OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Mateu i Bagaria

Joan Mateu i Bagaria, conegut artísticament com a Joan Mateu (Salt, Gironès, 2 de març de 1976), és un artista multidisciplinari català amb projecció internacional, especialitzat en pintura figurativa i espais urbans.
L'any 1999 va anar a viure a Barcelona, on va estudiar Arts Aplicades a l'Escola de la Llotja; malgrat sempre havia treballat l'aquarel·la, la pintura acrílica va esdevenir el seu nou mitjà d'expressió. El 2002 va fer la seva primera exposició individual amb gran èxit, i a partir d'aquest moment va arrencar la seva carrera artística i va començar a exposar amb regularitat a diferents galeries tant d'Europa com dels Estats Units, guanyant diversos premis.
Va editar MATEU, el seu primer llibre, amb RBA Editores/La Magrana, i el 2011 va pintar el presbiteri de la capella de Praia de Guarativa a Salvador de Bahia (Brasil) i va fer el polèmic cartell de Fires de Girona (la Catedral de Girona). L'any següent va publicar juntament amb l'escriptor Vicenç Pagès El llibre de l'any, en el que hi apareixien 53 il·lustracions seves. A finals de 2012 va decidir fer un tomb important en el seu estil de treball. La seva predilecció per la figura humana (influenciada per Vermeer i Edward Hopper, entre d'altres).

## Premis

* 2003: menció d'honor del 45è Premi de Pintura Jove de la Sala Parés, amb l'obra Espera
* 2007: premi Ricard Camí, amb l'obra Interiors
* 2007: segon premi del Premi La Mutua de Granollers
* 2011: dos premis Arte Laguna de Venècia

## Referències

* 1 2 3 4 5 Joan Mateu Arxivat 2013-09-03 a Wayback Machine. a Figurativas.org (castellà)
* ↑ Joan Mateu a Arte Informado (castellà)
* ↑ Joan Mateu a GalArt (castellà)
* ↑ Vilafant acull l'exposició 'viatgera' de Joan Mateu. a VilaWeb, 11 d'octubre de 2004
* ↑ Joan Mateu guanya una prestigiosa beca a Venècia per pintar una església al Brasil a Diari de Girona, 13/3/11
* ↑ Girona: Joan Mateu es considera un ´cap de turc´ i no vol fer ´res més a Girona´ a Bonart, 11 de desembre de 2011
* ↑ L'artista gironí Joan Mateu, autor del cartell de Fires de Sant Narcís 2011 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a Girona.cat
* ↑ El llibre de l'any
* 1 2 Joan Mateu a Fundaciondelasartes.org
* ↑ Premi de pintura Ricard Camí
* ↑ Premi doble per a Mateu a El Punt Avui, 13/3/11

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Joan Matamala i Flotats

Joan Matamala i Flotats (Gràcia, 1893 – Barcelona, 1977) fou un escultor català, fill del també escultor Llorenç Matamala i Piñol i net i deixeble de Joan Flotats.
Es va formar a l'Escola de la Llotja (1910). Va treballar d'aprenent al taller de la Sagrada Família i, al morir el seu pare, va acabar la part escultòrica de la façana del Naixement el 1934.
Va destacar com a retratista, fent exposicions individuals des de 1920 a Barcelona, Girona i Reus. Conreà també la pintura. Va reunir un important arxiu documental i gràfic sobre Antoni Gaudí, que va cedir l'any 1972 a la Càtedra Gaudí, i fou autor d'una Història de la Sagrada Família.
Matamala va ser el divulgador d'un desconegut projecte gaudinià, l'Hotel Attraction, del que se sabia res fins al 1956, quan va publicar una memoria titulada "Cuando el Nuevo Continente llamaba a Gaudí (1908-1911)", on, junt a la explicació del projecte va afegir diferents dibuixos realitzats per Gaudí.

## Referències

* 1 2 3 «Llorenç Matamala i Pinyol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Matamala, Joan. Antoni Gaudí. Mi itinerario con el arquitecto. Barcelona: Editorial Claret, 1999. ISBN ISBN 84-8297-343-6.
* ↑ Montaner, Josep M; Azara, Pedro. Hotel Attraction: una catedral laica / El gratacel de Gaudí a New York.. Barcelona: UPC, ETSAB, 2002. ISBN ISBN 84-8301-669-9.
# José Royo Salvador

José Royo Salvador (València, 30 de juliol de 1821 - Llombai, 1910) fou un polític valencià.
Els seus pares eren llauradors i el seu pare, Mariano Royo Aznar, es va establir a València i va assolir una bona fortuna amb una fàbrica de rajoles a Manises, un magatzem de ploms i el comerç de farines i grans.
Estudià dret a la Universitat de València i treballà com a dipositari de l'ajuntament de València de 1865 a 1869, càrrec que heretà del seu pare i del que fou desposseït en no voler jurar la nova Constitució Espanyola de 1869. Aleshores es posà de part dels carlins, i amb el seu partit fou elegit diputat per Morella a les eleccions generals espanyoles de 1871 i abril de 1872. No arribà a ocupar els escons a causa del fet que es va exiliar a Pau a causa de la defensa de l'estratègia insurreccional carlina. A l'exili fou secretari particular del pretendent Carles VII i quan tornà a València es posà de part de Cándido Nocedal i la seva escissió (Partit Integrista), de la qual fou el principal cap al País Valencià fins a la seva mort. El 1890 fou nomenat president de l'Associació de Catòlics de València.

## Obres

* Las veladas de Benicasim

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.488. ISBN 9788495484802.
# Jean-Baptiste Denys

Jean-Baptiste Denys (1643 – 3 d'octubre de 1704) fou un metge francès conegut per haver fet la primera transfusió de sang (una xenotransfusió) documentada en humans. Estudià a Montpeller i era el metge personal del rei Lluís XIV.
Denys va administrar la primera transfusió de sang completament documentada el 15 de juny de 1667. Va transferir unes dotze unces de sang d'ovella a un noi de 15 anys, que va sobreviure a la transfusió. Denys va fer una altra transfusió a un manobre, que també va sobreviure. En tots dos casos, la petita quantitat de sang que es va transferir va permetre que aguantessin la reacció al·lèrgica i sobrevisquessin. El tercer pacient de Denys fou el baró suec Gustaf Bonde. Va rebre dues tranfusions, i va morir després de la segona. L'hivern de 1667, Denys va administrar una transfusió de sang de vedella a Antoine Mauroy, però va morir en la tercera transfusió. La seva mort va comportar molta controvèrsia; la dona de Mauroy assegurava que Denys era el responsable de la mort del seu marit, i Denys va ser acusat d'homicidi. Va ser absolt, i es va acusar la dona de Mauroy de causar la seva mort. Després del judici, Denys va deixar de practicar. Més tard es va saber que Mauroy havia mort d'enverinament amb arsènic.
Els experiments de Dens amb sang animal van provocar molta controvèrsia a França, i el 1670 es va prohibir aquest procediment. No va ser fins al descobriment dels quatre grups sanguinis de Karl Landsteiner el 1902 que les transfusions de sang van esdevenir segures.

## Referències

* 1 2 «This Month in Anesthesia History». Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 15 juny 2009].
* ↑ «The First Blood Transfusion?». Heart-valve-surgery.com, 03-01-2009. [Consulta: 9 febrer 2010].
* 1 2 «Red Gold . Innovators & Pioneers . Jean-Baptiste Denis». PBS. [Consulta: 9 febrer 2010].
* ↑ Klein, H.; Anstee, D. Mollison's Blood Transfusion in Clinical Medicine. 11th. Oxford: Blackwell, 2005, p. 406. ISBN 0-632-06454-4.
* ↑ Asimov, Asimov's Biographical Encyclopedia of Science and Technology 2nd Revised edition
# Jesús Puras

Jesús Puras Vidal de la Peña, més conegut com a Chus o Jesús Puras (Santander, 16 de març de 1963) és un pilot de ral·lis càntabre 8 cops Campió d'Espanya de Ral·lis (1990, 1992, 1995, 1997, 1998, 1999, 2000 i 2002) i guanyador del Campionat Mundial de Ral·lis de producció l'any 1994. També guanyà al Campionat Mundial de 2litres l'any 1996.
Ha guanyat una prova del Campionat Mundial de Ral·lis, concretament el Tour de Còrsega de l'any 2001. Puras ha disputat en total 47 ral·lis del Mundial a data de 2009.

## Campionats estatals

| Campionat | Cotxe | Any | Lloco |
| Campionat de Cantabria | Renault 5 Ts 100 CV | 1982 | 2n |
| Copa d'Espanya | Renault 5 Turbo Gr. B 200 CV | 1986 | 1r |
| Campionat d'Espanya | Renault 5 GT Turbo Gr. N | 1987 | 4t |
| Campionat d'Espanya | Renault 11 Turbo Gr. A 185 CV | 1987 | 4t |
| Campionat d'Espanya Gr. N | Ford Sierra RS Cosworth Gr. N 285 CV | 1988 | 1r |
| Campionat d'Espanya | Ford Sierra RS Cosworth Gr. A 320 CV | 1989 | 2n |
| Campionat d'Espanya | Lancia Delta HF Integrale 16v Gr. A 340 CV | 1990 | 1r |
| Campionat d'Espanya | Lancia Delta HF Integrale 16v Evoluzione 320 CV | 1992 | 1r |
| Campionat d'Espanya | Ford Escort RS Cosworth Gr. N 285 CV | 1993 | |
| Campionat d'Espanya | Citroën ZX 16v Gr. A 238 CV | 1995 | 1r |
| Campionat d'Espanya | Citroën ZX 16v Kit Car 260 CV | 1997 | 1r |
| Campionat d'Espanya | Citroën Xsara Kit Car 260 CV | 1998 | 1r |
| Campionat d'Espanya | Citroën Xsara Kit Car 280 CV | 1999 | 1r |
| Campionat d'Espanya | Citroën Xsara Kit Car | 2000 | 1r |
| Campionat d'Espanya (terra) | Toyota Corolla WRC | 2001 | 2n |
| Campionat d'Espanya | Citroën Xsara WRC | 2002 | 1r |
| Campionat d'Espanya | Renault Clio S1600 | 2003 | 4t |
| Campionat d'Espanya | Mitsubishi Lancer Evo IX N | 2007 | 5é |

## Campionats internacionals

| Campionat | Cotxe | Any | Lloc |
| Campeonato Mundial Gr. N | Ford Escort RS Cosworth Gr. N 285 CV | 1994 | 1r |
| Campionat Mundial F2 | Seat Ibiza Kit Car 255 CV | 1996 | 1r |
| Campionat Mundial | Xsara KitCar/Toyota Corolla WRC | 1999 | 9é |
| Campionat Mundial | Citroën Xsara WRC | 2001 | 11é |
| Campionat Mundial | Citroën Xsara WRC | 2002 | 19é |

## Enllaços externs

* Jesús Puras - Lloc web oficial (castellà)
# John Cooper (dissenyador de cotxes)

John Newton Cooper CBE (17 de juliol de 1923 – 24 de desembre de 2000) va ser cofundador, emb el seu pare Charles Cooper, de la Cooper Car Company. Nascut a Surbiton, Surrey, Anglaterra, RU es va convertir en una llegenda del motor amb el seu disseny de xassís amb motor posterior que eventualment canvià la cara d'aquest esport en el seu nivell més alt, des de Fórmula 1 a l'Indianapolis 500.

## Referències

* Perfil de John Cooper al The 500 Owners Association Arxivat 2009-12-14 a Wayback Machine.
* John Cooper: L'Home que Va Derrotar a Itàlia
* The Guardian, 5 de gener de 2001, Pàgina 22: Obituari d'Alan Henry.
# John Cooper Works

John Cooper Works (JCW) va ser una empresa fabricant de kits de preparació de motors i xassís. Va ser creada l'any 2000 per Michael Cooper, net de Charles i fill de John, fundadors de John Cooper Works. JCW va ser adquirida per BMW l'any 2008.
JCW es va encarregar d'oferir recanvis esportius als propietaris de Mini i de confeccionar la preparació del model més esportiu de la marca, el Mini Cooper S John Cooper Works, amb poc més de 200cv en la seva primera edició.

## Referències

* ↑ «Review: Mini John Cooper Works Clubman». Belfast Telegraph, 10-12-2009. [Consulta: 30 desembre 2013].
# José Manuel Quesada Nortes

José Manuel Quesada Nortes (Oriola, 26 de maig de 1939 - Elx, 18 de juny de 1996) va ser un ciclista valencià que competí professionalment entre 1960 i 1966.

## Palmarès

* 1961
** 1r al Trofeu Jaumendreu
** 1r al Tour del Rosselló i vencedor d'una etapa
* 1963
** 1r al Gran Premi d'Alacant

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1961. 34è de la classificació general
* 1963. 28è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Biografia i imatges
# José Manuel Rodríguez Delgado

José Manuel Rodríguez Delgado (1915, Màlaga, Espanya - 15 de setembre de 2011, San Diego, Estats Units d'Amèrica) fou un científic espanyol destacat per les seues investigacions amb èxit de control mental. Va treballar per a la Universitat Yale. Començà a realitzar recerques sobre el dolor i el plaer per controlar el comportament a la Universitat de Madrid. Després de la Segona Guerra Mundial fou el cap de departament del Departament de neuropsiquiatria a l'escola mèdica de Yale. El 1965 aconseguí controlar mentalment un bou amb un mecanisme que consistia en un radiotransmissor i un comandament electrònic que el permetia controlar l'animal a distància.

## Referències

* 1 2 Martínez Ron, Antonio «Ha muerto José Manuel Rodríguez Delgado, el hombre que intentó el "control de la mente"». La Información, 14-10-2011 [Consulta: 28 agost 2015]. Arxivat 15 October 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-10-15. [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ Bärtås, Magnus; Ekman, Fredrik; Delgado, José «Issue 2 Mapping Conversations Spring 2001 Psychocivilization and Its Discontents: An Interview with». Cabinet magazine, 1, primavera 2001 [Consulta: 28 agost 2015].
# Juan Guillermo Ripperdá

Johan Willem Ripperdá (Oldehove, 1680-Tetuan, 1737), més conegut com a Juan Guillermo Ripperdá, baró i després duc de Ripperdá, va ser un aventurer d'origen holandès al servei de la corona espanyola. Va arribar a Madrid com a ambaixador de les Províncies Unides l'any 1715 i va passar a servir el rei Felip V, el 1718. Mort de Lluís I de forma prematura, va servir secretament com a ambaixador davant del Sacre Imperi Romanogermànic durant les negociacions dels tractats de Viena el 1724, perquè les relacions diplomàtiques encara no s'havien restablert.
L'any següent, durant un curt període va reunir totes les secretaries del govern en la seva persona, les seves actuacions, però, van fer que el 1726 fos totalment destituït i després empresonat a Segòvia, però va escapar el 1728 amb l'ajuda d'una criada del carceller, que s'havia enamorat d'ell, i va fugir a Portugal, després a Anglaterra i, finalment, als Països Baixos, el 1730. L'any següent es fa present al Marroc, on la seva història es confon amb la llegenda.

## Referències

* 1 2 3 4 «Johan Willem Ripperdá». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 12 abril 2016].
* ↑ Suárez Fernández, 1984, p. 362-363.
* ↑ Suárez Fernández, 1984, p. 365.

## Bibliografia

* Suárez Fernández, Luis. Historia general de España y América (en castellà). Volum 10. Madrid: Ediciones Rialp, 1984. Arxivat 2014-01-09 a Wayback Machine.
# Juan Guillermo Castillo Iriart

Juan Guillermo Castillo Iriart (Montevideo, 17 d'abril de 1978) és un futbolista professional uruguaià. Juga a la posició de porter i el seu equip actual és el Colo-Colo.

## Internacional

El 2006 va ser citat per l'entrenador de la selecció de futbol de l'Uruguai, Óscar Washington Tabárez, i va anar com a suplent de Fabián Carini a la Copa Amèrica 2007 a Veneçuela.
El seu debut es va produir posteriorment, en un amistós contra Sud-àfrica a Johannesburg, el 12 de setembre de 2007. Pel que fa a partits oficials, va debutar per l'Eliminatòria per al mundial de Sud-àfrica 2010 en la 6a data, el 17 de juny de 2008, enfrontant a Perú.

### Participació en Copes del Món

| Mundial | Seu | Resultat | PJ (G) |
| Copa del Món de Futbol de 2010 | Sud-àfrica | | 0 (0) |

## Referències

* ↑ Fitxa tècnica de Juan Castillo, a ceroacero.es (castellà)

## Enllaços externs

* national-football-teams.com (anglès)
* Futpédia Arxivat 2009-02-01 a Wayback Machine. (portuguès)
* ogol.com.br Arxivat 2009-05-31 a Wayback Machine. (portuguès)
# Julius Rudel

Julius Rudel (Viena, Àustria, 6 de març de 1921 − Manhattan, 26 de juny de 2014) va ser un director d'orquestra estatunidenc d'origen austríac, que va ser director artístic del New York City Opera de 1957 a 1979.

## Biografia

Va començar els seus estudis musicals a l'Acadèmia de música de Viena, però amb l'adveniment del nazisme, emigra als Estats Units el 1938, on continua els seus estudis a la Mannes School of Music de New York.
El 1943 va ser pianista repetidor al New York City Opera, i hi debuta com a director d'orquestra l'any següent, a Der Zigeunerbaron de Johann Strauss. Va ser director artístic d'aquest teatre de 1957 a 1979, al qual li dona una gran empenta produint un repertori molt ampli, des de Monteverdi a Leoš Janáček. Paral·lelament, va ser igualment director artístic del festival de Caramoor a l'Estat de Nova York de 1962 a 1976, i va ser el primer director musical del Kennedy Center a Washington DC així com del Wolf Trap Park fur the Performing Arts a Vienna, Virgínia.

## Referències

* ↑ «Julius Rudel, Longtime City Opera Impresario, Dies at 93» (en anglès). The New York Times, 26-06-2014. [Consulta: 26 juny 2014].
# Kai Khusrau de Kartli

Kai Khusrau (Kaikhushru Khan), nascut l'1 de gener del 1674, era el fill gran de Levan de Kartli i de Thouta i va ser rei de Kartli del 1709 al 1711. enllaç a Darugha (Prefecte) d'Esfahan del 1700 al 1709, Naib Divanbegi (ajudant del senyor cap de Justícia) de Pèrsia 1703 a 1709, i Divanbegi (senyor cap de Justícia) el 1709. Succeí al seu pare el 1709 però mai va ser coronat, i va regnar absent alhora que exercia com a Sipahsalar a l'exèrcit persa de l'Afganistan. Es va casar amb Kethavan (Ekaterina Igorievna († 1730). Va morir en combat contra els ghalzai a Kandahar el 27 de setembre de 1711.

## Referències

Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Karkaar

Karkaar és una regió de l'estat autonom del Puntland, creada per divisió de la regió de Bari. Ocupa la part meridional de l'antiga regió, al sud de les muntanyes Karkaar que li donen nom.
Limita al nord amb Bari, a l'oest amb l'estat autònom de Maakhir, al sud amb la regió del Nugaal, i a l'est amb l'oceà Índic. La capital és la ciutat de Qardho. Està formada pels antics districtes de Bander Beyla i Qardho. La regió fou dividida en quatre districtes: Duud Hooyo, Qodax, Bender Beyla i Qardho.
L'economia de la regió és ramadera, amb pesca a la zona costanera.
# Josep Agulló i Prats

Josep Agulló i Prats (Terrassa, 25 d'agost de 1846 - Barcelona, 14 d'agost de 1926) fou compositor, organista i mestre de capella. Músic molt prolífic, compongué més de cent peces de tots els gèneres, encara que solament publicà 20 preludis brillants i una romança per a piano.

## Biografia

Es formà a l'Escolania de Montserrat (1853-1863) amb el mestre Bartomeu Blanch i, a partir del 1867, amplià estudis al Conservatori de Santa Cecília de Roma, del qual en fou membre i mestre compositor honorari. A Terrassa, va ser organista i mestre de capella de l'església del Sant Esperit (1869-1873). El 1870 publicà el Tratado de armonia teórico práctico en forma de diálogo. El 1872 fou nomenat membre de l'Acadèmia i Congregació Filharmònica de Catània. Tornà a Montserrat, on exercí com a mestre de música de l'Escolania. El 1873 marxà a Puerto Rico, on havia guanyat, per concurs, la plaça d'organista de la catedral de San Juan de Puerto Rico. El 1874 es casà amb Rosaura Casablanca.
El 1899, tornà a Catalunya, dedicant-se a l'ensenyament de la música i a la composició. Poc després, es retirà per dedicar-se a l'ensenyament fins al seu traspàs. Es conserven obres seves al fons musical de la catedral-basílica del Sant Esperit de Terrassa (TerC) i música impresa a la Biblioteca de Catalunya.

## Referències

* ↑ RAGON, Baltasar. El arte y los artistas de Terrassa. Terrassa. Imp: Joan Morral.
* ↑ «Esquela: José Agulló Prats». La Vanguardia, 15-08-1926, pàg. 4.
* ↑ «Josep Agulló i Prats». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ GREGORI I CIFRÉ, Josep Maria. Inventaris dels fons musicals de Catalunya Volum 1: Fons de la catedral-basílica del Sant Esperit de Terrassa. Departament de Cultura. Generalitat de Catalunya, 2007, p. XVI i 3-4. ISBN 978-84-393-7433-6.
* ↑ AGULLÓ I PRATS, Josep. Tratado de armonia teórico-practico en forma de diálogo. Barcelona: R. Guardia, 1870.
* ↑ FREIXAS I VIVÓ, Josep. Musiquer terrassenc. 224 fitxes biogràfiques. Terrassa: Fundació torre del palau, 2011.
* ↑ PEDRELL, Felip. Diccionario biográfico y bibliográfico de músicos y escritores de música. V. Berdós, 1897.
* ↑ «Obres de Josep Agulló a l'IFMuC. Base de dades dels fons musicals de Catalunya».
* ↑ AGULLÓ I PRATS, Josep 20 preludios brillantes: (à capricho) para piano : en los tonos mayores y menores mas usados, (Leipzig : C. G. Röder), [19--?].
# Katarzyna Kiedrzynek

Katarzyna Kiedrzynek és una portera de futbol ser internacional per Polònia. Al 2014 va renunciar a la selecció, però va retornar dos anys després. Ha estat subcampiona de la Lliga de Campions amb el Paris Saint-Germain.
Va ser nomenada millor jugadora polonesa del 2015.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 07/08 - 12/13 | D1 | Górnik Leczna |
| 13/14 - act. | D1 | Paris Saint-Germain | 43 | 00 | 14/12/2016 |
| 2011 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 17 | 00 | 08/06/2015 |

## Palmarès

Títols — Seleccions nacionals :
| Títols — Clubs ||||||||||||||||||||
| Reconeixements — Premis ||||||||||||||||||||
| Millor jugadora del any | 2015 |
| Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||||||||||||||||||

## Referències

* ↑ UEFA
* ↑ Sport.pl
* ↑ UEFA
* ↑ UEFA
* ↑ «Pilka Nozna». Arxivat de l'original el 2016-02-15. [Consulta: 30 juliol 2016].
# Katarma

Katarma (en rus: Катарма) és un poble de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 43 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ ИркутскстатPlantilla:Недоступная ссылка
# José Mota presenta...

José Mota presenta... és un programa de televisió humorístic presentat i protagonitzat per José Mota. S'emet a La 1 de Televisió Espanyola des del 20 de febrer de 2015 la nit dels divendres, amb un format de 45 minuts de durada.

## Premis i reconeixements

* Premi Ondas 2015 a José Mota com a millor intèrpret masculí.

## Referències

* ↑ Blanca Cía y Natalia Marcos. «Los Premios Ondas con más pretendientes de la historia». El País, 28-10-2015. [Consulta: 29 octubre 2015].

## Enllaços externs

* José Mota presenta... - Lloc web oficial