OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elisa Aaltola

Elisa Aaltola (1976) és una filòsofa finlandesa especialitzada en ètica animal, filosofia moral i ètica ambiental.
Feu estudis de doctorat a l'Institut d'Ètica, Medi Ambient i Polítiques Públiques de la Universitat de Lancaster i va presentar la seva tesi doctoral a la Universitat de Turku sobre «Individualitat animal: categoritzacions morals i culturals».
El seu llibre Eläinten moraalinen arvo (Vastapaino 2004) es considera el primer monogràfic publicat a Finlàndia dedicat a l'ètica animal. També és autora d'Animal Suffering: Philosophy and Culture (Palgrave MacMillan, 2012) i Varieties of Empathy: Moral Psychology and Animal Ethics (Rowman & Littlefield Int. 2018), així com de més de 35 articles científics. També ha coeditat Animal Ethics and Philosophy: Questioning the Orthodoxy (amb John Hadley, Rowman & Littlefield Int. 2014). Aaltola és professora i investigadora a la Universitat de Turku.
Aaltola és vegana.

## Obra publicada

* Häpeä ja rakkaus: Ihmiseläinluonto . Helsinki: Into, 2019. ISBN 9789523511552.
* Varieties of Empathy: Moral Psychology and Animal Ethics. Rowman & Littlefield In. 2018. ISBN 978-1-78660-612-9.
* Empatia - myötäelämisen tiede (& Sami Keto). Helsinki: Into, 2017. ISBN 978-952-264-822-8.
* Eläimet yhteiskunnassa (toim. Elisa Aaltola & Sami Keto). Helsinki: Into kustannus, 2015.
* Animal Ethics and Philosophy: Questioning the Orthodoxy (ed. Elisa Aaltola & John Hadley). Rowman & Littlefield, 2014. ISBN 9781783481811.
* Johdatus eläinfilosofiaan. Helsinki: Gaudeamus, 2013. ISBN 978-952-495-282-8.
* Animal Suffering: Philosophy and Culture. Basingstone: Palgrave MacMillan, 2012. ISBN 978-0-230-28391-6.
* Animal Individuality: Cultural and Moral Categorisations, 2006. Turku: Turun yliopisto.
* Eläinten moraalinen arvo. Tampere: Vastapaino, 2004. ISBN 951-768-145-3.

## Referències

* ↑ «Elisa Aaltola». Oxford Animal Ethics. [Consulta: 15 juliol 2012].
* ↑ «Tutkijat». University of Eastern Finland. Arxivat de l'original el 24 maig 2012. [Consulta: 15 juliol 2012].
* ↑ Cronin, Keri. «Philosophy, Activism, and an 'Attentive Willingness to Reconsider One's Duty Toward Others': Elisa Aaltola's Contributions to Animal Advocacy». Unbound Project, 01-12-2015. Arxivat de l'original el 7 gener 2016. [Consulta: 2 gener 2016].
# Portals Vells

Portals Vells és una cala del terme municipal de Calvià, a Mallorca. Confronta amb el Toro cap a l'oest, amb la Porrassa a l'est, amb Son Ferrer al nord i amb el mar cap al sud. La zona es troba envoltada per un camp de golf anomenat Golf Ponent i un bosc de pins. Conforma una gran cala que acull diverses platges: una petita cala nudista anomenada el Mago (per mor d'una pel·lícula que s'hi va filmar); la platja del Rei; i una altra petita cala amb dues petites platges (Platgeta de Portals Vells i Caleta de Portals Vells, on es troben les pedreres on es van tallar els blocs de pedra per construir la Seu i que donen nom al lloc).

## Topònim

El nom de Portals prové d'un antic Port Alt que ha esdevengut Portals per contaminació del substantiu portal i pluralització. La forma antiga és documentada per primera vegada el 1419 al Llibre dels Mostassaf, en una citació que ja al·ludeix a les pedreres de la localitat (que alguna persona [...] no gos [...] tallar o fer tallar pedra en la pedrera de Port Alt [...]). Les pedreres del dit port formaven una esplanada davant la boca de la pedrera, de la qual es carregaven les pedres de la pedrera per transportar-les a ciutat. Sembla que l'alçada de l'esplanada hauria causat el topònim. Més tard s'hauria pluralitzat, procés durant el qual hauria perdut la t, i d'aquesta manera esdevengué Portals.
Quan la imatge de la Mare de Déu de Portals fou traslladada fora de Portals, el nou emplaçament rebé el nom de Portals Nous, de manera que l'antic Portals esdevengué Portals Vells.

## Història

La llegenda conta que el segle xv uns navegants genovesos van topar amb un fort temporal. L'atzar els va arrossegar cap a la badia de Portals Vells, van entrar a la cala per protegir-se i, en agraïment, van dipositar la imatge d'una marededéu en una de les coves artificials que els picapedrers havien obert al penya-segat per extreure’n blocs de pedra. Durant el mateix segle, van traslladar la imatge de la Mare de Déu de Portals a una capella de Calvià i, segons que diu la llegenda, cada vegada que la hi deixaven, misteriosament tornava a la pedrera on la van col·locar per primera vegada els mariners. Allà es va venerar fins al 1866 quan, per fer més còmoda la visita, la van traslladar a uns terrenys on s'havia construït el nou oratori (que ha donat nom a la platja de l'Oratori).

## Referències

* ↑ «Platja de Portals Vells II també coneguda com a Portals Vells II, Platja del Mago» (en castellà). Arxivat de l'original el 2011-07-15. [Consulta: juliol 2001].
* ↑ «Portals Vells». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 13. Palma: Promomallorca, p. 363. ISBN 84-8661702-2.

## Enllaços externs

* Vídeo explicatiu de les coves i de la zona. Arxivat 2008-07-20 a Wayback Machine.
* Reportatge sobre Portals Vells.
# IR

IR té els següents significats:
* Bioquímica: Sigles d'inhibidor de ribonucleasa
* Genètica: Sigles angleses de repetició inversa (inverted repeat).
* Òptica: Sigles d'infraroig
* Política:
** Izquierda Republicana, partit polític espanyol, fundat l'abril del 1934
** Izquierda Revolucionaria, organització política espanyola fundada el 1998
Viccionari
# Kírovo

«Kírovo» té aquests significats:
* Kírovo (Penza), localitat de l'óblast de Penza, a Rússia
* Kírovo (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
# Cargolet pitclar

El cargolet pitclar (Cantorchilus leucotis) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc, clars, pantans i manglars a les terres baixes, des de l'est de Panamà, cap al sud, a través de Colòmbia, Veneçuela i les Guaianes, fins al centre, est i el nord-est del Brasil, est de l'Equador i del Perú, nord-oest de Bolívia i est de Paraguai

## Referències

* ↑ «Cargolet pitclar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Dubrovka (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Dubrovka».
Dubrovka - Дубровка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 54 habitants. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# The Challenge

The Challenge és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Frankenheimer i estrenada el 1982.

## Argument

A Rick, un antic boxejador, els fills de Toru Yoshida li encarreguen de recuperar a Los Angeles una de les dues espases ancestrals lliurades pel vell cap del clan al seu fill gran, i retrobada, trenta-cinc més tard, després del robatori comès pel germà segon de Toru, Hideo.

## Repartiment

* Scott Glenn: Rick
* Toshiro Mifune: Toru Yoshida
* Donna Kei Benz: Akiko Yoshida
* Atsuo Nakamura: Hideo Yoshida
* Calvin Jung: Ando
* Clyde Kusatsu: Go
* Sab Shimono: Toshio Yoshida

## Referències

* ↑ «The challenge». The New York Times.
# Elisa Agnini Lollini

Elisa Agnini Lollini (Finale Emilia, 22 de març de 1858 - Roma, 22 de juny de 1922) fou una pionera feminista, pacifista, sufragista i política de l'estat italià.

## Biografia

Elisa nasqué el 22 de març del 1858 a Finale Emilia, al nord de Bolonya, filla de Tommaso Agnini i Elisabetta Kostner. A l'agost del 1885, es casà amb l'advocat i polític Vittorio Lollini (1860–1924), amb qui tingueren quatre fills.

## Carrera

El 1896, fou cofundadora de la Associazione per la Donna, que donava suport als drets cívics i polítics de les dones, i demanava la retirada de les tropes italianes d'Àfrica. Com a membre del Comitato Pro Suffragio, el 1910 instà el Partit Socialista a donar suport als vots femenins. També va lluitar per millorar els drets de les dones, especialment en les àrees d'educació, divorci, igualtat salarial i condicions laborals.

## Referències

* ↑ Mori, Silvia. «Elisa Agnini Lollini» (en italià). Enciclopedia delle donne. [Consulta: 16 febrer 2019].
* ↑ «Elisa Agnini Lollini» (en italià). Comune di Finale Emilia, 18-04-2014. Arxivat de l'original el 17 de febrer de 2019. [Consulta: 16 febrer 2019].
# Ibn al-Daya

Àhmad ibn Yússuf ibn Ibrahim conegut com a Ibn ad-Daya fou un historiador tulúnida d'Egipte del segle ix.
Va escriure una biografia d'Àhmad ibn Tulun. Va escriure també algunes biografies més i un comentari científic.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, volum III, pag. 768-769
# Kírovske (Txornomórske)

* Per a altres significats, vegeu «Kírovskoie».
Kírovske (en (ucraïnès): Кіровське) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 2.086 habitants. Pertany al districte de Txornomórske.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Torre de Mascardà

La Torre de Mascardà és una construcció del segle xi o XII del terme nord-català de Mosset, a la comarca del Conflent.
Està situada a ponent del poble de Mosset, damunt d'un penyal rocós situat damunt i al nord de la carretera D - 14, a 2,3 quilòmetres de Mosset. És a prop a llevant del Mas d'en Bernat, a la riba esquerra de la Castellana.

## Història

La Torre de Mascardà data del darrer terç del segle XII; fou construïda per tal de vigilar el camí que pel Coll de Jau duia a Occitània des de Mosset. En la documentació sovint és esmentada com a bastida. Sempre fou una dependència del Castell de Mosset.

## L'edifici

És una torre de planta quasi quadrada, de 5,5 per 5,8 m a l'exterior. El gruix de les parets és de 200 cm. Es conserva fins a una alçada de 12 m en el seu punt més alt. Està estroncada a l'altura del segon pis, que apareix tallat al biaix. La porta, al nivell del primer pis, és a 4 m d'alçada.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «97 - Mosset». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Molig». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere; Bolòs i Masclans, Jordi; Ramos i Martínez, Maria-Lluïsa. «Mosset: Torre de Mascardà». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ La Torre de Mascardà en els ortofotomapes de l'IGN
# Cargolet roquer

El cargolet roquer (Salpinctes obsoletus) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae) i única espècie del gènere Salpinctes Cabanis, 1847.

## Hàbitat i distribució

Habita les vessants rocoses i penya-segats, normalment amb matolls, des de les terres baixes fins les muntanyes, al Canadà sud-occidental i a través dels Estats Units fins Mèxic, incloent moltes illes properes a la costa de la Baixa Califòrnia, i a través d'Hondures, El Salvador i Nicaragua fins Costa Rica.

## Referències

* ↑ «Cargolet roquer». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/01/2022(català)
# Dulan Jawun

El Dulan Jawun foren una subsecció dels karaunes, establerts a Khulm; per això els Dulan Jawun foren coneguts també com l'hazara de Khulm; el nom deriva de les paraules mongoles dolughan jagun (que vol dir “set cents”) i probablement van sorgir com una força de guarnició; aquesta secció va passar a ser probablement de fidelitat personal de Tamerlà a partir del 1370.

## Referències

* ↑ The rise and rule of Tamerlane, per B.F. Manz
# The Chalk Garden

The Chalk Garden és una pel·lícula britànica dirigida per Ronald Neame, estrenada el 1964.

## Argument

Les governantes es succeeixen a casa de la sorprenent Mrs St. Maugham. Fins al dia en què una certa Senyora Madrigal es presenta al casal. Des de llavors, la vida diària dels habitants canviarà. I els secrets profundament enterrats de cadascun pujaran aviat a la superfície.

## Repartiment

* Deborah Kerr: Miss Madrigal
* Hayley Mills: Laurel
* John Mills: Maitland
* Edith Evans: Mrs. St. Maugham
* Felix Aylmer: Jutge McWhirrey
* Elizabeth Sellars: Olivia
* Lally Bowers: Anna
* Toke Townley: Shop Clerk
* Tonie MacMillan: Mrs. Williams

## Nominacions

* Oscar a la millor actriu secundària per Edith Evans
* Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* BAFTA a la millor actriu per Edith Evans
* BAFTA a la millor actriu per Deborah Kerr
* BAFTA a la millor direcció artística per Carmen Dillon
* BAFTA a la millor fotografia per Arthur Ibbetson

## Bibliografia

* (anglès) Monthly Film Bulletin, Número 363
* (anglès) Sight and Sound, primavera 1964, p. 104
* Cahiers du cinema, Número 158, agost-setembre 1964

## Referències

* ↑ «The Chalk Garden». The New York Times.
# Praziquantel

Praziquantel és un fàrmac antihelmíntic usat pel tractament denombroses tipus d'infeccions per cucs paràsits. Específicament s'usa per tractar l'esquistosomosi, clonorchiasi (causades pel paràsit Clonorchis sinensis), opistorquiosi (causada per Opisthorchis viverrini i Opisthorchis felineus), infeccions per cestoda, cisticercosi (Taenia solium) malaltia hidàtida, i altres per Trematoda. No s'ha de fer servir per infeccions de cucs a l'ull. Es pren oralment.
S'utilitza el praziquantel en les infeccions produïdes per Opisthorchis viverrini, administrant-se tres dosis el dia de 25 mg/kg, durant dos o tres dies. De manera alternativa es pot administrar una única dosi de 40 mg/kg.
Els efectes secundaris inclouen mala coordinació, dolor abdominal, vòmits, mal de cap i reaccions al·lèrgiques. Actua parcialment afectant la funció dels xucladors del cuc.
Praziquantel va ser aprovat mèdicament als Estats Units el 1982.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Praziquantel». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 20 desembre 2016. [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ Kaewpitoon, Natthawut «Opisthorchis viverrini: The carcinogenic human liver fluke». World Journal of Gastroenterology, 14, 5, 2008, pàg. 666. DOI: 10.3748/wjg.14.666. ISSN: 1007-9327.
* ↑ Wittner, Murray; White, A. Clinton; Tanowitz, Herbert B. Taenia and Other Tapeworm Infections. Elsevier, 2011, p. 839–847.
* 1 2 [13 desembre 2016] WHO Model Formulary 2008. World Health Organization, 2009, p. 88, 593. ISBN 9789241547659 [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ «Foodborne trematode infections» (en anglès). [Consulta: 17 novembre 2021].

## Enllaços externs

* «Praziquantel (Rx) Biltricide». WebMD.
# Eleccions legislatives eslovaques de 1990

Les Eleccions legislatives eslovaques de 1990 se celebraren el 8 i 9 de juny de 1990. Foren les primeres eleccions després de la Revolució de Vellut. Foren una eleccions legislatives txecoslovaques on a Eslovàquia s'escollia els 150 membres del Consell Nacional Eslovac i els 75 membres eslovacs de l'Assemblea Federal de Txecoslovàquia abans de la separació d'ambdues repúbliques.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 6 de juny de 1990 al Consell Nacional Eslovac
| Partits | Partits | Vots | % | Escons |
| | Públic Contra la Violència (Verejnosť Proti Násiliu, VPN) | 991.285 | 29,35 | 48 |
| | Moviment Democràtic Cristià (Kresťanskodemokratické hnutie, KDH) | 648.782 | 19,21 | 31 |
| | Partit Nacional Eslovac (Slovenská národná strana, SNS) | 470.984 | 13,94 | 22 |
| | Partit Comunista d'Eslovàquia (Komunistická Strana Slovenska, KSS) | 450.855 | 13,35 | 22 |
| | Igualtat- Moviment Democristià Hongarès (Együttélés-Magyar Kereszténydemokrata Mozgalom, E-MKM) | 292.636 | 8,66 | 14 |
| | Partit Democràtic (Demokratická strana, DS) | 148.567 | 4,4 | 7 |
| | Partit Verd (Strana Zelených, SZ) | 117.871 | 3,49 | 6 |
| | Aliança d'Agricultors i de la Província (Spojenectvo Polnohospodárov a Vidieka, , SPV) | 85.060 | 2,52 | - |
| | Socialdemòcrates (Sociálna demokracia, SD) | 61.401 | 1,82 | - |
| | Partit de la Llibertat (Strana Slobody , SS) | 60.041 | 1,78 | - |
| | Partit dels Roma (Romovia) | 24.797 | 0,73 | - |
| | Total (participació 95,39%) | 3.445.651 | 100.0 | 150 |
| Font: Resultats oficials Arxivat 2008-10-08 a Wayback Machine. |||||
Resum dels resultats electorals de 6 de juny de 1990 a l'Assemblea Federal de Txecoslovàquia (resultats eslovacs) Casa de les Nacions
| Partits | % | Escons |
| Públic Contra la Violència (Verejnosť Proti Násiliu, VPN) | 37,28 | 33 |
| Moviment Democràtic Cristià (Kresťanskodemokratické hnutie, KDH) | 16,66 | 14 |
| Partit Comunista d'Eslovàquia (Komunistická Strana Slovenska, KSS) | 13,43 | 12 |
| Partit Nacional Eslovac (Slovenská národná strana, SNS) | 11,44 | 9 |
| Igualtat- Moviment Democristià Hongarès (Együttélés-Magyar Kereszténydemokrata Mozgalom, E-MKM) | 8,49 | 7 |
Resum dels resultats electorals de 6 de juny de 1990 a l'Assemblea Federal de Txecoslovàquia (resultats eslovacs) Casa del Poble
| Partits | % | Escons |
| Públic Contra la Violència (Verejnosť Proti Násiliu, VPN) | 32,54 | 19 |
| Moviment Democràtic Cristià (Kresťanskodemokratické hnutie, KDH) | 18,98 | 11 |
| Partit Comunista d'Eslovàquia (Komunistická Strana Slovenska, KSS) | 13,31 | 8 |
| Partit Nacional Eslovac (Slovenská národná strana, SNS) | 10,96 | 6 |
| Igualtat-Moviment Democristià Hongarès (Együttélés-Magyar Kereszténydemokrata Mozgalom, E-MKM) | 8,58 | 5 |
# Torre de Marata (les Franqueses del Vallès)

Torre de Marata és una masia del municipi de les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Es tracta d'una masia amb restes d'una fortalesa medieval.
Conta d'una torre de planta quadrada, té tres pisos d'alçada i està coberta per una teulada a doble vessant. Té afegit un altre cos de planta rectangular cobert a una sola vessant. L'antic portal de punt rodó, orientat cara a migdia, es troba tapiat. El seu costat s'ha obert una porta rectangular i dues grans finestres balconeres en el primer pis. Hi ha espitlleres de defensa a tots els pisos. Els angles de la torre són de grans carreus rectangulars. S'ha format un barri tancat al voltant de la casa. A la planta baixa queden restes de grans bigues de fusta devien suportar el primer pis.

## Història

La torre podria ser la primera edificació de Marata. S'anomena també Torre de Marata i és per això que s'ha confós amb la Torre de Seva o Torre Vella. No es conserva cap documentació de la casa i el sistema de construcció és popular, motius que no permeten conèixer els orígens precisos de la torre.
Els propietaris de 1986, que es remunten a quatre generacions, desconeixen el nom dels antics propietaris.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torre de Marata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Dídac Lee i Hsing

Dídac Lee i Hsing (Figueres, 15 de gener de 1974) és un empresari català. Va estudiar al Bell-lloc del Pla, de Girona. És conseller delegat d'Inspirit i directiu del Futbol Club Barcelona (Àrea Noves Tecnologies).

## Honors

* 2007: Premi Ferrer Salat a l'Empresari de Futur, per Foment del Treball.
* 2010: Escollit per IESE com un dels 20 empresaris de 40 anys més influents del país.
* 2012: Emprenedor de l'Any concedit per Ideateca.
* 2013: Millor Mentor Europeu, concedit per Founder Institute.

## Referències

* ↑ «Dídac Lee guanya el concurs d'emprenedors de la Universitat de Cambridge». Revista de Bell-lloc del Pla [Consulta: 28 desembre 2015]. Arxivat 20 de març 2009 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-03-20. [Consulta: 16 octubre 2015].
* ↑ «"Junta Directiva FC Barcelona”». FC Barcelona Oficial, 01-07-2010.
* ↑ «"Premis Carles Ferrer Salat Empresari del Futur”». Foment, 07-11-2007.
* ↑ «"Dídac Lee, entre els 20 joves emprenedors més influents de l'Estat”». Diari de Girona, 13-11-2010.
* ↑ «"Dídac Lee, emprenedor de l'any ”». Catdem, 02-05-2012. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 7 novembre 2013].
* ↑ «"Dídac Lee, elegit millor mentor europeu de noves empreses”». Diari de Girona, 18-07-2013.

## Enllaços externs

* Dídac Lee i Hsing - Lloc web oficial
# Toro Farnese

El Toro Farnese, també conegut com el Brau Farnese, és una escultura monumental atribuïda als artistes caris Apol·loni de Tral·les i el seu germà Taurisc. La informació sobre els autors ens la proporciona Plini el Vell, segons el qual la peça artística fou encarregada al final del segle ii aC i esculpida en un sol bloc de marbre. Es va dur de Rodes, com a part de la increïble col·lecció artística de Gai Asini Pol·lió, polític romà de l'època d'August. Se la considera l'escultura d'una sola peça més gran de totes les que han pervingut fins a nosaltres de l'antiguitat.
Aquest grup escultòric colossal representa el mite de Dirce, esposa de Licos, rei de Tebes. Segons la llegenda, Dirce fou lligada a les banyes d'un brau salvatge pels fills d'Antíope, Zetos i Amfíon, que volien castigar-la per la manera com havia maltractat la seva mare, primera esposa del rei.
Es va trobar el 1546 a les Termes de Caracal·la, a Roma, durant les excavacions encarregades pel papa Pau III, de la família Farnese, amb l'esperança de trobar escultures antigues per decorar la seva residència romana, el Palau Farnese. Actualment, junt amb tota la Col·lecció Farnese, es pot contemplar al Museu Arqueològic Nacional de Nàpols.
# Premsa femenina

La premsa per a dones, també anomenada premsa femenina, presenta algunes constants estructurals i de continguts, de les quals les més destacades en són dues: van adreçades a un públic majoritàriament femení i centren el seu discurs en el que s'ha anomenat "àmbit privat", en clara oposició a l'àmbit públic", en el qual es basa la premsa d'informació general.
Existeix una confusió, d'altra banda força habitual, entre revistes per a dones i revistes del cor, l'eix de les quals és el voyeurisme. Aquesta confusió entre premsa femenina i premsa del cor, està motivada en el fet que el perfil majoritari de comprador/lector de les capçaleres en tots dos casos es correspon a una dona. Aquest fet no ha de sorprendre tenint en compte que tant la premsa femenina com la premsa del cor presenten els continguts prenent com a referència l'àmbit d'allò privat, que com hem comentat anteriorment, està tradicionalment lligat al sexe femení. Els continguts habituals canvien en funció del tipus de premsa, però el teló de fons és el mateix.
L'eix de continguts de la premsa femenina es construeix sobre la base del trinomi bellesa - llar - amor.

## Bibliografia

* Milagros Pérez Oliva - "Medios de comunicación: ¿De qué manera actuan para reformar estereotipos? Posibilidades de modificación". A: Un nou feminisme pel segle XXI. Barcelona: Fundació Rafel Campalans, 1994.