OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lythrypnus solanensis

Lythrypnus solanensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Colòmbia.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W. 1896. A check-list of the fishes and fish-like vertebrates of North and Middle America. Rep. U. S. Fish Comm. v. 21 [1895] Append. 5. 207-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R. i D.R. Robertson 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii, Estats Units. 332 p.
* Bussing, W.A., 1990. New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lytta vesicatoria

Lytta vesicatoria és una espècie de coleòpter polífag de la família dels melòids (Meloidae). Rep diversos noms comuns com cantàrida i mosca espanyola (de la seva denominació anglesa "spanish fly"). Ambdós noms són pocs encertats, puix que no pertany a la família dels cantàrids, i de bon tros no és una mosca. Es pot trobar al sud d'Europa fins a Àsia central i Sibèria.

## Característiques

Lytta vesicatoria fa de 15 a 22 mm de llarg i de 5 a 8 mm d'ample. Té reflexos de color verd metàl·lic lluent. Els adults s'alimenten del lilà, de salzes i d'altres plantes; en els països mediterranis, els exemplars adults acostumen a alimentar-se d'olivereta i de cendra. Les larves de la cantàrida parasiten les cries d'abelles que fan els nius a terra.

## Història natural

Lytta vesicatoria conté cantaridina en els seus líquids corporals, substància vesicant (que produeix butllofes a la pell) i amb suposades propietats afrodisíaques, perquè irrita el canal urinari produint priapisme (erecció perllongada del penis). Tanmateix la cantaridina és una substància perillosa i la dosi tòxica és molt a prop de la que provoca erecció. Els èlitres polvoritzats s'utilitzaven antigament en medicina. L'ús i venda de cantaridina per a l'ús humà és il·legal a nombrosos països excepte en circumstàncies limitades.

## Referències

* ↑ del grec lytta, i en llatí vesica.
* ↑ Richardg B. Selander (1991). On the Nomenclature and Classification of Meloidae (Coleoptera). Insecta Mundi 5 (2): 65-94.
* ↑ "Spanish fly." Grzimek's Animal Life Encyclopedia. The Gale Group, Inc, 2005. Answers.com 22 Nov. 2009. http://www.answers.com/topic/spanish-fly-2
* ↑ Coe, Malcolm. Enciclopèdia temàtica OXFORD. Volum 4 - El Regne Animal. Primera. Barcelona: Editorial 62 Difusió, 1993, p. 62. ISBN 848999904X.
Viccionari
# Lythrypnus rhizophora

Lythrypnus rhizophora és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Galápagos i a l'Illa Cocos (Costa Rica).

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W. 1896. A check-list of the fishes and fish-like vertebrates of North and Middle America. Rep. U. S. Fish Comm. v. 21 [1895] Append. 5. 207-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii, Estats Units. 332 p.

## Bibliografia

* Bussing, W.A., 1990. New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# MPE

MPE té els següents significats:
* Membre del Parlament Europeu o diputat europeu, diputat del Parlament Europeu
* MPE-FEC (del seu nom en anglès Multiprotocol Encapsulation - Forward Error Correction), protocol de correcció d'errors usat a l'estàndard de televisió DVB-H
# Mableton

Mableton és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 29.733 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mableton tenia 29.733 habitants, 10.894 habitatges, i 7.963 famílies. La densitat de població era de 557,6 habitants/km².
Dels 10.894 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 26,9% no eren unitats familiars. En el 21,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 34,4% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 9,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.426 $ i la renda mediana per família de 55.673 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.586 $ mentre que les dones 31.391 $. La renda per capita de la població era de 20.814 $. Entorn del 5,9% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mableton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mableton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Longevelle-lès-Russey

Longevelle-lès-Russey és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 50 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Longevelle-lès-Russey era de 50 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 24 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 23 eren cases i 1 era un apartament. Dels 19 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 2 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Longevelle-lès-Russey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 24 eren actives i 6 eren inactives. Les 24 persones actives estaven ocupades(11 homes i 13 dones).. De les 6 persones inactives 2 estaven jubilades i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Longevelle-lès-Russey hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 288 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Longevelle-lès-Russey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Longevelle-lès-Russey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Macrospectrodes

Macrospectrodes és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Macrospectrodes subargentalis, que es troba a l'Índia (Sikkim).

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Lamprosema subargentalis". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum
# Lozoyuela-Navas-Sieteiglesias

Lozoyuela-Navas-Sieteiglesias és un municipi de la Comunitat de Madrid. Està format pels nuclis de població de Lozoyuela, Navas i Sieteiglesias.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 616 | 622 | 680 | 847 |
# Clàssica de Sant Sebastià 2006

La Clàssica de Sant Sebastià 2006 és una cursa ciclista que es va disputar a Euskadi el 12 d'agost de 2006, amb un recorregut de 227 km. El vencedor final fou el català Xavier Florencio, de l'equip Bouygues Télécom, que fou seguit per l'italià Stefano Garzelli i el kazakh Andrei Kàixetxkin.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Xavier Florencio | Bouygues Télécom | 5h 32' 45" |
| 2 | Stefano Garzelli | Liquigas | m. t. |
| 3 | Andrei Kàixetxkin | Astana | m. t. |
| 4 | Aleksandr Botxarov | Crédit Agricole | m. t. |
| 5 | Cristian Moreni | Cofidis | m. t. |
| 6 | Mirko Celestino | Team Milram | m. t. |
| 7 | Ricardo Serrano | Kaiku | m. t. |
| 8 | Alejandro Valverde | Caisse d'Epargne-Illes Balears | m. t. |
| 9 | George Hincapie | Discovery Channel | m. t. |
| 10 | Franco Pellizotti | Liquigas | m. t. |

## Notes

* ↑ Resultats a Cyclingnews.com
# Huaycán

Huaycán és una ciutat de Lima, Perú, situada al districte d'Ate, a uns 16,5 quilòmetres a l'est de Lima. Té una població de més de 160.000 habitants. Huaycán també és un jaciment arqueològic notable.

## Llocs d'interès

* Zona Arqueològica Monumental Huaycán de Pariachi, centre arqueològic prehispànic, conserva mostres i riqueses de l'expressivitat constructiva dels antics peruans. La seva entrada es troba en una de les corbes de l’avinguda Los Incas que limita amb el barri del Descanso des de 1972. El 10 d’octubre del 2000 va ser declarada Patrimoni Cultural de la Nació, cosa que reforça la intangibilitat de les zones, el seu veritable nom és Huaycán de Pariachi Complex Monumental Arqueològic.
* La catedral de San Andrés de Huaycán, fundada als anys noranta, es troba a l’actual Centre Cívic d’Huaycán, és la màxima representació del catolicisme al con oriental i la seu titular del bisbe de la diòcesi de Chosica.
* Hospital de Huaycán, primer va ser un lloc sanitari que es va crear el setembre de 1984, després el 31 de juliol de 2003 per Resolució Ministerial núm.
* El Parc Industrial de Huaycán, fundat el 1998, es troba a la banda esquerra del rierol que ve de la carretera central per l’avinguda Andrés Avelino Cáceres, concentra el desenvolupament productiu de cinc grans sectors econòmics, la mecànica del metall, la fusta, el tèxtil, el calçat i l’artesania.

## Galeria

* Jaciment arqueològic de Huaycán de Pariachi
* Campanya a les escoles de Huaycán
* Monument a l'exalcalde Alfonso Barrantes

## Referències

* ↑ Historia de Huaycán. es.scribd.com. [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ «LA VIOLENCIA EN HUAYCÁN» Comisión de la Verdad y Reconciliación. cverdad.org.pe. [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ Congreso aprueba creación del distrito de Huaycán. larepublica.pe. [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ Ministerio de Cultura inicia proceso de Puesta en valor del complejo Huaycán de Pariachi. qhapaqnan.cultura.pe. [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ Ministerio de Cultura pone en valor el complejo Huaycán de Pariachi Arxivat 2018-02-21 a Wayback Machine.. Andina.com.pe. [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ Sitio arqueológico Huaycán de Pariachi. granmuseo.calidda.com.pe. [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ Zona Arqueológica Huaycán de Pariachi. deperu.com. [Consulta: 28 febrer 2021].
# El Sant Crist de Roní

El Sant Crist de Roní és la capella del cementiri del poble de Roní, dins de l'antic terme municipal primigeni de Rialb, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situada a l'extrem nord-est del petit poble de Roní, al costat meridional de l'església parroquial de Sant Cristòfol.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.

## Enllaços externs

* El Sant Crist de Roní en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El baile del pato

El baile del pato és una comèdia cinematogràfica espanyola dirigida el 1989 per Manuel Iborra, també autor del guió, amb música de Santi Arisa. Es pot inscriure en l'estil conegut com a "Nova Comèdia Madrilenya" amb estil postmodern.

## Argument

Carlos és un periodista que se separa de la seva esposa Bea per tal d'explorar tots els plaers que li ofereix Madrid. De nit marxa amb el seu germà petit Roberto, qui l'acosta al món de la promiscuïtat i les drogues. Per la seva banda, Bea, inicia una relació amb un individu que ha treballat com a actor en una pel·lícula d'avantguarda. Tanmateix, aquesta vida dissipada farà que acabin un en braços de l'altra.

## Repartiment

* Antonio Resines - Carlos
* Verónica Forqué - Bea
* Enrique San Francisco - Roberto
* María Barranco -Gloria
* Carles Velat - Lorenzo
* Marta Fernández Muro - Susi

## Palmarès cinematogràfic

IV Premis Goya
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actor de repartiment | Enrique San Francisco | Candidat |
| Millor guió original | Manuel Iborra | Candidat |
Fotogramas de Plata 1989
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu de cinema | Verónica Forqué | Candidata |

## Referències

* ↑ El baile del pato a Fotogramas
* ↑ Jordi gracia i Garcia Más es más: sociedad y cultura en la España democrática, 1986-2008, p. 124
* ↑ El baile del pato al web dels Premis Goya
# Einaudi

«Einaudi» té aquests significats:
* Giulio Einaudi Editore (A Giulio Einaudi Editore)
* Giulio Einaudi
* Ludovico Einaudi (Torí, 1955), compositor i pianista
* Luigi Einaudi (Carrú, Piemont, 1874 – Roma, 1961), polític liberal i segon president de la República italiana (1948 -1955)
# Einar Østby

Einar Østby (Vinger, 17 de setembre de 1935 - 3 d'abril de 2022) fou un esquiador de fons i atleta noruec que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960, com a esquiador, va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern de Squaw Valley, on va disputar dues proves del programa d'esquí de fons. Fent equip amb Harald Grønningen, Hallgeir Brenden i Haakon Brusveen guanyà la medalla de plata en la prova del relleu 4x10 quilòmetres, mentre en els 15 quilòmetres fou quart. Quatre anys més tard, als Jocs d'Innsbruck, disputà quatre proves del programa d'esquí de fons. Fou quart en el relleu 4x10 quilòmetres, setè en els 50 quilòmetres, vuitè en els 30 quilòmetres i quinzè en els 15 quilòmetres.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze en els 15 quilòmetres al Campionat del món d'esquí nòrdic de 1962. A nivell nacional no va guanyar cap campionat nacional, tot i que fou segon en cinc ocasions.
Com a atleta destacà en curses de llarga distància com els 5.000 i 10.000 metres. El 1964 guanyà el campionat nacional de cros.

## Referències

* ↑ «Einar Østby, sørfylkets beste skiløper er død». Ostlendingen.
* 1 2 3 4 «Olympedia – Einar Østby». [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ «OESTBY Einar». FIS-Ski. International Ski Federation. [Consulta: 7 gener 2020].
* ↑ «5000 meter». Norges Friidrettsforbund. Arxivat de l'original el 9 May 2012. [Consulta: 9 juny 2011].
* ↑ «10000 meter». Norges Friidrettsforbund. Arxivat de l'original el 9 May 2012. [Consulta: 9 juny 2011].
# El liquidador

El liquidador (títol original: The Adjuster) és una pel·lícula canadenca dirigida per Atom Egoyan, estrenada l'any 1991. Ha estat doblada al català. El film va formar part de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Moscou 1991 on va aconseguir un St. George d'argent especial.

## Argument

Una parella de tendències voyeur (Maury Chaykin & Gabrielle Rose), un taxador d'assegurances (Elias Koteas) obsessionat amb solucionar la vida als seus clients, i una censora de pel·lícules pornogràfiques (Arsinee Khanjian), es converteixen en subjectes cinematogràfics pel capritx sexual dels seus veïns.

## Premis

* Seminci: Espiga d'Or: Millor pel·lícula 1991
* Festival de Toronto: Millor pel·lícula canadenca

## Repartiment

* Elias Koteas: Noah
* Arsinée Khanjian: Hera
* Maury Chaykin: Bubba
* Gabrielle Rose: Mimi
* Jennifer Dale: Arianne

## Referències

* ↑ «El liquidador». esadir.cat.
* ↑ «The Adjuster». The New York Times.
# Edificis Mas Llopart

Els Edificis Mas Llopart és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa molt estreta, adossada a la casa "S.A., Porvenir". Consta de dos pisos i planta baixa, on es troba la gran porta amb decoració de ferro en la part superior. La separació dels dos pisos està decorada amb motius vegetals amb relleu i també n'hi ha al segon pis, d'estil vegetal.
La casa va ser reformada el 1924.

## Referències

* 1 2 «Edificis Mas Llopart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Empeltador

Un empeltador, o navalla d'empeltar és l'eina que es fa servir per a determinats tipus d'empelt.
Per a la feina d'empeltar es fan servir diversos instruments segons quin sigui el tipus d'empelt i segons sigui l'espècie a empeltar herbàcia o llenyosa. L'empeltador d'arbres fruiters es compon de dues parts: la làmina tallant i l'espàtula. La part tallant ha d'estar molt ben esmolada, ja que les incisions que es facin en el tronc o les branques de l'arbre han de ser netes i de la fondària precisa. L'espàtula que pot ser d'os o de metall. Es fa servir per separar les dues parts que es formen quan s'ha fet el tall i poder ficar-hi en aquest espai el trosset d'empelt que té un sol borró. Un cop fet l'empelt s'acostuma a lligar amb ràfia o plàstic perquè l'empelt es fusioni amb el patró o portaempelt.

## Referències

* ↑ «Empeltador». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Empeltador». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Eleonore Trefftz

Eleonore Trefftz (Aquisgrà, Renània del Nord-Westfàlia, 15 d'agost de 1920 – Múnic, 22 d'octubre de 2017) va ser una física alemanya coneguda pel seu treball sobre física molecular i nuclear. Va ser nomenada científica membre de l'Institut Max Planck de Física i Astrofísica el 1971.

## Biografia

Trefftz es va criar a Loschwitz, Dresden, des de 1923, després que el seu pare fos nomenat professor de mecànica aplicada a la Universitat Politècnica de Dresden (TU Dresden) el 1922. Entre 1941 i 1945, Trefftz va estudiar al TU Dresden i hi va romandre fins al 1948, per dedicar-se a la investigació i a tasques sobre física teòrica, assistida per Friedrich Hund. El 1948, Trefftz es va convertir en assistent d'investigació a l'Institut Max Planck de Göttingen, on va investigar les probabilitats de transició de les línies espectrals.
El 1971, Trefftz es va convertir en científica membre de l'Institut Max Planck de Física i Astrofísica; era la segona dona a ser nomenada membre de la Societat Max Planck, després de Margot Becke-Goehring. Si bé Trefftz treballava principalment en física molecular i nuclear, també es va interessar per la química quàntica. Trefftz va ajudar a desenvolupar tècniques de programació per ajudar l'Institut Max Planck a utilitzar el processament de dades informatitzat. Va passar la resta de la seva carrera científica a l'Institut Max Planck, convertint-se en membre científic emèrit de l'Institut d'Astrofísica de Garching bei München després de la seva jubilació.

## Llegat

TU Dresden ha introduït el programa Eleonore Trefftz perquè dones professores visitants puguin fer-hi estades temporals. El programa busca donar suport a les dones científiques, promoure la seva carrera professional proporcionant-los opcions d'investigació i docència durant un any. De passada, aquestes joves professores també també actuen com a models per a les estudiants i les joves investigadores.

## Eponímia

El planeta menor 7266 Trefftz, descobert el 1973, va rebre aquest nom en honor seu.

## Referències

* 1 2 3 Stramann, Martin. «Mourning for Eleonore Trefftz». Max Planck Institute for Physics, 30-10-2017. Arxivat de l'original el 4 September 2018. [Consulta: 3 setembre 2018].
* 1 2 3 «Famous TU Graduates: Eleonore Trefftz» (en german). TU Dresden. Arxivat de l'original el 2 February 2016. [Consulta: 3 setembre 2018].
* ↑ Stratmann, Martin. «Obituary» (en anglès). Max-Planck-Institut für Astrophysik, MPA, 30-10-2017. [Consulta: 2 setembre 2022].
* ↑ «Trefftz, Erich» (en german). Catalog of the German National Library. [Consulta: 3 setembre 2018].
* 1 2 3 «TU Dresden mourns the passing of Eleonore Trefftz». TU Dresden, 25-10-2017. [Consulta: 3 setembre 2018].
* 1 2 Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). Springer Science & Business Media, 2012-06-10, p. 568. ISBN 978-3-642-29718-2.
* ↑ «Eleonore-Trefftz-Programm» (en alemany). [Consulta: 2 setembre 2022].