OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de masies de Vilamantells

Llista de les masies de Vilamantells, entitat de població de Guixers (Solsonès).
| Topònim | Documentada des de | Emplaçament |
| Bajona, Cal | Segle XVI. | 42° 8′ 44.54″ N, 1° 34′ 11.73″ E﻿ / ﻿42.1457056°N,1.5699250°E﻿ / 42.1457056; 1.5699250 |
| Cabrit, Cal. | ? | |
| Campàs, Cal | Segle XX. | 42° 8′ 23.92″ N, 1° 34′ 33.76″ E﻿ / ﻿42.1399778°N,1.5760444°E﻿ / 42.1399778; 1.5760444 |
| Cases, Cal. | Segle XIX | |
| Caseta, la. | Segle XIX | |
| Caserra | ? | 42° 8′ 28.23″ N, 1° 34′ 33.96″ E﻿ / ﻿42.1411750°N,1.5761000°E﻿ / 42.1411750; 1.5761000 |
| Costes, les | Segle XVII | 42° 8′ 27.83″ N, 1° 32′ 12.87″ E﻿ / ﻿42.1410639°N,1.5369083°E﻿ / 42.1410639; 1.5369083 |
| Ca l'Ermengol | Segle XX. | |
| Jardí, Cal | Segle XVIII | 42° 8′ 27.83″ N, 1° 32′ 12.87″ E﻿ / ﻿42.1410639°N,1.5369083°E﻿ / 42.1410639; 1.5369083 |
| Molí del Monegal | Segle XVII. | 42° 8′ 30.29″ N, 1° 35′ 58.17″ E﻿ / ﻿42.1417472°N,1.5994917°E﻿ / 42.1417472; 1.5994917 A l'antic nucli d'Ollers. |
| Monegal | 1260. | 42° 8′ 26.74″ N, 1° 35′ 57.55″ E﻿ / ﻿42.1407611°N,1.5993194°E﻿ / 42.1407611; 1.5993194 A l'antic nucli d'Ollers. |
| Mosqueta, Can | Segle XIX. | 42° 9′ 4.884″ N, 1° 35′ 50.84″ E﻿ / ﻿42.15135667°N,1.5974556°E﻿ / 42.15135667; 1.5974556 A l'antic nucli d'Ollers. |
| Noguer, el | Segle XX. | 42° 7′ 52.50″ N, 1° 36′ 16.24″ E﻿ / ﻿42.1312500°N,1.6045111°E﻿ / 42.1312500; 1.6045111 |
| Nogueres, les | Segle XVII. | 42° 8′ 37.46″ N, 1° 35′ 15.50″ E﻿ / ﻿42.1437389°N,1.5876389°E﻿ / 42.1437389; 1.5876389 A l'antic nucli d'Ollers. |
| Cal Peret | Segle XIX. | |
| Planes, les | ? | 42° 8′ 31.98″ N, 1° 35′ 6.349″ E﻿ / ﻿42.1422167°N,1.58509694°E﻿ / 42.1422167; 1.58509694 |
| Pujol, el | Segle XIX. | 42° 8′ 10.30″ N, 1° 34′ 11.70″ E﻿ / ﻿42.1361944°N,1.5699167°E﻿ / 42.1361944; 1.5699167 |
| Ribes, les | 1239. | 42° 8′ 38.25″ N, 1° 35′ 7.689″ E﻿ / ﻿42.1439583°N,1.58546917°E﻿ / 42.1439583; 1.58546917 A l'antic nucli d'Ollers. |
| Simon, Cal | Segle XIII. | 42° 8′ 16.70″ N, 1° 34′ 10.61″ E﻿ / ﻿42.1379722°N,1.5696139°E﻿ / 42.1379722; 1.5696139 |
| Vila, Cal | Segle XV. | 42° 8′ 16.70″ N, 1° 34′ 10.61″ E﻿ / ﻿42.1379722°N,1.5696139°E﻿ / 42.1379722; 1.5696139 |
| Vila-saló | 1069. | 42° 7′ 45.67″ N, 1° 36′ 16.73″ E﻿ / ﻿42.1293528°N,1.6046472°E﻿ / 42.1293528; 1.6046472 |

## Masies històriques

Aquesta és la relació de les masies de Vilamantells de les quals se'n té constància documental però que se'n desconeix el seu emplaçament
* Bafarull (1280)
* Miralda (Segle XVIII)
* Serra d'Arnau (o Serreta de les Valls) (Segle XI)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* El Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya.
* El mapa de l'ICC a esacala 1:5000.
* El padró municipal de Guixers.
* El llibre d'Antoni Bach i Riu Masies del Solsonès - , pàg. 232 i 233, el qual també ha estat la font per a obtenir la primera referència documental de cada edificació.
# Xerraire encaputxat

El xerraire encaputxat (Garrulax milleti) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes del sud del Vietnam al centre i sud d'Annam i Cotxinxina.

## Referències

* ↑ «Xerraire encaputxat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Los favoritos de Midas

Los favoritos de Midas és una sèrie espanyola original de Netflix, creada per Mateo Gil i protagonitzada per Luis Tosar, Marta Belmonte i Willy Toledo, entre d'altres. La sèrie serà estrenada el 13 de novembre de 2020 i es basa en el relat curt «The Minions of Midas» de Jack London.

## Sinopsi

Víctor Genovés, un influent empresari, és víctima d'un estrany xantatge: si no accedeix a pagar una elevada suma de diners, els autodenominats «Favorits de Midas» mataran una persona a l'atzar en un lloc i data assenyalats i afegiran una nova víctima periòdicament fins a aconseguir el seu objectiu. Quantes morts serà Víctor capaç de carregar sobre les seves espatlles?

## Repartiment

* Luis Tosar com a Víctor Genovés
* Marta Belmonte com a Mónica Báez
* Willy Toledo com a Inspector Conte
* Marta Milans
* Carlos Blanco
* Bea Segura
* Elena Irureta com a Teresa Jiménez
* Goize Blanco
* Jorge Andreu
* Daniel Holguín
* Adolfo Fernández com a Mauro
* Fernando Barona com a Diego Rocal
* Juan Blanco
* Pepe Oci
* Ahmed Boulane com a Alfad
* Vito Sanz
* Baladre Calvo
* Joaquín Climent
* Carmelo Gómez
* Miguel Ángel Solá

## Capítulos

| Núm. | Títol | Direcció | Guió | Data d'emissió original |
| 1 | "Dilema" | Mateo Gil | Mateo Gil i Miguel Barros | 13 novembre 2020 |
| 2 | "Azar" | Mateo Gil | Mateo Gil i Miguel Barros | 13 novembre 2020 |
| 3 | "Culpa" | Mateo Gil | Mateo Gil i Miguel Barros | 13 novembre 2020 |
| 4 | "Grieta" | Mateo Gil | Mateo Gil i Miguel Barros | 13 novembre 2020 |
| 5 | "Salida" | Mateo Gil | Mateo Gil i Miguel Barros | 13 novembre 2020 |
| 6 | "Lucha" | Mateo Gil | Mateo Gil i Miguel Barros | 13 novembre 2020 |

## Referències

* ↑ «'Los favoritos de Midas': tráiler y fecha de estreno de la serie de Netflix» (en castellà). Diez Minutos. [Consulta: 11 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Los favoritos de Midas a Internet Movie Database (anglès)
# Kalínovka (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Kalínovka».
Kalínovka - Калиновка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 53 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Phoxinus oreas

Phoxinus oreas és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lassell (cràter marcià)

Lassell és un cràter d'impacte situat en el quadrangle Coprates de Mart, localitzat a les coordenades 20.9° de latitud sud i 62.5° de longitud oest. Té 92 km de diàmetre i deu el seu nom a l'astrònom aficionat britànic William Lassell. El nom va ser aprovat per la UAI el 1973.

## Referències

* ↑ "Lassell (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Cesària d'Avinyó

* Per a altres significats, vegeu «Cesària d'Arle».
Cesària d'Avinyó (Avinyó, s. VI - Vilanova d'Avinyó, 586) va ésser una eremita occitana de la diòcesi d'Avinyó (Valclusa), a l'oest del Roine. És venerada com a santa per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Casada amb un home de bona condició de nom Valent, hi va viure en perfecta continència. Finalment Valent es va ordenar sacerdot i Cesària va optar per fer vida solitària i es va retirar a una cova de la muntanya Andaon, anomenada més tard muntanya de Sant Andreu, on va viure la resta dels seus dies i on va morir en olor de santedat el 8 de desembre del 586.

## Veneració

Les seves relíquies foren guardades a una capella al cim de la muntanya, on després sorgí, al segle x, l'abadia de Sant Andreu i on hi ha un castell que domina el Roine, enfront de la ciutat d'Avinyó. Al voltant de l'abadia va néixer el poble de Vilanova d'Avinyó.

## Referències

Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Gabriel Brncic

Gabriel Oliverio Brnčić Isaza (Santiago de Xile, 16 de febrer de 1942) és compositor, pedagog i especialista en tecnologia i música electroacústica.

## Trajectòria

Format a Xile, va acabar els seus estudis a Buenos Aires (Argentina), on va iniciar la seva carrera com a intèrpret, compositor i pedagog. El 1974 es va exiliar a Europa i, des de llavors, resideix a Barcelona, on compagina la composició amb la pedagogia.
Va iniciar la seva formació al seu país natal, estudiant violí i oboè al Conservatori Nacional, i composició amb Gustavo Becerra-Schmidt a la Facultad de Artes Musicales y de la Representación de la Universidad de Chile on es llicencià en composició. A més a més de música, també va fer estudis inicials d'enginyeria, la qual cosa ajuda a explicar el seu interès primerenc per la música electroacústica i per la composició amb algoritmes, així com els seus estudis com a instrumentista de violí, viola i oboè, ajuden a entendre el seu interès per la recerca en noves tècniques d'execució instrumental.
Des de 1967 fins a 1970 va ser professor adjunt de la càtedra de música electroacústica de l'Instituto Di Tella (Buenos Aires), posteriorment es desenvolupà com a director del Laboratorio de Sonido y Música Electroacústica del Centro de Investigación en Comunicación Masiva, Arte y Tecnología, de la Municipalidad de Buenos Aires. Allà va formar compositors i compositores de renom com ara Marta Lambertini. L'any 1974 s'estableix a Europa i des de l'any 1975 està vinculat amb el Laboratori Phonos, fundat per Andrés Lewin-Richter i Josep Maria Mestres Quadreny.

## Referències

* ↑ «GABRIEL BRNČIĆ ISAZA». [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ Herrera, Sílvia. «Gabriel Brncic. Un primer acercamiento hacia el compositor y maestro chileno en el exilio». Revista musical chilena. [Consulta: 15 abril 2015].
* 1 2 «Brncic Isaza, Gabriel». Gran enciclopèdia de la música, 1, 1999 [Consulta: 15 abril 2015].
* ↑ «Gabriel Brncic». Altazor. Premio a las Artes Nacionales. Arxivat de l'original el 19 d’abril 2015. [Consulta: 15 abril 2015].
* ↑ «El compositor Gabriel Brncic dictará seminario gratuito en la UC». [Consulta: 15 abril 2015].

## Enllaços externs

* Gabriel Brncic. Un primer acercamiento hacia el compositor y maestro chileno en el exilio Inclou el catàleg d'obres
* Ars sonora: Monográfico Gabriel Brncic I
* Ars sonora: Monográfico Gabriel Brncic II
# Xerraire galta-roig

El xerraire galta-roig (Liocichla phoenicea) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc, matolls i pastures dels Himàlaies al nord-est de l'Índia des del Nepal cap a l'est fins Arunachal Pradesh i, més cap al sud, al sud-est de Bangladesh, Mizoram, Manipur i Nagaland, nord-oest de Myanmar i sud-oest de la Xina al nord-oest i sud-est de Yunnan.

## Referències

* ↑ «Xerraire galta-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Los golfos

Los golfos és una pel·lícula espanyola de gènere dramàtic, dirigida pel debutant Carlos Saura i protagonitzada en la seva major part per actors no professionals llevat Manuel Zarzo.

## Estrena i premis

Va ser estrenada mundialment i projectada de manera íntegra al 13è Festival Internacional de Cinema de Canes de 1960, on va ser nominada a la Palma d'Or a la millor pel·lícula, guardó que va recaure en La dolce vita, de Federico Fellini. La seva estrena a Espanya no es va produir fins a dos anys després, sofrint diverses retallades de metratge per part de la censura de l'època.
El 24 d'abril de 1962, Juan Julio Baena va ser guardonat amb el Premi Sant Jordi de Cinematografia a la millor fotografia pel seu treball en la pel·lícula.

## Sinopsi

Julián, Ramón, Juan, el Chato, Paco i Manolo són sis joves de la deprimida, suburbial i xabolista perifèria madrilenya que malviuen amb el producte dels seus assalts, furts i rampinyes. Només un d'ells, Juan, treballa com a carregador, eventualment, en el mercat de fruites de Legazpi, i és a ell a qui els altres tracten d'ajudar, solidàriament, per a fer realitat el seu somni de ser torero. Encara que aconsegueixen reunir els diners que els demana l'intermediari, tot es torça. Paco i El Chato són identificats per un taxista víctima d'un atracament mentre venen entrades per al debut del seu amic; Paco, en la seva fugida, s'amaga en un embornal i, de matinada, apareixerà mort en un femer. A la tarda, a la plaça de Vista Alegre, se celebra la correguda amb un resultat desastrós: entre esbroncs i xiulades, després de diversos intents fallits, Juan aconsegueix matar el toro.

## Repartiment

* Manuel Zarzo - Julián
* Luis Marín - Ramón
* Óscar Cruz - Juan
* Juanjo Losada - El Chato
* Ramón Rubio - Paco
* Rafael Vargas - Manolo
* María Mayer - Visi
* Antonio Jiménez Escribano – Empresari
* Arturo Ors - Don Félix
* Teresa Gisbert - Cega
* Lola García
* Ángel Calero - Don Esteban
* Miguel Merino - Vigilant del garatge
* Carmen Sánchez
* Maruja Lázaro
* Adelardo Díaz Caneja
* Francisco Bernal – Taverner
* Juan Antonio Elices - Ambrosio
* Ángel Celdrán
* Mariano Rebanal
* Faustino Ocaña
* Ángel Marco
* Milagros Guijarro
* Manuel Serrano

## Referències

* ↑ ABC. «Los golfos». Arxivat de l'original el 2019-10-15. [Consulta: 15 octubre 2019].
* ↑ «Festival de Cannes: The Delinquents». festival-cannes.com. [Consulta: 15 febrer 2009].
* ↑ Méndez, Ezequiel. «'Los golfos', de Carlos Saura». El correo gallego, 26-03-2010. [Consulta: 15 octubre 2019].
* ↑ «Se adjudica el premio San Jorge a la película "El séptimo sello"». ABC, 25-04-1962. [Consulta: 15 octubre 2019].
# José María Montenegro Soto

José María Montenegro Soto (Mondoñedo, 1868 - Lugo, 7 de juliol de 1934) fou un polític i propietari agrari gallec. La seva família era propietària de terres a Abadín i estudià amb els Jesuïtes de Pasaxe. Fou membre de la Reial Acadèmia de la Història a Lugo. A les eleccions generals espanyoles de 1933 fou elegit diputat per la província de Lugo per Renovación Española.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Expedient com a membre de l'Acadèmia Arxivat 2020-06-01 a Wayback Machine.
* Alumnes del Col·legi dels Jesuïtes de Pasaxe Arxivat 2020-06-01 a Wayback Machine.
# Phoxinus lagowskii

Phoxinus lagowskii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Xina, conca del riu Amur i Mongòlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka, 1996. Cyclostomata and fishes of Khanka Lake drainage area (Amur river basin). An annotated check-list with comments on taxonomy and zoogeography of the region. Zool. Inst. Russ. Acad. Sci. :89 p.
* ↑ Kottelat, M., 2006. Fishes of Mongolia. A check-list of the fishes known to occur in Mongolia with comments on systematics and nomenclature. The World Bank, Washington DC. 103 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cesti Sever

Cesti Sever (en llatí Cestius Severus) va ser un informador de Neró. Era el més important dels seus informadors, i va portar nombroses persones a l'execució o a la presó, segons diu Tàcit.
El nom de Cestius és notable perquè està relacionat amb dos monuments de Roma, el Pons Cestius i la Piràmide de Cestius, que actualment encara es conserven.

## Referències

* ↑ Tàcit. Històries, IV, 41
* ↑ Smith, William (ed.). «Cestius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 18 juny 2022].
# Lassicourt

Lassicourt és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 54 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lassicourt era de 54 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 10 eren unipersonals (10 homes vivint sols), 7 parelles sense fills i 7 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 28 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 28 habitatges eren cases. Dels 24 habitatges principals, 17 estaven ocupats pels seus propietaris i 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 8 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lassicourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 28 eren actives i 12 eren inactives. De les 28 persones actives 24 estaven ocupades (17 homes i 7 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 12 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa immobiliària.
L'any 2000 a Lassicourt hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 438 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lassicourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lassicourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Zabudiónovski

Zabudiónovski (en rus: Забудёновский) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 32 habitants, pertany al districte d'Aksai.

## Referències

* ↑ Паспорт муниципального образования «Мишкинское сельское поселение» Аксайского муниципального района
# Loskútino

Loskútino (en rus: Лоскутино) és un poble de l'óblast de Pskov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 8 habitants. Pertany al districte de Krasnogorodsk.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# Kechnec

Kechnec és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1220.
# Lemanskiïta

La lemanskiïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom per Chester S. Lemanski, Jr. (n. 1947), un col·leccionista de Nova Jersey, EUA, expresident de la Franklin-Ogdensburg Mineralogical Society i membre de la junta del Franklin Mineral Museum.

## Característiques

La lemanskiïta és un arsenat de fórmula química NaCaCu₅(AsO₄)₄Cl·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1999. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lemanskiïta pertany a «08.DG - Fosfats, etc, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ < 0,5:1» juntament amb els següents minerals: lavendulana, sampleïta, shubnikovita i zdenĕkita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina El Guanaco, situada a la localitat de Taltal, dins la província d'Antofagasta (Antofagasta, Xile). També ha estat descrita a Bolívia, Espanya, Grècia i l'Iran. Es troba a la zona oxidada de dipòsits d'or rics en enargita en un ambient àrid.

## Referències

* ↑ «Lemanskiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 novembre 2021].
# Zabugórie

Zabugórie (en rus: Забугорье) és un poble de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 48 habitants.

## Referències

* ↑ Село Бобяково на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
* ↑ Расстояние от Анны до Бобякова
# Losing Sight of Shore

Loosing Sight of Shore és un documental del 2017 dirigit per Sarah Moshman que narra el viatge de quatre dones britàniques, conegudes com "The Coxless Crew", que van remar per l'Oceà Pacífic des de Califòrnia fins a Austràlia sense vaixells de suport.

## Argument

El viatge va durar 9 mesos i va recórrer més de 8.000 milles, amb parades a Hawaii i Samoa. La tripulació va començar el seu viatge des de San Francisco, Califòrnia i va acabar a Cairns, Austràlia. Van remar dues a la vegada, durant dues hores, seguides de dues hores de descans. Amb diversos dies per arribar, es van quedar sense menjar. L'estrès psicològic, incloent-hi la por i l'aïllament, van constituir un dels reptes principals a què s'enfrontaven cadascun dels membres de la tripulació.

## Repartiment

Laura Penhaul, Natalia Cohen, Emma Mitchell van completar les 3 etapes. Isabel Burnham, Lizanne Van Vuuren i Meg Dyos van remar el primer, segon i tercera etapa, respectivament. Es van referir a ells mateixos com a "Coxless Crew", un doble sentit en referència a l'absència d'un timoner a la seva tripulació.

## Al voltant de la pel·lícula

La pel·lícula es va realitzar amb una combinació de material GoPro de l'activitat en el mar i un equip de pel·lícules professionals per a imatges en terra.

## Referències

* ↑ «Director of ‘Losing Sight of Shore’ at screening in Sonoma». Sonoma Index Tribune, 14-03-2018. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ «Team of 4 women breaks 3 world records by successfully rowing the Pacific Ocean». Women in the World, 30-01-2016. Arxivat de l'original el 16 d’abril 2019. [Consulta: 16 abril 2019].
* 1 2 «How They Did It: Directing a Film in the Pacific Ocean From 5,000 Miles Away in Losing Sight of Shore». MovieMaker Magazine, 02-05-2017. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ «Coxless Crew». Coxless Crew. Arxivat de l'original el 2019-08-18. [Consulta: 17 agost 2019].