OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Bautista de Orendain y Azpilcueta

Juan Bautista de Orendain y Azpilcueta (Segura, 19 d'octubre de 1683 - Madrid, 21 d'octubre de 1731/1733) va ser un polític i noble espanyol, actiu durant els regnats de Felip V i Lluís I.
Prototip de l'hidalgo rural de les províncies basques, era fill de León de Orendain Gulisasti y d'Ana María de Azpilcueta. Des de la seva posició de secretari i gràcies a les seves grans aptituds, va anar escalant socialment a Guipúscoa. El 1707 era alcalde de Segura, on havia nascut. L'any següent es va traslladar a Yepes, amb motiu del seu casament amb Hipólita Casado Busto, dama d'origen castellà; el matrimoni no tingué descendència.
Més tard es traslladà a Madrid, on va tenir relació amb homes de negoci bascs. La seva aparició a la cort fou gràcies al marquès de Grimaldo, del qual es té constància que, després, va recelar del seu protegit i hi conspirà en contra. No obstant això, durant el regnat de Felip V va exercir els càrrecs de Conseller d'Estat, i primer Secretari d'Estat i del Despatx Universal. El 1724, com a secretari d'aquest darrer despatx, va participar del gabinet assessor de govern de Lluís I, que havia d'assessorar al monarca en els assumptes d'estat a causa de la seva inexperiència. A la mort als pocs mesos del nou rei, a diferència d'altres ministres del gabinet assessor, Orendain comptà amb la total confiança d'Isabel Farnese i continuà al Despatx Universal i després al d'Hisenda. Durant l'etapa de Ripperdá, Orendain va col·laborar amb aquest ministre, però després fou l'encarregat de detenir-lo.
Esdevingué comanador de Segura de la Sierra (Jaén) a l'Orde de Santiago, a la qual va ingressar el 1730.
Va participar com a diplomàtic en diverses negociacions de pau, en especial la que resolgué, finalment, la Guerra de Successió Espanyola. El 25 de maig de 1725, Felip V li va atorgar el títol de Marquès de la Pau i la Grandesa d'Espanya de primera classe, per la seva encertada i hàbil tasca diplomàtica a la Pau de Viena.

## Referències

* ↑ De Cadenas y Vicent, Vicente. Caballeros de la Orden de Santiago, siglo XVIII (en castellà). Madrid: Hidalguia, 1977, p. 305.
* 1 2 De Soraluce y Zubizarreta, 1870, p. 418.
* 1 2 3 4 Larrañaga Elorza, Koldo. «Juan Bautista de Orendain Azpilcueta» (en castellà). Auñamendi Eusko Entziklopedian. Euskomedia Fundazioa. [Consulta: 25 febrer 2015].
* 1 2 3 4 5 «Orendain Azpilcueta, Juan Bautista de (s. XVII-s.XVIII)» (en castellà). Censo-Guía de Archivos de España e Iberoamérica. Ministerio de Educación, Cultura y Deporte. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ Martín, 1998, p. 1676.

## Bibliografia

* De Soraluce y Zubizarreta, Nicolás. Historia general de Guipúzcoa. Vitòria: Litografía Librería de la Viuda de Egaña, 1870.
* Martín, Ricardo (dir.); AADD. Historia de España, 9. Del reinado de Felipe V a las reformaciones de Carlos III (en castellà). Barcelona: Salvat, 1998. ISBN 84-345-9922-8.
# Política Comercial Comuna

La Política Comercial Comuna (PCC) és una de les més rellevants polítiques comunitàries que la Unió Europea, primera potència comercial del món, desplega en l'àmbit de la seva acció exterior. Basada en un conjunt de normes reguladores i d'accions polítiques en l'àmbit del comerç internacional, la política comercial ordena les relacions comercials de la Unió i els seus Estats membres amb la resta del món.
Els seus principals objectius són la promoció i protecció dels interessos europeus i de les seves empreses al comerç mundial i la facilitació i el desenvolupament harmònic del lliure intercanvi comercial en el món, mitjançant l'Organització Mundial del Comerç, així com el de vetllar perquè el mencionat procés es desenvolupi en les condicions més equilibrades i equitatives possibles, donant suport al desenvolupament dels països menys afavorits en el marc de les seves relacions bilaterals, mitjançant els acords i mesures preferencials.

## Vegeu també

* Relacions internacionals de la Unió Europea
* Economia de la Unió Europea
* Comissari Europeu de Comerç
# Pollice verso

Pollice verso o verso pollice és una expressió llatina, que significa «amb el polze al revés», emprada en els combats entre gladiadors. Fa referència al gest utilitzat per les multituds a l'Antiga Roma per jutjar un gladiador derrotat.

## Significat

Les fonts sobre el gest són escasses i contradictòries. Les Sàtires de Juvenal («verso pollice vulgus cum iubet») semblen donar espai a la realitat, però les fonts històriques no parlen amb claredat sobre el gest. El poeta hispanolatí Prudenci, en contra Symmachum 2.1096 usa el verb convertere : «Et, quoties victor ferrum jugulo inserit, illa delicias ait esse suas, pectusque jacentis virgo modesta jubet converso pollice rumpi». Altres expressions són pollicem premere i pollex infestus.
De fet, en tots els passatges llatins, el problema es troba en el significat que es dona a l'expressió «verso pollice» o «converso pollice», és a dir, si el gir de canell s'ha d'efectuar amb el polze cap amunt o cap avall. És probable que amb «Pollex Versus» s'entengués que el polze està disposat horitzontalment pel gladiador, que rebrà el «cop de gràcia». A més, el polze horitzontal representa la posició que assumeix el gladiador quan rebrà el «cop de gràcia». Per tant, sembla raonable que el polze cap avall no significava la mort del gladiador. Al contrari del que sovint es mostra a les pel·lícules, per indicar la mort s'apuntava amb el dit polze cap amunt o horitzontalment, ja que es tracta d'un gest que recorda l'acte de desembeinar una espasa. Per contra, el gest d'introduir el polze al puny (espasa envainada) permetia salvar la vida del gladiador que havia estat derrotat. El 1997, el sud de França, es va descobrir un medalló romà del segle II o III, en què apareix representat un tribunal amb el dit polze introduït al puny tancat, prop de dos gladiadors, amb la inscripció «els que estaven seran alliberats ».
L'origen de l'equívoc prové del quadre Pollice verso (1872) de Jean-Léon Gérôme, una interpretació errònia del mateix va acabar popularitzant un significat errat del gest. Així mateix, tot el «cinema de romans», com es pot observar en pel·lícules com Quo vadis (1951), Ben Hur (1959), o Gladiator (2000), va contribuir a la consolidació d'aquesta creença en la cultura popular.

## Referències

* ↑ Décimo Junio Juvenal, Sátiras, 3.35-37.
* ↑ Jacques Paul Migne, Patrología Latina, 864.
* ↑ Plinio el Viejo, Naturalis historia, XXVIII.2: «pollices, cum faveamus, premere etiam proverbio iubemur» texto latino en LacusCurtius.
* 1 2 Pollice Verso (en inglés). American Journal of Philology, Vol. 13, N.º 2 (1892), pp. 213‑225, de LacusCurtius.
* 1 2 https://web.archive.org/web/20060510223925/http://classico.biella.it/IPERTESTO%20LATINO/il_maneloquio.htm
* 1 2 John Lloyd, El pequeño gran libro de la ignorancia, Paidós, 2007, p. 70 ISBN 978-88-06-19060-6
* ↑ John Lloyd, El pequeño gran libro de la ignorancia, Paidós, 2007, p. 71 ISBN 978-88-06-19060-6
* 1 2 John Lloyd, El pequeño gran libro de la ignorancia, Paidós, 2007, p. 70 ISBN 978-88-06-19060-6
# Federal xopí

El federal xopí (Gnorimopsar chopi), anomenat també tord charrúa o guira-hú és una espècie d'ocell pertanyent a la família dels ictèrids. És l'única espècie del gènere Gnorimopsar.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Argentina, Bolívia, Brasil, el Paraguai, el Perú, i l'Uruguai.

## Hàbitat

L'hàbitat d'aquesta espècie són les selves humides, subtropicals o tropicals especialment humides o planes de pantans, prades, i boscos densos.

## Referències

* ↑ «Federal xopí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Corredor Biològic Mundial

El Corredor Biològic Mundial és una iniciativa que sorgeix el 21 de desembre del 2012 des de l'ONG Un bosque para el planeta tierra. El projecte i l'ONG es creen per cercar una solució global a l'exposició al perill d'extinció de milers d'espècies de fauna i flora, en paral·lel a la pèrdua progressiva d'hàbitats naturals terrestres i marins de gran valor ecològic a tot el planeta.
Amb aquesta iniciativa s'intenta aconseguir un corredor biològic d'abast mundial, que uneixi entre sí totes les àrees naturals del planeta, i pretén cercar una solució de tipus global.
Davant l'avanç imparable del canvi climàtic causant de greus conseqüències per a les poblacions humanes, s'ha creat el Comitè Internacional del Corredor Biològic Mundial, com a última esperança, amb l'objectiu de lluitar en tots els fronts nacionals i internacionals per la protecció i conservació de la naturalesa, buscant sinergies en tots els continents i organismes oficials i civils, per posar en valor la conservació del medi ambient i la protecció de la seva biodiversitat en tots els ecosistemes de la Terra. El Corredor Biològic Mundial ha estat promogut i està coordinat per quatre Associacions altruistes en defensa de la natura: 'Un bosc per al planeta Terra', 'Projecte Gran Simi Espanya', 'Reserva del Bisó europeu San Cebrian de Muda' i 'Orangutan Foundation International'. Destacades personalitats del medi ambient, investigadors, catedràtics de diferents especialitats, líders indígenes, biòlegs, zoòlegs, arqueòlegs, antropòlegs, geòlegs, paleontòlegs, diplomàtics i ecologistes dels 5 continents s'han unit en aquest Comitè Internacional per crear un Corredor Biològic Mundial, creant un espai de trobada, sinergies, aliances, idees i projectes per diferents parts de la planeta que puguin desenvolupar avenços significatius en l'ampliació de l'corredor biològic mundial.

## Referències

* ↑ «El Corredor Biológico Mundial se extiende». Integral, Núm. 500, 2021, pàgs. 16-17 [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ Araujo, Joaquín «El corredor biológico mundial: un antídoto contra la prisa». El Confidencial, 16-04-2021 [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ Pozas Terrados, Pedro. «Corredor biológico mundial: una esperanza al futuro». Pressenza. Agencia Internacional de noticias, 21-03-2026. [Consulta: 10 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Corredor Biològic Mundial
# Rhynchobatus djiddensis

Rhynchobatus djiddensis és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 310 cm de llargària total i als 227 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes occidentals de l'oceà Índic: des del Mar Roig fins a Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* McEachran, J.D.: "Rhinobatidae. Peces guitarra", a W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (editors). Guia FAO para Identification de Especies para los Fines de la Pesca. Pacifico Centro-Oriental, planes 778-781. Any 1995.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Piskunóvskoie

Piskunóvskoie - Пискуновское (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al Caucas Nord, a 19 km al nord d'Otràdnaia i a 207 km al sud-est de Krasnodar.
Pertany al poble de Gussaróvskoie.
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 2012 – 10 quilòmetres masculins

Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 2012 :
| Lliure |||||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| 800 m | | dones |
| 1.500 m | homes | |
| Esquena |||||
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Braça |||||
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Papallona |||||
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| estils |||||
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| Relleus lliures |||||
| 4×100 m | homes | dones |
| 4×200 m | homes | dones |
| relleus estils |||||
| 4×100 m | homes | dones |
| Aigües obertes |||||
| 10 km | homes | dones |
La prova dels 10 quilòmetres masculins dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 es va disputar el 10 d'agost al llac Serpentine, a Hyde Park.
El tunisià Oussama Mellouli guanyà la medalla d'or, amb un temps d'una hora quaranta-nou minuts i cinquanta-cinc segons. L'alemany Thomas Lurz acabà segon, a menys de quatre segons de Mellouli, mentre el canadenc Richard Weinberger acabà tercer.

## Qualificació

Els nedadors admesos per prendre part en aquesta prova es van determinar al Campionat del Món de natació de 2011, que es disputà a Xangai, Xina, i en la classificació d'aigües obertes que organitzà la FINA a Setúbal el 2011. Els classificats foren els 10 nedadors més ràpids d'ambdues carreres i el més ràpid de cadascuna de les 5 associacions continentals.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Oussama Mellouli (TUN) | Thomas Lurz (GER) | Richard Weinberger (CAN) |

## Results

| Pos. | Nedador | Temps | Temps perdut | Notes |
| | Oussama Mellouli (TUN) | 1:49:55.1 | | |
| | Thomas Lurz (GER) | 1:49:58.5 | +3.4 | |
| | Richard Weinberger (CAN) | 1:50:00.3 | +5.2 | |
| 4 | Spyridon Gianniotis (GRE) | 1:50:05.3 | +10.2 | |
| 5 | Daniel Fogg (GBR) | 1:50:37.3 | +42.2 | |
| 6 | Sergey Bolshakov (RUS) | 1:50:40.1 | +45.0 | |
| 7 | Vladimir Dyatchin (RUS) | 1:50:42.8 | +47.7 | |
| 8 | Andreas Waschburger (GER) | 1:50:44.4 | +49.3 | Avís |
| 9 | Petar Stoychev (BUL) | 1:50:46.2 | +51.1 | |
| 10 | Alex Meyer (USA) | 1:50:48.2 | +53.1 | |
| 11 | Julien Sauvage (FRA) | 1:50:51.3 | +56.2 | |
| 12 | Hercules Troyden Prinsloo (RSA) | 1:50:52.9 | +57.8 | Avís |
| 13 | Erwin Maldonado (VEN) | 1:50:52.9 | +57.8 | |
| 14 | Igor Chervynskiy (UKR) | 1:50:56.9 | +1:01.8 | |
| 15 | Yasunari Hirai (JPN) | 1:51:20.1 | +1:25.0 | Avís |
| 16 | Brian Ryckeman (BEL) | 1:51:27.1 | +1:32.0 | |
| 17 | Valerio Cleri (ITA) | 1:51:29.5 | +1:34.4 | |
| 18 | Csaba Gercsák (HUN) | 1:51:30.9 | +1:35.8 | |
| 19 | Arseniy Lavrentyev (POR) | 1:51:37.2 | +1:42.1 | |
| 20 | Ky Hurst (AUS) | 1:51:41.3 | +1:46.2 | |
| 21 | Ivan Enderica Ochoa (ECU) | 1:52:28.6 | +2:33.5 | |
| 22 | Yuri Kudinov (KAZ) | 1:52:59.0 | +3:03.9 | |
| 23 | Francisco Hervás (ESP) | 1:53:27.8 | +3:32.7 | |
| 24 | Mazen Metwaly (EGY) | 1:54:33.2 | +4:38.1 | Avís |
| 25 | Benjamin Schulte (GUM) | 2:03:35.1 | +13:40.0 | |

## Referències

* ↑ Discipline at london2012.com
* ↑ PR 41 - Final list of 50 Olympians established in Setubal (POR)
# Hósvík

Hósvík [ˈhɔusvʊik] és un poble situat a la costa est de l'illa de Streymoy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Sunda. L'1 de gener del 2021 tenia 340 habitants.
El poble de Hósvík va formar un municipi independent fins que l'1 de gener de 2005 es va fusionar amb el municipi de Sunda. L'església és un edifici de formigó construït el 1929. Es va reformar el 2016.
Abans que l'any 1973 es construís el pont de Streymin, que connecta l'illa de Streymoy amb la seva veïna oriental Eysturoy, des de Hósvík hi operava un transbordador per a vehicles que portava fins a Selatrað.
P/F Thor, la major companyia naviliera de les Illes Fèroe, pertany a Hósvík.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 4 agost 2019]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Hósvík» (en feroès). Fólkakirkjan (Església de les Illès Fèroe). [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ «Hósvík» (en anglès). Faroe Islands. [Consulta: 19 setembre 2019].
* ↑ «Comànyia naviliera Thor» (en anglès). Thor. [Consulta: 19 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Sunda. (feroès) (anglès)
# Flàvia Domicil·la

«Domicil·la o Domitila» té aquests significats:
* Flàvia Domicil·la (esposa de Vespasià), primera esposa de Vespasià
* Flàvia Domicil·la (esposa de Flavi Climent), esposa de Flavi Climent
# Comtat del Vivarès

El comtat del Vivarès o de Viviers fou una jurisdicció feudal que es va formar en temps de Carlemany (Comitatus Vivariensis) amb centre a l'antiga població de Vivièrs (Ardecha) llavors seu del Bisbat de Viviers. Inicialment només era una divisió administrativa que més tard va comprendre les vegueries de Chalancon, Mariac, Mélas, Mairàs, Pradelles, etc.
Els bisbes de Viviers foren els primers a manifestar desitjos d'independència, que sembla fou confirmada per una carta de l'emperador Lluís el Benigne. En aquesta època el primer comte de Vivarès conegut, Eribert (o Heribert), fundà l'abadia de Cruas, junt el Roine. Tournon fou cedida a l'església de Lió. Elpodori, fill d'Heribert, era comte el 817; després els bisbes van rebre el privilegi d'immunitat i van ocupar de fet les funcions comtals. Durant quatre segles restà aquest país quasi separat de la monarquia francesa.
a més, els arquebisbes de Lió reivindicaren per llur església la sobirania dels dos castells i les senyories d'Annonay i Argental, disputant també als comtes del Valentinois el castell de Tournon i una gran part del territori que rega el Doux. Els comtes de Valentinois dominaren quasi sense rivals tota la secció compresa entre l'Erieux i el Doux. Al costat d'aquests magnats s'eclipsaren els comtes de Vivarès, desapareixent llur títol passant de fet als bisbes.
Després de la mort de Lluís el Cec, el 924, Provença passà als reis de la Borgonya Transjurana i de seguida als emperadors d'Alemanya, excepte el Vivarès, que fou afegit pels prínceps de la casa de Tolosa a llurs dominis. No obstant això, els comtes de Tolosa no posseïren més que la part inferior i meridional des del riu d'Erieux. La part septentrional continuà durant algun temps depenent indirectament del regne de Borgonya mitjançant els comtes particulars del Viennois i Valentinois. El 1271 Felip l'Agosarat reuní definitivament a la Corona de França la part meridional del Vivarès, a la que li seguí la part septentrional en temps de Felip el Bell, el 1308.
Llavors torna a ressorgir el títol de comtat de Viviers, vinculat als bisbes dels segles xiv i xv.

## Llista de comtes

* Heribert vers 800-817
* Elpodori vers 817-?
* Als bisbes de Viviers de fet
# Juliòpolis d'Egipte

Juliòpolis d'Egipte (Iuliopolis Aegypti) fou una ciutat del Baix Egipte que apareix a partir del segle i i que probablement fou fundada per Juli Cèsar o poc després. Plini el Vell diu que era a uns 30 km d'Alexandria, a la vora del canal que connectava la capital amb la branca canòpica del Nil. Algun erudits pensen que podria ser la mateixa ciutat que la Nicòpolis ('Ciutat de la Victòria') que va fundar August el 29 aC per celebrar la conquesta del país i castigar els alexandrins per la seva lleialtat a Cleòpatra; altres pensen que era un suburbi d'Alexandria (probablement, en aquest cas, seria l'Eleusis esmentat per Estrabó).

## Referències

* ↑ Bodham Donne, William. «Julio'polis Aegypti». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Rhynchobatus luebberti

Rhynchobatus luebberti és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 300 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic oriental: des del Senegal fins al Congo.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* McEachran, J.D.: "Rhinobatidae. Peces guitarra", a W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (editors). Guia FAO para Identification de Especies para los Fines de la Pesca. Pacifico Centro-Oriental, planes 778-781. Any 1995.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Portada/article desembre 2
## Disc de Nebra

El disc de Nebra, o disc celeste de Nebra, és la representació més antiga que es coneix de la volta del cel i dels fenòmens astronòmics. Es tracta d'una peça arqueològica descoberta l'any 1999 a la muntanya de Mittelberg, prop de Nebra, a l'estat de Saxònia-Anhalt, Alemanya. És una placa de bronze, quasi rodona, de 2 kg de massa i té aproximadament un diàmetre de 32 cm. Pertany a la cultura d'Unetice de fa 3600 anys; la cultura Unetice, o Aunjetitz en alemany, és una cultura prehistòrica que es va desenvolupar durant l'edat del bronze a la zona entre els rius Rin i Dnièster i des de la mar Bàltica fins al Baix Danubi. Els experts diuen que representa el firmament, amb l'ús d'elements abstractes. Es troba al Landesmuseum der Vorgeschichte de Halle.
# Hólger Quiñónez

Hólger Quiñónez (Quevedo, 18 de setembre de 1962) és un exfutbolista equatorià de la dècada de 1990.
Fou 50 cops internacional amb la selecció de l'Equador.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Barcelona Sporting Club, CR Vasco da Gama, Club Sport Emelec, C.F. União a Portugal, Deportivo Pereira de Colòmbia i Deportivo Quito.

## Referències

* ↑ Hólger Quiñónez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Ecuador - International Appearances by Player a rsssf
* ↑ Hólger Quiñónez a National-Football-Teams.com (anglès)
# Flying Saucer Attack

Flying Saucer Attack va ser un grup de rock alternatiu experimental format a Bristol, Anglaterra, el 1992. David Pearce en fou el membre principal, i Rachel Brook (de Movietone, un altre grup de Bristol) en formà part durant bona part de la seva trajectòria.
El so del grup es va caracteritzar per les veus tranquil·les amb un fons de so carregat de feedback, amb semblances amb els anomenats grups de shoegazing contemporanis i els The Jesus and Mary Chain. Els FSA van crear un nombre petit però fidel de fans com un dels grups experimentals més interessants del seu moment. La major part dels seus enregistraments eren fets amb equips casolans, que donaven al seu so un estil personal i els permetien experimentar amb tota llibertat.
El disc Mirror, publicat el 2000 al segell propi de David Pearce, assenyala el final de la carrera de la banda.

## Discografia
### Àlbums i recopilatoris

* Flying Saucer Attack (1993)
* Distance (recopilació de senzills) (1994)
* Further (1995)
* Chorus (recopilació de senzills) (1995)
* Distant Station (mostres de so de FSA mesclades per Tele:Funken) (1996)
* In Search of Spaces (temes en directe de 1994) (1996)
* New Lands (1997)
* Mirror (2000)
* PA Blues (2004) (recopilació en CD-R de temes en directe i assajos)

### Singles i EPs

* "Soaring High" (1993)
* "Wish" (1993)
* "Crystal Shade" (1994)
* "Land Beyond the Sun" (1994)
* "Beach Red Lullaby" (1995)
* "Outdoor Miner" (1995)
* "At Night" (7" compartit amb Jessamine) (1996)
* "Sally Free and Easy" (1996)
* "Goodbye" (amb Roy Montgomery) (1997)
* "Coming Home" (1997)

## Enllaços externs

* FAQ - amb contribucions de Dave Pierce
* FSA interviews - lloc web de fans
# Portada/article desembre 22
## Acròpoli d'Atenes

L'Acròpoli d'Atenes és l'acròpoli grega més important. L'Acròpoli era, literalment, la “ciutat alta” i estava present a la majoria de ciutats gregues, amb una doble funció: defensiva i com a seu dels principals llocs de culte. L'Acròpoli d'Atenes està situada sobre un turó a uns 165 metres per sobre del nivell de la ciutat. També és coneguda com Cecròpia en honor del llegendari home serp, Cècrops, rei d'Atenes.
L'Acròpoli d'Atenes va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 1987 a París.