OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hipertensió intracranial idiopàtica

La hipertensió intracranial idiopàtica (HTICI), coneguda anteriorment com pseudotumor cerebral i hipertensió intracranial benigna, és un trastorn caracteritzat per un augment de la pressió intracranial (pressió al voltant de l'encèfal) sense una causa detectable. Els símptomes principals són mal de cap, problemes de visió, sorolls a les orelles. Altres símptomes són el dolor al clatell i l'esquena i el dolor radicular als braços i les cames com a resultat de l'augment de la pressió espinal associat i l'ompliment forçat dels nervis espinals amb el LCR. Les complicacions poden incloure la pèrdua de visió.
Els factors de risc inclouen el sobrepès o un augment recent de pes. La tetraciclina també pot desencadenar la malaltia. El diagnòstic es basa en els símptomes i una pressió d'obertura elevada que es troba durant una punció lumbar sense cap causa específica en una exploració cerebral.
El tractament inclou una dieta saludable, restricció de sal i exercici. L'acetazolamida també es pot utilitzar juntament amb les mesures anteriors. Un petit percentatge de persones pot requerir una cirurgia per alleujar la pressió.
Al voltant de 2 per cada 100.000 persones es veuen afectades recentment a l'any. La malaltia afecta amb més freqüència dones de 20 a 50 anys. Les dones es veuen afectades unes 20 vegades més sovint que els homes. El trastorn es va descriure per primera vegada el 1897.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Idiopathic Intracranial Hypertension» (en anglès), 01-04-2014. Arxivat de l'original el 8 de juliol 2019.
* 1 2 3 4 Wall, M «Update on Idiopathic Intracranial Hypertension.». Neurologic Clinics, 35, 1, 01-02-2017, pàg. 45–57. DOI: 10.1016/j.ncl.2016.08.004. PMC: 5125521. PMID: 27886895.
* ↑ Hulens, Mieke; Rasschaert, Ricky; Vansant, Greet; Stalmans, Ingeborg; Bruyninckx, Frans «The link between idiopathic intracranial hypertension, fibromyalgia, and chronic fatigue syndrome: exploration of a shared pathophysiology». Journal of Pain Research, 11, 10-12-2018, pàg. 3129–3140. DOI: 10.2147/JPR.S186878. ISSN: 1178-7090. PMC: 6292399. PMID: 30573989.
* ↑ Wakerley, BR; Tan, MH; Ting, EY «Idiopathic intracranial hypertension.». Cephalalgia: An International Journal of Headache, 35, 3, 01-03-2015, pàg. 248–61. DOI: 10.1177/0333102414534329. PMID: 24847166.
# Kiddziavidz

Kiddziavidz (en rus: Кыддзявидзь) és un poble (un possiólok) de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 371 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# The Lincoln Lawyer

The Lincoln Lawyer és una sèrie de televisió estatunidenca de drama legal creada per David E. Kelley i desenvolupada per Ted Humphrey, basada en la novel·la de 2008 El veredicte de Michael Connelly, una seqüela de la seva novel·la L'innocent. És protagonitzada per Manuel Garcia-Rulfo com a Mickey Haller, un advocat defensor de Los Angeles que treballa des d'un vehicle esportiu del model Lincoln Navigator amb xofer en lloc d'una oficina. Neve Campbell, Becki Newton, Jazz Raycole, Angus Sampson i Christopher Gorham també interpreten papers protagonistes. S'ha subtitulat al català.
Es va estrenar a Netflix el 13 de maig de 2022. Va rebre valoracions generalment positives de la crítica. El juny de 2022, la sèrie es va renovar per a una segona temporada basada en la novel·la de 2011 de Connelly, El cinquè testimoni (el quart llibre de la sèrie de llibres de Mickey Haller); s'espera que estigui disponible el 2023.

## Premissa

L'advocat Mickey Haller treballa a la part posterior del seu Lincoln Navigator mentre assumeix casos a Los Angeles.

## Referències

* ↑ «L’advocat del Lincoln (The Lincoln Lawyer)». Desdelsofà.cat. [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ Andreeva, Nellie. «'The Lincoln Lawyer' Drama From David E. Kelley & A+E Studios Gets CBS Series Production Commitment». Deadline Hollywood, 25-06-2019. Arxivat de l'original el 11 gener 2021. [Consulta: 11 gener 2021].

## Enllaços externs

* The Lincoln Lawyer a Netflix.
# Dulce

«Dulce» té aquests significats:
* Biografies:
** Dulce de León, en català Dolça I de Lleó (v. 1195 - v. 1245), reina de iure de Lleó
** Dulce Pontes (1969), cantant portuguesa
* Geografia: Dulce (Nou Mèxic), població estatunidenca de Nou Mèxic
* Gastronomia: Dulce de leche, en català Dolç de llet, dolç tradicional a diversos països llatinoamericans
Viccionari
# TOI-700 d

TOI-700 d és un exoplaneta, probablement rocós, que orbita el TOI-700, una estrella nana vermella a 101,4 anys llum de distància de la Constel·lació de l'Orada. Aquest exoplaneta és el primer exoplaneta tel·lúric habitable descobert pel Transiting Exoplanet Survey Satellite (TESS). TOI-700 d gira al voltant de la seva estrella amfitriona, TOI-700, cada 37,43 dies.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Benjamin J. Hord «The First Habitable-zone Earth-sized Planet from TESS. I. Validation of the TOI-700 System». Astronomical Journal, 3, 14-08-2020, pàg. 116. DOI: 10.3847/1538-3881/ABA4B2.
* ↑ Samuel N. Quinn «The First Habitable-zone Earth-sized Planet from TESS. II. Spitzer Confirms TOI-700 d». Astronomical Journal, 3, 14-08-2020, pàg. 117. DOI: 10.3847/1538-3881/ABA4B3.
* 1 2 3 Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «NASA Planet Hunter Finds Earth-Size Habitable-Zone World». [Consulta: 7 gener 2020].
* ↑ Garner, Rob. «NASA Planet Hunter Finds its 1st Earth-size Habitable-zone World», 31-12-2019. [Consulta: 7 gener 2020].
* ↑ Wall 2020-01-07T03:00:22Z, Mike. «NASA's TESS Planet Hunter Finds Its 1st Earth-Size World in 'Habitable Zone'» (en anglès). [Consulta: 7 gener 2020].

## Vegeu també

* Kepler 62 f
* Kepler 186 f
* Llista d'exoplanetes potencialment habitables
* Proxima Centauri b

## Enllaços externs

* TESS – Official WebSite
* ExoFOP TIC 150428135 TOI-700 in the Exoplanet Follow-up Observing Program website
* The First Habitable Zone Earth-sized Planet from TESS. I: Validation of the TOI-700 System, Emily A. Gilbert et al., 3 Jan 2020
* The First Habitable Zone Earth-Sized Planet From TESS II: Spitzer Confirms TOI-700 d, Joseph E. Rodriguez et al., 3 Jan 2020
* The First Habitable Zone Earth-sized Planet from TESS. III: Climate States and Characterization Prospects for TOI-700 d, Gabrielle Suissa et al., 3 Jan 2020
# Campionat britànic de motocròs 1966

La temporada de 1966 del Campionat britànic de motocròs fou la 15a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. Aquell any, el campionat canvià el seu nom inicial, "ACU Scramble Drivers' Star", al de "British Motocross Championship", el qual ha mantingut fins a l'actualitat.

## Classificació final
### 500cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dave Bickers | ČZ | 28 |
| 2 | Vic Eastwood | BSA | 26 |
| 3 | Jeff Smith | BSA | 14 |
| 4 | Arthur Lampkin | BSA | 11 |
| 5 | Chris Horsfield | ČZ | 11 |
| 6 | John Banks | BSA | 9 |
| 7 | Jerry Scott | BSA | 5 |
| 8 | Keith Hickman | BSA | 5 |
| 9 | Roy Peplow | BSA | 4 |
| 10 | Dick Clayton | Matchless | 2 |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Freddie Mayes | Greeves | 23 |
| 2 | Dave Bickers | ČZ | 22 |
| 3 | Bryan Goss | Husqvarna | 16 |
| 4 | Alan Clough | Greeves | 13 |
| 5 | Malcolm Davis | Bultaco | 10 |
| 6 | Chris Horsfield | ČZ | 8 |
| 7 | Arthur Browning | Greeves | 7 |
| 8 | Terry Challinor | Husqvarna | 6 |
| 9 | Vic Allan | Greeves | 4 |
| 10 | Bryan Wade | Greeves | 3 |
* ↑ Segons una altra font, Alan Clough acabà en tercera posició.

## Referències

* ↑ Berry 2011
* «Grande Bretagne - Auto Cycle Union» (PDF) (en francès). memotocross.fr, 24-02-2023. [Consulta: 27 febrer 2023].
* Berry, Ian. «British Motocross Champions 1966-74». A: Out Front! British Motocross Champions 1960-1974 (en anglès). High Wycombe: Panther Publishing, 2011, p. 13. ISBN 978-0-9564975-3-6.
# Plougasnou

Plougasnou (en bretó Plouganoù) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 3.240 habitants. Limita al sud-oest amb Plouezoc'h, al sud amb Lanmeur i a l'est amb Saint-Jean-du-Doigt.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 4.959 | 3.103 | 3.106 | 3.029 | 3.827 | 3.790 | 3.817 | 4.003 | 3.735 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3.650 | 3.261 | 3.868 | 3.876 | 3.786 | 3.723 | 3.709 | 3.805 | 3.644 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3.700 | 3.843 | 3.997 | 3.968 | 3.767 | 3.677 | 3.687 | 3.683 | 3.350 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3.536 | 3.422 | 3.368 | 3.432 | 3.530 | 3.393 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-2001 | Hervé Picard | |
| 2001- | Yvon Tanguy | |

## Referències

* ↑ La démographie de Plougasnou
# Jurij Dalmatin

Jurij Dalmatin (cap al 1547 - 31 d'agost del 1589) va ser un ministre luterà, escriptor i traductor eslovè que va traduir tota la Bíblia a l'eslovè.

## Vida

Nascut a Krško, Dalmatin venia d'una família dàlmata. Va estudiar fins als 18 anys amb el professor i gramàtic protestant Adam Bohorič, i a continuació a Württemberg i Bebenhausen, al sud de Tübingen (Alemanya). L'agost del 1566 va entrar a la Universitat de Tübingen, on el març del 1569 va aconseguir el títol de baccalarius i l'agost del 1569 el de magister amb la tesi De catholica et catholicis disputatio (publicada el 1572). Aquests estudis a Alemanya els van finançar Bohorič i el reformador protestant Primož Trubar. Dalmatin va esdevenir un predicador a Ljubljana el 1572.
Va tenir una esposa anomenada Barbara, amb qui va tenir quatre fills: Janez, Katarina, Elizabeta i Marko. Va morir a Ljubljana el 1589.

## Obra

Dalmatin va escriure diversos llibres religiosos, com ara Karšanske lepe molitve (Belles pregàries cristianes, 1584), Ta kratki wittenberški katekizmus (El catecisme menor de Wittenberg, 1585) i Agenda (1589), però el seu assoliment més important és la traducció integral de la Bíblia a l'eslovè. Es diu que gran part de la traducció la va escriure al castell de Turjak sota la protecció de Herbard VIII von Auersperg (el governador de Carniola) i del seu fill, Christoph von Auersperg, en una espècie de santuari com el que va tenir Martí Luter al castell de Wartburg gràcies a Frederic III de Saxònia., però això ha estat refutat com a mera llegenda.
El títol original de la traducció de Dalmatin era Bibilija, tu je, vse Svetu Pismu, Stariga inu Noviga Testamenta, Slovenski tolmačena, skuzi Jurija Dalmatina (La Bíblia, això és, totes les Sagrades Escriptures, de l'Antic i el Nou Testament, traduïdes a l'eslovè per Jurij Dalmatin), i es va publicar el 1583 impresa en l'alfabet de Bohorič. Aquesta obra va establir la norma de la llengua estàndard eslovena (amb innovacions ulteriors en el vocabulari) fins a la primera meitat del segle xix.

## Vegeu també

* Adam Bohorič

## Referències

* 1 2 3 Kidrič, France. «Dalmatin, Jurij (okoli 1547–1589)» (en eslovè). Slovenska biografija. Slovenska akademija znanosti in umetnosti, Znanstvenoraziskovalni center SAZU. [Consulta: 18 octubre 2017].
* ↑ Matjaž Kmecl, Margaret Davis, a.o., Treasures of Slovenia, Ljubljana, Cankarjeva založba, 1981, p.104
* ↑ Peter von Radics, Herbard VIII, Freiherr zu Auersperg, 1528–1575, Vienna, Wilhelm Braumüller, 1862, p. 225 (Google Books, en alemany)
* ↑ August Dimitz, Geschichte Krains bis auf das Jahr 1813, vol. 3: Vom Regierunsantritte Erzherzog Karls in Innerösterreich bis auf Leopold I. (1564–1657), Bamberg, Kleinmayr & F., 1875, p. 210
* ↑ Ludwig Theodor Elze, Dalmatin, Georg, a: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB), editat per Historische Kommission bei der Bayerischen Akademie der Wissenschaften, vol. 4 (1876), 712–713
* ↑ http://www.dlib.si/v2/Details.aspx?query='keywords%3djurij+dalmatin'&pageSize=20&URN=URN%3aNBN%3aSI%3aDOC-8NAJPUXS
* ↑ http://www.dlib.si/v2/Details.aspx?query='keywords%3djurij+dalmatin'&pageSize=20&URN=URN%3aNBN%3aSI%3aDOC-KPMGI01Z
# Domènec Balmanya i Perera

Domènec Balmanya i Perera (Girona, 29 de desembre de 1914 - Barcelona, 14 de febrer de 2002) va ser un destacat futbolista català dels anys 30 i 40, que també va fer d'entrenador de futbol.

## Biografia

Domènec Balmanya va néixer a Girona el 29 de desembre del 1914. Jugador, entrenador i secretari tècnic, fou un dels personatges més entranyables i carismàtics del futbol català. Amb 15 anys ja jugava al Girona FC, passant més tard al primer equip. La seva trajectòria futbolística al Barça es va veure estroncada per la Guerra Civil. Estigué exiliat a la ciutat occitana de Seta. Després de ser sancionat per les autoritats esportives franquistes, tornà al Barça el 1941. Arribà a disputar 111 partits amb la samarreta blau-grana i marcà 16 gols. Com a jugador guanyà una Copa d'Espanya i un Campionat de Catalunya. Més tard defensà els colors del Club Gimnàstic de Tarragona i la UE Sant Andreu.
Posteriorment fou un dels entrenadors amb més prestigi del futbol català. Entrenà onze clubs, entre els quals destaquen el FC Barcelona i l'Atlètic de Madrid, amb els quals guanyà tres títols importants. També fou seleccionador espanyol, i aconseguí classificar-se per l'Eurocopa de futbol d'Anglaterra del 1968. Retirat com a entrenador, fou secretari tècnic de l'Espanyol i del Barça, a més de director de l'Escola Territorial Catalana d'Entrenadors de Futbol. També fou comentarista radiofònic durant els anys 80 i fins poc abans de la seva mort, al costat del periodista esportiu José María García. Va morir a Barcelona el 14 de febrer del 2002.

## Trajectòria esportiva

* Girona FC
* FC Barcelona 1935-1937
* FC Sète
* FC Barcelona 1941-1944
* Club Gimnàstic de Tarragona
* UE Sant Andreu
Com a entrenador:
* Girona FC
* Reial Saragossa
* Reial Oviedo
* FC Barcelona 1956-1958
* FC Sète
* València CF
* Real Betis Balompié
* Màlaga CF
* Atlètic de Madrid
* Selecció espanyola de futbol 1966-1968
* Reial Saragossa
* Cadis CF
* UE Sant Andreu
Com a secretari tècnic:
* RCD Espanyol
* FC Barcelona

## Palmarès

* 1 Copa espanyola de futbol masculina: 1942.
* 1 Campionat de Catalunya: 1936.
Com a entrenador:
* 1 Lliga espanyola: 1966.
* 1 Copa espanyola: 1957.
* 1 Copa de les Ciutats en Fires: 1958.

## Referències

* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* ↑ «Domènec Balmanya i Perera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Copa Levante en Gerona». Mundo Deportivo, 11-07-1932.

## Enllaços externs

* Perfil a Mundo Deportivo
* Informació a Mundo Deportivo
# Dukinfield

Dukinfield és una localitat situada al comtat de Gran Manchester, a Anglaterra (Regne Unit), amb una població estimada a mitjans de 2016 de 21.139 habitants.
Està ubicada al sud de la regió Nord-oest d'Anglaterra, prop de la frontera amb les regions de Yorkshire i Humber i Midlands de l'Est, i de la ciutat de Manchester —la capital del comtat.
Hi han nascut personalitats com Wayne Griffiths, Ronnie Hazlehurst, Cyril Cartwright i Tony Brooks.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de Estadísticas del condado de Gran Mánchester. Consultado el 17 de julio de 2018.
# TOPS-10

TOPS-10 (Timesharing/Total OPerating System o Sistema Operatiu Total de Temps compartit) va ser un sistema operatiu de Digital Equipment Corporation (DEC) per l'ordinador central PDP-10 (o DECSYSTEM-10), alliberat el 1967. TOPS-10 va evolucionar de l'anterior programa «Monitor» per a l'ordinadors PDP-6 i 10. Va ser rebatejat com TOPS-10 el 1970.

## Referències

* ↑ «TOPS 10», 28-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 4 juny 2018].

## Enllaços externs

* TOPS-10 Software Notebooks(anglès)
# Can Vinader (Castelldefels)

Can Vinader és una obra del municipi de Castelldefels (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga masia que ha estat bastant reformada per habilitar-la com a indústria. És de planta rectangular i coberta a dues vessants. Destaquen com a elements originaris la porta de marès vermella, adovellada i d'arc de mig punt, que està coronada per una finestra amb brancals i llinda d'una sola peça treballada. Les finestres situades a banda i banda d'aquesta sembla que anteriorment eren espitlleres. L'arc de marès vermella, que forma part de la porta de la tanca que l'envolta, prové de l'interior de l'edifici.

## Història

Sembla una construcció del segle xvi o anterior, que dona nom al turó que hi ha darrere seu. Està documentada en el fogatge del 1553 on consta el nom de "Vídua Vinadera". Després d'haver estat enrunada molt de temps, va ser rehabilitada i passà a ser seu de l'empresa de jardineria "Jarfels, S.A.".

## Referències

* 1 2 3 «Can Vinader». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2015].

## Enllaços externs

* Can Vinader Arxivat 2010-06-21 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Podem País Valencià

Podem País Valencià és l'organització al País Valencià del partit polític espanyol Podem.
Durant el seu procés de primàries, que va concloure el 14 de febrer de 2015, va resultar triat el primer Consell Ciutadà Autonòmic i va ser elegit com a Secretari General, Antonio Montiel.
En les Eleccions a les Corts Valencianes de 2015 va obtenir 13 diputats, aconseguint així formar grup parlamentari a l'hemicicle de les Corts Valencianes.
Després de la seua II Assemblea Ciutadana celebrada el 14 de maig de 2017 al Pavelló del Cabanyal de València, va ser triat Secretari General Antonio Estañ, davant de les candidatures de Pilar Lima i Fabiola Meco.

## Resultats electorals

Resultats electorals en les Corts Valencianes :
| Eleccions | Candidat | Vots | Diputats |
| 2015 | Antonio Montiel | 279596 | 13 / 99 |
| 2019 | Rubén Martínez Dalmau | 213007 | 8 / 99 |

## IX Legislatura

Després d'aconseguir els primers 13 escons, Podem firmà, juntament amb Compromís i el PSPV, l'Acord del Botànic, un pacte de govern autonòmic que acabà amb dues dècades de mandats ininterromputs del Partit Popular al capdavant de la Generalitat Valenciana.

## X Legislatura

A les eleccions autonòmiques de 2019 Podem es presentà al costat d'EUPV aconseguint 8 escons amb 213.007 vots. En aquesta ocasió decidiern entrar a formar part del govern amb la cartera d'Arquitectura Bioclimàtica i coordinant totes les competències de Medi Ambient per avançar cap a la transició energètica. D'altra banda, EUPV es va quedar amb la Conselleria de Transparència.

## Referències

* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «El consejo ciudadano de Podem PV se reúne por primera vez y reitera su intención de ganar la Generalitat» (en castellà). [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ «Los diputados de Podemos se reducen el sueldo a tres veces el salario mínimo interprofesional» (en castellà), 02-07-2015. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ EFE. «Antonio Estañ nuevo secretario general de Podem» (en castellà), 22-05-2017. Arxivat de l'original el 2023-04-16. [Consulta: 16 abril 2023].
# Horagai

Horagai (法螺貝) (法螺貝?) o jinkai (陣貝) (陣貝?) és una conquilla gran que s'ha utilitzat com a corn marí al Japó al llarg de molts segles. L'instrument, el qual ha servit per a diferents propòsits al llarg de la història japonesa, ha rebut diversos noms segons la seva funció. Les escoles especials encara ensenyen els estudiants a tocar música tradicional associada amb l'horagai.

## Instrument

L'horagai és diferent a la majoria de corns marins d'altres parts del món, els quals només produeixen un to, i en canvi el japonès hora o horagai pot produir tres o cinc notes diferents. Els tons diferents són aconseguits utilitzant un broquet de bronze o de fusta subjectat a l'extrem de la closca. A temperatures gelades (sovint localitzat a les zones de muntanya del Japó) els llavis es poden quedar congelats a la superfície de metall, així que fan servir broquets de fusta o bambú.

## Ús religiós

El corn és utilitzat per monjos budistes per a propòsits religiosos. És encara utilitzat avui per alguns rituals, com el omizutori (dibuix d'aigua) porció del Shuni-e ritus al Tōdai-ji dins Nara. Cada escola de Shugendo té les seves pròpies melodies.
El hora està especialment associat amb el Yamabushi, monjos guerrers de la secta de l'asceta shugendo. El yamabushi va utilitzar aquest instrument per assenyalar la seva presència (o moviments) a un altre a través de muntanyes i per acompanyar el càntic dels sutres.

## Ús militar

A l'àmbit de la guerra, el corn, anomenat jinkai o "closca de guerra", era un dels diversos dispositius de senyal que utilitzaven els guerrers feudals japonesos coneguts com a samurai. Un gran corn seria utilitzat amb un broquet de bronze (o de fusta). Tindria un suport de cistella i es bufaria una combinació de notes per a assenyalar a les tropes accions com atacar, retirar-se o estratègies de canvi, de la mateixa manera que es feren servir fiscorns a l'oest. El músic encarregat de tocar el corn s'anomenava kai yaku (貝役).
El jinkai tenia una funció similar a la dels tambors i campanes dins les formacions de la tropa, imposant un ritme de marxa, proporcionant un acompanyament heroic tant per animar les tropes com per a confondre l'enemic per inferir que els nombres de tropa eren prou grans per a requerir fins i tot als músics. Molts dàimio (senyors feudals) es van allistar com a yamabushi per servir com a kai yaku, ja que tenien experiència amb l'instrument.
El so del jinkai és sovint utilitzat a vídeos o a la televisió com a efecte de so simbòlic que indica un inici de batalla, p. ex., L'últim samurai o el 2007 Taiga teatre Fūrinkazan, però tots dos exemples fan servir tons profunds i monotons que ressonen, no els tons melòdics que els yamabushi feien servir per a enviar missatges concrets.

## Referències

* ↑ Warriors of Medieval Japan, Stephen Turnbull, Osprey Publishing, 2007 P.106

## Bibliografia

* Clark, Mitchell (2005). Sounds of the Silk Road: Musical Instruments of Asia. Boston: Museum of Fine Arts Publications.
* Turnbull, Stephen (2002). War in Japan: 1467-1615. Oxford: Osprey Publishing.

## Enllaços externs

* Un vídeo d'un monjo tocant un horagai (YouTube)
# Jurijs Ševļakovs

Jurijs Ševļakovs (Moscou, Rússia, 24 de gener de 1959) és un exfutbolista letó d'origen rus, que jugava com a defensa i que és actualment entrenador de futbol. Fou internacional amb Letònia en 44 ocasions. Pel que fa a clubs, jugà al Daugava Riga.

## Palmarès

* Futbolista letó de l'any - 1997
* Lliga letona de futbol - 4 (1994-1997)
* Copa letona de futbol - 2 (1995, 1997)
* Millor defensa de la Virslīga - 3 (1994-1996)

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ «Shevlakovs Jurijs Vladimirovich». CLISF. [Consulta: 4 abril 2009].
* ↑ Jurijs Ševļakovs a National-Football-Teams.com (anglès)