III de Clarmont, mort sense fills; va pujar al govern no gaire després de la mort del duc d'Aquitània Guillem III Cap d'Estopa el 963. Un cert buit de poder a Aquitània hauria incitat a Guiu a proclamar-se comte d'Alvèrnia. Apareix esmentat com « per la gràcia de Dèu vescomte de la ciutat d'Alvèrnia» en una donació que va fer a l'abadia de Cluny vers 980, però en diverses cartes posteriors apareix ja citat com a comte o príncep d'Alvèrnia.
S'hauria casat amb Aucelenda o Ausenda de la que no va tenir fills. Va morir vers el 989 i el va succeir el seu germà Guillem de Clarmont. La data de la seva mort fou objecte de discussió: se sap que el 985 va atacar la ciutat de Mende, una de les residències dels comtes del Gavaldà; Aldebert III del Tournel, bisbe del Gavaldà del segle xii narra la seva derrota i mort d'un cop de llança davant les portes de la ciutat.

## Notes

* ↑ Segons Bernard A., Bruel A., Recueil des chartes de l'abbaye de Cluny, volum 2 : 954-987, París, Imprimerie nationale, 1880 (Collection de documents inédits sur l'histoire de France. Première série, Histoire politique), pàg. 574-575, n° 1525. La carte, portant el nom de la seva esposa, data de maig del 980.
* ↑ Les miracles de Saint-Privat, suivis des opuscules d'Aldebert III évêque de Mende, Clovis Brunel, París, 1912

## Bibliografia

* A.-G. Manry, Histoire d'Auvergne.
* Père Anselme, d'après du Bouchet, Tables de l'origine des comtes héréditaires d'Auvergne.
# Manche

La Manche (francès) o la Mànega (català)(50) és un departament francès situat a la regió de Normandia. Pren el nom en francès del canal de la Mànega.

## Història

Poblat en primer lloc pels gals, aquest territori fou envaït successivament per romans, bretons, i finalment, l'any 933, pels normands. L'annexió per part del regne de França no va tenir lloc fins al 1204.
El departament de la Mànega es creà durant la Revolució Francesa, el 4 de març de 1790, a partir del zona est de l'antiga província de Normandia. La prefectura o capital es fixà primerament a Coutances. Posteriorment, el 1796, la prefectura es traslladà a Saint-Lô. Coutances reprengué temporalment el seu rol de prefectura un cop finalitzada la Segona Guerra Mundial a conseqüència de la destrucció gairebé absoluta de Saint-Lô i fins a la reconstrucció d'aquesta última.

## Notes

* ↑ esadir.cat

## Vegeu també

* Llista de municipis de la Manche
* Consell General de la Manche
* Llista de cantons de la Manche

## Enllaços externs

* Prefectura (francès)
* Consell General Arxivat 2004-11-23 a Wayback Machine. (francès)
Viccionari
# Saint-Martin-le-Hébert

Saint-Martin-le-Hébert és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 135 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Martin-le-Hébert era de 135 persones. Hi havia 56 famílies de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 24 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 71 habitatges, 58 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 71 habitatges eren cases. Dels 58 habitatges principals, 47 estaven ocupats pels seus propietaris i 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 2 en tenien dues, 3 en tenien tres, 23 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 49 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 32 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Martin-le-Hébert el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 8 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 16 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 0 | 15 a 19 | 20 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 16 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 97 persones, 68 eren actives i 29 eren inactives. De les 68 persones actives 62 estaven ocupades (36 homes i 26 dones) i 6 estaven aturades (1 home i 5 dones). De les 29 persones inactives 11 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 12 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Saint-Martin-le-Hébert hi havia 59 unitats fiscals que integraven 143 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 15.726 €.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Saint-Martin-le-Hébert hi havia 15 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 342 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Martin-le-Hébert a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Martin-le-Hébert a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Borda de Guerra

La Borda de Guerra és una borda del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, pertanyent a l'antiga caseria de bordes de Segan, al nord-est del terme.
És una de les Bordes de Segan, la que està situada més al sud-oest, al damunt i al nord-est del Cap del Roc del Graller. Té més a ponent la Borda de Manyac, al nord les de Carrutxo i de Jaume de Sana, i a llevant, la de Cardet.

## Vegeu també

* Borda de Montaner

## Referències

* ↑ Localització i altitud de la Borda de Guerra a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Li Chan-myung

Li Chan-myung (Corea del Nord, 2 de gener de 1947), també Ri Chan Myong, fou un futbolista nord-coreà de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Corea del Nord amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1966.
A nivell de club destacà com a jugador de Kigwancha Sports Club.

## Referències

* ↑ «Perfil a fifa.com». Arxivat de l'original el 2019-05-25. [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ «Gruppe 4 Nordkorea». [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ The Game of Their Lives a YouTube
* ↑ Copa do Mundo da FIFA Inglaterra 1966 Arxivat 2012-03-23 a Wayback Machine.
* ↑ Li Chan-myung a National-Football-Teams.com (anglès)