OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teppanyaki

El Teppanyaki (Teppanyaki (鉄板焼き, teppan'yaki)) és un tipus de plat de menjar japonès que utilitza una planxa d'acer per a cuinar els aliments.

## Etimologia

La paraula teppanyaki deriva de yaki (焼き), que significa «rostit», «fet a la planxa» i teppan (鉄板), que significa «planxa de ferro».

## Al Japó

Al Japó, teppanyaki es pot referir a algun dels molts platets cuinats utilitzant un ”teppan”, incloent okonomiyaki, yakisoba i monjayaki, sovint localitzats com a plat calent al centre de la taula. La forma més popular de teppanyaki en occident consisteix en carn, i altres elements acompanyats de vegetals. Als Estats Units també es coneix pel nom de hibachi, i els establiments són coneguts com “Steakhouse japonès”.

## Ingredients

Els ingredients més comuns en el teppanyaki són la carn de bou, milanesa, llagosta, pollastre i vegetals diversos i es cuinen utilitzant salsa de soia. Al Japó molts restaurants ofereixen carn de la ciutat de Kōbe (tant de bou com de vedella molt apreciada en el món dels gurmets). Usualment sol acompanyar-se amb platets com el zucchini, talls d'all, arròs fregit, etc. A més alguns restaurants ofereixen alguna salses per a remullar el menjar; en general al Japó s'ofereix salsa de soia.

## Origen

La cadena japonesa de restaurants Misono va introduir aquest platet amb un concepte influenciat per la cuina “occidental” del teppan al Japó el 1945. Aviat es van adonar que el platet era més popular entre els estrangers que entre els japonesos mateixos, que gaudien tant de veure l'espectacle d'habilitats dels cócs que preparaven els aliments, com la cuina mateixa, més familiar que els platets de menjar tradicional japonès. Al moment que aquest tipus de restaurants esdevenir un punt de visita per part dels turistes, la cadena va introduir canvis per a augmentar l'espectacle donat pels caps de cuina, com per exemple, apilar cèrcols de ceba en forma de la Muntanya Fuji i calant-los-hi foc, fent un volcà flamejant de cebes.

## Als Estats Units

Als Estats Units el teppanyaki es va fer famós gràcies al restaurant Benihana, cadena que va obrir el seu primer restaurant a Nova York en 1964. Aquesta i altres cadenes existents continuen a cultivar l'aspecte d'espectacle fet pel cap de cuina, introduint un altre tipus de variacions i trucs, i fins malabarismes amb els utensilis, com ara llançar una gambeta amb la bossa de la camisa, ventar un ou en l'aire i escampar-lo amb el ganivet, i llançar trossos de gambeta aplanada en la boca dels comensals.

## A Taiwan

El teppanyaki també és popular a Taiwan (encara que usualment sense l'espectacle fets pels cócs i s'inspirat en la creació de platets similars a l'anomenada barbacoa mongola.

## Vegeu també

* Okonomiyaki
* Sushi
* Gastronomia del Japó
# Tauron

Tauron (en francès Thauron) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 189 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Pays Cruesa Thaurion Gartempe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 225 | 197 | 169 | 190 | 189 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Couffy | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Tema (flexió)

* Per a altres significats, vegeu «tema».
El tema és, en les llengües que es declinen, la part de la paraula que roman invariable al llarg de tota la declinació. Amb l'evolució de la llengua, però, poden ocórrer algunes transformacions fonològiques que introdueixen variacions en el "tema". L'última vocal o consonant del "tema" és la que determina el paradigma de flexió d'un substantiu o verb.
En llatí els paradigmes de flexió nominals i verbals es determinen segons la vocal o consonant comú al lema:
* Primera declinació: temes en -a .
* Segona declinació: temes en -o .
* Tercera declinació: temes en -i i en consonant.
* Quarta declinació: temes en -o .
* Cinquena declinació: temes en -i .
* Primera conjugació: temes en -ā .
* Segona conjugació: temes en -ē .
* Tercera conjugació: temes en consonant.
* Quarta conjugació: temes en -ī .
Viccionari
# Tema de Bulgària

El tema de Bulgària va ser un tema o província civil i militar de l'Imperi Romà d'Orient establert a partir de la conquesta del Primer Imperi Búlgar per Basili II Bulgaròcton el 1019.

## Història

Va ocupar la part central de l'antic imperi búlgar, i les regions perifèriques es van incloure en altres temes (Parístrion, Sírmium...). Com que volia respectar les particularitats búlgares, Basili II va dotar el tema d'algunes característiques específiques. Es van conservar la majoria de les antigues institucions de l'Imperi búlgar, però va nomenar oficials grecs per comandar les fortaleses de la zona. Per la seva importància, el tema es va convertir en un catepanat i després en un ducat. L'estrateg del tema de Bulgària es va establir a Skopje encara que alguns autors van afirmar que Okhrida va ser la capital del tema durant els primers anys de la seva creació. Es menciona Romà Diògenes com a dux de Sàrdica l'any 1067 i sembla que el tema original de Bulgària es va dividir en diversos temes.
L'eliminació de l'Imperi búlgar, va provocar que l'Imperi Romà d'Orient fos vulnerable a l'atac dels pobles que vivien al nord del Danubi, com ara els petxenegs. El tema de Bulgària va sofrir diverses incursions destructives durant el segle xi. El 1185, els germans Assèn (Pere IV Assèn de Bulgària i Ivan I Assèn de Bulgària), descontents per no obtenir més terres, es van rebel·lar contra l'autoritat de l'imperi. Aquesta rebel·lió estava recolzada per la pagesia farta del pes dels impostos, i també per les diferents poblacions (cumans i valacs) que havien emigrat a l'antic territori de l'Imperi búlgar després de la seva destrucció. El 1186, Isaac II Àngel va organitzar una campanya contra els rebels, que van ser derrotats, però els Assèn van tornar a l'ofensiva uns mesos després, recolzats pels cumans. A Isaac II se li va fer difícil repel·lir-los sense aniquilar-los. Finalment, el Basileu va abandonar Bulgària, que va quedar al càrrec d'Esteve Nemanja. Nemanja va aprofitar l'ocasió per conquerir territoris romans d'Orient. A més, una revolta a Anatòlia va obligar Isaac II a retirar les seves forces de la lluita contra els búlgars. Es va signar un tractat de pau que va ratificar la creació del Segon Imperi Búlgar el 1187.

## Referències

* ↑ Bréhier, Louis. Vie et mort de Byzance. París: Albin Michel, 2006, p. 193. ISBN 9782226171023.
* 1 2 3 Ostrogorsky, Georges. Histoire de l'État byzantin. París: Payot, 1983, p. 363, 365, 428. ISBN 9782228070614.
* ↑ Madgearu, Alexandru. Byzantine military organization on the Danube, 10th-12th centuries. Leiden: Brill, 2013, p. 63. ISBN 9789004252493.
# Tapachulteca

El Tapachultec fou una de les llengües mixes parlades a Chiapas, Mèxic. Actualment és una llengua extingida. Era parlada a l'àrea al voltant de l'actual Tapachula (Chiapas) i formava part de la família de les llengües mixezoque.
Poc se sap sobre la llengua. No obstant això, segons Otto Shuman, un investigador de la lingüística a la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic, la llengua es va perdre en la dècada de 1930, durant el govern del governador de Chiapas Victorico Grajales. Grajales va prohibir l'ús de les llengües indígenes, a fi de tractar de crear un vincle més fort entre Chiapas i la resta de Mèxic.

## Bibliografia

* Campbell, Lyle. American Indian Languages: The Historical Linguistics of Native America. 2000a ed.. Nova York: Oxford University Press, 1997. ISBN 0-19-509427-1. OCLC 32923907.
* Orellana, Sandra Lee. Ethnohistory of the Pacific Coast. Lancaster, CA: Labyrinthos, 1995. ISBN 0-911437-33-9. OCLC 33487059.
* Sapper, Karl. Das nördliche Mittel-Amerika nebst einem Ausflug nach dem Hochland von Anahuac. Braunschweig, Germany: Friedrich Vieweg und Sohn, 1897. OCLC 70337620. (alemany)
* Thomas, Cyrus. Indian Languages of Mexico and Central America and their Geographical Distribution (digitized facsimile at Internet Archive). Washington, D.C.: Government Printing Office, 1911. ISBN 0-7812-4044-1. OCLC 850983.
# Tapacul d'Ancash

El tapacul d'Ancash (Scytalopus affinis) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc i zones amb roques als Andes occidentals del Perú.

## Referències

* ↑ «Tapacul d'Ancash». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# The Vagabond

The Vagabond és un curtmetratge mut estatunidenc estrenat el 10 de juliol de 1916 dirigit i protagonitzat per Charles Chaplin. Es tracta de la tercera pel·lícula de la sèrie produïda per a la Mutual, i marca una etapa important en l'obra de Chaplin, ja que apareixen, per primera vegada, elements melodramàtics en una de les seves pel·lícules. The Vagabond serà el prototipus de personatge que després veurem en pel·lícules com The Kid (1921) o The Circus (1928). No s'ha de confondre amb The Tramp, pel·lícula precedent de Chaplin produïda per a l'Essanay el 1915 i de la qual va agafar elements del guió.

## Argument

Charlot és un violinista de carrer que viu del que li donen els vianants. Un dia apareix en un campament gitano i veu una noia a la que comença a tocar el violí. La noia és esclavitzada pel cap dels gitanos que la tracta despòticament i Charlot la rescata deixant-los fora de combat. En rentar-li la cara i pentinar-la els dos s'enamoren.L'endemà ella va a buscar aigua mentre ell fa l'esmorzar i un pintor es fixa en ella i li fa un retrat en el que s'observa una marca de naixement. La relació entre ells dos desperta la gelosia de Charlot. En una exposició del pintor, una millonaria reconeix en el retrat a la seva filla que va ser segrestada quan era una nena. El pintor la porta fins on acampen els rodamóns i mare i filla es retroben. Charlot es no accepta cap recompensa i completament abatut es despedeix d'ella. Ella marxa en una limosina però en aquell moment descobreix que no pot viure sense Charlot, i, davant la seva insistència, el cotxe fa marxa enrere per recollir Charlie.

## Repartiment

* Charles Chaplin: El violinista
* Edna Purviance: La nena robada
* Eric Campbell: El cap dels gitanos
* Leo White: gitano i el vell jueu
* Lloyd Bacon: L'artista pintor
* Charlotte Mineau: La mare d'Edna
* Albert Austin: El trombonista
* John Rand: El director d'orquestra
* James T. Kelley: Un músic
* Frank J Coleman: Un músic
* Henry Bergman: Un músic
* Phyllis Allen

## Referències

* ↑ Neibaur, James L. Early Charlie Chaplin: The Artist as Apprentice at Keystone Studios (en anglès). Scarecrow Press, 2012, p. 226. ISBN 978-0-8108-8242-3.
* ↑ Hayde, Michael J. Chaplin's Vintage Year: The History of the Mutual-Chaplin Specials (en anglès). BearManor Media, 2013-11.
* ↑ Neibaur, James L. Early Charlie Chaplin: The Artist as Apprentice at Keystone Studios (en anglès). Scarecrow Press, 2012, p. 212. ISBN 978-0-8108-8242-3.
* 1 2 «Charlie Chaplin : The Vagabond» (en anglès). The Chaplin Office. [Consulta: 6 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a YouTube
# The Adventures of Huckleberry Finn (pel·lícula de 1939)

The Adventures of Huckleberry Finn és una pel·lícula estatunidenca de Richard Thorpe, estrenada el 1939.

## Argument

Adaptació de novel·la homònima de Mark Twain. Narra les aventures d'un jove que abandona la seva casa fugint d'un pare alcohòlic. Pel camí coneix a un negre del que es fa amic i amb qui recorre el riu Mississipi.

## Repartiment

* Mickey Rooney: Huckleberry Finn
* Walter Connolly: El 'King'
* William Frawley: El 'Duke'
* Rex Ingram: Jim
* Lynne Carver: Mary Jane
* Jo Ann Sayers: Susan
* Minor Watson: Capità Brandy
* Elisabeth Risdon: Widow Douglass
* Victor Kilian: 'Pap' Finn
* Clara Blandick: Miss Watson
* Irving Bacon (no surt als crèdits): Tad

## Rebuda

Mickey Rooney ja havia nascut quan va interpretar Huck Finn a Les Aventures d'Huckleberry Finn però el 1939 aquell Rooney semblava sedat. Altrament, aquesta és una hàbil nova narració del clàssic de Twain, amb Huck escapant de la bondat opressiva de la vídua Douglas (Elizabeth Risdon) i de la brutalitat de l'alcoholitzat Pap (Victor Kilian) i fingint la seva pròpia mort. Es dirigeix Mississipi avall en companyia de l'esclau fugitiu Jim (Rex Ingram), que espera reunir-se amb la seva dona i fiill Al llarg del film, es barregen els esquemes deshonestos del "King" (Walter Connolly) i el "Duke" (William Frawley.) Quan Jim s'atura en la seva escapada per salvar la vida de Huck després de ser mossegat per una serp, l'esclau és capturat i és condemnat a ser penjat per a l'"assassinat" de Huck encara desaparegut. El noi torna el favor revelant que és encara viu. De Les Aventures d'Huckleberry Finn es va fer una versió abreujada de 30 minuts disponible per a emissions escolars durant els anys 1960.

## Referències

* ↑ The New York Times. The Adventures of Huckleberry Finn (1939) (en anglès). The New York Times.
* ↑ The Adventures of Huckleberry Finn (en anglès).
# The Adventures of Huckleberry Finn

«The Adventures of Huckleberry Finn» té aquests significats:
# The Adventures of Rocky and Bullwinkle and Friends

The Adventures of Rocky and Bullwinkle and Friends és un videojoc llançat per THQ. Va ser inspirat en The Rocky and Bullwinkle Show. El joc consisteix en set nivells que s'ha de travessar diversos locals: Una muntanya dels Alps suïssos, una cova, una mina, un submarí, un vaixell fantasma, un poble amb port i un castell. Hi ha disponibles diversos mini-jocs en certs punts en què es pot obtenir vides extra. Aquests mini-jocs són el Peabody i el Sherman.
# Theloderma

Theloderma és un gènere de granotes de la família Rhacophoridae.

## Taxonomia

* Theloderma asperum
* Theloderma bicolor
* Theloderma corticale
* Theloderma gordoni
* Theloderma horridum
* Theloderma kwangsiense
* Theloderma leporosum
* Theloderma nagalandensis
* Theloderma phrynoderma
* Theloderma ryabovi
* Theloderma schmardanum
* Theloderma stellatum

## Referències

* IUCN (anglès)
# Thea Doelwijt

Theadora Christina Doelwijt (Den Helder, 3 de desembre de 1938) és una escriptora, poetessa i periodista neerlandesa d'ascendència surinamesa. La seva mare era neerlandesa i el seu pare surinamés; Thea va viatjar a Surinam el 1961 i va treballar pel diari Suriname i la revista Moetete entre 1968 i 1969.

## Obra

* De speelse revolutie, 1967.
* Met weinig woorden, 1968, poesia
* Toen Mathilde niet wilde ..., 1972, thriller
* Wajono, 1969.
* Land et koop, 1973
* Iris, 1987
* Kri! kra! Proza van Suriname, 1972
* Geen geraas of getier, 1974
* Rebirth in words, 1981
* Kainema de Wreker en de menseneters, 1977
* Op zoek naar Mari Watson, 1987
* Cora-o, 1988
* Diversity is power, 2007

## Referències

* ↑ «Thea Doelwijt» (en neerlandès). Writers unlimited. [Consulta: 14 abril 2016].
# Thea Musgrave

Thea Musgrave (Edimburg, 27 de maig de 1928) és una compositora i pianista escocesa d'òpera i música clàssica.
Va estudiar a la seva Edimburg natal i, posteriorment, va ser alumna de la directora i compositora Nadia Boulanger a París. Ha compost una dotzena d'òperes, moltes d'elles amb un personatge històric com a protagonista, com ara: The Decision (1967), The Voice of Ariadne (1974), Mary, Queen of Scots (1976) i A Christmas Carol (1978-79). També ha compost concerts per a clarinet, trompa i orquestra.
El 2002 va ser ordenada Comandant de Orde de l'Imperi Britànic i el 2017 va guanyar el The Queen's Medal for Music.

## Referències

* 1 2 «Thea Musgrave». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# The Sydney Morning Herald

The Sydney Morning Herald (SMH) és un diari amb base a la ciutat de Sydney propietat de Fairfax Media Limited. Cada setmana ven al voltant de 150,000 exemplars del diari, sent un dels diaris més importants d'Austràlia. Fundat el 1831, és el diari en actiu més antic d'Austràlia.
El 2006 va ser el segon diari més venut a Austràlia, només per darrere de l'edició australiana de The Daily Telegraph. Destaca per tenir informació nacional, internacional, opinions sobre temes polítics, música, cinema i moda, entre d'altres. El seu editor és Alan Oakley.

## Referències

* ↑ «Fairfax Media Ad Centre». Fairfax Media. Arxivat de l'original el 2 de maig 2013. [Consulta: 4 maig 2013].
* ↑ Lagan, Bernard. «Breaking: News and hearts at the Herald». Global Mail. Digital Global Mail Limited. Arxivat de l'original el 23 de juny 2012. [Consulta: 21 juny 2012].
# Tierra del Vino de Zamora

Tierra del Vino de Zamora és una denominació d'origen per designar els vins produïts a la comarca de Tierra del Vino (província de Zamora). A aquesta denominació és composta per 46 municipis de la província de Zamora i d'altres 10 en pertanyen a la de Salamanca.

## L'entorn

El clima de la terra és de tipus continental,amb temperatures per sota de 3º a l'hivern i amb 23º a l'estiu. Les precipitacions són escasses i l'altitud mitjana és de 750 m. A mesura que s'avança de nord a sud la humitat es va perdent per guanyar-hi més temperatura. Pel que fa als sols, aquests són de caràcter al·luvial, degut al nombre de llits fluvials que hi travessen. Són sòls profunds, pobres en matèria orgànica, molt permeables i amb bona capacitat de retenció.

## Varietats de raïm

* Varietats blanques: Malvasia, Moscatell de gra petit, Verdejo, Albillo, Palomino i Godello.
* Varietats negres: Ull de Llebre, Garnatxa i Cabernet Sauvignon.

## Referències

* ↑ «C.R.D.O. Tierra del Vino de Zamora». Arxivat de l'original el 2018-04-11. [Consulta: 25 març 2018].

## Enllaços externs

* DO Tierra del Vino de Zamora - MARM Arxivat 2012-01-02 a Wayback Machine.
# Tiers

Tiers (italià Tires) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte i de Salten-Schlern. L'any 2007 tenia 948 habitants. Limita amb els municipis de Kastelruth (Castelrotto), Karneid (Cornedo all'Isarco), Völs am Schlern (Fiè allo Sciliar), Welschnofen (Nova Levante), Campitello di Fassa, Mazzin, i Pozza di Fassa.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 97,40% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 2,35% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,12% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Karl Markus Villgrattner | SVP |
Viccionari
# Tierra del Pan

La Tierra del Pan és una comarca de la província de Zamora, situada al centre de la província és on hi ha les poblacions de Zamora i Toro.

## Municipis

* Algodre
* Almaraz de Duero
* Andavías
* Arquillinos
* Aspariegos
* Benegiles
* Bustillo del Oro
* Carbajales de Alba
* Castronuevo
* Cerecinos del Carrizal
* Coreses
* Cubillos
* Fresno de la Ribera
* Fuentesecas
* Gallegos del Pan
* La Hiniesta
* Malva
* Matilla la Seca
* Molacillos
* Monfarracinos
* Montamarta
* Montelarreina
* Morales de Toro
* Moreruela de los Infanzones
* Muelas del Pan
* Pajares de la Lampreana
* Palacios del Pan
* Piedrahita de Castro
* Pinilla de Toro
* Pino del Oro
* Pobladura de Valderaduey
* Pozoantiguo
* Roales del Pan
* San Pedro de la Nave-Almendra
* Toro
* Torres del Carrizal
* Valcabado
* Vezdemarbán
* Videmala
* Villalcampo
* Villalonso
* Villalube
* Villardondiego
* Villaseco del Pan
* Villavendimio
* Zamora

## Enllaços externs

* Tierra del Pan
# Tiago Lima Pereira

Tiago Miguel Silva Vilela Lima Pereira (nascut el 3 de juny de 1994) és un futbolista portuguès que juga com a defensa central del club de la Lliga 3 SC Espinho.

## Carrera de club

Nascut a Póvoa de Varzim, l'últim club juvenil de Lima Pereira va ser el FC Porto, i va ser un suplent no utilitzat del filial a la Segona Lliga durant dos partits a mitjan temporada 2012-13. Després es va incorporar a un altre filial, el Vitória SC B a la tercera divisió, assolint l'ascens en el seu primer any.
Lima Pereira va debutar a la segona divisió el 9 d'agost de 2014, marcant el primer gol en la victòria a casa per 3-0 contra el CD Feirense. Va afegir-ne dos més durant la campanya, en què l'equip acabà en novè lloc.
Per a la temporada 2016-17, Lima Pereira va signar un contracte d'un any amb el Varzim SC a la mateixa lliga. El seu oncle António havia jugat anteriorment al conjunt de la seva ciutat natal.
Lima Pereira va deixar la seva regió natal del Nord per primera vegada el 23 de juny de 2017, acordant un contracte de tres anys al CD Cova da Piedade de segon nivell. Va anar més lluny el gener de 2019, quan es va unir al Eastern Sports Club de la Hong Kong Premier League amb una cessió de sis mesos.
Després d'abandonar la Cova da Piedade el 2020, Lima Pereira va jugar a un nivell inferior amb l'AD Fafe, el FC Felgueiras 1932 i el SC Espinho.

## Vida personal

L'oncle de Lima Pereira, António, també va jugar al Varzim i va ser un pilar al Porto als anys vuitanta.

## Referències

* ↑ (en portuguès) , 18-11-2012 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ (en portuguès) , 02-12-2012 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ Teixeira, Nuno R. «Lima Pereira é reforço do Vitória de Guimarães» (en portuguès). Relvado, 29-08-2013. [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ (en portuguès) , 08-06-2014 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ (en portuguès) , 09-08-2014 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ (en portuguès) , 26-10-2014 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «Freamunde empata e perde liderança para Oliveirense» (en portuguès). SAPO, 03-12-2014. [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ (en portuguès) , 06-05-2019 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ (en portuguès) , 22-06-2016 [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «Lima Pereira assina pelo Varzim» (en portuguès). Varzim S.C., 01-06-2016. Arxivat de l'original el 22 d'octubre 2019. [Consulta: 22 octubre 2019].
* 1 2 Silva, Flávio Miguel «Nova geografia desafia Tiago Lima Pereira» (en portuguès). , 23-06-2017 [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ «Cova da Piedade contrata Vitinho e faz regressar Lima Pereira» (en portuguès). , 23-06-2019 [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ «Tiago Lima Pereira reforça FC Felgueiras» (en portuguès). , 19-07-2021 [Consulta: 24 agost 2021].
* ↑ «Mercado do Campeonato de Portugal começa a registar novidades» (en portuguès). , 02-01-2022 [Consulta: 24 gener 2022].

## Enllaços externs

* Tiago Lima Pereira, fitxa a ForaDeJogo
* Portuguese League profile (en portuguès)
* National team data (en portuguès)
* Tiago Lima Pereira, Fitxa a Soccerway
# Telmatoscopus decens

Telmatoscopus decens és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

El mascle és color marró; sutura interocular arquejada i parcialment interrompuda al centre; front amb una àrea triangular pilosa i una franja ampla que s'estén posteriorment al marge superior dels ulls; palps curts (el segment núm 1 és, si fa no fa, la meitat del segon); tòrax sense patagi; ales d'1,62 mm de longitud i 0,72 d'amplada, arrodonides apicalment, R5 acabant a l'àpex; antenes de 0,96 mm de llargària; edeagus simple. La femella no ha estat encara descrita. La grandària petita, els ulls molt separats, les ales amb els extrems arrodonits i els genitals són els seus trets més característics per diferenciar-lo de les altres espècies del mateix gènere de les illes Filipines.

## Distribució geogràfica

Es troba a les illes Filipines: Mindanao.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.