OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clytocerus chyuluensis

Clytocerus chyuluensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Kenya i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Eaton, 1904. Ent. mon. Mag., 40, 59. Vol. 1, pàg. 773. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Satchell, G.H., 1955. New species of East and Central African Psychodidae. Part 1. Revue de zoologie et de botanique africaines. 51:339-372.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wagner, Rüdiger, 1989. Neue und wenig bekannte Psychodidae, Psychodinae von Südafrika (Diptera, Nematocera). Spixiana, vol. 12, pàgs. 183-191. «PDF».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Furs de Calataiud

Els Furs de Calataiud foren els furs concedits pel rei Alfons I d'Aragó el Batallador a la ciutat de Calataiud el 26 de desembre del 1131.

## Contingut

Les disposicions foren:
* Condonació de penes als repobladors que haguessin comès cap delicte.
* El govern depenia d'un corregidor de nomenament reial no vitalici.
* Les viles depenien en allò militar i jurídic de Calataiud, però tenien autonomia per formar la Comunitat de Calataiud.
* La noblesa, escassa, tenia poc poder.
* Les esglésies eren patrimonials.
* La justícia era impartida per uns regidors, un per setmana. Si l'afer era greu, intervenia el jutge de Calataiud
* Les deveses eren comunals i tenia dret a pasturar el bestiar qualsevol de la comunitat de viles.

## Manuscrits

L'original dels Furs de Calataiud i la Butlla de Luci III (1182) estaven en tal mal estat que al segle xiii el rei Alfons III d'Aragó ordenà que el manuscrit fos restaurat, confirmant de nou els Furs. No es conserva aquest document original, restant-ne belles còpies:
* Una còpia en l'Arxiu de Barcelona (abreviatura Barch).
* Una còpia de 1554 ordenada pel Justícia d'Aragó i conservada a l'Arxiu parroquial de Calataiud.
* L'edició de Don Muñoz (abreviatura MZ).
* L'edició de Bofarull (abreviatura B).
* Una còpia que tenia Don Miguel Monterde (abreviatura Mont).

## Vegeu també

* Butlla de Luci III (1182)

## Enllaços externs

* Ubieto Arteta, Agustín: Como se formó Aragón; Mapa dels Furs Aragonesos al segle xiii
# Bani

* Per a altres significats, vegeu «riu Bani».
Bani és el nom de diverses poblacions del Senegal. La més destacada és una població situada al sud-oest de Bundu, que fou fortificada el 1886 pels francesos per ser un nus de comunicacions entre el riu Gàmbia i les places fortes franceses de Bakel (al Senegal) i Kayes (al territori de l'Alt Senegal) i podia ser atacada per Mahmadou Lamine que era a la zona del riu Gàmbia. Dues poblacions amb el mateix nom se situen al Casamance.

## Notes

* ↑ Tinent Gatelet. Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)
# Shanor

Shanor fou un estat tributari protegit del grup de Sankheda Mehwas a l'agència de Rewa Kantha, presidència de Bombai, província de Gujarat, a la riba dreta del Narmada.
Tenia una superfície de 28 km² i estava format per sis pobles. Els ingressos estimats eren el 1881 de 1.013 lliures de les quals 135 eren pagades com a tribut al Gaikwar de Baroda. El sobirà era una branca jove dels sobirans de Mandwa. El 1931 consten set pobles i una població de 1.840 habitants.
Va signar un tractat amb els britànics el 1825. El darrer príncep fou Thakur Shri Prabhatsinghji Narsinhji (1927-1948)

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Sedoheptulosa

La sedoheptulosa, també anomenada D-altro-heptulosa, és un monosacàrid del grup de les cetoheptoses, ja que té set àtoms de carboni i un grup funcional cetona. És una de les poques heptoses existents a la natura i es pot trobar com intermediari del cicle de les pentoses. La sedoheptulosa es troba en diverses fruites i verdures que van des de pastanagues, albercocs, pomes fins a tomàquets.
És un intermediari en rutes respiratòries i fotosintètiques i té un paper vital en la branca no oxidativa de la ruta del fosfat de pentosa.
A continuació hom desenvolupa la fórmula de la sedoheptulosa amb representació plana d'enllaços de Lewis

## Referències

* ↑ Kardon, Tamas; Stroobant, Vincent; Veiga-Da-Cunha, Maria; Schaftingen, Emile Van «Characterization of mammalian sedoheptulokinase and mechanism of formation of erythritol in sedoheptulokinase deficiency» (en anglès). FEBS Letters, 582 (23–24), 2008, pàg. 3330. DOI: 10.1016/j.febslet.2008.08.024. PMID: 18775706.
* ↑ Patra, Krushna C; Hay, Nissim «The pentose phosphate pathway and cancer» (en anglès). Trends in Biochemical Sciences, 39, 8, 2014, pàg. 347. DOI: 10.1016/j.tibs.2014.06.005. PMC: 4329227. PMID: 25037503.
* ↑ Horecker, B. L; Smyrniotis, P. Z «Transaldolase: The Formation of Fructose-6-Phosphate from Sedoheptulose-7-Phosphate» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 75, 8, 1953, pàg. 2021. DOI: 10.1021/ja01104a532.
# Castrillo de la Guareña

Castrillo de la Guareña és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 182 | 178 | 158 | 152 |
# Nuno Gonçalves

Nuno Gonçalves (actiu 1450 – 1490) fou un pintor portuguès, pertanyent a l'última fase del gòtic, d'estil primitiu flamenc. És considerat com un dels millors pintors de l'Europa del seu temps.
Poc es coneix de la seva vida. No se sap ni la data de naixement ni la de la seva mort. El seu nom consta documentat el 1463 com a pintor de la cort d'Alfons V de Portugal, però cap dels seus treballs ha arribat als nostres dies. Sembla que va estar actiu entre 1450 i 1490.
Es creu que és l'autor del retaule de Sant Vicenç, anomenat Painéis de São Vicente de Fora. Són dos grans panells conservats al Museu Nacional d'Art Antic de Lisboa. En aquesta obra, d'un estil sec pronunciat però d'un realisme poderós, descriu les figures prominents de la cort portuguesa de l'època, com Enric el Navegant, l'infant nen Joan i Alfons V agenollat, incloent el que sembla un autoretrat, i on es pot veure el conjunt de la societat, des de la noblesa i el clergat fins al poble, mostrant els elements socials més importants del Portugal del segle xv.
L'única referència que utilitzen els historiadors d'art per donar suport a la seva autoria sobre el retaule de sant Vicenç és la de Francisco de Holanda, del segle xvi. Esmenta una gran obra d'art feta per Nuno Gonçalves i que es dedueix que són aquests panells. S'ha especulat igualment que el pare d'Hugo van der Goes va col·laborar en la pintura del plafó, però no hi ha proves concretes. Des del seu descobriment a les darreries del segle xix hi ha hagut molta discussió sobre la identitat del pintor i els personatges que es mostren en els panells. Fins i tot l'afirmació que el príncep Enric el Navegant apareix en el tercer panell és encara discutida. Això no obstant, els panells de sant Vicenç es veuen com el cim de l'art portuguès antic. El museu regional d'Aveiro mostra un retrat de la princesa santa Joana atribuït a Nuno Gonçalves.
Està representat, entre altres figures històriques, al Monument als Descobriments (Padrão dos Descobrimentos) a Belém, prop de Lisboa.

## Referències

* ↑ Azcárate Ristori, J. M.ª de, "Pintura gótica del siglo XV", a Historia del arte, Anaya, Madrid, 1986. ISBN 84-207-1408-9, pág.333
# Collado de la Vera

Collado de la Vera (fins al 14 d'abril de 2012 denominat Collado) és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 220 | 227 | 218 | 237 | 229 | 220 |
# Fèlix Castanh

Fèlix Castanh (La Bastida de Murat, Òlt, Migdia-Pirineus, 1920 - 22 de gener de 2001), ha estat un escriptor en llengua occitana.
Durant molts anys fou obrer agrícola, alhora que estudiava lletres al Lycée Louis le Grand. D'antuvi fou mestre d'escola, i després d'ensenyament secundari. Del 1948 al 1954 va ser redactor de la revista Oc.
Endemés d'escriptor occità és militant occitanista (organitzador del Festival de Montauban el 1957, de la Mòstra del Larzac del 1969, del Centre international de Synthèse du Baroque, etc.), i va esdevenir el dirigent de les reflexions sobre l'occitanisme i la descentralització cultural. Ell va ser el primer a establir:
* L'antinarcisisme històric de la gent del Llenguadoc.
* La lògica antiunitarista.
* Va donar als trobadors un paper, literàriament parlant, ineludible.
* Va recordar la importància d'Olympe de Gouges (1748-1793), pionera en el feminisme.

## Obres

* De campestre d'amor e de guerra (1951) poesia.
* Manifeste multiculturel et anti régionaliste (Cocagne, Montauban 1984)
* Argumentari (IEO, Tolosa 1994).
# Bandera de Sant Jaume dels Domenys

La bandera oficial de Sant Jaume dels Domenys té la descripció següent:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, verda, a amb la petxina blanca de l'escut d'altura 3/4 de la del drap i d'amplada 3/4 de la llegària del mateix drap, al centre.
Va ser publicada en el DOGC el 12 de juny de 1995.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Penedès
* Escut de Sant Jaume dels Domenys

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 26 de maig de 1995, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Jaume dels Domenys.» (pdf). DOGC num. 2061, 26-05-1995. [Consulta: 25 juny 2010].
# Shantae

Shantae és un videojoc de plataformes creat l'any 2002 per Matt Bozon per al sistema Game Boy Color. Va ser produït per WayForward Technologies i distribuït per la companyia Capcom.
El joc no va tenir molt èxit quan va ser originalment llançat ja que va ser produït un any després de l'llançament de la Game Boy Advance, encara que era possible jugar-ho sobre aquesta consola, amb contingut exclusiu.
Tot i això, el joc va rebre crítiques molt positives
Una seqüela, Shantae: Risky 's Revenge, va ser llançat al DSiWare el 2010, i una conversió iOS d'aquesta va ser llançada el 2011 i després una conversió per Steam en 2014.
Una altra seqüela, Shantae and the Pirate 's Curse, va ser llançada el 2015 per la Nintendo 3DS, la Wii U i PC, i posteriorment en Nintendo Switch, PS4 i XBOX.
Un quart episodi, Shantae: Half-Genie Hero, llançat en 2016 en WiiU, PC, PS3, 360, Nintendo Switch, PS4 i XBOX.
Un cinquè episodi, Shantae and the Seven Sirens, va ser llançat per a Ipad i Iphone al 2019 i després una conversió per a Nintendo Switch, PC, PS4 i XBO el 2020.
# Selecció de futbol del Sudan

La Selecció de futbol del Sudan és l'equip representatiu del país a les competicions oficials. Està dirigida per l'Associació de Futbol del Sudan, pertanyent a la CAF.

## Competicions internacionals
### Participacions en la Copa del Món

* De 1930 a 1954 – No hi participà
* 1958 – Abandonà durant la classificació
* 1962 i 1966 – Abandonà
* De 1970 a 2018 – No es classificà

### Participacions en la Copa d'Àfrica

* 1957 - Semifinals - 3r
* 1959 - 2n
* 1962 - Abandonà
* 1963 - Final - 2n
* De 1965 a 1968 - No es classificà
* 1970 - Campions
* 1972 - Primera fase
* 1974 - No es classificà
* 1976 - Primera fase
* 1978 - Abandonà
* 1980 - No es classificà
* 1982 - No participà
* 1984 - No es classificà
* 1986 - No participà
* De 1988 a 1996 - No es classificà
* De 1998 a 2000 - No participà
* De 2002 a 2006 - No es classificà
* 2008 - Primera fase
* 2010 - No es classificà
* 2012 - Quarts de final
* 2013 - 2017 No es classificà

## Jugadors destacats

    A 24 juliol 2019
En negreta jugadors en actiu.

### Més partits

| # | Jugador | Partits | Gols | Carrera |
| 1 | Muhannad El Tahir | 79 | 16 | 2004-2018 |
| 2 | Haitham Mustafa | 66 | 6 | 2000-2012 |
| 3 | Mudathir Eltayeb | 58 | 12 | 2007- |
| 4 | Saif Eldin Ali Idris Farah | 57 | 4 | 2007- |
| 5 | Samir Salih Fahmi | 56 | 3 | 1963-1972 |
| 6 | El Muez Mahgoub | 54 | 0 | 2002- |
| 7 | Nasr El-Din Abbas | 53 | 27 | 1963-1972 |
| 8 | Badr Eldin Al Doud | 51 | 7 | 2002- |
| 9 | Nasr Eldin El Shigail | 50 | 0 | 2007- |
| 10 | Ala'a Eldin Yousif | 47 | 5 | 2003-2014 |

### Més gols

| # | Jugador | Gols | Partits | Carrera |
| 1 | Nasr El-Din Abbas | 27 | 53 | 1963-1972 |
| 2 | Haytham Tambal | 20 | 42 | 2003-2011 |
| 3 | Ali Gagarin | 19 | 33 | 1967-1977 |
| 4 | Muhannad El Tahir | 16 | 79 | 2004-2018 |
| 5 | Faisal Agab | 13 | 27 | 2000-2012 |
| 6 | Mudathir Eltayeb | 12 | 58 | 2007- |
# Cephalorrhynchus

* Aquest article tracta sobre el gènere de flors. Vegeu-ne altres significats a «Cephalorhynchus».
Cephalorrhynchus és un gènere de plantes amb flor de la família de les asteràcies.

## Taxonomia

* Cephalorrhynchus albiflorus
* Cephalorrhynchus aucheri
* Cephalorrhynchus brassicifolius
* Cephalorrhynchus candolleanus
* Cephalorrhynchus chitralensis
* Cephalorrhynchus confertus
* Cephalorrhynchus cypricus
* Cephalorrhynchus freyniana
* Cephalorrhynchus glandulosus
* Cephalorrhynchus gorganicus
* Cephalorrhynchus hispidus
* Cephalorrhynchus kirpicznikovii
* Cephalorrhynchus kossinskyi
* Cephalorrhynchus kotschyi
* Cephalorrhynchus microcephalus
* Cephalorrhynchus picridiformis
* Cephalorrhynchus polycladus
* Cephalorrhynchus rechingeranus
* Cephalorrhynchus saxatilis
* Cephalorrhynchus soongoricus
* Cephalorrhynchus subplumosus
* Cephalorrhynchus takhtadzhianii
* Cephalorrhynchus talyschensis
* Cephalorrhynchus tuberosus

## Referències

* ↑ «Llista completa». Arxivat de l'original el 2011-06-24. [Consulta: 26 novembre 2009].

## Enllaços externs

* Flora of Iran
* Imatges - Flora of Israel Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine.
# Nuno José Gonçalves Luis

Nuno José Gonçalves Luis, més conegut com a Nuno Luis (Vila Franca de Xira, 15 de gener de 1975) és un exfutbolista portuguès, que ocupava la posició de defensa.
Format al planter de l'Sporting de Lisboa, a la campanya 93/94 debuta professionalment amb l'Académica de Coimbra. L'any següent fitxa pel SC Campomaiorense, equip en el qual hi roman durant quatre temporades.
Entre 1998 i 2001 milita a la UD Salamanca sense massa reeixida. De nou al seu país, després d'una temporada al Nacional, retorna a l'Académica entre 2002 i 2007. Es retira el 2008, després d'haver disputat la darrera campanya a les files del club xipriota Omonia Nicosia.
# Fèlix Bota i Gibert

Fèlix Bota i Gibert (Blanes, 31 de gener de 1955) és un polític català, alcalde de Blanes i diputat al Parlament de Catalunya en la IV Legislatura.
Treballà en el sector de l'hoteleria, de 1983 a 1987 fou president de l'Associació d'Hostaleria de Blanes i de 1984 a 1987 vocal de la Federació Provincial d'Hostaleria de Girona.
S'afilià a Convergència Democràtica de Catalunya (CDC) en 1987. En els anys 1980 ha estat membre de la Comissió de Govern de la Diputació de Girona. Fou escollit alcalde de Blanes a les eleccions municipals de 1987 i ho fou novament de 1995 a 1998. De 1988 a 1991 ha estat vicepresident primer del Consell Comarcal de la Selva i president de la comissió d'economia i hisenda de la Diputació de Girona.
També fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992. Ha estat president d'Aigües de Blanes SA i director de campanya de Josep Trias i Figueras, alcalde de Blanes de 2007 a 2011.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la IV Legislatura p. 65
* ↑ «Alcaldes de Blanes». Arxivat de l'original el 2015-06-23. [Consulta: 22 juny 2015].

## Enllaços externs

* Diputados al parlament de Catalunya a La Vanguardia, 17 de març de 1992.
# Asnar II

Asnar II o Asnar Galí (? - 893) fou comte d'Aragó (867- 893). Fill i successor de Galí I Asnar, comte d'Aragó, Urgell i Cerdanya. Succeí al seu pare a seva mort el 867, però només rebé en herència el comtat d'Aragó, ja que els altres dominis del seu pare foren a parar a altres mans. Es casà amb Ònnega de Pamplona, filla de Garcia I de Pamplona i la seva esposa Urraca Jiménez.
Va tenir quatre fills:
* l'infant Galí III d'Aragó (?-922), comte d'Aragó
* la infanta Urraca d'Aragó, casada amb el rei Sanç I de Navarra
* l'infant Garcia Asnar d'Aragó
* la infanta Sança Asnar, casada amb Muhàmmad al-Tawil, wali d'Osca

## Referències

* ↑ Segons el Còdex de Roda, «Asnari Galindonis accepit uxor domna Onneca Garsie Enneconis filia et genut Galindo Asnari et Garsea Asnari, et domna Sancia qui fuit uxor regis Atoele mauro»
* ↑ Kosto, 2017, p. 79.

## Bibliografia

* Kosto, Adam J. «cap 3. Aragon and the Catalan Counties Before the Union». A: The Crown of Aragon: A Singular Mediterranean Empire (en anglès). Brill, 2017, p. 70-91 (Brill's Companions to European History). ISBN 978-9004349605.
* Lacarra de Miguel, José María «Acerca de las fronteras en el Valle del Ebro (Siglos VIII-XIII)» ( PDF) (en castellà). En la España Medieval, 1, 1980, pàg. 181-192. Arxivat de l'original el 2017-02-21. ISSN 0214-3038, [Consulta: 18 desembre 2019].

## Enllaços externs

* «Aragon Kings» (en anglès). Foundation for Medieval Geanology.
# Selinunt (Cilícia)

Selinunt (grec antic: Σελινοῦς) fou una ciutat de l'oest de Cilícia a la desembocadura del riu Selinunt (modern Selenti). És famosa perquè hi va morir l'emperador Trajà l'any 117. Llavors fou rebatejada Trajanòpolis, però més tard va recuperar l'antic nom, car els bisbes de la ciutat al segle iv són anomenats bisbes de Selinunt. Fou una ciutat comercial que va tenir certa importància al segle i aC i segle i dC, però després va anar decaient. En resten les restes d'un mausoleu, una àgora, un teatre, un aqüeducte i algunes tombes.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1508. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Selinus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 14 gener 2021].
# Cephaloscyllium hiscosellum

Cephaloscyllium hiscosellum és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes. Es troba a Austràlia.
És un peix marí de clima subtropical que viu entre 294-420 m de fondària. Els mascles poden assolir 46,3 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Last, P. R., B. Séret i W. T. White, 2008: New swellsharks (Cephaloscyllium: Scyliorhinidae) from the Indo-Australian region. A: Descriptions of new Australian Chondrichthyans. CSIRO Marine and Atmospheric Research Paper Núm. 022: 129-146.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaaf-Da Silva, J. A. i D. A. Ebert, 2008: A revision of the western North Pacific swellsharks, genus Cephaloscyllium Gill 1862 (Chondrichthys: Carcharhiniformes: Scyliorhinidae), including descriptions of two new species. Zootaxa Núm. 1872: 1-8.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nova Sibèria

Nova Sibèria (en rus Но́вая Сиби́рь; Nóvaia Sibir) és la més oriental de les illes Anjou, el grup principal de l'arxipèlag de Nova Sibèria, situat entre els mars de Làptev i de la Sibèria Oriental i l'oceà Àrtic.
Tot i que per la seva superfície d'uns 6.200 km² se situa gairebé a les portes de ser una de les 100 illes més grans del món, la seva màxima altitud és de tan sols 76 m. Té el terra format majoritàriament per dipòsits del Quaternari, que en molts llocs descansen sobre antigues capes de gel. Les seves terres contenen plantes fòssils i diatomees lacustres. Recobertes per sediments del Pliocè que consisteixen en capes de sorra, llim, fang, torba i còdols.
A l'estiu Nova Sibèria és coberta per vegetació típica de la tundra. Aquesta illa és sotmesa a un clima àrtic extremadament fred. El mar que l'envolta està glaçat gairebé deu mesos i l'illa es troba coberta de neu la major part de l'any. Àdhuc a l'estiu la fredor del mar no deixa pujar gaire la temperatura.
El fet que aquesta illa s'anomeni Nova Sibèria i que sigui part de l'arxipèlag homònim és sovint causa de confusions.

## Administració

Nova Sibèria és una illa pràcticament deshabitada que només rep visites ocassionals. El primer europeu que va posar el peu a l'illa va ser el rus Iàkov Sanníkov el 1806.
Administrativament forma part del territori de la República de Sakhà o Iacútia, un dels subjectes federals de Rússia.

## Referències

* ↑ «New Siberian Islands | Arctic, Wildlife & Nature | Britannica» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Baldina, E.; Troshko, K. «MAPPING OF ARCTIC LANDSCAPES USING MULTI-TEMPORAL SENTINEL-1 IMAGERY : A CASE STUDY OF KOTELNY ISLAND». Environmental Science, 2018.
* ↑ Kos'ko, M. K; Trufanov, G. V «Middle Cretaceous to Eopleistocene Sequences on the New Siberian Islands: an approach to interpret offshore seismic». Marine and Petroleum Geology, 19, 7, 01-08-2002, pàg. 901–919. DOI: 10.1016/S0264-8172(02)00057-0. ISSN: 0264-8172.
* ↑ Kempton, Daniel R. «The republic of Sakha (Yakutia): The evolution of centre‐periphery relations in the Russian federation» (en anglès). Europe-Asia Studies, 48, 4, 01-06-1996, pàg. 587–613. DOI: 10.1080/09668139608412369. ISSN: 0966-8136.
# Ciutat estipendiària

Ciutat estipendiària (Civitas stipendiaria) és el nom que es donava a algunes ciutats que estaven sota domini de Roma (normalment dins una província) i subjectes a un tribut establert anomenat "stipendium" (vegeu Estipendi), que era equivalent a una dècima o dotzena part del productes de les seves terres de cultiu, dels ramats i de les vendes en el comerç.
La posició de ciutat estipendiària era més honorable que la ciutat subjecte a vectigàlies, però la distinció no sempre fou ben observada.

## Exemples de ciutats estipendiàries

* Aeso, més tard municipium
* Dénia
* Labitolosa, actualment al municipi de la Pobla del Castre
* Nantes
* Alcalà d'Henares
* Coca

## Referències

* ↑ «Introducció Històrica» Arxivat 2015-10-19 a Wayback Machine. al Portal turístico de Dénia
* ↑ Jordi Pons i Sala, «Alguns aspectes de la Ribagorça de l'època romana a través de l'epigrafia i la documentació visigótica i medieval» en Empúries: revista de món clàssic i antiguitat tardana, Núm.: 45-46 (1983-1984), pàgina 23