OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miloš Radivojević

Miloš "Miša" Radivojević (Милош "Миша" Радивојевић; ˌmîloʃ ˌmǐːʃa radiˈʋǒːjeʋit͜ɕ; nascut el 19 de novembre de 1939 a Čačak, Sèrbia) és un director de cinema i televisió, i professor a la Facultat d'Arts Dramàtiques de Belgrad
Va començar els seus estudis superiors com a estudiant de filosofia i es va graduar el 1966 a la Facultat d'Arts Dramàtiques de Belgrad el 1966, com un dels primers estudiants d'Aleksandar Petrović amb el migmetratge Adam i Eva 66. Va treballar com a ajudant de direcció amb Puriša Đorđević entre 1961 i 1969. Va dirigir 16 llargmetratges, començant per Bube u glavi ("Aquest món boig nostre") que va rebre la medalla del Lleó d'Or al festival de cinema de 1970. Dues pel·lícules, Čavka i Kvar, s'han fet a partir de guions originals de Svetozar Vlajković. Kvar va rebre un premi especial al Festival Internacional de Cinema de Locarno del 1979. El 1989 Čavka va rebre la Palmera de Bronze a la IX edició de la Mostra de València.
La seva pel·lícula Како су ме украли Немци ("Com em van robar els alemanys") afirma haver utilitzat detalls biogràfics autèntics de la infància de l'autor, descrivint com el nen petit es va sentir descuidat per la seva família comunista mentre cridava l'atenció només d’un oficial alemany, que va ocupar algunes habitacions de la casa de la seva família durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ Interview - Misa Radivojevic
* ↑ Svetozar Vlajković – Jackdaw
* ↑ La película siria «Estrellas del día», Palmera de oro de la IX edición, ABC, 16 d'octubre de 1988
* ↑ How I Was Stolen by the Germans Arxivat 2013-09-24 a Wayback Machine.
# Mordóvskie Dubrovki

Mordóvskie Dubrovki (en rus: Мордовские Дубровки) és un poble de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 396 habitants, pertany al municipi de Sabantxéievo.

## Referències

* ↑ И. К. Инжеватов. Топонимический словарь Мордовской АССР. Мордовское книжное издательство, 1987.
# Montserrat Garcia

Montserrat Garcia és el nom dels següents personatges:
* Montserrat Garcia Balletbó (Barcelona, 1955), metge especialista en anatomia patològica
* Montserrat García Llovera (Barcelona, 1957), política i tècnic d'administració general de la Diputació de Barcelona, Delegada del Govern espanyol a Catalunya durant el 2011
* Montserrat Garcia Ribas (Castellbell i el Vilar, Bages, 1964), poetessa catalana
* Montserrat García-Closas (Barcelona, 1966 o 1967), investigadora especialitzada en epidemiologia del càncer i en càncers de mama i de bufeta urinària
# Musaranya elefant de Somàlia

La musaranya elefant de Somàlia o sengi somalí (Galegeeska revoilii) és una espècie de musaranya elefant del gènere Elephantulus. És endèmica de la costa septentrional de Somàlia. No se'n va observar cap entre el 1968, quan se'n havien observat exemplars a Somàlia, i el 2020 quan se'n van tornar a trobar a Djibouti, pel que es va arribar a témer que s'havia extingit. Anteriorment classificat al gènere Elephantulus, fou transferit al seu propi gènere, Galegeeska, basant-se en anàlisis genètiques.
Els seus hàbitats naturals són els matollars secs tropicals o subtropicals i els deserts calorosos.

## Referències

* 1 2 «New records of a lost species and a geographic range expansion for sengis in the Horn of Africa» (en anglès). PEERJ.com, 18-08-2020. [Consulta: 19 agost 2020].
* ↑ «La musaranya elefant, redescoberta després de cinquanta anys». ElMón.cat, 19-08-2020. [Consulta: 19 agost 2020].
* ↑ Palou, Neus. «Encuentran musarañas elefante de Somalia tras 50 años creyendo que estaban extintas». La Vanguardia, 20-08-2020. [Consulta: 21 agost 2020].
* ↑ 324cat. «Troben musaranyes elefant de Somàlia, que s'havien donat per extingides fa 50 anys», 25-08-2020. [Consulta: 25 agost 2020].
# Mrohaung

Mrohaung o Mro-haung o en arakanès Mrauk U o Myauk U (antiga Myo-haung o Ciutat Vella; en birmà မြောက်‌ဦးမြို့) és una ciutat i jaciment arqueològic de Birmània al nord-est d'Arakan a una roca plana al cap d'una branca del riu Kuladan a uns 80 km de la seva boca. Queden les ruïnes de l'antiga fortalesa amb tres recintes quadrats un dins l'altra amb muralles de pedra de considerable amplada; queden també restes de la muralla exterior de la ciutat i la plataforma on hi havia el palau amb el pati.

## Història

Ptolemeu l'esmenta amb el nom de Triglyphon, pel sagrat trident budista que representa a Buda, la llei i la congregació unides. Fou l'antiga capital de l'Arakan establerta com a tal pel rei Min Saw Mon el 1431. A la meitat del segle xvi va arribar a 120.000 habitants. El 1615 els holandesos hi van establir una factoria. Es van construir a la zona nombroses pagodes i temples destacant el Temple de les 80.000 imatges o Temple de Victòria (Shite-thaung), el temple de Htukkanthein, el temple de les 90.000 imatges o Koe-thaung i les Cinc pagodes Mahn. El 1784 els birmans van conquerir el regne d'Arakan i la ciutat no va oferir resistència i va esdevenir capital d'un dels quatre districtes en què fou dividit el regne. El 1825, durant la primera Guerra Anglobirmana, els britànics van atacar la ciutat i fou ocupada després de forta lluita; l'exèrcit birmà es va retirar de la província després de la pèrdua de la ciutat i el general Morrison va establir la major part de les seves forces a la ciutat però quan van començar les pluges les malalties van afectar els soldats causant més morts que en cap altre lloc i gran part de l'exèrcit operant a Arakan va ser aniquilat per les malalties; això era degut a l'existència a la rodalia de llacunes i zones enfangades; les tropes foren traslladades a Akyab i Mrohaung va perdre importància i el 1881 només quedaven 3.065 habitants. Dins el districte d'Akyab fou capital d'un township.

## Temples

* Temple de Shite-thaung
* Temple de Htukkanthein
* Temple de Koe-thaung
* Sala d'ordenació d'Andaw-thein
* Temple de Le-myet-hna
* Ratana-pon
* Cinc pagodes Mahn
** Pagoda Mingala-Mahn-Aung
** Ratna-Mahn-Aung
** Sakya-Mahn-Aung
** Lawka-Mahn-Aung
** Zina-Mahn-Aung
* Temple de Sanda Muni
* Monestir de Bandoola Kyaung
* Mesquita de Santikan

## Galeria

* Temple Shite-thaung
* Htukkanthein
* Koe-thaung
* Sala d'Ordenació d'Andaw-thein
* Le-myet-hna
* Ratana-pon

## Referències

* The Land of the Great Image - Being Experiences of Friar Manrique in Arakan per Maurice Collis
* Burma's Lost Kingdoms - Splendours of Arakan per Pamela Gutman
* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Mètriques a nivell d'article

Les mètriques a nivell d'article són mètriques de cites que mesuren individualment l'ús i impacte d'un article científic.

## Adopció

Tradicionalment, la bibliometria ha estat usada per avaluar l'ús i impacte de la recerca, però normalment s'ha enfocat a les mètriques al nivell de les revistes, com el factor d'impacte, o al nivell dels investigadors, com el factor h. Les mètriques d'article, per la seva banda, intenten demostrar l'impacte d'un article individual. Està relacionat, encara que és diferent, amb les altmetriques. Van començar al març de 2009, quan PLOS, Public Library of Science, presenta les mètriques a nivell d'article per a tots els articles i totes les seves revistes PLOS. Inclou les descàrregues, cites i altmetriques. Al març de 2014 va ser anunciat que les estadístiques de COUNTER, que mesuren l'ús dels recursos acadèmics en línia, estan disponibles al nivell d'article.

## Referències

* ↑ «Article-Level Metrics». SPARC. Arxivat de l'original el 2013-12-05. [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ «Article-Level Metrics: A Sparc Primer». SPARC, 01-04-2013. Arxivat de l'original el 2014-03-13. [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ «Article-Level Metrics Information». PLoS ONE, 01-07-2005. [Consulta: 29 maig 2012].
* ↑ «Overview». PLOS: Article-Level Metrics. Arxivat de l'original el 14 de febrer de 2014. [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ Pattinson, Damian «The future is open: opportunities for publishers and institutions». Insights, 27, 1, 01-03-2014, pàg. 38–44. DOI: 10.1629/2048-7754.139 [Consulta: 18 març 2014].
* ↑ «Introduction to Release 1 of the COUNTER Code of Practice for Articles». COUNTER. Arxivat de l'original el 2014-03-22. [Consulta: 21 març 2014].

## Enllaços externs

* «SPARC - Article level metrics». Arxivat de l'original el 2013-12-05. [Consulta: 3 novembre 2021].
* «SPARC Primer». Arxivat de l'original el 2014-03-13. [Consulta: 3 novembre 2021].
* «Article-Level Metrics and the Evolution of Scientific Impact». PLoS Biol, 7, 01-11-2009, pàg. e1000242. DOI: 10.1371/journal.pbio.1000242. PMC: 2768794. PMID: 19918558.
# Mètrica de tipus fibrat

En geometria diferencial, es pot estendre la noció d'un tensor mètric a un fibrat vectorial arbitrari, i a uns certs fibrats principals. Sovint s'anomena aquesta mètrica mètrica de fibrat, mètrica de tipus fibrat.

## Definició

Sigui M una varietat topològica i $\pi$ : E → M un fibrat vectorial en M, llavors una mètrica en E és un morfisme de fibrat k : E ×$_M$ E → M × R del producte de fibres de E a ell mateix al fibrat trivial amb fibra R tal que la restricció de k a cada fibra sobre M és un operador bilineal no degenerat entre espais vectorials. En altres paraules, k dona un tipus de producte escalar (no necessàriament simètric o definit positiu) en l'espai vectorial sobre cada punt de M, i aquests productes canvien suaument al llarg de M.

## Propietats

Es pot equipar tot fibrat vectorial amb espai de base paracompacte amb una mètrica de tipus fibrat. Per a un fibrat vectorial de rang n, això és conseqüència de les cartes dels fibrats $\phi :\pi ^{-1}(U)\to U\times \mathbb {R} ^{n}$: es pot prendre la mètrica de fibrat com el pullback del producte escalar d'una mètrica en $\mathbb {R} ^{n}$; per exemple, les cartes ortonormals de l'espai euclidià. El grup estructura de tal mètrica és el grup ortogonal O(n).

## Exemples
### Mètrica riemanniana

Sigui M una varietat riemanniana, i E el seu fibrat tangent TM, llavors la mètrica riemanniana dona una mètrica de fibrat, i vice versa.

### En fibrats verticals

Si el fibrat $\pi$:P → M és un fibrat principal amb grup G, i G és un grup de Lie compacte, llavors existeix un producte escalar Ad(G)-invariant k en les fibres, près del producte escalar en l'àlgebra de Lie compacta corresponent. Més precisament, hi ha un tensor mètric k definit en el fibrat vertical E = VP tal que k és invariant respecte de la multiplicació per la dreta:
    $k(L_{g*}X,L_{g*}Y)=k(X,Y)$
per vectors verticals X, Y i L$_g$ és la multiplicació per la dreta per g al llarg de la fibra, i L$_{g*}$ és el pushforward. És a dir, E és el fibrat vectorial que està format per el subespai vertical de l'espai tangent al fibrat principal.
Més generalment, quan es té un grup compacte amb mesura de Haar μ, i un producte escalar arbitrari h(X,Y) definit en l'espai tangent en un punt de G, es pot definir una mètrica invariant simplement promitjant en tot el grup, és a dir, definint
    $k(X,Y)=\int _{G}h(L_{g*}X,L_{g*}Y)d\mu _{g}$
com la mitjana.
Es pot estendre aquesta noció al fibrat associat $P\times _{G}V$ on V és un espai vectorial que transforma covariantment sota una certa representació de G.

## Referències

* 1 2 3 Jost, Jürgen (2011), Riemannian geometry and geometric analysis (Sixth ed.), Universitext, Springer, Heidelberg, p. 46, ISBN 978-3-642-21297-0, doi:10.1007/978-3-642-21298-7, <https://books.google.cat/books?id=UjzUqF2mRWYC&pg=PA46>.
# Mòtia

Mòtia (grec antic: Μοτύη; llatí: Motya) va ser una ciutat situada a l'oest de Sicília, entre Drèpanon i Lilibèon, aixecada en una petita illa a 1 km (sis estadis) de la costa a la qual estava unida per un pas artificial, segons Diodor de Sicília.
En els seus inicis era una colònia fenícia, probablement només un empori o centre comercial que es va transformar en ciutat amb el temps. Els grecs li van donar un origen llegendari, i deien que la va fundar una dona anomenada Motia, i la van relacionar amb diverses històries sobre Hèracles, explica Esteve de Bizanci.
Cap al segle vii aC va passar a dependre de Cartago. Els cartaginesos, a mesura que els grecs establien colònies, es van concentrar a les tres principals: Solunt, Panorm i Mòtia. Mòtia era la que estava situada en el lloc més proper a Cartago, i es va convertir en la capital de les possessions cartagineses a l'illa.
Tucídides l'esmenta encara com a colònia fenícia l'any 415 aC durant l'expedició atenesa, tot i que ja estava en mans dels cartaginesos. El 409 aC, quan el general Anníbal va desembarcar a l'illa, va deixar la seva flota a Mòtia mentre avançava per terra per atacar Selinunt. En aquest temps, després de la caiguda de Selinunt, Hermòcrates, l'exiliat siracusà establert a les ruïnes d'aquella ciutat, va saquejar Mòtia, i també Panorm. Altre cop durant l'expedició cartaginesa sota Amílcar (407 aC), els cartaginesos la van usar com a base de la seva flota, diu Diodor de Sicília.
L'any 397 aC Dionís el vell de Siracusa la va atacar i la va assetjar. La resistència de la ciutat va ser èpica. Els pobladors de Mòtia van destruir el pas artificial que l'unia al continent, i Dionís va haver de construir-ne un de nou. Després de guanyar les muralles i les torres amb les catapultes, els habitants van resistir carrer per carrer i casa per casa; els que van sobreviure i no es van poder escapar, van morir executats per Dionís com a càstig. El mateix Dionís va nomenar Biton governador de la ciutat, i va encarregar al seu germà Leptines transformés la ciutat en la base de la flota siracusana.
L'any 396 aC va desembarcar a Panorm el general cartaginès Himilcó, i va reconquerir la ciutat on no va trobar gaire resistència. Himilcó va fundar llavors Lilibèon que tenia una posició millor i hi va traslladar els habitants de Mòtia que havien sobreviscut. La vella Mòtia va desaparèixer de la història i a l'illot només hi habitaven els pescadors.
L'illa on antigament hi havia la ciutat es diu avui Sant Pantaleó, i s'hi poden veure algunes ruïnes, fragments de les muralles i dues portes i s'han trobat algunes monedes i restes de terrissa.
* El "kothon" (port) al sud de l'illa
* La carretera submarina al nord de Mòtia
* Museu de Mòtia

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Motya». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 13 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial de la Missione Archeologica a Mozia
# Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps

El Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps (NSKK) va ser una organització paramilitar del Partit Nazi amb seus a Múnic i Berlín. Fou fundat l'abril del 1930 amb el nom de Nationalsozialistisches Automobilkorps (NSAK) i reanomenat l'any següent.
# Nationals Park

El Nationals Park és un estadi de beisbol localitzat a Washington DC, Estats Units, i és la seu dels Washington Nationals, equip de les Grans Lligues de Beisbol. Està localitzat al costat del Riu Anacostia en el veïnat de Navy Yard/Near Southeast i va reemplaçar al RFK Stadium com la seu dels Nationals. És el primer estadi als Estats Units a comptar amb la certificació Leadership in Energy and Environmental Design, atorgada a les construccions "amigables" amb el medi ambient.
El primer partit oficial va ser efectuat entre els Nationals i els Atlanta Braves el 30 de març de 2008, dia en què es va inaugurar la temporada 2008 de les Grans Lligues a l'Amèrica del Nord, doncs ja s'havien jugat dos partits al Japó. Prèviament ja s'havien efectuat un joc de beisbol universitari i un joc d'exhibició.
Va ser dissenyat per HOK Sport juntament amb Devrouax & Purnell Architects and Planners, compta amb 41.888 seients i va tenir un cost de $611 milions. El Monument a Washington i el Capitoli dels Estats Units es poden veure des d'algunes zones de l'estadi.
El Nationals Park és l'escenari del Joc de les Estrelles del beisbol 2018.

## Enllaços externs

* Stadium site on nationals.com Arxivat 2016-08-14 a Wayback Machine.
* Near Southeast DC Redevelopment - Nationals Park
* Nationals Park page on Ballparks.com
* Nationals Park at Stadium Journey
* Structures Demolished for Nationals Park Construction
# Nijni Kujebar

Nijni Kujebar (en rus: Нижний Кужебар) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que el 2017 tenia 432 habitants. Pertany al districte de Karatuzski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# Nijni Jirim

Nijni Jirim (en rus: Нижний Жирим) és un poble de la República de Buriàtia, a Rússia, segons el cens del 2020 tenia 382 habitants.

## Referències

* ↑ Карта Джидинского района Бурятии
* ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2017 года Arxivat 2017-07-31 a Wayback Machine. Plantilla:Retrieved
* ↑ Расстояние от Алцака до Петропавловки 73 км
* ↑ Расстояние от Хандагатая до Тарбагатая
# Natsume Sōseki

    En aquest nom japonès, el cognom és Natsume.
Natsume Sōseki (japonès: 夏目 漱石; 9 de febrer de 1867 - 9 de desembre de 1916) fou un escriptor japonès. El seu nom real era Natsume Kinnosuke (夏目 金之助) i va néixer a Edo, a l'actual Tòquio. Era el fill d'una família de samurais emprobrits i per aquest motiu fou donat en adopció als dos anys a un dels servents de la família. El 1900 una beca del govern japonès li va permetre fer una estada d'estudis a la Gran Bretanya, on es va estar dos anys. Retornat al Japó es va dedicar a l'escriptura com a novel·lista i poeta. Les seves obres marquen l'inici de la literatura japonesa contemporània i l'han convertit en un clàssic que ha influenciat a molts escriptors japonesos posteriors: Yasunari Kawabata, Junichiro Tanizaki o Yukio Mishima, així com ser el referent de Haruki Murakami.

## Obres

* Jo el gat (1905)
* La torre de Londres (1905)
* Botxan (1906) - Finalista del Premi Llibreter de narrativa de 2008.
* Coixí d'herba (1906)
* L'herència del gust (1906)
* El dia 210 (1906)
* La rosella (1907)
* El miner (1908)
* Deu nits de somnis (1908)
* Sanshiro (1908)
* I llavors... (1909)
* La porta (1910)
* Miscel·lània primaveral (1910)
* A l'equinocci de primavera i més enllà (1912)
* El camí del far (1912)
* Kokoro (1914)
* El meu individualisme (un discurs famós) (1914)
* Herba al costat del camí (1915)
* En les meves portes de cristall (1915)
* Llum i foscor (1916, inacabada)
# Natsuo Kirino

Natsuo Kirino (桐野 夏生, Kirino Natsuo), de nom real Mariko Hashioka (橋岡 まり子, Hashioka Mariko), és una novel·lista japonesa. Especialitzada en novel·les policíaques, és una de les escriptores japoneses més populars d'aquest gènere.
Filla d'un arquitecte, va néixer a Kanazawa i durant la seva joventut va viure a Sendai abans d'instal·lar-se a Tòquio. Va llicenciar-se en dret a la Universitat de Sekei. Va iniciar-se com a escriptora de novel·les romàntiques, un gènere poc popular al Japó i amb el que no va tenir èxit. Va especialitzar-se en novel·la policíaca a partir de la dècada dels 1990.
És especialment reconeguda per la seva novel·la Out (Auto en l'original japonès), pel qual va rebre el premi japonès d'escriptors de misteri i va ser nominada al Premi Edgar de 2004. Posteriorment també va guanyar el Premi Naoki per la novel·la Yawarakana hoho ("Galtes suaus").

## Referències

* 1 2 «Natsuo Kirino Interview | IndieBound.org». [Consulta: 10 octubre 2020].
# Nature Ecology and Evolution

Nature Ecology and Evolution és una revista científica mensual revisada per parells només en línia publicada per Nature Portfolio que cobreix tots els aspectes de la investigació sobre ecologia i biologia evolutiva. Es va establir el 2017. El seu primer i actual redactor en cap és Patrick Goymer.
Segons el Journal Citation Reports, Nature Ecology and Evolution té un factor d'impacte 2020 de 15,46.

## Referències

* ↑ «About the Editors». nature.com. Springer Nature. [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Nature Ecology and Evolution». A: 2020 Journal Citation Reports. Science. Thomson Reuters, 2021 (Web of Science).
# Nature Nanotechnology

Nature Nanotechnology (abreviatura Nature Nanotech.) és la revista científica més important dedicada a la nanociència i a la nanotecnologia. És publicada des de l'octubre del 2006 pel Nature Publishing Group. Té un factor d'impacte molt alt, 34,048 el 2014. Ocupa la 1$^a$ posició de qualitat de revistes dedicades a la nanociència i a la nanotecnologia en el rànquing SCImago.
Nature Nanotechnology és una revista multidisciplinària que publica articles d'alta qualitat i significació en totes les àrees de la nanociència i la nanotecnologia. La revista inclou la investigació sobre el disseny, caracterització i producció d'estructures, dispositius i sistemes que impliquen la manipulació i el control de materials i fenòmens a escales atòmiques, moleculars i macromoleculars.

## Referències

* ↑ «Journal Rankings». SCImago, Journal & Country Rank, 2015. [Consulta: 25 març 2015].
* ↑ «Nature Nanotechnology». Nature Publishing Group. [Consulta: 25 març 2015].

## Enllaços externs

* Web Nature Nanotechnology
# Musaranya elefant pàl·lida

La musaranya elefant pàl·lida (Elephantulus intufi) es troba a Angola, Botswana, Namíbia i Sud-àfrica.

## Bibliografia

* Fordham et al. (2006). Musaranya elefant pàl·lida. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 18 desembre 2007 (en anglès).
# Musaranya emmascarada

La musaranya emmascarada (Sorex cinereus) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes que es troba a Alaska, el Canadà i el nord dels Estats Units.

## Bibliografia

* Fordham et al. (2006). Musaranya emmascarada. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 18 desembre 2007 (en anglès).
# Nicholas Evans

Nicholas Evans (1950-2022) va ser un escriptor dels Estats Units conegut per la seva novel·la "The Horse Whisperer". Va morir el 9 d'agost d'un atac de cor. La novel·la va ser adaptada al cinema amb el títol L'home que xiuxiuejava als cavalls.

## Referències

* ↑ «'Horse Whisperer' Author Nicholas Evans Has Died» (en anglès), 16-08-2022. [Consulta: 16 agost 2022].
# Neferu I

Neferu I (Nfr.w, "perfecció", "bellesa") fou una reina d'Egipte. Es va casar amb el rei i nomarca Mentuhotep de Tebes, considerat el fundador de la dinastia XI, i fou mare de dos reis: Antef I i Antef II. El segon va fer gravar el seu nom moltes vegades perquè no fos oblidada. Una neta d'Antef II (per tant besneta de Neferu) va portar el mateix nom en honor de la besavia i és coneguda com a Neferu II (filla d'Antef III i germana de Mentuhotep I).
Tenia els títols d'Esposa del Rei, la seva estimada, Filla del Rei i Ornament Reial.
Neferu en jeroglífic :

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004.
* ↑ Jacq, 2000, p. 228.
* ↑ «Intef II Wahankh» (en anglès). Universitat de Saint Louis. Arxivat de l'original el 2020-06-13. [Consulta: 22 març 2021].

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Jacq, Christian. Las egipcias. retratos de mujeres del Egipto faraónico (en castellà). Planeta, 2000. ISBN 9788408036166.