OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Clara (equip ciclista)

L'equip Santa Clara (codi UCI: PSC) va ser un equip ciclista espanyol, d'origen rus que competí professionalment entre 1994 i 1996.

## Principals resultats

* Tour de Gila: Jonathan Vaughters (1995)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 3 participacions (1994, 1995, 1996)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificació finals:
** 0 classificacions secundàries:

## Classificacions UCI

Fins al 1998 els equips ciclistes es trobaven classificats dins l'UCI en una única categoria. El 1999 la classificació UCI per equips es dividí entre GSI, GSII i GSIII. D'acord amb aquesta classificació els Grups Esportius I són la primera categoria dels equips ciclistes professionals. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1995 | 35è | Manuel Rodríguez Gil (271è) |
| 1996 | 49è | Serguei Smetanin (372è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Salyersville

Salyersville és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 1.604 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salyersville tenia 1.604 habitants, 646 habitatges, i 414 famílies. La densitat de població era de 292,1 habitants/km².
Dels 646 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 33,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.042 $ i la renda mediana per família de 23.393 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.534 $ mentre que les dones 20.188 $. La renda per capita de la població era d'11.881 $. Entorn del 35,7% de les famílies i el 40,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salyersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salyersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Save My Seoul

Save My Seoul és un documental sud-coreà sobre la indústria del sexe que es fa a Seül. Està dirigit per Jaon Y. Lee i produït per l'organització sense ànim de lucre Jubilee Project. Dura 70 minuts. El 2014 fou preestrenat en escoles i esglésies i el 2015 estrenat.
El documental se centra en la història de dos prostitutes adolescents.
El documental fou un èxit a iTunes. El documental va perdre els seus inversors passant-se a l'ús del micromecenatge mitjançant Kickstarter.

## Producció

Un pastor resident a Corea del Sud, Eddie Byun, es posà amb contacte amb Jubilee Media després de veure un curtmetratge d'aquesta, Back to Innocence, convidant-los a fer un documental sobre el tràfic sexual i al prostitució sud-coreanes.
Jason Y. Lee i Eddie Lee començaren a treballar el maig de 2013. Gravaren amb càmeres ocultes a prostitutes i proxenetes.

## Referències

* 1 2 3 Hong, Tae «Home > Entertainment > Jubilee Project’s ‘Save My Seoul' looks into the Korean sex trade industry Jubilee Project’s ‘Save My Seoul' looks into the Korean sex trade industry». The Korea Times, 17-09-2014 [Consulta: 5 agost 2017].
* ↑ «Save My Seoul». FilmAffinity. [Consulta: 5 agost 2017].
* ↑ Lee, Jee Young «Fight for Freedom screens sex trafficking documentary ‘Save My Seoul'». The Daily Northwestern, 30-01-2015 [Consulta: 5 agost 2017].
* 1 2 Casino, Khier «New Documentary Exposes the World of Sex Trafficking and Prostitution in South Korea». Next Shark, 27-07-2017 [Consulta: 5 agost 2017].
* ↑ Pat «Save My Seoul: A Look at Prostitution in South Korea». Seoul Beats, 31-07-2017 [Consulta: 5 agost 2017].
# Save a child's heart

Save a Child's Heart (SACH) és una organització no governamental israeliana que té com a objectiu tractar problemes cardíacs en pacients joves (nounats i adolescents) de països en vies de desenvolupament. L'associació té la seu en el Centre Mèdic Wolfson a Holon, un suburbi del sud de Tel-Aviv. Des de la seva creació en 1996, SACH ha tractat a més de 1.900 nens. Els nens que participen en el programa provenen d'arreu del món, incloent Xina, Congo, Equador, Eritrea, Etiòpia, Ghana, l'Iraq, Jordània, Moldàvia, Nigèria, els Territoris Palestins, Rússia, Sri Lanka, Ucraïna, Vietnam i l'illa de Zanzíbar. En l'actualitat, les instal·lacions de SACH a Israel acullen a 11 iraquians, 6 palestins, 5 etíops, 6 zanzibarites, 2 haitians, 1 senegalès i 1 ugandès. Uganda i Haití són els països número 30 i 31 amb els quals SACH ha signat acords de cooperació.

## Programes

Save a Child's Heart ofereix diversos programes: Un programa d'acolliment de personal estranger a Israel: es tracta d'un programa de formació per al personal mèdic estranger que permet posteriorment als metges locals tractar als nens al seu país. A aquest efecte, SACH convida a metges i infermeres al seu centre mèdic per rebre capacitació postdoctoral que cobreixi tots els aspectes de la cardiologia pediàtrica. Un programa de formació a l'estranger, impartit pels metges de l'associació que es desplacen a l'estranger per ensenyar cirurgia pediàtrica. Un programa d'operació a Israel, per a la majoria dels nens del programa SACH. Un programa d'operacions a l'estranger, dut a terme per personal israelià que viatja a l'estranger, en cooperació amb el personal local. No obstant això, fins que s'aconsegueixi aquest objectiu, els nens amb problemes cardíacs congènits són enviats a Israel per rebre cirurgia cardíaca i altres tipus d'atenció.

## Director

Des de la mort del seu president fundador, el Dr. Amir Cohen, Sion Houri ha esdevingut el director mèdic de Save a Child's Heart. També és el director de la unitat de cures intensives pediàtrica del Centre Mèdic Wolfson i professor de pediatria a la Universitat de Medicina Sackler de Tel-Aviv. Ha treballat en el departament de vigilància intensiva pediàtrica del Hospital Memorial Miller a Califòrnia i ha ensenyat a la Universitat de Califòrnia. Es va graduar en la Universitat de Medicina Hadassah i en la Universitat Hebrea de Jerusalem.

## Referències

* ↑ Greenberg, John «Dr. Amram J. Cohen, 47; Provided Heart Surgery to Poor Children». New York Times, 24-08-2001 [Consulta: 9 setembre 2009].
* ↑ del Mundo, Ida Anita Q. «New Heart, New Life». Philippine Star, 22-03-2009 [Consulta: 9 octubre 2009].
# Saturnino Martínez

Saturnino Martínez (1928 - 7 de novembre de 1960) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1954. Fou jugador del Club León, Club Necaxa i Club de Fútbol Atlante.

## Referències

* ↑ Saturnino Martínez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
* ↑ «1954 FIFA World Cup Switzerland». Arxivat de l'original el 2011-09-18. [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ Perfil a weltfussball
# Saturnino Grech Pomares

Saturnino Grech Pomares (Alacant, 6 de juny de 1914 - Palma, 31 de juliol de 2001), també conegut com a Satur Grech, fou un futbolista alacantí de les dècades de 1930 i 1940 i entrenador en dècades posteriors.
Tot i que va néixer a Alacant, es crià futbolísticament a Barcelona. Va jugar a les Joventuts Catòliques de Molins de Rei, on fou company de Josep Raich, d'on passà a la UE Poble Nou. Marxà al Reial Múrcia, on jugà una temporada. Quan començà la guerra civil tornà a Barcelona i jugà a la UE Sants i al RCD Espanyol la temporada 1938-39. A continuació fou jugador al CE Sabadell a segona divisió (1939-41). Passà una temporada al Cartagena FC, dos mesos al CE Constància d'Inca i finalment al RCD Mallorca, on jugà durant cinc temporades. Acabà la seva carrera a l'Arenas de Saragossa.
Va tenir una llarga trajectòria com a entrenador, destacant a clubs com la UD Las Palmas, Sevilla FC, Hèrcules CF, RCD Mallorca, CE Atlètic Balears, CD Tenerife, Racing de Ferrol, UE Lleida i SD Compostela.

## Referències

* 1 2 3 4 Mallorca Tierra de Campeones, Miguel Vidal
* ↑ «Poble Nou». Mundo Deportivo, 20-09-1934. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «El ex munciano Grech ficha por el Sans». Mundo Deportivo, 14-11-1936. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ Saturnino Grech Pomares a BDFutbol
* ↑ Entrenadors Las Palmas Arxivat 2013-07-16 a Wayback Machine., udlaspalmas.es
* ↑ Perfil, sevillacf.com
* ↑ Perfil Arxivat 2010-11-21 a Wayback Machine., clubdeportivotenerife.es
* ↑ Satur Grech ya es entrenador del Ferrol, Mundo Deportivo, 1971/06/19
* ↑ Historia, sdcompostela.com
* ↑ Saturnino Grech Pomares Fitxa com a entrenador a BDFutbol
# Saturnino López Novoa

Saturnino López Novoa (Sigüenza, 1830 - Osca, 1905) va ser un religiós espanyol, historiador i fundador de la Congregació de les Germanetes dels Ancians Desemparats, amb Santa Teresa Jornet. En 2014 ha estat proclamat venerable per l'Església catòlica.

## Biografia

Va néixer a Sigüenza (Guadalajara) el 29 de novembre de 1830; de petit va anar a Berlanga de Duero (Sòria), on el seu oncle Basilio Gil y Bueno, després bisbe d'Osca, era magistral de la col·legiata. Hi va estudiar llatí i va entrar al seminari de Sigüenza i, més tard, al de Barbastre. Hi cursà Filosofia, Teologia i Dret canònic. A Toledo es va doctorar en Teologia (1861). Va ser professor de llatí i humanitats al seminari de Sigüenza i, des de 1854, al de Barbastre, on va anar quan el seu oncle va ser-ne nomenat degà i vicari capitular.
En 1855 va ser ordenat sacerdot. Va ser secretari del seu oncle i canonge d'Osca, quan Basilio Gil va ser nomenat bisbe d'Osca. En ocasió del Concili Vaticà I, va anar a Roma amb el seu oncle, que hi morí. En tornar a Osca, va pensar de fundar un institut que tingués cura de la gent gran que, desvalguda, vivia en males condicions. Amb la col·laboració de Teresa Jornet i Ibars, que hi havia anat en conèixer el projecte del religiós i que hi volia treballar, va fundar la Congregació de Germanetes dels Ancians Desemparats el 27 de gener de 1873.
Des de llavors, va dirigir la congregació, de la qual era superiora Teresa Jornet, i va fer possible la seva expansió. La seva tasca entre bisbes, rectors i personalitats va fer que el nou institut fos convidat a instal·lar-se a nombrosos llocs.
Va morir, a causa d'una pneumònia, a Osca, el 12 de març de 1905.
Va escriure obres d'història, la més important de les quals és Historia de la ciudad de Barbastro y descripción geográfico-histórica de su diócesis (2 vol., Barbastre 1861). A més, obres de religió com Manual reglamentario e instructivo de la Hermana de la Caridad, La predicación cristiana, o de devoció com Vida Cristiana

## Veneració

Les seves restes es portaren a la Casa Mare de la Congregació de Germanetes, a València, on arribaren el 7 de maig de 1912. Va ser proclamat Servent de Déu i venerable (el 8 de juliol de 2014); actualment en continua el procés de canonització.

## Referències

* 1 2 http://newsaints.faithweb.com/news.htm#20
# Mario Cabanes i Sabat

Mario Cabanes i Sabat (Barcelona, 6 de gener de 1914 - Barcelona, 25 d'octubre de 2005) fou un futbolista català de la dècada de 1930 i destacat metge esportiu.

## Trajectòria

Va debutar amb el FC Barcelona l'any 1933 amb 19 anys. En dues temporades disputà 30 partits oficials i 19 amistosos. Amb l'esclat de la Guerra Civil s'exilià a França i jugà al FC Metz amb nom fals. Posteriorment defensà els colors de clubs com al Balompédica Linense, Algeciras CF, Reial Oviedo (a primera divisió) i CE Sabadell.
Finalitzada la seva carrera esportiva fou metge especialista en medicina esportiva. Formà part dels serveis mèdics del RCD Espanyol durant 34 anys, a les ordres del doctor Navés. També fou metge de la Federació Espanyola de Tennis durant 15 anys (1960-75).
Va rebre la medalla de bronze al mèrit esportiu l'any 1965.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1935

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 «Dr. Mario Cabanes, fútbol y tenis». Diari ABC, 31-10-2005. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Santana, Timoner y Miguel Mas...». Diari ABC, 18-09-1965. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Metasaleeïta

La metasaleeïta és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la metaautunita. Rep el nom per ser una saleeïta deshidratada. El nom arrel és en honor d'Achille Léon Salée (6 de setembre de 1883 Spa, Bèlgica - 13 de març de 1932 Isavi, Ruanda), professor de la Universitat Catòlica de Lovaina, Bèlgica.

## Característiques

La metasaleeïta és un fosfat de fórmula química Mg(UO₂)₂(PO₄)₂·8H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1950.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la metasaleeïta pertany a «08.EB: Uranil fosfats i arsenats, amb ràtio UO₂:RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: autunita, heinrichita, kahlerita, novačekita-I, saleeïta, torbernita, uranocircita, uranospinita, xiangjiangita, zeunerita, metarauchita, rauchita, bassetita, lehnerita, metaautunita, metauranocircita, metauranospinita, metaheinrichita, metakahlerita, metakirchheimerita, metanovačekita, metatorbernita, metazeunerita, przhevalskita, metalodevita, abernathyita, chernikovita, metaankoleïta, natrouranospinita, trögerita, uramfita, uramarsita, threadgoldita, chistyakovaïta, arsenuranospatita, uranospatita, vochtenita, coconinoïta, ranunculita, triangulita, furongita i sabugalita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Shinkolobwe, al districte de Kambove (Alt Katanga, República Democràtica del Congo). També ha estat descrita a Kamoto, a la província de Lualaba, també a la República Democràtica del Congo, així com a Itàlia, Espanya, Portugal, Eslovàquia i Anglaterra.

## Referències

* ↑ «Metasaléeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2021].
# Caraguatá (Uruguai)

Caraguatá és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al sud del departament de Rivera.
Es troba a 224 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 1.447 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Gøtugjógv

Gøtugjógv [ˈgøtʊʤɛgv] és un poble de l'est de l'illa d'Eysturoy, a les Fèroe. Fins al 2009 va formar part del municipi de Norðragøta, any en què es aquest es va fusionar amb el de Leirvík per a formar el nou municipi d'Eystur. L'1 de gener de 2021 tenia 44 habitants.
La localitat està situada a la costa oriental de l'ílla d'Eysturoy, a la capçalera de la badia de Gøtuvík, entre els pobles de Norðragøta i Syðrugøta, tots dos de majors proporcions i amb els quals està pràcticament unit. A tan sols 3 km cap al sud per carretera hi ha la gran aglomeració urbana de la riba est del Skálafjørður, una de les més importants de l'arxipèlag. Immediatament al nord, també a la capçalera de la badia, hi ha Norðragøta, la capital del municipi d'Eystur. Seguint vers al nord, a uns 2 km de Gøtugjógv hi ha el túnel de Leirvík (Leirvikartunnilin en feroès), de 2238 metres de llargada.
Al poble hi ha un petit bosc repoblat que serveix de parc públic.
El primer cop que Gøtugjógv surt a la documentació data de 1584. A Gøtugjógv hi ha també l'església de Gøta, que és el temple luterà de la regió. Aquesta església d'arquitectura moderna va ser consagrada el 1995, essent-hi present la reina Margarida II. Al presbiteri de l'església hi ha un gran vitrall dissenyat per l'artista Tróndur Patursson. L'església va ser molt discutida als mitjans de comunicació, ja que va acabar costant el doble del previst.
La seva posició central ha fet que Gøtugjógv sigui la seu d'una escola primària que dona servei als tres pobles. Aquesta escola es va inaugurar el 1890. A la façana de l'escola hi ha des del 1974 un relleu en bronze de Janus Kamban en honor de Tróndur í Gølu, cap viking oriünd de la regió que va combatre contra el cristianisme a les Illes Fèroe. Del 1980 al 1989 hi va haver també una escola secundària superior.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 4 agost 2019]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Mapa de les Illes Fèroe» (en danès). Trap Danmark. [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ «Tunlar» (en feroès). Landsverk. Arxivat de l'original el 2015-10-02. [Consulta: 23 novembre 2019].
* 1 2 «Gøtugjógv» (en feroès). Ajuntament d'Eystur. [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ «Eysturoyar sýsla» (en feroès). Heimabeiti. Arxivat de l'original el 2015-07-15. [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ «Gøta Ny Kirkja» (en danès). Danske Kirker. Arxivat de l'original el 2017-03-03. [Consulta: 23 novembre 2019].
* 1 2 «Gøtugjógv» (en anglès). faroeislands.dk. [Consulta: 23 novembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.
* Llista de túnels de les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament d'Eystur Arxivat 2008-12-24 a Wayback Machine. (en feroès)
# Mallerenga cuallarga pigmea

La mallerenga cuallarga pigmea (Aegithalos exilis; syn: Psaltria exilis) és una espècie d'ocell, que pertany a la família dels egitàlids (Aegithalidae). El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
És endèmic d'Indonèsia, on habita només a l'illa de Java. En Java es limita als boscos montans i plantacions per sobre de 1.000 m, ocasionalment fins a 830 m a l'oest de l'illa. Freqüenta els boscos de coníferes i altres tipus de bosc obert, i es troba sovint als límits del bosc.
El seu nom fa referència a la seva petita grandària, ja que fa 8.5 – 8.7 cm de llargària, el que el fa l'ocell més petit de la seva família, a més de l'au més petita de Java.

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019) la mallerenga cuallarga pigmea és considerada l'única espècie del gènere Psaltria, però el Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022), situa aquesta espècie dins del gènere Aegithalos.
Anteriorment, l'espècie es va col·locar, juntament amb la resta dels egitàlids, a la família dels pàrids (Paridae). Les relacions amb la resta de membres de la família és incerta, però es col·loca dins ella a causa de similituds en el comportament i vocalitzacions.

## Referències

* ↑ «Mallerenga cuallarga pigmea». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
* 1 2 «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 630. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 BirdLife International. «Pygmy Tit. Psaltria exilis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 23 novembre 2022].
* ↑ Simon Harrap; Josep del Hoyo; Andrew Elliott; David Christie. Family Aegithalidae (Long-tailed Tits). Handbook of the Birds of the World. Volum 13, Penduline-tits to Shrikes. 2008. pàgines 76–101. Barcelona Lynx Edicions. ISBN 978-84-96553-45-3
# Sant Agustí del Mas d'en Ribes

Sant Agustí del Mas d'en Ribes és una capella del terme comunal de vila de Ceret, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord), situada en el Mas d'en Ribes i al nord-est del Mas d'en Companyó.
És just a migdia del Mas d'en Ribes, a la zona muntanyosa del sector de migdia del terme, a llevant del Mas de l'Arnau i a ponent de Reixurt.
És una petita capella de construcció popular, d'una sola nau amb capçalera a llevant. Està tota arrebossada, i no s'arriba a apreciar bé l'aparell.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «36 - Ceret». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Vall 14. Sant Agustí del Mas Ribes». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Morellàs i les Illes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ La capella de Sant Agustí del Mas d'en Ribes en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Agustí de la Riera

Sant Agustí de la Riera és la capella de la masia de la Riera, del poble de Sant Joan d'Oló, pertanyent al terme municipal de Santa Maria d'Oló, a la comarca del Bages dins la comarca natural del Moianès.
És una petita capella d'una sola nau, construïda vers el segle xix. Està situada al costat nord de la masia dels Clapers, dalt d'un turonet, a l'extrem meridional del terme municipal, a prop del límit amb Artés, Calders i Moià i a la dreta de la riera d'Oló.

## Referències

* ↑ GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6
* ↑ La Riera en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Alari (Erau)

Sant Alari de Belvéser (en francès Saint-Hilaire-de-Beauvoir) és un municipi occità del Llenguadoc, situat a la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Satrapia de Síria

La satrapia de Síria (Ebir-nāri) fou un territori (satrapia menor) de la Pèrsia aquemenida, dins la satrapia d'Assíria.
Incloïa Fenícia, Xipre i Palestina, amb diverses unitats de baix rang com a subdivisions que són conegudes per la Bíblia però que no arribaven al rang de satrapia.
La capital fou Damasc. Limitava al nord amb Capadòcia a la part del Taure (les muntanyes feien de frontera) i amb Cilícia a la part de mar (amb la qual el límit eren les muntanyes Amanos o Amanus i les portes Sirianes); a l'est limitava amb la satrapia menor d'Assíria normalment per l'Eufrates; cap al sud el desert d'Aràbia; i a la costa arribava fins a Gaza, i quan la satrapia d'Aràbia es va perdre el límit sud (limitat a la franja costanera) es va estendre fins a Pelúsion.