OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wupatkiïta

La wupatkiïta és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de l'halotriquita. Rep el seu nom del poble prehistòric de Wupatki que habitava prop de la localitat on va ser descoberta.

## Característiques

La wupatkiïta és un sulfat de fórmula química CoAl₂(SO₄)₄·22H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1994. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la wupatkiïta pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleïta, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuïta, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeïta, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseïta, niquelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, metaalunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, romboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita i meridianiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la localitat de Cameron, al districte homònim del comtat de Coconino, a Arizona (Estats Units). També ha estat descrita a la localitat de Cloncurry, a Queensland (Austràlia); a Sia (Xipre); a l'óblast d'Orenburg, a Rússia; i una altra localitat d'Arizona, concretament a l'àrea de Gray Mountain.

## Referències

* ↑ «Wupatkiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 juliol 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 18 juliol 2017].
# As Neves

As Neves és un municipi de la Província de Pontevedra a Galícia. Pertany a la Comarca do Condado.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 6.008 | 6.435 | 6.852 | 6.026 | 4.440 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

Batalláns (Santa Eulalia), Cerdeira (San Xoán), Liñares (Santa María), As Neves (Santa María), Rubiós (San Xoán), San Cibrán de Ribarteme (San Cibrán), San Pedro de Batalláns (San Pedro), San Xosé de Ribarteme (San Xosé), Santiago de Ribarteme (Santiago), Setados (Santa Euxenia), Taboexa (Santa María), Tortoreos (Santiago) y Vide (Santa María).
# PHG

PHG té els següents significats:
* Fenomenologia de l'esperit (del seu nom en alemany Phänomenologie des Geistes), llibre de Hegel sobre la seva filosofia
* PHG també és el codi NYSE de Philips, empresa multinacional dels Països Baixos
# Districte de Montepuez

El Districte de Montepuez és un districte de Moçambic, situat a la província de Cabo Delgado. Té una superfície 17.964 kilòmetres quadrats. En 2015 comptava amb una població de 230.013 habitants. Limita al Nord amb el districte de Mueda, a l'oest amb els districtes de Marrupa i Mecula de la província de Niassa, al sud amb els districtes de Balama, Chiúre i Namuno, i a l'est amb els districtes d'Ancuabe i Meluco.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en quatre postos administrativos (Mapupulo, Mirate, Nairoto i Namanhumbir, compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Mapupulo:
** Massingir
** Mapupulo,
** Mputo
* Posto Administrativo de Mirate:
** Chipembe
** Mararange
** Mirate,
** Unidade
* Posto Administrativo de Nairoto:
** Nacocolo,
** Nairoto
* Posto Administrativo de Namanhumbir:
** M'Pupene

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estatística
# Josephine Herbst

Josephine Herbst (5 de març de 1892 – 28 de gener de 1969) va ser una escriptora i periodista nord-americana, activa des de 1923 fins a prop del moment de la seva mort. Era una radical amb tendències comunistes, que "incorporava la filosofia del socialisme a la seva ficció" i "es va alinear amb l'esquerra política". Va escriure "novel·les proletàries" concebudes seguint la línia del partit, "en termes marxistes" i descrites com una "subtil barreja d'art i propaganda".

## Referències

* ↑ Winifred Farrant Bevilacqua, "An Introduction to Josephine Herbst," Arxivat 2018-07-09 a Wayback Machine. Books at Iowa, November 1976
* ↑ Jack Salzman, Cambridge Handbook of American Literature (Cambridge: Cambridge University Press, 1986) ISBN 0-521-30703-1, p. 111
* ↑ Robert Gorham Davis, "A Life of Passionate Commitments," The New York Times, August 5, 1984
* ↑ Biographical Note, Josephine Herbst Papers, The University of Iowa Libraries
# Abu-Bakr (nom)

Abu-Bakr és un nom masculí àrab (àrab: ابو بكر, Abū Bakr) que literalment significa ‘pare de Bakr’, essent Bakr un altre nom àrab. Si bé Abu-Bakr és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abu Bakr, Abu Bakar, Abubakar, Abu Bekr. Estrictament, Abu-Bakr és una kunya, però com que un dels primers musulmans i el primer califa de l'islam, Abu-Bakr as-Siddiq, duia aquesta kunya i era conegut per ella, s'ha convertit en un nom de pila relativament comú. Per aquesta mateixa raó, aquest nom també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: albanès: Ebu Bekr; àzeri: Əbu Bəkr; bosnià: Ebu-Bekr; català medieval: Abobachr; indonesi: Abu Bakar; mandinkà: Abubakari; suahili: Abubakar; turc: Ebu Bekir.
Cal tenir present que Abu-Bakr varia segons la seva funció gramatical. Si Abu-Bakr és la forma en nominatiu, en acusatiu esdevé Aba-Bakr i en genitiu Abi-Bakr. Això explica que, per exemple, el fill d'un Abu-Bakr sigui anomenat Ibn Abi-Bakr.

## Notes

* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Xakhovskaia

Xakhovskaia - Шаховская (rus) és un possiólok de l'óblast de Moscou, a Rússia. El 2020 tenia 10.499 habitants. És a 154 km a l'oest de Moscou.

## Història

El poble fou fundat el 1901 durant la construcció del ferrocarril Moscou-Vindava. Es convertí en centre administratiu el 4 d'agost de 1929, quan es fundà l'óblast de Moscou. Adquirí l'estatus de possiólok el 1958.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Московской области на 1 января 2020 года и в среднем за 2019 год по муниципальным образованиям Arxivat 2020-06-06 a Wayback Machine. (en rus).
# Viatge a la terra de les boires

Viatge a la terra de les boires (títol original en anglès, The Land Before Time IV: Journey Through the Mists) és una pel·lícula animada musical d'aventures estatunidenca de 1996 produïda per Universal Animation Studios (abans coneguda com a Universal Cartoon Studios) i dirigida per Roy Allen Smith. És la quarta entrega de la franquícia A la recerca de la vall encantada, així com l'últim film que inclou el repartiment de la pel·lícula original. Va ser també l'última pel·lícula amb Linda Gary com a veu de l'àvia d'en Dinet, ja que va morir el 5 d'octubre de 1995. Es va distribuir directament per a vídeo. Va ser nominada a dos premis Annie. S'ha doblat al català.

## Referències

* 1 2 «Viatge a la terra de les boires». ésAdir. [Consulta: 11 setembre 2024].
* ↑ Sauter, Michael (1996-12-13). «The Land Before Time Iv: Journey Through the Mists». Entertainment Weekly. Arxivat de l'original el 2016-07-02. Consulta: 2016-06-06.
* ↑ Miller, Gregory E. «A rundown of the best and worst 'The Land Before Time' movies». New York Post, 13-08-2014. Arxivat de l'original el 2017-01-14. [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ «Fitxa de doblatge A La Recerca De La Vall Encantada Iv: Viatge A La Terra De Les Boires». Eldoblatge.com. [Consulta: 11 setembre 2024].
* ↑ «Annie Awards - 25th Annie Awards». Annie Awards. Arxivat de l'original el September 3, 2017. [Consulta: February 15, 2019].
# Palestina Segona

Palestina Segona (Palestina Secunda) fou una província romana creada el 358 per la divisió de la província de Palestina. La formaven Galilea i l'oest de Perea, és a dir la part nord de l'antiga província fins al Jordà. La resta de Perea va passar a la província d'Aràbia (abans Augusta Libanesa amb capital a Bosra).
Amb la reorganització administrativa de Dioclecià vers el 294 es van crear les províncies de Palestina (tota la zona de la costa fins al Jordà i alguns districtes a l'altre costat del Jordà, i des Fenícia al nord fins a la mar Morta) i la Palestina Salutaris (al sud, sud-est i sud-oest de la mar morta, amb la major part del Sinaí). La primera es va dividir el 358 en Palestina Prima i Palestina Secunda, i la segona va esdevenir més tard Palestina Tertia.
Palestina Secunda va tenir per capital a Escitòpolis (Scythopolis) i abraçava els districtes de Gaulanítida, Traconítida i Batanea, i la regió coneguda per Decàpolis (inclosa Hippos). Al nord, Banias romangué dins la província de Fenícia. Les principals ciutats eren Gadara, Abila, Capitolias, Hippos, Tiberias, Dio Caesareia, i Gabae.
# Departament del Cesar

Cesar és un departament de Colòmbia.

## Municipis

* Aguachica
* Agustin Codazzi
* Astrea
* Becerril
* Bosconia
* Chimichagua
* Chiriguana
* Curumani
* El Copey
* El Paso
* Gamarra
* Gonzalez, Cesar
* La Gloria
* La Jagua Ibirico
* Manaure Balcon Cesar
* Pailitas
* Pelaya
* Rio de Oro
* Robles La Paz
* San Alberto
* San Diego
* San Martin
* Tamalameque
* Valledupar
# Josep Guiteras Barceló

Josep Guiteras i Barceló (Moià, 11 de novembre de 1901 - Vic, 4 de maig de 1978) fou un sacerdot català que es va distingir per la seva austeritat i obra social. Va ser conegut com "el capellà de la calla".

## Trajectòria

Va arribar a Vic el 1940 com a capellà de l'església del Roser del carrer Sant Francesc. Va fer un menjador social a la casa rectoria on van passar unes 4.000 persones diferents. També va construir cases barates per les famílies amb pocs recursos que anaven pagant de mica en mica concentrades a la zona sud de Vic, que amb el temps esdevindria el barri de la Serra de Sanferm. L'entitat Ayuda parroquial a los futuros propietarios del hogar, fundada el 1950 pel capellà, obria llibretes d'estalvis pels futurs propietaris que tindrien un solar i un edifici de planta baixa que pagaven segons la seva capacitat econòmica. Feia col·lectes cada últim diumenge de mes per ajudar a pagar la construcció dels habitatges. El 29 d'agost del 1951 la seva tasca va rebre el suport del Papa Pius XII. 26 dels habitatges es va beneir el 1955. El 1956 havia construït 42 cases i en tenia 7 en construcció, totes amb un petit terreny.

## Llegat

El 2010 se li va fer un homenatge durant la festa del 50è aniversari de la Serra-de-senferm de Vic amb una placa commemorativa per haver estat el capellà que va facilitar als primers veïns els solars per fer els seus habitatges. Es van recordar les cases barates que va fer amb l'arribada de les primeres famílies del 1957.
Durant l'any 2013 es va fer una important recopilació de tota la seva documentació privada i pública existent, i va ser dipositada a l'Arxiu Comarcal d'Osona a l'abast de qualsevol persona que estigui interessada en la seva vida i obra. També es va fer una pàgina web per poder accedir als textos.
Té una avinguda dedicada a Vic i un passatge a Moià a prop de la casa de Massamsó on va viure un temps.

## Referències

* ↑ Solà Sala, Josep Maria «Mossèn Josep». El 9 Nou, 1979 [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ Espina, Wilfredo «La labor social de un cura 1». Ausona?, 08-10-1953, pàg. 10 [Consulta: 22 desembre 2019].
* 1 2 Osona.com. «Neix un web amb els papers privats de mossèn Guiteras | Osona.com». [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ «Ayuda parroquial a los futuros propietarios del hogar». Solidaridad Nacional, 15-11-1952 [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ «A propósito del problema de la vivienda». Ausona, 06-12-1952 [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ Espina, Wilfredo «La labor social de un cura 2». Ausona?, 08-10-1953, pàg. 11 [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ «Bendición de 26 viviendas». Ausona, 10-09-1955, pàg. 1 [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ Orco «De visita con el Rdo. José Guiteras, pbro.». Casal, 17-08-1956 [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ «L'homenatge a mossèn Josep Guiteras centra la festa del 50è aniversari de la Serra-de-senferm de Vic». [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ Roca i Sallas, Ramon «Homenatge a Mn. Guiteras». La Marxa, 20-06-2003 [Consulta: 22 desembre 2019].
# Abu-Alí Úmar

Úmar ibn Àhmad ibn Úmar al-Amirí, conegut com a Abu-Alí Úmar, era un intel·lectual d'una nissaga que es pretenia descendent del califa Úmar ibn al-Khattab.
Després de la caiguda en mans cristianes de Madínat Mayurqa arran de la croada contra Al-Mayûrqa, exercí de cadi i, després de la rendició de Xuaip, liderà les forces de la insurgència sarraïna a les muntanyes on es refugiaren els supervivents mayurquins. Va morir al castell de Bullansa, on fou assetjat l'any 628 de l'hègira (any 1231 dC).

## Referències

* ↑ Rosselló-Bordoy, G. «Notes sobre la conquesta de Mallorca (1229-1232): El testimoni dels vençots» (en anglès). Mayurqa, 22, 1989, pàg. 547.
# Xaki

Xaki va ser una organització civil que treballava en la solidaritat i la denúncia de la vulneració de drets de ciutadans bascos en l'àmbit internacional. Anteriorment, de 1991 a 1994, es va denominar Kanporako Harremanak Komitea (KHK, «Comitè de Relacions Exteriors») i després Kanporako Eraketa Amankomunatua (KEA, «Estructura Mancomunada de l'Exterior»), fins a 1996, any en què canvià la seva estructura organitzativa i va prendre el nom d'Asociación Europea Xaki.
En el marc del sumari 18/98, va ser desmantellada per la policia sota ordres del jutge Baltasar Garzón amb l'acusació d'actuar com el «ministeri d'exteriors» d'ETA. Segons el jutge, els seus membres buscaven cobertura a l'estranger per a donar acollida als membres fugits de l'organització, a més de buscar simpatitzants de la «causa basca» i finançament per a les activitats de l'organització.
Vuit membres de Xaki van ser detinguts i processats, entre ells Nekane Txapartegi o Mikel Egibar que van denunciar davant dels tribunals tortures durant el període d'incomunicació, concretament en el cas de Txapartegi, una violació comesa per quatre guàrdies civils. Per aquest motiu, les autoritats helvètiques es van negar a la seva extradició quan va ser detinguda el 2016 a Suïssa.
El 19 de desembre de 2007, l'Audiència Nacional va considerar que les organitzacions que configuraven el denominat «front polític» d'ETA, Koordinadora Abertzale Sozialista, Ekin i Xaki, formaven part de les «entranyes» i del «cor» de l'organització armada, tot condemnant 46 dels 52 acusats per pertinença i col·laboració a més de 500 anys de presó, si bé el Tribunal Suprem rebaixaria les penes posteriorment.

## Referències

* ↑ «Eskisabel, último líder del 'aparato internacional' por detener desde que se creó el 'ministerio de Exteriores'» (en el mundo). [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Ruiz Landáburu, Mª José (2002). Provocación y apología: delitos de terrorismo, Madrid: Colex.
* ↑ «Garzón procesa de 16 personas por pertenencia al aparato internacional de ETA, "Xaki"», Terra, 7 d'agost de 2000.
* ↑ Salellas, Benet. Jo acuso. La defensa en judicis polítics. Lleida: Pagès Editors, 2018, p. 30-31. ISBN 978-84-1303-043-2.
* ↑ «Nekane Txapartegi vuelve a Euskal Herria 15 años después y tras pasar por la AN» (en castellà). Naiz, 05-04-2022. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ «La Audiencia considera que Ekin formaba parte de las "entrañas" y el "corazón" de ETA» (en castellà). 20minutos, 20-12-2007. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Yoldi, José «El Supremo rebaja las penas a 46 de los 47 condenados de Ekin» (en castellà). El País [Madrid], 27-05-2009. ISSN: 1134-6582.
# Asignatura aprobada

Asignatura aprobada és una pel·lícula espanyola de 1987 dirigida per José Luis Garci i escrita pel mateix director al costat d'Horacio Valcárcel. La pel·lícula va ser nominada al premi Oscar i Garci va guanyar el Goya al millor director, en un certamen on tenia una altra nominació a la millor direcció de producció.

## Argument

Després del fracàs de la seva última obra i l'abandó de la seva dona, José Manuel Alcántara decideix anar-se de Madrid a Astúries per a viure una vida tranquil·la com a col·laborador de radi i premsa. No obstant això, els seus errors del passat vindran com el seu fill rocker i el seu antic amor.

## Repartiment

* Jesús Puente
* Victoria Vera
* Teresa Gimpera
* Eduardo Hoyo
* Pastor Serrador
* Ana Rosa Quintana

## Producció

El projecte va néixer d'una conversa amb l'ex futbolista i en aquells dies gerent del Sporting de Gijón José Manuel Fernández García i d'una frase que va escriure a l'hotel de la Reconquista d'Oviedo abans d'anar a lliurar-li el Premi Príncep d'Astúries de les Arts a Luis García Berlanga que deia: "Sempre han sobrat dos dies en la meva vida, dos dies completament inútils, ahir i matí". Garci havia dit que fins que no dimitís o cedís José María Calviño com a director general de RTVE no continuaria fent cinema, i, als pocs dies que ell ho fes, va posar en marxa el projecte.
El rodatge es va dur a terme a Astúries, sobretot a la ciutat de Gijón, entre el 2 de novembre i el 23 de desembre de 1986. La pel·lícula va comptar amb un pressupost de 150 milions de pessetes. L'actriu Encarna Paso no va poder participar pel seu treball en el teatre, i li va donar el paper a Teresa Gimpera.

## Palmarès cinematogràfic
### Premis Oscar

| Categoria | Resultat |
| Millor pel·lícula de parla no anglesa | Nominada |

### II Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor director | José Luis Garci | Guanyador |
| Millor direcció de producció | Mario Morales | Nominat |
Altres premis
* Premi ADIRCAE a la millor direcció: José Luis Garci.
* Premi ACE (Nova York): Millor actriu secundària: Teresa Gimpera.

## Referències

* ↑ «The 60th Academy Awards (1988) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 16 agost 2015].
* ↑ Asignatura aprobada a Fotogramas
* ↑ Bango, Mario. «'Asignatura aprobada', nuevo filme de José Luis Garci», 06-12-1986. [Consulta: 17 novembre 2011].
* ↑ Asignatura aprobada al web dels Premis Goya
# Divisió de Belgaum

La divisio de Belgaum és una entitat administrativa de l'Índia, a l'estat de Karnataka, amb capital a la ciutat de Belgaum. Està formada pels següents districtes:
* Districte de Bagalkot
* Districte de Belgaum
* Districte de Bijapur
* Districte de Dharwad
* Districte de Gadag
* Districte d'Haveri
* Districte d'Uttara Kannada
# José Américo Taira da Costa

José Américo Taira da Costa (Lisboa, 18 de novembre de 1968) és un exfutbolista portugués, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Després de militar a l'Oeiras i al Montijo, el 1989 arriba a l'Os Belenenses, club al qual romandria fins a la temporada 95/96 (tret d'una cessió a l'Estrela Amadora la temporada 94/95). L'estiu de 1996 passa a la lliga espanyola al fitxar per la UD Salamanca.
Taira seria un dels jugadors més importants del conjunt castellà de la segona meitat dels 90, tot jugant tant en Primera com en Segona Divisió. El 2000 recala al Sevilla FC, però no gaudeix de la mateixa regularitat que al Salamanca, i després de jugar 19 partits la temporada 00/01, a la següent no apareix un sol minut.
El 2002 retorna al seu país per jugar amb el Farense, i un any després, a l'Oriental, on penjaria les botes el 2004.

## Enllaços externs

* Fitxa de Taira
# Aetós

Aetós, també anomenat Piso Aetós (grec: (Πίσω) Αετός), és el segon port de l'illa d'Ítaca (l'altre és el de la capital, Vathí). Està situat a la part oest de l'illa, a uns cinc quilòmetres de la capital.
Es tracta d'un port molt petit, situat sota un coster molt dret i arbrat, ple de xiprers, pins i oliveres. Té connexions per ferri amb Sami (Cefalònia, 30 min), Astacos (Acarnània 2h), Patres i Cil·lene (Peloponnès, 4h).
Al turó d'Aetós, que arriba a fer 380 m d'alt, es troba l'antiga ciutadella d'Alalcòmenes (grec: Αλαλκομενές), un assentament d'unes 150 hectàrees que data del final de l'edat del bronze o començament de l'edat del ferro, és a dir, just després dels fets narrats a l'Odissea. Les seves murades estan formades de grans pedres ciclòpies i a la zona s'han identificat restes d'habitatges, tombes i temples. Ha estat excavat diverses vegades del segle xix ençà. Actualment, dalt del turó hi ha una església cristiana ortodoxa dedicada a Sant Jordi.
Al museu arqueològic de la capital, Vathí, es conserven diverses monedes antigues que mostren els caps d'Odisseu i Atena que es van trobar a Alalcòmenes.

## Referències

* ↑ «Port of Piso Aetos». Terrabook. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Alalkomenes». Terrabook. [Consulta: 8 gener 2023].
# Vireó papamosques

El vireó papamosques (Pachysylvia muscicapina) és un ocell de la família dels vireònids (Vireonidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les terres baixes del sud de Veneçuela, Guaiana i Amazònia i centre del Brasil i nord-est de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Vireó papamosques». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Victoria Durá Ojea

Victoria Durá Ojea és una historiadora de l'art nascuda a Madrid l'any 1960.
Formada a la Universidad Complutense, va ser deixebla i col·laboradora de José María de Azcárate. Treballà a la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando on feu diverses publicacions dels fons de l'entitat. Establerta després a Terrassa, esdevingué conservadora de la col·lecció de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi de Barcelona on ha estat coautora del volum Catàleg del Museu de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi. I.- Pintura (1999) i autora única del volum tercer del mateix catàleg dedicat al fons de dibuixos de Lluís Rigalt (2002). Dedicada especialment a l'estudi de l'art acadèmic ha publicat també Vistes de la Barcelona antiga (1998), Lluís Rigalt i Farriols (1814-1894): catàleg dels fons del Museu Municipal Vicenç Ros i L'Enrajolada Casa Museu Santacana, i la Col·lecció Bultó, amb Ferran Balanza (2007) i diversos altres articles i capítols en catàlegs d'exposicions retrospectives i monografies de pintura.
Al 2020 la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi la va elegir acadèmica corresponent per Madrid, a proposta dels acadèmics Bonaventura Bassegoda i Hugas, Josep Bracons i Clapés, Francesc Fontbona i de Vallescar, i Mireia Freixa i Serra.

## Referències

* ↑ «Diccionari d´historiadors de l'art català, valencià i balear». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 4 novembre 2017].
* ↑ «REIAL ACADÈMIA CATALANA DE BELLES ARTS DE SANT JORDI». Arxivat de l'original el 2021-06-29. [Consulta: 29 juny 2021].

## Enllaços externs

* CCUC
* Dialnet
* Dialnet, amb error ortogràfic al segon cognom
# Asier del Horno Cosgaya

Asier del Horno Cosgaya és un exfutbolista professional basc, nascut a Barakaldo el 19 de gener del 1981.

## Palmarès

* 1 Lliga anglesa - Chelsea FC – 2005-2006
* 1 Supercopa anglesa – Chelsea FC – 2005

## Referències

* ↑ «Perfil i estadístiques d'Asier del Horno» (en anglès). transfermarkt.de. [Consulta: 23 setembre 2012].

## Enllaços externs

* del Horno en www.lfp.es (castellà)
* Fitxa a la BBC Arxivat 2006-12-19 a Wayback Machine. (anglès)