OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Residu (aritmètica)

El residu és, en la divisió de dos nombres enters, la diferència entre el dividend i el producte del divisor pel quocient enter. En notació matemàtica: :$r=a-qb$, on $a$ és el dividend, $b$ és el divisor, $q$ és el quocient i $r$ és el residu. El residu és més gran o igual que zero i més petit que el divisor.

## Bibliografia

* Davenport, Harold. The higher arithmetic: an introduction to the theory of numbers. Cambridge, UK: Cambridge University Press, 1999, p. 25. ISBN 0-521-63446-6. (anglès)
* The mathematics of Egypt, Mesopotamia, China, India, and Islam : a sourcebook. Princeton: Princeton University Press, 2007. ISBN 9780691114859. (anglès)
* Schwartzman, Steven. «remainder (noun)». A: The words of mathematics : an etymological dictionary of mathematical terms used in english. Washington: Mathematical Association of America, 1994. ISBN 9780883855119. (anglès)

## Referències

* ↑ W., Weisstein, Eric. «Remainder» (en anglès). [Consulta: 29 juliol 2018].
* ↑ «QV - Aprenem a dividir!». [Consulta: 29 juliol 2018].
# Resolució 1290 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1290 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 17 de febrer de 2000 després d'examinar la sol·licitud de Tuvalu per ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea General que Tuvalu fos admesa.
La resolució va ser aprovada amb 14 vots a favor i cap en contra. La República Popular de la Xina es va abstenir declarant que no podia donar suport a la recomanació (a causa dels estrets llaços diplomàtics de Tuvalu amb Taiwan), però que no la vetaria per l'interès dels pobles de tots dos països.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 – 2000)

## Referències

* ↑ «Security Council recommends to General Assembly that Republic of Nauru be admitted to membership of United Nations». United Nations, 25-06-1999.
* ↑ «Political and security affairs – United States participation in the United Nations (2000)». United States Department of State.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1292 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1292 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 29 de febrer de 2000 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental, en particular la resolució 1198 (1997) el Consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 31 de maig de 2000.
El Consell va recordar les disposicions de la Convenció sobre la Seguretat de les Nacions Unides i Personal Associat de 1994 i va acollir amb satisfacció els esforços per informar al personal de les Nacions Unides pel que fa a la prevenció i el control del VIH/SIDA i altres malalties en les seves operacions de manteniment de la pau. Va reiterar el seu suport als esforços per implementar el Pla de Regularització i els acords adoptats per Marroc i el Front Polisario per celebrar un referèndum lliure i just d'autodeterminació per al poble del Sàhara Occidental. Al mateix temps, el Consell es va preocupar per una implementació senzilla del Pla de Regularització, malgrat els acords i el suport de la comunitat internacional.
La resolució va ampliar el mandat de la MINURSO i va donar suport a formes de garantir una resolució matinera i duradora de la disputa. Finalment, el Secretari General Kofi Annan va ser convidat a presentar una avaluació de la situació abans que el present mandat acabi el 31 de maig de 2000.

## Vegeu també

* Zona Lliure
* República Àrab Sahrauí Democràtica
* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 – 2000)

## Referències

* ↑ «Security Council extends MINURSO mandate until 31 May». United Nations, 29-02-2000.
* ↑ Yusuf, Abdulqawi A. African Yearbook of International Law/Annuaire Africain De Droit International 2000. Martinus Nijhoff Publishers, 2001, p. 439. ISBN 978-90-411-1659-8.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1294 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1294 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 13 d'abril de 2000 després de reafirmar la resolució 696 (1991) i totes les resolucions posteriors sobre Angola, en especial la 1268 (1999) el Consell va estendre el mandat de l'Oficina de les Nacions Unides a Angola (UNOA) fins al 15 d'octubre de 2000.
El Consell va reafirmar que la presència de les Nacions Unides a Angola contribuiria a promoure la reconciliació nacional, els drets humans, la pau i la seguretat. Va aprovar la decisió del secretari general Kofi Annan de prorrogar el mandat de la UNOA, va demanar que continués els seus esforços per implementar el seu mandat i informar cada tres mesos sobre mesures que el Consell de Seguretat podria adoptar per promoure la pau a Angola.

## Vegeu també

* Guerra Civil angolesa
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 – 2000)

## Referències

* ↑ «Security Council endorses extension of Angola Office until 15 October». United Nations, 13-04-2000.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Centres de Referència Estatal (Espanya)

Els Centres de Referència Estatal estan "dirigits a la promoció i desenvolupament de programes i serveis especialitzats en l'atenció a distints col·lectiu en situació de dependència". Es dediquen a informar, investigar, formar professionals i atendre de manera directa i especialitzada per a millorar l'atenció sociosanitària.
Contenen serveis de salut, d'atenció personal, de manutenció i allotjament (en internat o atenció de dia), rehabilitació funcional i psicosocial.
El 2008, hi havia dos centres funcionant i diversos centres d'aquests en projecte, construint-se o en fase d'estudi.

## Centre Estatal de Referència d'Atenció al Dany Cerebral

Aquest centre fou creat amb l'Ordre del Ministeri de Treball i Assumptes Socials 55/2002, de 8 de gener. És un centre monogràfic de rehabilitació integral que depèn de l'IMSERSO per a les persones amb dany cerebral i els seus familiars.
L'estada pot ser: ingrés provisional (màxim quatre setmanes), atenció diürna (per a rehabilitació intensiva en mitja pensió), atenció residencial (inclou manutenció, allotjament i rehabilitació) i dura màxim 18 mesos) i estades de seguiment (màxim dos setmanes, i és per a revisió tècnica de l'usuari).

## Centre Estatal de Referència d'Autonomia Personal i Ajudes Tècniques

Creat per l'Ordre Ministerial de 7 d'abril de 1989 com a centre tecnològic que depèn de l'IMSERSO. El seu objectiu és la millora de la qualitat de la vida de les persones en general i de la gent gran i els discapacitats en especial mitjançant l'accessibilitat integral, el disseny per a tots i les tecnologies de suport.

## Referències

* 1 2 Luján Alcaraz, Rodríguez Iniesta i Fernández Orrico, 2008, p. 317.
* 1 2 3 Luján Alcaraz, Rodríguez Iniesta i Fernández Orrico, 2008, p. 318.
* 1 2 Luján Alcaraz, Rodríguez Iniesta i Fernández Orrico, 2008, p. 319.

## Bibliografia

* Luján Alcaraz, José; Rodríguez Iniesta, Guillermo; Fernández Orrico, Fco. Javier. «Capítulo 11. El sistema integral de promoción de la autonomía personal y atención a las personas en situación de dependencia. Las prestaciones». A: Comentario sistemático de la Ley de la dependencia Ley 39/2006, de 14 de diciembre, de promoción de la autonomía personal y atención a las personas en situación de dependencia y normas autonómicas. 1a ed. Cizur Menor (Navarra): Thomson Aranzadi, 2008, p. 284-323. ISBN 978-84-8355-687-0.

## Enllaços externs

* Centros de Referencia Estatal (CRE) (web del Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social) Arxivat 2019-05-05 a Wayback Machine.
# Valdepeñas

Valdepeñas (en espanyol i oficialment o Valdepenyes (en català però en desús) és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-la Manxa. Està situat entre les comarques històriques del Camp de Calatrava i el Camp de Montiel, a 58 km de Ciudad Real. Té una superfície de 487,65 km² i una població de 30252 habitants (cens de 2020). El codi postal és 13300. És el centre i dona nom a la denominació d'origen de vi més antiga de l'Estat Espanyol, la DO Valdepeñas, que també és la de més producció d'Espanya.

## Història

La batalla de Valdepeñas de 1808 va ser un episodi militar de la Guerra del Francès en la què els vilatans es van enfrontar a l'exèrcit francès de Louis Liger-Belair, i com a conseqüència aquests cremaren la ciutat amb un incendi que va durar tres dies. Per aquests fets se li va concedir a la vila el títol de "Molt Heroica".

## Població

| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 |
| 21.015 | 23.580 | 25.128 | 22.602 | 30.409 | 26.020 | 25.706 | 24.946 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Esteban López Vega | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Esteban López Vega | AP | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Esteban López Vega | AP/PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Salvador Galan Ruiz-Poveda | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Victoriano González de la Aleja y Saludador | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Rafael Martinez del Carnero Calzada | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Jesús Martín Rodríguez Caro | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Jesús Martín Rodríguez Caro | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | Jesús Martín Rodríguez Caro | PSOE | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
Eleccions Municipals 2007
| Partit Polític | Nombre de vots | % de vots a candidatures vàlides | Regidors |
| PSOE | 9.795 | 64,18% | 15 |
| PP | 3.261 | 21,37% | 5 |
| Pueblo, Libertad y Justicia (PLJ) | 1.279 | 8,38% | 1 |
| IU | 631 | 4,13% | 0 |

## Personatges il·lustres

* Lorenzo Luzuriaga Medina, pedagog
* Gregorio Prieto, pintor i poeta de la generació del 27
* Francisco Nieva, dramaturg
* Juana Galán, guerrillera

## Referències

* ↑ Villatoro, Manuel. P. «Valdepeñas, donde los campesinos españoles vencieron al ejército de Napoleón». ABC, 24-03-2014. [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ Maldonado y Cocat, Ramon José «La heráldica municipal en la provincia de Ciudad Real». Revista Hidalguía, 59, 1963, pàg. 431.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Valdepeñas
# Azània

Azània fou el nom donat pels romans a la part del continent africà de la costa de Somàlia i de vegades de l'interior i pel sud fins a Tanganyika. Ptolemeu distingeix entre Azània i Barbària definint aquesta darrera com l'interior i la primera com la costa coneguda.
El nom fou reprès per nacionalistes africans, primerament per nacionalistes del sud del Sudan i després per moviments antiapartheid de l'Àfrica del sud. El 1994 hi van haver propostes de canviar-li el nom a la República de Sud-àfrica a Azània, però no van tenir prou suport. Encara avui hi existeixen moviments polítics que porten el nom d'Azània, el Congrés Panafricanista d'Azània, que es va separar del Congrés Nacional Africà (ANC), i l'Organització del Poble d'Azània (Azapo).

## Referències

* ↑ «Pan-Africanist Congress of Azania (PAC) (South African organization)». Encyclopædia Britannica, 12-05-2014.
# Teoria King Kong

Teoria King Kong és un assaig de la cineasta i novel·lista Virginie Despentes, publicat per primera vegada en francès el 2006 per Éditions Grasset. La traducció al català la va realitzar Marina Espasa i va ser publicada el 2018 per L'Altra Editorial amb un pròleg de la poetessa Maria Cabrera.
Amb un estil directe però reflexiu, Despentes hi desgrana alguns dels episodis que van marcar la seva vida i que, en la seva interpretació, no són sinó fruits del caràcter heteropatriarcal de la societat on va viure i viu. És també notable per com relaciona el fenomen del patriarcat amb el del capitalisme.

## Contingut

El títol és una referència a la pel·lícula de 2005 King Kong, dirigida per Peter Jackson. En el primer capítol del llibre, Despentes es descriu a si mateixa com «més King Kong que Kate Moss», afirmant que és «massa agressiva, massa sorollosa, massa grossa, massa aspra, massa peluda, sempre massa masculina». Més endavant, en una secció del llibre titulada «King Kong Girl», amplia aquesta lectura:
   En aquesta pel·lícula, King Kong es converteix en una metàfora de la sexualitat abans de la separació dels gèneres imposada políticament a finals del segle xix. King Kong es troba més enllà de l'home i més enllà de la dona. Està enganxat al vincle entre l'home i la bèstia, adult i nen, bo i dolent, primitiu i civilitzat, blanc i negre. És híbrid, abans de la imposició del binari. L'illa a la pel·lícula es converteix en el potencial d'una sexualitat polimòrfica ultrapoderosa. Just el que el cinema vol capturar, mostrar, distorsionar i, al final, destruir.
El llibre, que consta de set capítols, és una mescla de memòries, teoria crítica i manifest feminista. Despentes descriu una sèrie d'episodis de la seva vida com ara la reacció a la publicació de la seva novel·la Baise-moi i la posterior adaptació cinematogràfica que va dirigir; la seva etapa com a treballadora sexual a Lió i París; i la seva experiència i el trauma posterior de sobreviure a una violació en grup a l'edat de 17 anys mentre feia autoestop a França. L'enfocament del llibre ha estat resumit de la manera següent: «traça línies de pensament fonamentals per a soscavar les estructures del patriarcat contemporani».

## Referències

* ↑ «Teoria King Kong – L'Altra Editorial». [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ Nopca, Jordi. «Cinc fragments de 'Teoria King Kong', l'assaig feminista de Virginie Despentes». Ara, 27-01-2018. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ «"Teoría King Kong", de Virginie Despentes» (en castellà). [Consulta: 2 juny 2023].
* 1 2 Despentes, Teoría King Kong. «Chica King Kong». A: Literatura Random House. Teoría King Kong (en castellà). Penguin Random House Grupo Editorial España, 2018, 2018, p. 106 - 107. ISBN 8439733992, 9788439733997.
* ↑ «Teoría King Kong de Virginie Despentes: La “monstruo” en tiempos del #MeToo».
# Centreesquerra

El centreesquerra és l'espectre polític on s'ubica a les formacions polítiques d'esquerra moderada, allunyades de les denominacions d'esquerra revolucionària o del comunisme. Les ideologies típiques de centreesquerra a Occident, i especialment a Europa, són la socialdemocràcia, la tercera via i el socioliberalisme. L'ecologisme o la democràcia cristiana podrien estar inclosos en el centreesquerra depenent del país, però no ocorre sempre. En el cas dels Estats Units, a diferència d'altres països, el liberalisme sol ser posicionat al centreesquerra, degut a la preponderància del conservadorisme i l'ultra-conservadorisme en aquell país. En el cas de les coalicions electorals o parlamentàries, el centreesquerra identificaria al conjunt de formacions de centre i d'esquerra. Als Països Catalans les formacions més destacades d'aquesta ideologia són PSC-PSOE, PSPV-PSOE i PSIB-PSOE.
El terme centreesquerra va néixer a principis del segle xx per descriure les ideologies polítiques relativament properes al socialisme però amb influència capitalista, encara que a partir de l'època de la caiguda del Mur de Berlín ha estat usada més pels promotors del "capitalisme amb rostre humà" o el "capitalisme popular", i ha reemplaçat així al terme "esquerra moderada".
La majoria de les forces polítiques de centreesquerra són socialdemòcrates; molts d'aquests partits (com el Partit Laborista del Regne Unit) en els seus orígens defensaven l'anomenat "Socialisme democràtic", que era la transició pacífica i gradual a una economia socialista dins del sistema democràtic dels països occidentals capitalistes (en oposició al canvi violent i revolucionari acompanyat de dictadura que suposava el comunisme).
No obstant això, amb el pas del temps aquestes forces van començar a renunciar a l'objectiu de socialitzar l'economia quan es va fer evident el fracàs de l'economia centralitzada als països comunistes, i la caiguda del Mur de Berlín va accelerar el procés pel qual els partits socialistes democràtics renunciaven al marxisme i acceptaven l'economia de lliure mercat.
Les principals característiques de centreesquerra en els països occidentals (principalment a Europa) són les següents:
* Defensa de l'economia mixta com a model econòmic viable, coincidint ideològicament amb el centredreta.
* Reducció dels impostos i rebuig a retallades fiscals molt grans.
* Major despesa pública de la que està disposat a permetre el centredreta, especialment en programes socials, tot i que molts economistes de centreesquerra s'oposen a caure en excessos en la matèria. Menor que la defensada per l'esquerra.
* Procurar no caure en dèficit fiscal.
* Extensió dels programes socials amb visió paternalista.
* Regulació estricta dels mercats, per evitar abusos de l'empresa privada i defensar el consumidor.
* Legislació laboral més rígida i proteccionista.
* Lliure comerç internacional, encara que alguns sectors de centreesquerra posen moltes restriccions als acords de lliure comerç i s'inclinen per un cert proteccionisme moderat.
# Caála

Caála (fins 1970 Vila Robert Williams) és un municipi de la província de Huambo. Té una extensió de 3.680 km² i 259.483 habitants segons el cens de 2014. Comprèn les comunes de Caála, Kuima, Kalenga e Katata. Limita al nord amb el municipi d'Ekunha, a l'est amb el municipi de Huambo, al sud amb el municipi de Chipindo, i a l'oest amb els municipis de Longonjo i Caconda.

## Història

El desenvolupament de la zona va començar amb l'arribada del Caminho de Ferro de Benguela en 1912. Fins 1922 va formar part de la circumscripció de Huambo. Entre 1922 i 1934 pertanyia al districte de Lépi, quan va ser transferit al de Caála. En 1956 va ser elevat a un municipi i va ser anomenada Vila Robert Williams en honor del magnat britànic Sir Robert Williams impulsor de la construcció del Caminho de Ferro de Benguela. El 15 de juny de 1970 va assolir la categoria de ciutat i passa a denominar-se Caála.

## Referències

* ↑ Caála al cens d'Angola
* ↑ Huambo: Desenvolvimento da Caála passa por maior envolvimento dos munícipes Arxivat 2017-04-11 a Wayback Machine., ANGOP, 16 de juny de 2016
# Centrolene peristictum

Centrolene peristictum és una espècie de granota que viu a Colòmbia i l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Descripció

És una granota petita d'entre 18 a 21 mm. Timpà molt visible, amb orientació lateral i lleugera inclinació dorsal. Coloració dorsal verd pàl·lid amb punts foscos i rivets blancs o grocs. Cap als laterals té una coloració verda goguenca i el ventre verd. El seu iris ocular és de color bronze grisenc amb anell al voltant de la pupil·la. Habita boscos de boira inalterats.

## Referències

* Coloma, L.A., Ron, S., Lynch, J., Cisneros-Heredia, D. & Wild, E. 2004. Centrolene peristictum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Cases unifamiliars al passeig Anselm Clavé, 80-82 (Sentmenat)

Les Cases unifamiliars al passeig Anselm Clavé, 80-82 és una obra modernista de Sentmenat (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de cases unifamiliars, unes de planta baixa i pis i altres, d'una sola planta. Presenten característiques d'un primer Modernisme influït per un Neoclassicisme de finals del segle xviii, com s'aprecia en la decoració floral de finestres, portes i cornises. Cal destacar la continuïtat de la paret blanca, les baranes superiors calades i les cornises sostingudes per mènsules florals.

## Història

Els habitatges unifamiliars estan formats per una casa amb un espai destinat a hort o jardí particular. Estan destinats a qualsevol classe social i s'edifiquen a certa distància del límit lateral del carrer. Actualment, hi ha una tendència a tornar a aquest tipus de construcció.

## Referències

* 1 2 3 «Cases unifamiliars al passeig Anselm Clavé, 80-82». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 juliol 2018].
# Castell de la península de Trakai

El Castell de la península de Trakai (en lituà: Trakų pusiasalio pilis) és un dels castells de Trakai, Lituània. Està situat en una península entre el sud del llac Galvė i del llac Luka. Construït al voltant de 1350-1377 per Kęstutis, duc de Trakai, era una important estructura defensiva per a protegir Trakai i Vílnius, la capital del Gran Ducat de Lituània, enfront dels atacs dels Cavallers Teutònics. La major part del castell va ser destruït al segle xvii. La resta de les parets i les torres són preservats i protegits pel Parc Nacional Històric de Trakai.

## Descripció

El castell tenia set torres connectades per un mur de 10 m d'alçada. Les tres torres més grans, que mesuren 15 × 15 m, protegien el flanc sud-oest més vulnerable. Un gran fossat de 12–14 metres d'ample separa l'estructura de la ciutat. El castell va ser atacat durant les guerres civils de 1382 i 1383 i el 1390. Després del Tractat de Melno el 1422, el castell va perdre la seva importància com a fortalesa defensiva i se sap que els grans ducs ho van utilitzar com a residència. Segimon I Kęstutaitis va ser assassinat en el castell el 20 de març 1440.
Al segle xvi el castell va ser utilitzat com a presó. Fou destruït durant la guerra russopolonesa (1654-1667) i mai no va ser reconstruït. El territori va ser concedit a un frare dominicà el 1678 per Marcjan Aleksander Ogiński, voivoda de Trakai, encara que no va ser fins a la dècada de 1770 que els frares finalment van construir el seu monestir i l'església; aquests edificis formen part part del conjunt del castell.

## Vegeu també

* Llista de castells de Lituània

## Referències

* 1 2 3 4 «Trakai Peninsula Castle (Great Castle) ruins (1350-end of 17 cent.)». Trakai Historical National Park.
* ↑ «Trakų buvęs dominikonų vienuolynas» (en lituà). Lietuvos vienuolynai. Vilniaus dailės akademija, 31-05-2000. Arxivat de l'original el 2010-05-24. [Consulta: 20 desembre 2013].
# Chascanopsetta prognatha

Chascanopsetta prognatha és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes present a les costes de les Maldives, Japó i les illes Ryukyu. Habita entre els 494 i els 550 m de fondària.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)