OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# BWT Racing Point F1 Team

BWT Racing Point F1 Team, o simplement Racing Point, és un equip de Formula 1 creat el 2018 per Lawrence Stroll amb la compra de l'escuderia Force India. Te la seu a Silverstone, Regne Unit.

## Història

A finals de juliol de 2018, Force Índia es trobava en una greu situació económica. Els seus actius van ser adquirits per un consorci d'inversors, denominat Racing Point UK Ltd. i liderat per Lawrence Stroll. El consorci va crear un nou constructor amb els actius i va ingressar a la competició abans del Gran Premi de Bélgica del 2018, prenent la vacant de l'equip original Force India.
Al desembre de 2018, va confirmar que Racing Point pretenia abandonar el nom Force India i competiria el campionat 2019 com un nou constructor anomenat Racing Point F1 Team.
En la Temporada 2019, l'equip s'associa amb el lloc d'apostes SportPesa i amb el motor anomenat BWT-Mercedes, amb Sergio Pérez i Lance Stroll com a pilots, l'equip va acabar en setè lloc en el campionat amb 73 punts.
El gener de 2020, Lawrence Stroll compra les accions del fabricant automòbil britànic Aston Martin i, a partir del 2021, l'equip passarà a anomenar-se Aston Martin.

## Resultats

| Any | Nom | Cotxe | Motor | Pneumátics | Combustible | No. | Conductors | Punts | WCC |
| 2018 | Racing Point Force India F1 Team | VJM11 | Mercedes M09 EQ Power+ 1.6 V6 t | P | Pemex | 11. 31. | Sergio Pérez Esteban Ocon | 52 | 7 |
| 2019 | SportPesa Racing Point F1 | RP19 | Mercedes M10 EQ Power+ 1.6 V6 t | P | Petronas | 11. 18. | Sergio Pérez Lance Stroll | 73 | 7 |
| 2020 | Racing Point F1 Team | RP20 | Mercedes M11 EQ Power+ 1.6 V6 t | P | Petronas | 11. 18. | Sergio Pérez Lance Stroll | En curs* | En curs* |

## Referències

* ↑ Cooper, Adam. «How the FIA used little-known Formula 1 rules to save Force India». Motorsport Network, 24-08-2018. [Consulta: 29 agost 2018].
* ↑ «Force India to be renamed Racing Point for 2019». ESPN, 01-12-2018 [Consulta: 2 desembre 2018].
* ↑ esport3. «L'equip Racing Point es dirà Aston Martin a partir del 2021», 31-01-2020. [Consulta: 28 febrer 2020].

## Enllaços externs

* BWT Racing Point F1 Team - Lloc web oficial
Equips i pilots que disputen la Temporada 2020 de Fórmula 1 :
MercedesFerrariRed Bull-HondaMcLaren-RenaultRenault
44. Lewis Hamilton
77. Valtteri Bottas
5. Sebastian Vettel
16. Charles Leclerc
23. Alexander Albon
33. Max Verstappen
4. Lando Norris
55. Carlos Sainz
3. Daniel Ricciardo
31. Esteban Ocon :
AlphaTauri-HondaRacing Point-MercedesAlfa Romeo-FerrariHaas-FerrariWilliams-Mercedes
10. Pierre Gasly
26. Daniil Kvyat
11. Sergio Pérez
18. Lance Stroll
7. Kimi Räikkönen
99. Antonio Giovinazzi
8. Romain Grosjean
20. Kevin Magnussen
6. Nicholas Latifi
63. George Russell :
# Bad Wildungen

Bad Wildungen és una petita ciutat al nord de l'estat de Hessen, Alemanya.
La població a finals de 2016 era de 16.980 persones (141 per km quadrat). El municipi té una superfície de 120,10 km² i es troba a 275 msnm.
Les grans ciutats més properes són Kassel (a 35 km), Marburg (a 60 km) i Korbach (a 28 km).

## Ciutats germanes

Bad Wildungen està germanada amb les següents ciutats:
* Saffron Walden, Essex, Regne Unit des de 1986.
* Yichun, Heilongjiang, Xina des de 1988.
* Saint-Jean-de-Maurienne, departament de Savoia, França des de 1990.

## Referències

* ↑ «Stadt Bad Wildungen | In Zahlen | ». [Consulta: 16 juny 2020].
* ↑ «Bad Wildungen - Städtepartnerschaften», 28-04-2013. Arxivat de l'original el 2013-04-28. [Consulta: 16 juny 2020].
# Art Blakey

Arthur "Art" Blakey (11 d'octubre de 1919 – 16 d'octubre de 1990), conegut més tard com Abdullah Ibn Buhaina, fou un bateria estatunidenc i director d'orquestra de jazz, guanyador d'un premi Grammy. Juntament amb Kenny Clarke i Max Roach, fou un dels inventors de l'estil bebop adaptat a la bateria. És conegut com un músic potent, la seva manera de tocar blues, o funky hard bop era i segueix influint en el mainstream jazz. Durant més de trenta anys la banda d'Art Blakey, els Jazz Messengers, va estar formada per joves músics que es convertiren en noms destacats del món del jazz. El llegat de la banda és, doncs, coneguda tant per la música que produí, com per ser un camp de proves per a diverses generacions de músics de jazz. En aquest sentit, els grups que dirigí Blakey són només comparables als de Miles Davis. Blakey va entrar a formar part del Saló de la Fama del Jazz l'any 1982 i del Saló de la Fama del Grammy el 2001. L'any 2005 va ser guardonat amb el Grammy Lifetime Achievement Award com un reconeixement a la seva contribució al jazz i a la música.

## Vegeu també

* Moanin'
* Albert Dailey (1938-1984)

## Referències

* ↑ http://www.allmusic.com/artist/p57191/biography
* ↑ «Art Blakey, Jazz Great, Is Dead; A Drummer and Band Leader, 71». New York Times article by Peter Watrous, 17-10-1990.
* ↑ «Miles Davis III Discography». Miles Davis' biography by Scott Yanow of Allmusic.. Arxivat de l'original el 2005-10-24. [Consulta: 7 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Art Blakey - Lloc web oficial
# Badia de Manila

La badia de Manila és una àmplia badia localitzada a la costa sud-occidental de l'illa filipina de Luzón, un dels millors ports naturals del món, que serveix com a tal a la capital de les Filipines, Manila. La boca d'entrada té 19 km d'amplària i s'estén fins a 48 km.
A cada costat de la badia hi ha petits pics volcànics recoberts de vegetació tropical. 40 km al nord hi ha la península de Bataan i al sud la província de Cavite. A l'entrada de la badia hi ha diverses illes, entre elles la més gran i més coneguda de totes, Corregidor, a 3 km de Bataan i que juntament amb l'illa de Caballo separa la boca de la badia en dos grans canals.
L'indret va ser escenari de la batalla de Cavite durant la guerra Hispano-estatunidenca i el setge de Corregidor el 1942, durant la invasió japonesa de les Filipines.

## Referències

* ↑ Anca Alamillo, Alejandro. «Batalla de Cavite (1 de mayo de 1898): El sol del Imperio comienza a ponerse» (en castellà). revistanaval.com. [Consulta: 23 setembre 2013].
# Barbus subinensis

Barbus subinensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Ghana.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Austrolebias litzi

Austrolebias litzi és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Arturo Puente

Arturo Puente (Estella, Navarra, 1988) és un periodista navarrès establert a Catalunya.
Es va llicenciar en periodisme a la Universitat de Navarra, i es va establir a Barcelona el 2012, on es va especialitzar en política. Treballa a eldiario.es, però també col·labora o ha col·laborat amb diversos mitjans de comunicació, com el diari Gara, TV3, Rac1, Catalunya Ràdio i la Cadena Ser.

## Referències

* ↑ Boix, Joan Vila i. «Arturo Puente: “El periodista ha de dir les coses que la gent no vol sentir, mai ha de ser còmode”», 08-04-2018. [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ «Arturo Puente: «Pensar que un govern d'esquerres a Espanya posarà més fàcil l'autodeterminació de Catalunya també és pensament màgic» | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans». [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ Escribano, Daniel. «Arturo Puente: «Pensar que un govern d'esquerres a Espanya posarà més fàcil l'autodeterminació de Catalunya també és pensament màgic»», 18-04-2019. [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «Estat de Gràcia - Arturo Puente: "És molt difícil buscar una foto de violència dels CDRs, perquè no n'hi ha"», 03-04-2018. [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ Pamplona, J. Barcos /. «"Las escuelas catalanas son de los pocos ámbitos donde el catalán es predominante"» (en castellà), 18-12-2021. [Consulta: 7 setembre 2023].
# Bargou

Bargou (àrab: بَرْقُو, Barqū) és una ciutat tunisiana, cap de la delegació o mutamadiyya homònima, a la governació de Siliana. Està situada 23 km a l'est de la ciutat de Siliana, al peu del mont Djebel Bargou i a poca distància de l'embassament d'El Akhmes. El 2014 el municipi tenia 4.916 habitants. És la capital de la delegació del mateix nom que té una superfície de 450 km² en una zona poc poblada.

## Economia

És coneguda per el conreu del blat.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 24 60 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en vuit sectors o imades:
* Bargou (24 60 51)
* Banlieue Bargou (24 60 52)
* Ouled Fredj (24 60 53)
* Sidi Saïd (24 60 54)
* Aïn Fourna (24 60 55)
* Aïn Bous Sâadia (24 60 56)
* Ed-Derija (24 60 57)
* El Behirin (24 60 58)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 24 19).

## Referències

* ↑ «Populations, logements et ménages par unités administratives et milieux» (pdf) (en àrab). Arxivat de l'original el 28 de gener 2018. [Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 73-77. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 145. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Bargou - Lloc web oficial
# Balneari de Campdorà

El Balneari de Campdorà és una obra de Girona, la tanca i la font del qual estan incloses a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Destaquen la tanca i la font situades davant l'entrada al balneari de Campdorà. El balneari s'està habilitant per viure-hi, però està molt modificat i sense interès. Els seus voltants són deveses i bardisses. Els elements destacats són a frec de la via dels FFCC a França. En mal estat, plena de bardisses, la font, que és d'obra vista i amb una làpida de pedra de Girona amb la inscripció AGUA CARBONICA FERRUGINOSA - AYUNTAMIENTO DE CELRÀ - AÑO 1861-, sense la tanca de forja es troba en procés de caure. Al costat de la tanca hi havia la mica de quiosc de begudes. La tanca també és d'obra vista i amb treball. Resten només unes pilones i la seva basa de la barana.

## Referències

* ↑ «Balneari de Campdorà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Restauració de la Font Picant de Campdorà Arxivat 2017-10-31 a Wayback Machine. Ajuntament de Girona, 2016
# Truttemer-le-Petit

Truttemer-le-Petit és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 120 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Truttemer-le-Petit era de 120 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 57 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 56 eren cases i 1 era un apartament. Dels 47 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris i 12 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 16 en tenien tres, 18 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 43 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Truttemer-le-Petit el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 12 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 75 persones, 56 eren actives i 19 eren inactives. De les 56 persones actives 51 estaven ocupades (33 homes i 18 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 19 persones inactives 9 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'elements pel transport, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Truttemer-le-Petit hi havia 24 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 559 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Truttemer-le-Petit a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Truttemer-le-Petit a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bombom

Bombom és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Mé-Zóchi, al nord-est de l'illa de São Tomé. La seva població és de 1.555 (2008 est.). L'etimologia principal és el portuguès per "tan bo", "bo", l'altra etimologia és l'origen angolès: "Bombon" o "Bonbon".

## Evolució de la població

Població de Bombom (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 1.364 | 1.555 |

## Clubs esportius

* Inter Bom-Bom, equip de futbol que juga a la segona divisió.

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# Dwight E. Adams

Dwight E. Adams (Pecos, 2 de febrer de 1955) és un destacat científic forense. Rebé una B.S. de biologia a la University of Central Oklahoma el 1977. Després va passar a estudiar biologia i microbiologia i va rebre un MS de biologia de la Universitat Estatal d'Illinois el 1979 i un Ph.D. en botànica de la Universitat d'Oklahoma el 1982.

## Referències

* ↑ «University of Central Oklahoma Forensics Science Institute staff page». Arxivat de l'original el 2010-05-28. [Consulta: 28 agost 2014].
# Großschweidnitz

Großschweidnitz (alt sòrab: Swóńca) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba al sud de la ciutat de Löbau.

## Història

A l'Hospital de Saxònia a Großschweidnitz s'hi va dur a terme part de l'acció Brandt, segona fase de l'eutanàsia nazi que provocà la mort de més de 5.000 pacients (tesi de Krumpolt), entre els quals hi havia dones, 192 homes que havien estat deportats a treballs forçats a Alemanya. Al cementiri hi ha un monument, dissenyat per l'escultor D. Hermann, que honora les víctimes. Una de les víctima dels assassinats de l'eutanàsia va ser Marianne Schoenfelder de Dresden, tia del pintor Gerhard Richter.
# Elizabeth Southern

Elizabeth Southern (? - Lancaster, Anglaterra, 20 d'agost de 1612) fou una d'entre les deu dones i homes penjats per bruixeria al castell de Lancaster a Anglaterra el 20 d'agost de 1612.

## Referències

* ↑ «Brooklyn Museum: Elizabeth Southern». [Consulta: 7 març 2018].
# Enzo Daniel Ruiz Eizaga

Enzo Daniel Ruíz Eizaga (Mercedes, 31 d'agost de 1988) és un futbolista professional uruguaià, que juga per al Grasshopper a la Lliga suïssa de futbol.
Ruíz va signar un contracte amb el Grasshopper el febrer del 2009.
Ruíz va jugar a la selecció de futbol de l'Uruguai sub 20 al Campionat del Món de Futbol sub-20 2007.

## Enllaços externs

* Perfil a tenfieldigital.com.uy Arxivat 2009-07-16 a Wayback Machine. (castellà)
* Perfil a la Lliga Suïssa (alemany)
# Eparquia de Nuestra Señora de los Mártires del Líban a Mèxic

L'Eparquia de la Mare de Déu dels Màrtirs Libanesos de Ciutat de Mèxic (en castellà Eparquia de la Virgen de los Mártires Libaneses de Ciudad de Méjico; en llatí Eparchia Dominae Nostrae Martyrum Libanensium in Civitate Mexicana Maronitarum) és una seu de l'Església maronita a Mèxic, immediatament subjecta a la Santa Seu. Actualment està regida per l'eparca Georges M. Saad Abi Younes, O.L.M.

## Territori

L'eparquia té jurisdicció sobre els fidels maronites de tot Mèxic.
La seu eparquial és a la ciutat de Mèxic DF, a la catedral de la Mare de Déu de Valvanera.
El territori està dividit en 7 parròquies.

## Història

L'eparquia va ser erigida el 6 de novembre de 1995 mitjançant la butlla Cum Christi fideles del papa Joan Pau II.

## Episcopologi

* Pierre Wadih Tayah, 6 de novembre de 1995 - 4 de maig de 2002 (mort)
* Georges M. Saad Abi Younes, O.L.M., des de 22 de febrer de 2003

## Estadístiques

A finals del 2013, la diòcesi tenia 154.400 batejats.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1997 | 150.000 | ? | ? | 5 | 2 | 3 | 30.000 | | 3 | | 3 |
| 2000 | 150.000 | ? | ? | 7 | 3 | 4 | 21.428 | 1 | 4 | | 3 |
| 2001 | 150.000 | ? | ? | 8 | 5 | 3 | 18.750 | | 3 | | 3 |
| 2002 | 150.000 | ? | ? | 7 | 4 | 3 | 21.428 | | 3 | | 3 |
| 2004 | 148.267 | ? | ? | 7 | 4 | 3 | 21.181 | 1 | 3 | | 3 |
| 2009 | 150.817 | ? | ? | 10 | 6 | 4 | 15.081 | | 4 | | 3 |
| 2013 | 154.400 | ? | ? | 12 | 8 | 4 | 12.866 | 1 | 4 | | 7 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2014 i anteriors,publicat aa la pàgina of Nuestra Señora de los Mártires del Libano en México (Maronite) (anglès)
* Pàgina oficial de l'eparquia Arxivat 2011-02-07 a Wayback Machine.(castellà)
* Esquema de la diòcesi a(anglès)
* Butlla Cum Christifideles (llatí)
# Eparquia de Piana degli Albanesi

L'eparquia de Piana degli Albanesi (italià: eparchia di Piana degli Albanesi; llatí: Eparchia Planensis Albanensium; sicilià: Eparchìa di Chiana dî Arbanisa) és una seu de l'Església ítalo-albanesa, immediatament subjecta a la Santa Seu, que pertany a la regió eclesiàstica Sicília. El 2009 tenia 28.500 batejats d'un total de 30.000 habitants. Actualment està regida per l'eparca Giorgio Demetrio Gallaro.

## Territori

L'eparquia de Piana degli Albanesi comprèn la ciutat de Piana degli Albanesi i quinze parròquies:
* catorze a la província de Palerm
* una a Malta
La seu eparquial és la ciutat de Piana degli Albanesi, on es troba la catedral de Demetri Megalomàrtir.

## Història

L'eparquia fou constituïda per Pius XI el 26 d'octubre de 1937 amb la constitució apostòlica Apostolica Sedes amb el nom d'eparquia de Piana de los Gregos, i el 25 d'octubre de 1941 canvià al nom actual. A finals del 2009, la diòcesi tenia 28.500 batejats sobre una població de 30.000 persones, equivalent al 95,0% del total.

## Cronologia dels eparques
### Seu de Piana dels Albanesos

* Giuseppe Perniciaro † (1967 - 1981)
* Ercole Lupinacci (1981 - 1987 nomenat eparca de Lungro)
* Sotìr Ferrara (1988 - 2013)
** Paolo Romeo (8 d'abril de 2013 - 31 de març de 2015) (administrador apostòlic)
* Giorgio Demetrio Gallaro, des del 31 de març de 2015

## Notes

* ↑ «Història de l'eparquia». Arxivat de l'original el 2006-05-08. [Consulta: 14 abril 2015].

## Vegeu també

* Arbëreshë
* Eparquia de Lungro

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'eparquia (italià)
# Emma Solá de Solá

Emma Solá de Solá (Salta, Argentina, ? - 2 de juliol de 1984) va ser una poetessa, novel·lista i docent argentina. És l'autora de l'himne al Señor del Milagro. Va realitzar recerques sobre la història del Senyor i la verge del miracle, i va redactar publicacions per a diaris i revistes. Era germana de la també escriptora Sara Solá i de l'historiador Miguel Solá.

## Obres destacades

* Himno al Señor del Milagro
* El agua que canta (poemari)
* El sendero y la estrella (poemari)
* Esta eterna inquietud (poemari)
* La madre del viento (llegendes i paisatges de la muntanya)
* Miel de la tierra (poemari)
* El alma de la noche (poemari)
* Antología del Milagro (selecció i notes bio-bibliogràfiques)
* Hacia el Norte Argentino (novel·la)
* Chango y Mancha (novel·la)

## Referències

* ↑ «Emma Solá de Solá, José de Guardia de Ponte». Portal de Salta. Arxivat de l'original el 2016-07-07. [Consulta: 21 juny 2016].