OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Roig i Copons

Antoni Roig i Copons, (Torredembarra, Catalunya, 22 de juny de 1817 - Barcelona, Catalunya, 6 de novembre de 1885) va ser un indià natural de Torredembarra.
Antoni Roig i Copons neix a Torredembarra a la casa número 19 de l'antic carrer Nou (avui carrer Antoni Roig) el 22 de juny de 1817.
De la vida d'Antoni Roig en coneixem poca cosa, la seva infantesa i joventut és el període més fosc.
Però se sap que va ser un important comerciant que, com molts altres torrencs, va marxar a cercar fortuna a terres americanes, principalment a Cuba d'on va retornar amb una gran riquesa. De fet, al seu testament, deixà una part de la seva fortuna a familiars residents a l'illa.
Quan torna a Catalunya s'estableix a Barcelona on mor el dia 6 de novembre de 1885.
Al seu testament va establir les seves últimes voluntats entre les quals cal destacar que va sol·licitar ser enterrat al cementiri de Torredembarra a una tomba sense nom i que va destinar gran part de la seva riquesa a la creació del patronat Antoni Roig, edifici referent de l'ensenyament a Torredembarra durant molts anys.
Cal dir que el poble de Torredembarra respecta i honra la seva memòria i cada any per tots sants es fàcil trobar flors a la seva tomba.

## Referències

Comes Nolla, Gabriel. El Patronat Antoni Roig i l'ensenyament a Torredembarra (1886-1935). El Mèdol Fòrum. Tarragona 1992.
* ↑ «Baptismes (1806-1836). Pàg.129. Imatge 261». A.H.A.T. Torredembarra.Parròquia de Sant Pere apòstol, 22-06-1817. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «Registre de defuncions. Any 1885. Registre núm.8937.(pdf pàg.48)» (en castellà). Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 06-11-1885. [Consulta: 18 gener 2023].

## Enllaços externs

* El fundador del patronat - xtec.es
# Arratzu

Arratzu és un municipi de Biscaia, a la comarca de Busturialdea-Urdaibai. És la localitat natal del periodista Manuel Leguineche.

## Barris

* Barroeta (21 hab.)
* Barrutia (49 hab.)
* Eleizalde (29 hab.)
* Gorozika (39 hab.)
* Loiola (69 hab.)
* Monte (2 hab.)
* Uarka (55 hab.)
* Zabala-Belendiz (57 hab.)
* Zubiate (32 hab.)
# Arius gigas

Arius gigas és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 165 cm de llargària total i els 50 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: rius Níger i Volta.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Taylor, W.R. 1990 Ariidae. p. 230-234. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* ↑ Ita, E.O. 1984. Kainji (Nigeria). p. 43-103. A J.M. Kapetsky i T. Petr (eds.) Status of African reservoir fisheries. CIFA Tech. Pap. 10: 326 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schneider, W. 1990. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the commercial marine resources of the Gulf of Guinea. Prepared and published with the support of the FAO Regional Office for Africa. FAO, Roma, Itàlia. 268 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aparell de punt de fusió

Un aparell de punt de fusió és un instrument científic utilitzat per determinar el punt de fusió d'una substància.
Tot i que els dissenys exteriors d'aquests instruments poden variar molt el mètode emprat és el mateix. Una mostra es diposita dins d'un tub capil·lar tancat que es col·loca a l'aparell. La mostra s'escalfa, ja sigui per un escalfador o un bany d'oli, i quan la temperatura augmenta s'observa el canvi de fase de sòlid a líquid que es produeix. S'ha d'enregistrar la temperatura de canvi de fase inicial i final, el qual s'empra per fer una mitjana i obtenir el punt de fusió de la mostra examinada. L'interval de temperatures de fusió permet determinar la puresa de la substància, a menors intervals major puresa.

## Referències

* ↑ «Determination of Melting Point». [Consulta: 16 abril 2019].

## Enllaços externs

* Melting Point Apparatus a VWR
Equipament de laboratori de química :
# Aparell estomatognàtic

L'aparell estomatognàtic (del grec στόμα, llavis i γνάθος, maxil·lars) és el conjunt d'òrgans i teixits que permeten menjar, parlar, pronunciar, mastegar, deglutir, somriure, respirar, besar i succionar, abastant la cavitat oral, i part també del crani, la cara i el coll. És a la regió craneo-facial, en una zona limitada aproximadament per un pla frontal que passa per les apòfisis mastoides i dues línies horitzontals que passen, la superior per les vores supraorbitaris i la inferior per l'os hioide. El sistema estomatognàtic està compost per llavis, llengua, dents, genives, galtes, paladar, amígdales, orofaringe, glàndules salivals, el pla de la boca, frenet, maxil·lars, ganglis limfàtics, sins paranasals, articulació craniomandibular, així com els ossos, els músculs i la pell del territori orofacial.
És un aparell molt ampli, que implica centenars de malalties, entre aquestes la càries, la gingivitis, la faringitis, l'herpes labial, la candidiasi oral, les adenopaties o neoplàsies benignes o malignes, etc. Algunes estructures orals formen també part de l'aparell digestiu i altres de l'aparell respiratori. Els professionals sanitaris encarregats de l'estudi de l'aparell estomatognàtic són els odontòlegs o estomatòlegs i els metges especialistes en otorrinolaringologia.

## Vegeu també

* Estomodeu

## Enllaços externs

* «Aparell estomatognàtic» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Apomys camiguinensis

Apomys camiguinensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Són rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 246 a 266 mm i una cua de 140 a 160 mm. Poden arribar a pesar fins a 42 g. Aquesta espècie és endèmica de l'illa de Camiguin, a les Filipines. Viu en boscs primaris i en boscs amb molsa de 1.000 a 1.400 msnm. La regió que habita està en perill a causa de la tala d'arbres.

## Referències

* ↑ L.R.Heaney & B.Tabaranza Jr. «The Mammals and birds of Camiguin Island, Philippines, a distinctive center of biodiversity». Fieldiana, Zoology New Series, 106, 2006.
* ↑ «Apomys camiguinensis» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).
# Apomys iridensis

Apomys iridensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de l'illa de Luzon (Filipines). Té una llargada total de 274-310 mm, la cua de 132-157 mm, els peus de 35-40 mm, les orelles de 19-21 mm i un pes de fins a 104 g. El pelatge dorsal és marró fosc, mentre que el ventral és gris. El seu nom específic, iridensis, significa ‘de l'Irid’ en llatí.

## Referències

* ↑ Heaney, L. R.; Balete, D. S.; Veluz, M. J.; Steppan, S. J.; Esselstyn, J. A.; Pfeiffer, A. W.; Rickart, E. A. 2014. «Two new species of Philippine forest mice (Apomys, Muridae, Rodentia) from Lubang and Luzon Islands, with a redescription of Apomys sacobianus Johnson, 1962 Arxivat 2014-03-22 a Wayback Machine.». Proceedings of the Biological Society of Washington, 126: 395-413.
# Apomys datae

Apomys datae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids i el gènere Apomys. És endèmic de les Filipines, on se l'ha trobat a la gran illa septentrional de Luzon (a la Serralada Central i la costa d'Ilocos Norte). A la Sierra Madre podria haver-hi una espècie relacionada encara per descriure. A. datae és un rosegador relativament gran, que viu a terra i té una cua bastant curta pel seu gènere.
# Apuleu Saturní

Apuleu Saturní és el nom dels següents personatges:
* Gai Apuleu Saturní, comissionat romà pel senat el 168 aC.
* Luci Apuleu Saturní, pretor el 166 aC.
* Luci Apuleu Saturní, tribú de la plebs el 102 aC i el 100 aC, net de l'anterior.
* Luci Apuleu Saturní, propretor a Macedònia el 58 aC.
# Apuleu Cels

Apuleu Cels (llatí: Appuleius Celsus) va ser un metge de Centuripa a Sicília, tutor de Terenci Valent i d'Escriboni Llarg que va viure al segle i. Se'l suposa autor de Herbarium seu de Medicaminibus Herbarum, que està escrit sota el pseudònim Apuleu Bàrbar.

## Referències

* Celsus, Appuleius a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Anke Behmer

Anke Behmer (Stavenhagen, 5 de juny de 1961), anteriorment Vater (Stavenhagen, Mecklenburg-Vorpommern, 5 de juny de 1961) és una atleta retirada. Va competir representant l'Alemanya oriental, principalment en heptatló.
Va guanyar la medalla de bronze per a l'Alemanya de l'Est als Jocs Olímpics de 1988 celebrats a Seül, Corea del Sud, amb un rècord personal de 6858 punts. Aquest resultat la situa la quarta entre les heptatletes alemanyes, darrere de Sabine Braun, Sabine Paetz i Ramona Neubert.

## Referències

* ↑ «Anke Behmer». Arxivat de l'original el 2 de juliol 2012. [Consulta: 29 octubre 2018].
* ↑ «"Ewige" Bestenliste der deutschen Leichtathletik» (en alemany). German Athletics Association, 01-09-2006. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2013. [Consulta: 29 octubre 2018].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Anke Behmer
# Assassinats al llac Léman

Assassinats al llac Léman (títol original en francès, Meurtres sur le lac Léman) és un telefilm francobelga de 2016 dirigit per Jean-Marc Rudnicki, que forma part de la sèrie de pel·lícules Assassinats a.... S'ha doblat al català central per a TV3.
Es va emetre per primer cop al canal belga La Une el 17 d'abril de 2016, i a France 3 el 21 de maig del mateix any, quan va ser seguit per 4,27 milions d'espectadors (20% de quota de pantalla).
Aquesta ficció és una coproducció d'Adrénaline, Be-FILMS i RTBF, amb la participació de France 3, TV5 Monde i Radio télévision suisse (RTS).

## Repartiment

* Corinne Touzet: Sandrine Zermatten
* Jean-Yves Berteloot: Louis Jolly
* Marc Robert: Jean-Pierre / Jean-Michel Mangin
* Marc Samuel: Olivier Finet
* Karine Texier: Clara Dumont
* Stéphan Wojtowicz: Antoine Duvivier

## Rodatge

Évian-les-Bains, Thonon-les-Bains i Yvoire (Alta Savoia) serveixen d'escenari d'aquest telefilm, així com Lausana (Suïssa) i dos vaixells de la Compagnie générale de navigation sur le lac Léman.

## Referències

* ↑ «Assassinats al llac Léman». ésAdir. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ Céline Biourge. «Corinne Touzet et Jean-Yves Berteloot sur le même bateau dans Meurtres sur le lac Léman». 'RTBF', 13-04-2016.
* ↑ Mona Guerre. «Meurtres sur le lac Léman». France TV Pro, 21 maig016.
# Ares (coet)

«Ares» té aquests significats:
En termes d'astronàutica, Ares pot significar el següent:
* Tres vehicles de llançament derivats del transbordador espacial sota el desenvolupament del Programa Constellation de la NASA:
** Ares I Crew Launch Vehicle (CLV), creat per a llançar la nau espacial Orion
** Ares IV (vehicle de llançament), un llançador de doble ús proposat pel CLV o Lunar Surface Access Module (LSAM)
** Ares V Cargo Launch Vehicle (CaLV), principalment destinat a llançar el Lunar Surface Access Module.
* Ares ICBM, una proposta de vehicle de llançament d'ICBM i SST
* Aerial Regional-scale Environmental Survey (ARES), una proposta d'avió coet marcià
* Aries (coet), una versió modificada del míssil LGM-30, que es fa servir per provar sistemes de defensa antimíssils
# Aràbia Feliç

Aràbia Feliç (en llatí Arabia Felix) és el nom donat en llatí durant l'antiguitat a una de les tres parts en què es dividia la península Aràbiga juntament amb l'Aràbia Pètria i l'Aràbia Deserta, i que alguns geògrafs restringeixen al seu cantó sud-occidental, ocupant aproximadament el territori de l'actual Iemen.
Aquesta àrea rep una precipitació moderada, és de relleu una mica muntanyós en algunes zones, i és molt més humida i verda que la resta de la península. Entre els seus productes altament valorats a l'antiguitat i a l'edat mitjana hi ha el cafè, exportat des del port de Mokha, i l'encens. Això li valgué el títol d'Aràbia Felix, del grec Eudemona Arabia, terme que es traduí al llatí literalment, amb el significat inicial de 'fèrtil' o 'pròspera'; només més tard la paraula prengué el significat de 'feliç'.
L'any 26 aC August ordenà una expedició militar per conquerir aquest territori, sota el comandament d'Eli Gal, però la campanya fou ràpidament aturada el 25 aC a causa de les grans pèrdues de tropes per culpa de la fam i les malalties.

## Referències

* ↑ «Aràbia Feliç». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Webster's New Geographical Dictionary, Springfield: Massachusetts, 1972, página 63.
# Antoni Lluís Adrover Colom

Antoni Lluís Adrover Colom (Sóller, 14 de juny de 1982) més conegut com a Tuni futbolísticament, és jugador del CF Sóller, equip de la Regional Preferent de Mallorca.

## Carrera esportiva

Format al planter del Reial Mallorca, va debutar a Primera Divisió la temporada 2002-03, marcant un gol i guanyant la Copa del Rei.
La temporada següent va jugar cedit a la Unión Deportiva Salamanca de Segona Divisió, disputant 39 partits i marcant quatre gols.
A la temporada 2007-08 va marcar un gol contra el Getafe CF als 16 partits jugats.
A la meitat de la temporada 2010-2011 va ser cedit al Gimnàstic de Tarragona fins a acabar la temporada 2011-12.
Llavors fitxa per l'Iraklis FC grec i hi roman una temporada fins que per a la temporada 2013-14 torna a la seva localitat natal per fitxar pel CF Sóller.

## Palmarès

Fins ara, el jugador mallorquí només ha conquerit un títol. Aquest fou el de la Copa del Rei, amb el Reial Mallorca, disputada a l'Estadi Martínez Valero d'Elx davant el Recreativo de Huelva per 3 gols a 0.
| Trofeu | Club | Temporada |
| Copa del Rei | RCD Mallorca | 2002-03 |

## Enllaços externs

* «Perfil i estadístiques de Tuni» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 6 maig 2011].
# Atrubaixka

Atrubaixka (en rus: Атрубашка) és un poble de l'óblast de Pskov, a Rússia, segons el cens del 2000 tenia 12 habitants. Pertany al districte de Gdov.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# Atròfia

Atròfia és un terme que s'utilitza en biologia i en patologia en referència a la disminució del volum, talla o funció d'un membre, òrgan o teixit. A l'afebliment o esmussament d'alguna facultat o capacitat.
També es parla d'atròfia en referència a la involució d'un òrgan, teixit, etc., o de la seva funció, per raons fisiològiques normals (desenvolupament ontogenètic, envelliment, etc.), com és el cas de l'atròfia de l'artèria i de la vena umbilicals arribada la naixença, la dels òrgans sexuals atesa la senilitat, o la dels vasos conductors de les plantes en esdevenir-se el procés de lignificació, o per raons patològiques, com és el cas de la degeneració d'alguns teixits després de certes malalties o lesions.
Des del punt de vista de l'evolució, l'atròfia és la involució filogenètica d'un òrgan, teixit, etc., com la soferta, per exemple, per les extremitats dels cetacis respecte a la dels mamífers tetràpodes que filogenèticament els precediren. L'atròfia és un fenomen corrent al llarg dels processos evolutius (evolució).
La hipotròfia és quan es produeix un desenvolupament inferior al normal de cèl·lules, teixits, òrgans o individus, sense alteració de l'estructura.

## Característiques
### Biologia

* En biologia l'atròfia és la involució d'un òrgan, o de la seva funció, a causa d'un procés evolutiu i genètic.
Un exemple clar d'atròfia biològica és el peix cec Astyanax mexicanus que viu en total obscuritat a certs llacs subterranis del Mèxic. El procés invers a l'atròfia, és a dir el desenvolupament desmesurat d'un òrgan o membre, es coneix amb el nom d'hipertròfia.

### Patologia

* En patologia l'atròfia es pot donar a conseqüència de:
** Disminució o alteració dels processos nutritius, impedint l'arribada de la quantitat necessària per mantenir l'equilibri del recanvi orgànic, és a dir, per mantenir la relació entre l'assimilació (anabolisme) i la desassimilació (catabolisme) de l'economia cel·lular.
** Mala vascularització o innervació de la zona.
** Senescència o envelliment
** Problemes hormonals
** Infeccions o malalties, com la miopatia de Duchenne que provoca una atròfia muscular
** Disminució o absència d'ús.
** Pràctiques o costums de caràcter social, com l'embenat de peus.

## Referències

* ↑ «Atròfia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Atròfia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Atròfia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Atròfia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Hipertròfia
Viccionari
# Artemidor de Daldis

Artemidor Daldià (en llatí Artemidorus Daldianus, en grec antic Άρτεμίδωρος) fou un escriptor grec nadiu d'Efes, però es considerava de Daldis, a Lidia, pàtria de la seva mare. Va viure sota Antoní Pius i amb Marc Aureli. Va escriure una obra sobre interpretació dels somnis i altres llibres alguns dels quals esmenten Suides i Eudòxia Macrembolitissa. A Daldis existia un temple d'Apol·lo Mistes, i Artemidor diu que va iniciar la redacció del seu llibre sobre els somnis obeint els dictats del déu que se li apareixia amb freqüència en somnis. Galè en un dels seus escrits es refereix a aquest llibre. Aquesta obra es conserva, i està dividida en cinc llibres, els tres primers dedicats a Casi Màxim, que probablement és Màxim de Tir, i els altres dos al seu fill, que també es deia Artemidor i es va dedicar, com el seu pare, a la interpretació dels somnis. El llibre V d'aquesta obra és una recopilació de somnis que va interpretar al llarg de la seva vida. Artemidor explica que va recórrer Grècia, les illes de l'Egeu, Àsia i Itàlia interpretant els somnis dels consultants. A Roma va conèixer a Marc Corneli Frontó, que el relacionà amb la família imperial. Una bona part dels somnis que interpreta fan referència a atletes que participaven en els Jocs Olímpics, cosa que fa pensar que freqüentava aquests certàmens per exercir la seva professió. Artemidor segueix la tradició del món antic, on els somnis són premonitoris. El somni diu (o prediu) la veritat, i pot ser directe o simbòlic. Diu també que hi altres somnis que posen de manifest les passions de l'ànima o del cos. Sigmund Freud es va interessar per l'obra d'Artemidor, i des de llavors ha estat objecte de nombrosos estudis.
Suides li atribueix un tractat sobre l'endevinació mitjançant les aus, també citat per Galè entre els llibres més famosos sobre aquest tema, i un altre sobre quiromància.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867, p. Vol I. pàg. 373-374 ARTEMIDORUS DALDIANUS (Vol. I) [Consulta: 10 gener 2009].
* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la Antigüedad (en espanyol). Valladolid: Trotta, 1997, p. 80-81. ISBN 8481641618.
# Artemidor de Tral·les

Artemidor de Tral·les (en llatí Artemidorus, en grec antic Άρτεμίδωρος) fou un esportista grec nascut a Tral·les, dedicat al pugilat, que va ser famós en la seva activitat. Vivia cap a l'any l'any 69, quan va guanyar al pancraci. El mencionen Pausànies i Marcial.

## Referències

* ↑ 10.Artemidorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 374
# Aubigny

«Aubigny» té aquests significats:
* Aubigny (Allier), municipi francès al departament de l'Alier (regió de Alvèrnia)
* Aubigny (Calvados), municipi francès al departament de Calvados (regió de Baixa Normandia)
* Aubigny (Deux-Sèvres), municipi francès al departament de Deux-Sèvres (regió de Poitou-Charentes)
* Aubigny (Somme), municipi francès al departament del Somme (regió de Picardia)
* Aubigny (Vendée), municipi francès al departament de Vendée (regió del País del Loira)
* Aubigny-au-Bac, municipi francès, situat a la regió de Nord – Pas de Calais, al departament de Nord)
* Aubigny-aux-Kaisnes, municipi francès al departament de l'Aisne (regió de Picardia)
* Aubigny-en-Artois, municipi francès al departament del Pas de Calais (regió de Nord – Pas de Calais)
* Aubigny-en-Laonnois, municipi francès al departament de l'Aisne (regió de Picardia)
* Aubigny-en-Plaine, municipi francès al departament de la Costa d'Or (regió de Borgonya)
* Aubigny-la-Ronce, municipi francès al departament de la Costa d'Or (regió de Borgonya)
* Aubigny-les-Pothées, municipi francès al departament de les Ardenes (regió de Xampanya-Ardenes)
* Aubigny-lès-Sombernon, municipi francès al departament de la Costa d'Or (regió de Borgonya)
* Aubigny-sur-Nère, municipi francès al departament de Cher (regió de Centre)
* Diennes-Aubigny, municipi francès al departament de la Nièvre (regió de Borgonya)
* Isle-Aubigny, municipi francès al departament de l'Aube (regió de Xampanya-Ardenes)
* Cantó d'Aubigny-en-Artois, cantó francès al districte d'Arràs (departament del Pas de Calais)
* Cantó d'Aubigny-sur-Nère, cantó francès al districte de Vierzon (departament del Cher)
# Atherion africanum

Atherion africanum és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 5,5 cm de llargària màxima (normalment, en fa 4).
* És transparent i de color blau-verd.
* La pigmentació del cap i del cos és variable.
* 5-6 espines i 10-12 radis tous a l'aleta dorsal i 1 espina i 16-17 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic-nerític i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic: des de l'Índia fins a KwaZulu-Natal (Sud-àfrica).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Ivantsoff, W., 1986. Atherinidae. P. 381-383. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.). Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* ↑ Ivantsoff, W., 1984. Atherinidae. A: W. Fischer i G. Bianchi (eds.). FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean fishing area 51. Vol. 1.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Bianchi, G., 1985. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the commercial marine and brackish-water species of Tanzania. Prepared and published with the support of TCP/URT/4406 and FAO (FIRM) Regular Programme. FAO, Roma. 199 p.
* ↑ Fischer, W., I. Sousa, C. Silva, A. de Freitas, J.M. Poutiers, W. Schneider, T.C. Borges, J.P. Feral i A. Massinga, 1990. Fichas FAO de identificaçao de espécies para actividades de pesca. Guia de campo das espécies comerciais marinhas e de águas salobras de Moçambique. Publicaçao preparada em collaboraçao com o Instituto de Investigaçao Pesquiera de Moçambique, com financiamento do Projecto PNUD/FAO MOZ/86/030 e de NORAD. Roma, FAO. 1990. 424 p.
* ↑ Kumaran, M. i S. Jones, 1980. Fishes of the Laccadive Archipelago. Kerala Mathrubhumi Press.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB