OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Katarrama

Katarrama és un grup de metal i rock format el 1999 a Barcelona (Catalunya).
La banda es va fundar amb Oriol Iglesias (bateria), Albert Iglesias (guitarra), Lluís Sendra (veus), Alex Centeno (guitarres), Moi Barber (baix). Amb la marxa d'Alex i Moi, el baixista Albert Godayol arriba i s'uneix a la banda per enregistrar el seu primer disc d'estudi que porta el mateix nom del grup Katarrama Stuma (2002) editat per la discogràfica El Lokal.
El 2005 graven el seu segon disc d'estudi En silenci... (Contra Records - Bé Negre) amb més cançons cantades en Català i amb un so més sofisticat. Aquest nou treball va ser gravat, mesclat i produït per David Rosell als estudis Can Pardaler de Taradell.
El 2006, el cantant Lluís Sendra deixa el grup i és reemplaçat per Carles Angla, conegut com a Xarly, ve carregat amb un grapat de lletres, que ajuden a formar el tercer disc d'estudi Kada verS (2009), gravat, mesclat i produït per David Rosell com l'anterior disc. Aquest cop, les col·laboracions són del trombonista Xato, el mateix David Rosell a les veus, trompeta, guitarres, Joan Sanchez a les guitarres i Jordi Bilbeny al poema de la part posterior del disc.
A principis del 2010, Katarrama presenta el seu espectacle Kada verS en directe a Avinyó, audiovisuals i enregistrament a càrrec de Psicovisio, i a Barcelona. Des de la seva formació, han tocat arreu on els han deixat, tocant a Catalunya, Euskadi i Irlanda.

## Discografia
### Discs d'estudi

* Katarrama Stuma (2002)
* En silenci... (2005)
* Kada verS (2009)

## Referències

* ↑ http://www.enderrock.com/detall_producte.php?id_b_categoria=4&id_b_producto=2587 Arxivat 2011-07-10 a Wayback Machine.
* ↑ «Katarrama stuma: En silenci… - RXI, música compromesa». Rxi.cat. [Consulta: 23 gener 2011].
* ↑ R.P. Setmanari Directa. Setmanari de Comunicació Directa, Barcelona, August 2006, Katarrama Stuma, p. 1.
* ↑ Aloma Vilamala Regió 7. Edicions Intercomarcals SA, Manresa, 5 de febrer de 2010, Cadàvers il·luminats, p. 47.
* ↑ Manerasdevivir.com. «Nueve temas nuevos de Katarrama (antes conocidos como Katarrama Stuma)». Manerasdevivir.com, 22-02-1999. [Consulta: 23 gener 2011].
* ↑ «Katarrama: Kada vers - RXI, música compromesa». Rxi.cat. [Consulta: 23 gener 2011].
* ↑ «Be Good Club. Pèl De Gall + Katarrama». Begoodclub.com. Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 23 gener 2011].
* ↑ R.P. El 9 Nou. Premsa d'Osona SA, Vic, May 19th 2006, Els irlandesos Coldwar a Tona, p. 47.
* ↑ Manerasdevivir.com. «Non Servium, mañana sabado en Barcelona». Manerasdevivir.com. Arxivat de l'original el 2011-06-17. [Consulta: 23 gener 2011].
* ↑ R.P. Enderrock. Grup Enderrock, Barcelona, Març 2010, A cada vers, p. 1.

## Enllaços externs

* Katarrama - Lloc web oficial
# Ca l'Alemany (Maçanet de Cabrenys)

Ca l'Alemany és una casa de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a prop del centre del poble, de planta rectangular i situat en una cantonada. És una casa de planta baixa, pis i golfes amb paredat de pedra irregular i amb les obertures carreuades. Cal destacar dues llindes de l'edifici per tenir inscripcions. Una d'elles té inscrita la data 1743, i l'altra que es troba a la finestra que trobem a sobre la porta d'accés té una inscripció que a causa del pas del temps és il·legible.

## Referències

* ↑ «Ca l'Alemany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Teocentrisme

El teocentrisme és un corrent de pensament que suposa que Déu és el centre de l'univers i ho regeix tot, fins i tot les activitats humanes. És una filosofia d'èpoques de molta religiositat, com l'edat mitjana. Usualment dona més importància a la ultratomba que a la vida terrenal. En finalitzar l'Edat Mitjana i començar el Renaixement, el teocentrisme va cedir el pas a l'antropocentrisme.
El teocentrisme abasta tot el que existeix, fins i tot la raó científica, ja que tot ho explica per la voluntat divina i mística. Va ser un concepte central en el pensament de principis de l'era cristiana i l'Edat Mitjana, imposat pels reis catòlics, fins al període del Renaixement, al segle xv, quan es va començar a concebre a Déu com un factor però no com a causa única del món.

## Referències

* ↑ Teocentrisme. Gran enciclopèdia catalana

## Vegeu també

* Biocentrisme
* Misticisme
# Telespiza

Telespiza és un dels gèneres d'ocells de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Llistat d'espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010), aquest gènere està format per dues espècies:
* Telespiza cantans - palila de Laysan.
* Telespiza ultima - palila de Nihoa.
# Decodon melasma

Decodon melasma és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 32,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf de Califòrnia fins a l'Equador.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Djahuk

Djahuk fou una comarca de Vaspurakan, propera al Thornavan, que va pertànyer al nakharar Gagik Abu Morvan, d'una branca col·lateral dels Artsruní, que després fou príncep de Vaspurakan.
Abu Morvan la va cedir vers el 890 al príncep Sargis (incloent la fortalesa d'Agarak) a canvi de Djuash i Thornavan amb les importants fortaleses de Shamiram i Nkan.
# Pere I de Cervera

Pere I de Cervera, conegut també com a Pere II de Bas, (-1137) fou castlà del castell de Cervera i vescomte de Bas.
Fill de Ponç I de Cervera i de Beatriu de Bas. Va heretar del seu pare el vescomtat de Bas, però al morir sense fills aquest va passar al seu germà Ponç II.

## Referències

* ↑ «Pedro II de Cervera». fundacionmedinaceli.org. [Consulta: 17 abril 2019].

## Bibliografia

* «Pere I de Cervera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Enciclopèdia Catalana: Vescomtat de Bas
# Homaloptera ophiolepis

Homaloptera ophiolepis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sumatra, Borneo i Java.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Roberts, T.R. 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Tordera (Riells i Viabrea)

Can Tordera és una obra de Riells i Viabrea (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La propietat de Can Tordera data almenys del segle xv, però de la construcció primitiva en queden pocs vestigis.
L'edifici actual és de dues plantes amb vessants a laterals i cornisa catalana reconstruïda. És bàsicament una obra del segle xix que per la part posterior conserva part del cos corresponent a l'edifici primitiu.
La façana principal presenta un portal quadrangular emmarcat en pedra que porta la data de 1888. Avui però no és visible, ja que tots els marcs de les obertures s'han arrebossat i pintat. Les finestres són quadrangulars, probablement de pedra, i, al costat esquerre hi ha una porta a la qual s'hi accedeix per una escala adossada al mur. Al mur lateral dret hi ha el forn de pedra circular.
A l'interior es conserven les bigues de fusta del forjat i el paviment és emporlanat. La cuina amb la llar de foc i el forn es manté tal com era.
Hi ha una altra construcció exempta bastida sobre les antigues corts.
Probablement el més interessant d'aquest mas és la pervivència d'unes formes de vida i de treball, avui desaparegudes, que els seus estadants encara mantenen.

## Història

L'any 1497 en el Turó de Morou consta un empriu que es repartia entre cinc propietaris i un d'ells era la casa forta de can Tordera.
L'any 1936 la va comprar la família Rovira, actuals propietaris.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Tordera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Tallarol de Layard

El tallarol de Layard (Curruca layardi; syn: Sylvia layardi) és una espècie d'ocell de la família dels sílvids (Sylviidae). Es troba a l'Àfrica austral. El seu hàbitat el conformen matollars secs tropicals i subtropicals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Aquesta espècie estava classificada en el gènere Sylvia, però el Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) el transferí al gènere Curruca. Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins del gènere Sylvia.
El nom específic de Layard fa referència al diplomàtic i naturalista anglès Edgar Leopold Layard (1824-1900).

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «tallarol de Layard». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 632. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Layard's Warbler. Curruca layardi (formerly as: Sylvia layardi)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
# Decussació

El terme decussació, en biologia, s'utilitza per descriure un encreuament. En termes anatòmics, s'utilitza amb la forma llatina decussatio, per exemple en el terme: decussatio pyramidum. De vegades en anatomia, el terme quiasma significa gairebé el mateix que decussació.

## Exemples

Alguns exemples inclouen:
* En el cervell, on les fibres nervioses es creuen obliquament d'una part lateral a l'altra, és a dir, creuen a un nivell diferent del seu origen. Vegeu, per exemple, la decussació de les piràmides.
* En Fil·lotaxi, quan un patró oposat de fulles té parells successius que són perpendiculars, es diu que està decussat. En efecte, els parells successius de fulles es creuen entre si.
* En l'esmalt dental, quan s'entrecreuen branquetes de filaments en anar des de la intersecció esmalto-dentària cap a la superfície exterior de l'esmalt, o propera a ella.

## Vegeu també

* Via corticoespinal
* Còrtex motor

## Referències

* ↑ Ludovico Sciamanna. Simulacrum ex Chisiis montibus offert Ludouicus Sciamanna, 1661, p. 28–.
* ↑ Karl H. Pribram; J. Martín Ramírez Cerebro y conciencia. Ediciones Díaz de Santos, 1995, p. 57–. ISBN 978-84-7978-204-7.
* ↑ Stedman, T. L. (1920). A Practical Medical Dictionary. New York: W. Wood., (en anglès) a http://archive.org/details/cu31924052393315
* ↑ Jan Pfeiffer. Neurologie v rehabilitaci: pro studium a praxi. Grada Publishing a.s., 2007, p. 67–. ISBN 978-80-247-1135-5.
* ↑ «apunts d'anatomia». Arxivat de l'original el 2016-11-12. [Consulta: 11 novembre 2016].

## Per a saber-ne més

* Canavero S. Textbook of therapeutic cortical stimulation. New York: Nova Science, 2009

## Enllaços externs

* Motor Cortex Arxivat 2016-04-02 a Wayback Machine.
# Plaça d'Espanya (València)

* Per a altres significats, vegeu «estació de la Plaça d'Espanya (València)».
La Plaça d'Espanya és una plaça urbana situada al sud-oest de València, dins del districte d'Extramurs, concretament entre els barris de La Roqueta al nord-est i el d'Arrancapins al sud-oest. Es troba a l'encreuament de diversos carrers, però principalment els de la Gran Via de Ramón y Cajal i el carrer de Sant Vicent Màrtir. Altre carrer que arriba fins a la plaça és el carrer del Pintor Benedito amb els vehicles procedents de l'autovia A-3.
Destaca l'escultura del "Monument al Cid Campeador", obra de 1964 de l'escultor extremeny Juan de Ávalos, encara que és una còpia de l'obra original que es troba als jardins de la "Hispanic Society of America" a Nova York, obra de l'escultora Anna Hyatt Huntington.
L'antiga ermita de Sant Vicent Màrtir és en l'actualitat una parròquia que es troba al carrer de l'Ermita, mentre que al carrer de Sant Vicent Màrtir (antic tram de la Via Augusta) es troba l'Església de Sant Vicent de la Roqueta i la resta del monestir, que acull la parròquia del Crist Rei (Christus Rex).
La plaça disposa d'una estació de metro anomenada Plaça d'Espanya de la línia 1.

## Referències

* ↑ http://esculturaurbana.com/paginas/ava010.htm Arxivat 2013-01-21 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.sanvicentelaroqueta.es
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Khreokratia

Khreokratia (en grec, Χρεοκρατία; literalment, «Deutocràcia») és un documental dels periodistes Katerina Kitidi i Aris Khatzistefanu estrenat el 2011 i centrat en les causes de la crisi del deute grec de 2010 i les possibles solucions que no estava considerant el govern del país.

## Argument

El documental obre amb les declaracions dels primers ministres grecs, del dictador Georgios Papadópulos i de Dominique Strauss-Kahn, director gerent del Fons Monetari Internacional, i acabant amb algunes de les figures més rellevants de la política grega des de la Metapolítefsi: Andreas Papandreu, Konstantinos Mitsotakis, Kostas Simitis, Kostas Karamanlís i Georgios Andreas Papandreu. El focus es desplaça a l'avantsala de la crisi financera global i els seus orígens en la dècada de 1970. Entrevistats de perfil filosòfic i econòmic assenyalen la no viabilitat de l'euro i la seva contribució a l'empitjorament de les finances de Grècia a causa d'una pèrdua sistemàtica de competitivitat en els mercats per part dels PIGS.
Entre els entrevistats, destaquen David Harvey, geògraf i teòric social; Hugo Arias, president del comitè d'anàlisi del deute de l'Equador; Samir Amin, economista; Gerard Dumenil; Costas Lapavitsas, economista; Alain Badiou, filòsof; Manolis Glezos, membre de la Resistència grega i polític d'esquerres; Avi Lewis, periodista i director de cinema i Sahra Wagenknecht, política alemanya.

## Producció

El documental es va distribuir en línia des del 6 d'abril de 2011 sota una llicència Creative Commons BY-SA 3.0 i la productora va assegurar que no tenia cap interès en l'explotació comercial del projecte. El documental està disponible en grec i en anglès i està subtitulat en francès, castellà, italià i portuguès. L'equip de producció del documental va reconèixer que els productors eren totes aquelles persones que havien donat diners per finançar el projecte.

## Recepció

Khreokratia va atreure considerable atenció en la Ιnternet; mig milió de persones van veure el documental en tan sols els primers cinc dies de llançament, segons els autors. Va rebre crítiques variades pels mitjans de comunicació grecs i internacionals, tant pel seu ús de l'economia com per la seva voluntat propagandística. Les veus crítiques van desaprovar la comparació entre Grècia i l'Argentina o l'Equador, i la manca d'oposició de punts de vista.
La pel·lícula va ser adaptada en un llibre, sota el mateix títol i el mateix contingut, si bé, enriquit amb articles i referències bibliogràfiques.

## Referències

* ↑ Mas, Cristina «“Direm els noms dels armadors que financen Alba Daurada”». Ara, 29-11-2013, p. 19.
* ↑ «Διανομή» (en grec). Arxivat de l'original el 16 d’abril 2011. [Consulta: 11 abril 2011].
* ↑ «Όταν η δημοκρατία υποτάχθηκε στο χρέος» (en grec). [Consulta: 11 abril 2011].
* ↑ «Ενα ντοκιμαντέρ για τη χρεοκρατία» (en grec). Ελευθεροτυπία. [Consulta: 15 abril 2011].
* ↑ «Χρεοκρατία: Ανοιχτή Συζήτηση - Πολιτισμένα Σχόλια» (en grec). Arxivat de l'original el 9 d’abril 2011. [Consulta: 11 abril 2011].

## Enllaços externs

* Khreokratia - Lloc web oficial (grec)
* Khreokratia - Lloc web oficial (anglès)
# Tiburcia Haedo de Paz

Tiburcia Haedo de Pau (Córdoba, 1767 – Luján, 1839) va ser una patriota argentina. És considerada una de les Patrícies Argentines.

## Biografia

Maria Tiburcia Haedo Roldán va néixer a Còrdova, Virregnat de el Riu de la Plata (Argentina), el 11 de agost de 1767, filla de l'explorador i naturalista Felip Haedo, natural de Consell de Zalla, Biscaia, i de Maria Mercedes Roldán Allende.
Va contreure matrimoni el 27 d'octubre de 1790 amb José de Pau, administrador de correus de la província de Còrdova.
El 17 de setembre de 1797 va professar en l'Ordre Tercera de Sant Francesc.
La seva família va adherir aviat a la Revolució de Maig de 1810. A l'disposar una subscripció per a la formació de l'Exèrcit de el Nord, Tiburcia Haedo va contribuir amb dues unces d'or.
No obstant això el seu suport decidit al partit de l'emancipació al caure en mans de la Expedició Auxiliadora Santiago de Liniers i els restants líders de la Contrarevolució de Córdoba, Tiburcia Haedo va encapçalar una delegació que va demanar a l'degà Funes que es respectés la vida dels realistes vençuts .
El 9 de setembre de 1811 en carta a president de la Junta Gran Cornelio Saavedra van oferir donar els seus joies i propietats, així com el sou de Pau i dels seus fills, el llavors capità comandant d'artilleria José María Pau i del tinent del mateix cos Julià de Pau. El govern va acceptar només la donació provisional de la meitat del sou dels seus fills.
Va donar també un terreny a Còrdova de 5 quadres d'extensió, situades entre la cinquena d'Allende i el Poble de la Presa, per a ser destinat a instal·lacions de la fàbrica de pólvora a aixecar en aquesta província.
Va acompanyar al seu fill José María Paz en el seu captiveri al Cabildo de Luján, província de Buenos Aires. Va morir a Luján el 10 de febrer de 1839 sent atesa en la seva malaltia pel doctor Francisco Javier Muñiz.
Va tenir també a l'almenys una filla, Maria del Rosari, qui va casar en primeres núpcies amb el metge escocès Andrés Weild. La seva filla, Margarita Weild casar amb el seu tiet, José María Pau.
Un carrer de la seva ciutat natal porta el seu nom.

## Bibliografia

* Vicente Osvaldo Cutolo, Nuevo diccionario biográfico argentino (1750-1930), Editorial Elche, 1968.
* Adolfo Pedro Carranza, Patricias Argentinas, Sociedad Patricias Argentinas, Buenos Aires, 1910.
* Julio Carri Pérez, Córdoba y la Revolución de Mayo, Universidad Nacional de Córdoba, 1960.
* Pedro Grenón, Patriotas cordobesas, Talleres Gráficos de la Penitenciaría, 1931.
* Miguel Navarro Viola, Vicente Gaspar Qiesada, Vicente Gregorio Quesada, Revista de Buenos Aires: Historia Americana, literatura, derecho y veriedades, Volumen 16, Imprenta de Mayo, 1868.
* Efraín U. Bischoff, La primera fábrica argentina de pólvora, 1810-1815, Imprenta de la Universidad, 1951.

## Enllaços externs

* María Tiburcia Haedo Roldán.
* Història de les relacions exteriors argentines. Arxivat 2008-12-04 a Wayback Machine.
* Història de l'Exèrcit Argentí.
* Dones i cultura en l'Argentina del Segle XIX.
* Felipe Haedo.
# Tallarol d'Aràbia

El tallarol d'Aràbia (Curruca leucomelaena; syn: sylvia leucomelaena) és una espècie d'ocell de la família dels sílvids (Sylviidae) que habita matolls xèrics de les zones costaneres del Mar Roig i Golf d'Aden. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Aquesta espècie estava classificada en el gènere Sylvia, però el Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) el transferí al gènere Curruca. Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins del gènere Sylvia.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «tallarol d'Aràbia». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 15 juliol 2022].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 632. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Tallarol d'Aràbia a la pàgina de Birdguides Arxivat 2013-08-27 a Wayback Machine. Rev. 24/07/2013 (anglès)
* ↑ BirdLife International. «Arabian Warbler. Curruca leucomelaena (formerly as: Sylvia leucomelaena)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
# Defender

Defender és un videojoc Shoot 'em up de desplaçament horitzontal desenvolupat per Williams Electronics el 1980 i llançat per a jocs recreatius el 1981. Està ambientat en un planeta o ciutat sense nom (segons la plataforma) on el jugador ha de derrotar onades d'extraterrestres mentre protegeix els astronautes. El desenvolupament va ser dirigit per Eugene Jarvis, un programador de pinball a Williams; Defender va ser el primer projecte de videojocs de Jarvis i es va inspirar en Space Invaders i Asteroids. Va ser distribuït al Japó per Taito.
Va ser un dels títols més importants de l'època daurada dels videojocs arcade, venent més de 55.000 unitats per convertir-se en el joc més venut de la companyia i un dels jocs d'arcade més taquillers. Va rebre elogis entre els crítics, centrats en els audiovisuals i la jugabilitat del joc. Sovint apareix com una de les millors contribucions de Jarvis a la indústria dels videojocs i un dels videojocs més difícils. Tot i que no és el primer joc que es va desplaçar horitzontalment, va crear el gènere dels trets de desplaçament purament horitzontal. Va inspirar el desenvolupament d'altres jocs i va ser seguit per seqüeles i moltes imitacions.
Es van desenvolupar diversos ports per a sistemes de jocs contemporanis, la majoria d'ells per Atari o per la seva etiqueta de programari per a plataformes no Atari, Atarisoft.

## Referències

* ↑ «Defender (Registration Number PA0000097373)». [Consulta: 31 maig 2021].
* ↑ «Eugene Jarvis». A: James Hague. Halcyon Days: Interviews with Classic Computer and Video Games Programmers. Dadgum Games, 1997 [Consulta: 6 desembre 2009].
* ↑ «Top 100 Arcade Games: Top 20–6». A: Craig Glenday. Guinness World Records Gamer's Edition 2008. Guinness, 2008-03-11, p. 234. ISBN 978-1-904994-21-3.

## Enllaços externs

* Defender a Coinop.org
# Dourados

Dourados és un municipi i ciutat de l'estat brasiler de Mato Grosso do Sul fundada el 1935. El 2016 tenia 215.486 habitants.

## Demografia

Població de Dourados per any :
| 1940 | 14.985 |
| 1950 | 22.834 |
| 1960 | 84.955 |
| 1970 | 79.186 |
| 1980 | 106.483 |
| 1991 | 135.984 |
| 1996 | 153.191 |
| 2000 | 164.700 |
| 2005 | 183.096 |
| 2010 | 196.068 |
| 2014 | 210.218 |
| 2020 | 225.495 |

## Referències

* ↑ «Dourados - Panorama» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Dourados - História & Fotos» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].