OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Varicorhinus ansorgii

Varicorhinus ansorgii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Cuango (Angola).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget 1984 Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oktiàbrskoie (Kabardino-Balkària)

* Per a altres significats, vegeu «Oktiàbrskoie».
Oktiàbrskoie (en rus: Октябрьское) és un poble de Kabardino-Balkària, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 667 habitants. Pertany al districte rural de Zalukókoaje.

## Referències

* ↑ «Первопоселенцы немецкой колонии Бруненталь (с. Октябрьское) | Зольский район». www.zolka.ru. [Consulta: 4 juny 2016].
* ↑ Немцы России: населенные пункты и места поселения: энциклопедический словарь / Сост.: В. Ф. Дизендорф.-М.,"ЭРН", 2006.-472с.
# Marta Garcia Farrés

Marta Garcia Farrés (Calldetenes, Osona, 18 de març de 1992) és una esquiadora i corredora de muntanya catalana.
Graduada en enginyeria forestal dubta si dedicar-se professionalment al món dels boscos o a l'esportiu. Amb 11 anys s'inicià al Club Excursionista Calldetenes en l'esquí de muntanya. Amb 17 anys entrà a formar part del Centre de Tecnificació d'Esquí de Muntanya de Catalunya, on es va formar tant a nivell competitiu com a nivell tècnic i en seguretat. L'any següent va entrar a formar part de la Selecció Espanyola i al Pla Nacional de Tecnificació Esportiva, millorant molt a nivell esportiu i competint a nivell internacional en categoria Júnior i més endavant en Sub-23 i sènior.
Marta Garcia fou la guanyadora de la mítica cursa de muntanya Olla de Núria durant tres edicions, el 2012, 2l2013 i el 2015. El 2015 fou quarta a l'esprint de Mondolè Ski Alp, la darrera prova de la Copa del Món d'Esquí de Muntanya, i a mes es penjà l'or sub23. Anteriorment, ja havia assolit medalla d'or al Mundial de Verbier i al Marmotta Tropphy de la Copa del Món. El desembre de 2020, Marta Garcia s'imposà amb solvència en la prova esprint del 'II Trofeu Sabika' a Sierra Nevada, a Granada, celebrada en el marc de la Copa d'Espanya d'Esquí de Muntanya de la Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada (FEDME). El març del 2021 després d'acabar en quart lloc a la darrera cursa de la copa del món d’esquí de muntanya en la modalitat esprints, a Madonna di Campiglio, aconseguir la segona en la general del campionat, convertint-se en subcampiona de la copa del món d’esprints. En la competició de Verbier del gener d'aquest mateix any fou la catalana que aconseguí millors resultats.

## Referències

* ↑ Urgell, Arnau «Marta Garcia-Farrés: «No som una generació d'esquiadors irrepetible»». Nació Digital, 10-03-2015 [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ «Marta Garcia Farrés». Associació per al Coneixement de la Neu i les Allaus (ACNA). [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ Urgell, Arnau «Marta Garcia revalida la victòria a l'Olla de Núria de la UE Vic». Nació Digital, 21-07-2013 [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ «Marc Pinsach i Marta Garcia, guanyadors de l'Olla de Núria». Ripollès Digital, 19-07-2015 [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ Urgell, Arnau «Marta Garcia fa realitat la «il·lusió» de ser TOP-5 absoluta a la Copa del Món. L'esquiadora osonenca, quarta a l'esprint de Mondolè Ski Alp, es penja l'or sub23». Nació Digital, 30-03-2015 [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ «Primer or de Marta Garcia a la Copa del Món d'Esquí de Muntanya L'osonenca guanya l'esprint sub23». Nació Digital, 02-03-2015 [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ «Marta Garcia y Oriol Cardona se imponen en la prueba sprint de Sierra Nevada». Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada (FEDME), 12-12-2020 [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ Sánchez, Borja «Marta Garcia Farrés, subcampiona de la copa del món d’esprints». L'Esportiu, 25-03-2021 [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ Sánchez, Borja «Marta Garcia Farrés aconsegueix els millors resultats a Verbier». L'Esportiu, 31-01-2021 [Consulta: 26 agost 2022].
# Pintada vulturina

La pintada vulturina (Acryllium vulturinum) és una espècie d'ocell de la família dels numídids (Numididae) que habita zones de matoll amb acàcies de l'Àfrica oriental, al sud i est d'Etiòpia, Somàlia, nord-est d'Uganda, Kenya i nord-est de Tanzània. És l'única espècie del gènere Acryllium (Gray, GR, 1840).

## Referències

* ↑ «Pintada vulturina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Germanis

Germanis (en llatí Germanii, en grec Γερμάνιοι 'Germanioi') van ser una de les tres tribus d'agricultors dels perses segons diu Heròdot.
El més probable és que es tracti dels carmanis habitants de la Carmània (avui Kirman), ja que Agatàrquides esmenta aquest país com a Germania; però altres pensen que es tractaria del poble dels erman, que vivia al nord de l'Oxus i que després es van anomenar els corasmis.
Estrabó, basant-se en Nearc i Onesícrit, diu que la seva terra era molt rica, i que tenien moltes similituds culturals amb els perses. Especifica que tenien unes formes similars en el cultiu de la terra, especialment en les vinyes. Estrabó comenta que al seu territori hi havia molt pocs cavalls, i que anaven muntats en rucs, fins i tot a la guerra. Cap home no es podia casar abans d'haver tallat el cap a un enemic.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, I, 125
* ↑ «Germanioi». Encyclopaedia Iranica. [Consulta: 16 gener 2022].
# Parc Nacional de Kahuzi-Biega

El Parc Nacional Kahuzi-Biega està situat a l'est de la República Democràtica del Congo, 50 km a l'oest de Bukavu, a la província de Kivu del Sud, prop de la riba occidental del llac Kivu i de la frontera ruandesa.Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1980.
Creat el 1970,el parc porta el nom de dos volcans inactius,el Kahuzi i el Biega, que són dins dels seus límits. Amb una superfície de 6.000 km², Kahuzi-Biega és un dels majors parcs nacionals del país.Ajust tant en terreny muntanyós i de terres baixes, és un dels últims refugis de les espècies rares d'aquest goril·la de terres baixes (Goril·la de les planes oriental), una categoria en perill d'extinció a la Llista Vermella de la UICN. El parc està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, inscrita el 1980 per la seva biodiversitat única d'hàbitat tropical i els seus goril·les de les planes baixes orientals.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Kahuzi-Biega National Park» (en anglès). [Consulta: 25 febrer 2021].
# Divisió de Quetta

La divisió de Quetta fou una entitat administrativa del Pakistan que va existir com a unitat de segon nivell (primer nivell la província, aleshores Pakistan Occidental i des de 1970 a 2000 Balutxistan, tercer nivell el districte) amb una superfície de 137.568 km² i una població (cens del 1981) d'1.625.000 habitants, formada pels següents districtes:
* Districte de Quetta
* Districte de Pishin
* Districte de Zhob
* Districte de Loralai
* Districte de Sibi
* Districte de Chagai
La capital era Quetta.
La major part del territori de la divisió era muntanyós, formant una valle totalment rodejada de muntanyes entre les quals la serra de Sulaiman a l'est, la serra de Toba Kakar al nord (que separava la divisió de l'Afganistan); i les serres de Khawaja Amran i Sarl Ath al sud, amb la famosa collada de Khojak i el túnel ferroviari de Shelabagh de 4 km excavats a la pedra. Tot i el predomini de les zones muntanyoses el districte de Chagai era en gran part un desert i al sud de Quetta i havia un territori de plana. Els rius principals de la divisió eren el Zhob i el Pishin Lora.
Les divisions del Pakistan foren abolides el 2000.

## Referències

* Dades estadístiques extretes de l'Enciclopèdia Britànica de 1995.
# Vouillé

* No s'ha de confondre amb Vouillers.
«Vouillé» té aquests significats:
* Vouillé (Deux-Sèvres)
* Vouillé (Viena)
* Vouillé-les-Marais
* Batalla de Vouillé, enfrontament lliurat a les marques del nord del territori visigòtic del Regne de Tolosa, a prop de Poitiers (Gàl·lia)
* Cantó de Vouillé, cantó francès al districte de Poitiers (departament de la Viena)
# Oktoberfest 1900

Oktoberfest 1900 és una sèrie de televisió d'Alemanya i de la República Txeca de 2020 de sis episodis de Christian Limmer i Ronny Schalk basada en una idea d'Alexis von Wittgenstein amb un repartiment format per Mišel Matičević, Martina Gedeck, Francis Fulton-Smith, Klaus Steinbacher, Mercedes Müller, Brigitte Hobmeier i Maximilian Brückner. Està dirigida per Hannu Salonen.
Es va estrenar el 1r d'octubre de 2020 a Netflix.

## Referències

* ↑ Plantilla:Crew united Titel
* ↑ «Dreharbeiten zur historischen Eventserie „Oktoberfest – 1900“ (AT)».
* ↑ Franz Kotteder. «Das Bier-Massaker».
* ↑ «Oktoberfest: Beer & Blood».
* ↑ Rainer Tittelbach. «Serie „Oktoberfest 1900“».
# Margaret Price

Dame Margaret Berenice Price DBE (Blackwood, Sir Caerffili, Regne Unit, 13 d'abril de 1941 - 28 de gener de 2011) fou una soprano gal·lesa.
Estudià a Londres i debutà a la Welsh National Opera el 1962 com a Cherubino a Le nozze di Figaro. Amb aquest mateix paper, realitzà la seva presentació al Covent Garden de Londres l'any següent. Durant uns anys, cantà a diversos teatres anglesos, incloent-hi el Festival de Glyndebourne, en què assolí grans èxits amb El rapte del serrall i Così fan tutte. La seva primera aparició als Estats Units fou en el paper de Pamina de La flauta màgica el 1969, encara que no fou fins al 1985, i com a Desdèmona de l'Otello, que cantà al Metropolitan.
A Viena, debutà amb una fugaç representació del Rapte del serrall el 1972, malgrat que després hi tornaria en diverses ocasions, en aquest teatre, entre les quals per cantar el paper de comtessa d'Almaviva de Le nozze di Figaro.

## El Liceu

També ha cantat a París, Múnic, Barcelona, en el Gran Teatre del Liceu, Milà i en altres moltes ciutats. És una cantant lírica amb una veu ideal per a cantar alguns rols mozartians, però capaç de superar sense dificultat els esculls d'alguns papers més lleugers i també el pes d'alguns rols verdians.

## Discografia seleccionada

* Mozart: Le nozze di Figaro amb Battle, Hynninen, Allen, Murray, Nicolesco, Rydl i la Filharmònica de Viena dirigida per Riccardo Muti
* Mozart: La flauta màgica amb Schreirer, Melbye, Adam, Serra, Tear i la Staatskapelle de Dresden dirigida per sir Colin Davis
* Puccini: Turandot amb Marton, Heppner, Rootering, i l'Orquestra de la Radio Baviera dirigida per Claudio Abbado
* Schubert: Lieder amb Wolfgang Sawalisch [piano]
* Verdi: Un ballo in maschera amb Pavarotti, Bruson, Ludwig, Battle, Lloyd, King i la National Philharmonic Orchestra dirigida per Georg Solti
* Verdi: Otello amb Cossutta, Bacquier, Dvorsky, Berbiè i la Filarmonica de Viena, dirigida per Georg Solti
* Wagner: Tristany i Isolda amb Kollo, Fischer-Dieskau, Fassbaender, Moll i l'Staatkapelle de Dresden

## Honors

* Cantants de Cambra de Baviera
* Comandant de l'Ordre de l'Imperi Britànic (CBE), 1982
* Dama Comandant de l'Ordre de l'Imperi Britànic (DBE), 1993

## Referències

* ↑ «Margaret Price». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Margaret Price biography from BBC Wales
# Pintadito

Pintadito és un nucli de població del departament d'Artigas, al nord de l'Uruguai, i un suburbi de la seva capital, la ciutat d'Artigas. Es troba al sud del centre urbà. Limita al nord amb el suburbi de Cerro Ejido. El rierol Pintadito, afluent del riu Cuareim, forma el seu límit oriental.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, Pintadito tenia una població aproximada de 1.487 habitants.
| Any | Població |
| 1985 | 558 |
| 1996 | 1.067 |
| 2004 | 1.487 |
| 2011 | 1.642 |

## Referències

* ↑ «Cens de 2004 del Departament d'Artigas» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2013-06-15. [Consulta: 4 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / P» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 4 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Cerro Ejido – Pintadito (castellà)
# Papamosques dels turons

El papamosques dels turons (Cyornis banyumas) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de les illes indonèsies de Java i Panaitan. La subespècie C. banyunas montanus, que abans es considerava coespecífica, va ser segmentada en una espècie diferent pel Congrés Ornitològic Internacional el 2021, passant a anomernar-se Cyornis montanus.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques dels turons». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 698. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». World Bird List Version 9.2. International Ornithologists' Union, 2019. [Consulta: 23 juny 2019].
* ↑ «Species Updates – IOC World Bird List» (en anglès).
# Districte de Fraubrunnen

El districte de Fraubrunnen és un dels 26 districtes del Cantó de Berna (Suïssa), té 38895 habitants (cens de 2007) i una superfície de 124 km². El cap del districte és Fraubrunnen està format per 27 municipis. Es tracta d'un districte amb l'alemany com a llengua oficial.

## Municipis

| Municipi | Habitants (31. Dez. 2007) | Superfície en km² |
| Ballmoos | 55 | 1.5 |
| Bangerten | 154 | 2.2 |
| Bätterkinden | 2867 | 10.1 |
| Büren zum Hof | 463 | 3.5 |
| Deisswil bei Münchenbuchsee | 93 | 2.1 |
| Diemerswil | 204 | 2.8 |
| Etzelkofen | 319 | 2.8 |
| Fraubrunnen | 1741 | 7.7 |
| Grafenried | 947 | 4.7 |
| Iffwil | 411 | 5.0 |
| Jegenstorf | 4453 | 7.4 |
| Limpach | 338 | 4.4 |
| Mattstetten | 581 | 3.8 |
| Moosseedorf | 3554 | 6.3 |
| Mülchi | 253 | 3.8 |
| Münchenbuchsee | 9603 | 8.9 |
| Münchringen | 566 | 2.4 |
| Ruppoldsried | 265 | 2.2 |
| Schalunen | 383 | 1.4 |
| Scheunen | 70 | 2. |
| Urtenen-Schönbühl | 5450 | 7.2 |
| Utzenstorf | 4053 | 17.0 |
| Wiggiswil | 105 | 1.4 |
| Wiler bei Utzenstorf | 801 | 3.8 |
| Zauggenried | 323 | 3.7 |
| Zielebach | 328 | 1.9 |
| Zuzwil | 515 | 3.5 |
| Total (27) | 38'895 | 123.5 |
# Cal Grec

Cal Grec és una casa amb elements modernistes i noucentistes d'Esterri d'Àneu (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat en el carrer Major, constituït per planta baixa i tres pisos alts, el darrer sota la coberta llicorella a dues vessants. La façana es arrebossada excepte el sòcol d'un metres i mig de granit i està situada en un lateral de la coberta, com la major part de les cases del c/ Major i de tota la vila. A la planta baixa s'obren tres grans portes. Ocupa tota la llargada de la façana al primer pis una balconada amb barana de guix formant un dibuix de cercles i quadrats, a la que tenen accés tres grans obertures. Al segon pis, s'obren tres balcons independents amb balustres de guix perfilats i calats. Un grotescos decoren la part superior dels arcs dels dos balcons laterals. A costa i costat del balcó central, en la part superior, apareixen dues mènsules formant volutes de tipus jònic sobre les que descansa l'únic balcó del tercer pis, que s'obre sota d'una llucana, a la barana del qual es llegeix la data de construcció de l'edifici: l'any 1924, enmig de volutes de guix. Sobre del balcó hi ha unes petites obertures semicirculars. L'aiguavessant del llosat i la llucana llueixen un faldonet de fusta calada. L'edifici respira un estil domèstic adaptat al medi i l'arquitectura pirinenca. Es la seu de la Societat de Caça i Pesca.

## Referències

* ↑ «Cal Grec». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Vieux-Ferrette

Vieux-Ferrette (en alsacià Àlt-Pfírt) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 564 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 416 | 428 | 426 | 461 | 525 | 526 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Rucklin | |
# Maria Teresa Giménez i Morell

Maria Teresa Giménez i Morell (Barcelona, 1928 - 2021) era una pedagoga musical i directora de cant coral catalana, autora de nombrosos llibres de pedagogia musical i guies per a mestres. El 1966 fou una de les fundadores del Cor Llevant de Barcelona, que dirigí fins al 2013, i ha estat professora de Didàctica d'Expressió Musical a la Universitat Autònoma de Barcelona. El 2008 va rebre el guardó Felip Pedrell de l'Associació Musical de Mestres i Directors, i el Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla per la promoció i difusió del cant coral. L'any 2009 va rebre la Creu de Sant Jordi.
Se la considera una figura cabdal per l'impuls del cant coral infantil als Països Catalans, amb el cor infantil de la Coral Sant Jordi anomenat "l'Espurna" (del que en va ser la directora molts anys), cor que va fundar l'any 1966, quan la música a les escoles era pràcticament inexistent, i encara menys en català.
Als 87 anys encara dirigia la Coral Mata de Jonc, formada per pares dels antics cantaires de les corals Esquitx i Espurna.

## Obres

* La música en la escuela (1984)
* Música, plástica y psicomotricidad : ciclo inicial : recursos para el maestro (1983)

## Referències

* ↑ Petita història al web del cor
* ↑ «Creus de Sant Jordi 2009». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 30 març 2015].
# Poilly (Marne)

Poilly és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 87 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Poilly era de 87 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 38 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 25 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Poilly el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 8 |
| 12 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 12 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 70 persones, 56 eren actives i 14 eren inactives. De les 56 persones actives 53 estaven ocupades (32 homes i 21 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 14 persones inactives 3 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Poilly hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Poilly a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Poilly a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Papir 2

El Papir 2 és una còpia antiga del Nou Testament en grec i copte. Es tracta d'un fragment de papir d'una còpia de l'evangeli de Joan que data del segle vi. Es troba al Museu Arqueològic Nacional de Florència (inv. Núm. 7134). Hi ha una part de Lluc 7: 22-26.50 en copte al revers del fragment.
El fragment sembla d'un leccionari. El tipus de text és mixt. Aland la va situar a la categoria III.
El nom de la ciutat ιεροσολυμα (Jerusalem) es dona en la variació ιερου [σο] λ̣υ̣ [μα].
Ermenegildo Pistelli va datar el manuscrit al segle V o VI; Ernst von Dobschütz al segle VI o VII.

## Referències

* ↑ «Online copy of the MS». Institute for New Testament Textual Research. [Consulta: 13 agost 2011].
* ↑ Maldfeld, Georg i Metzger, Bruce M. "Detailed List of the Greek Papyri of the New Testament," Journal of Biblical Literature Vol. 68, No. 4. (Dec., 1949), p. 361
* ↑ Maldfeld (1949), p. 364
* ↑ Aland, Kurt; Erroll F. Rhodes (trans.). The Text of the New Testament: An Introduction to the Critical Editions and to the Theory and Practice of Modern Textual Criticism. Grand Rapids: William B. Eerdmans Publishing Company, 1995, p. 96. ISBN 978-0-8028-4098-1.
* ↑ New Testament Transcripts
# Dominique Colonna

Dominique Colonna (Corti, 4 de setembre de 1928 - Corti, 12 de setembre de 2023) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1958.

## Palmarès

* Ligue 1: 1956 (OGC Nice) i 1958, 1960, 1962 (Stade de Reims)
* Coupe de France: 1958
* supercopa francesa de futbol: 1958

## Referències

* ↑ Player bio at the official web site of the French Football Federation
# Vieux-Condé

Vieux-Condé és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 10.850 habitants. Limita al nord amb Péruwelz, a l'est amb Condé-sur-l'Escaut, al sud amb Fresnes-sur-Escaut, al sud-oest amb Odomez i a l'oest amb Hergnies.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | 1 294 | 3 133 | 3 616 | 3 976 | 3 865 | 4 386 | 4 595 | 4 720 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 4 978 | 5 134 | 5 067 | 5 160 | 5 681 | 6 296 | 6 568 | 6 977 | 7 125 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 7 550 | 7 777 | 7 888 | 7 242 | 9 505 | 9 529 | 9 067 | 9 008 | 10 425 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 11 873 | 11 970 | 11 514 | 11 178 | 10 859 | 10 641 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1954-1959 | Elise Vernet-Dupont | PS |
| 1959-1992 | Georges Bustin | PCF |
| 1992-2003 | Pierre Lemoine | PCF |
| 2003- | Serge Van Der Hoeven | PCF |

## Agermanament

* Bleicherode
* Niederzier