# Convencions de Nutka

Les convencions de Nutka (o de Nutca) foren tres acords entre l'estat espanyol i el Regne Unit de Gran Bretanya, signats al 1790, 1793 i 1794 que evitaren una guerra entre els dos estats per les reclamacions sobre els mateixos territoris de la costa nord-oest del Pacífic a Amèrica del Nord. Els tractats resolgueren el conflicte que havia començat quan l'estat espanyol prengué l'illa de Nutka, que reclamaven ambdues parts.
Les convencions de Nutka obriren la costa del Pacífic des del país d'Oregon fins a la Colúmbia Britànica als assentaments britànics. Els reclams de l'estat espanyol dataven de tres segles abans quan la butla papal Inter Caetera de 1493 va dividir el món i reconegué per a l'estat espanyol drets exclusius a establir-se a la costa del Pacífic d'Amèrica del Nord.
Els reclams britànics de la zona dataven del viatge de Francis Drake al 1579 i també pels drets de descobriment del capità James Cook al 1778, tot i que algunes expedicions espanyoles havien arribat més al nord al 1774 (amb Juan José Pérez Hernández) i al 1775 (amb Bruno de Heceta i Juan Francisco de la Bodega i Quadra).
La disputa començà quan l'estat espanyol, per defensar les seues reclamacions, desallotjà l'establiment del britànic John Meares a l'illa Nutka, i inicià una confrontació entre l'estat espanyol i el Regne Unit coneguda com la crisi de Nutka, que amenaçà amb una guerra pel control del Pacífic i d'Amèrica del Nord en la que Espanya comptava amb el suport de França, però quan aquest no es va fer efectiu, va haver de fer marxa enrere cedint als termes britànics. Rússia n'era també una part interessada, perquè la seua presència comercial i els seus reclams s'estenien fins a Califòrnia; aquesta era la principal raó perquè els espanyols intentessin afermar les seues reclamacions a la zona.
Les convencions de Nutka en la dècada de 1790, negociades per George Vancouver i la contrapart Juan Francisco de la Bodega i Quadra van prevenir l'escalada de la disputa. Un principi d'acord que desmobilitzà les flotes de tots dos estats es feu amb una declaració britànica i una altra d'espanyola el 24 de juliol de 1790, signades per Floridablanca i Fitzherbert. Les Convencions de Nutka significaren una humiliació per a Espanya i un triomf per a la Gran Bretanya, ja que pràcticament va renunciar a la sobirania de la costa del Pacífic Nord obrint el camí a l'expansió britànica en aquella zona.
Tot i que les convencions de Nutka teòricament obriren a la colonització britànica la costa nord-occidental del Pacífic des d'Oregon fins a Alaska, el començament de les guerres napoleòniques a Europa ajornaren la invasió colonitzadora.
En aquest moment Estats Units no reclamava res en aquestes àrees, però va adquirir els drets espanyols a la zona amb el tractat d'Adams-Onís signat al 1819. Estats Units argüí que havien adquirit els drets espanyols de propietat exclusiva a la zona; aquesta posició dugué a una disputa amb el Regne Unit coneguda com a Disputa Limítrofa d'Oregon, que es resolgué amb la signatura del tractat d'Oregon del 1846, escindint el territori i establint el que seria el futur límit occidental entre Estats Units i Canadà.
L'església de Friendly Cove té unes vidrieres commemoratives de les convencions de Nutka donades pel govern espanyol al 1957.

## Referències

* ↑ Pethick, Derek, The Nootka Connection, p. 258, Vancouver, Douglas & McIntyre, 1980.
* ↑ Blackmar, Frank Wilson. Spanish Institutions of the Southwest Issue 10 of Johns Hopkins University studies in historical and political science (en anglès). Hopkins Press, 1891, p. 335.
* ↑ Text de la convenció de 1790.
* ↑ La crisis de Nutka en las sesiones de la Junta de Estado de 1790. Por Emilio Soler Pascual.
* ↑ Text de la convenció de 1793.
* ↑ Incident de la badia de Nootka.
* ↑ Text de la convenció de 1794.
* ↑ Friendly Cove and Bligh Island.