OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carol Beaumont

Carol Ann Beaumont (Hamilton, 6 d'octubre de 1960) és una política neozelandesa i diputada de la Cambra de Representants de Nova Zelanda des del març de 2013 i prèviament entre el novembre de 2008 i el novembre de 2011. És membre del Partit Laborista.

## Inicis

Beaumont va néixer el 6 d'octubre de 1960 a Hamilton. Va créixer en una part rural de Waikato i va anar a l'escola a Hamilton i Tauranga. Es va graduar el 1981 de la Universitat de Waikato amb un B.Soc.Sc. El 1982 es va graduar amb un diploma que li permetia ser professor d'educació secundària.
Ha treballat pel Consell de Sindicats de Nova Zelanda, on fou presidenta en ser elegida el maig de 2003.

## Diputada

Parlament de Nova Zelanda :
| Anys | Leg. | Circumscripció | Llista | Partit |
| 2008-2011 | 49 | Llista | 28 | Laborista |
| 2013-actualitat | 50 | Llista | 22 | Laborista |
En les eleccions de 2002 Beaumont fou candidata de llista, però no fou elegida.
En les eleccions de 2008 va ser escollida ser candidata pel Partit Laborista en la circumscripció electoral de Maungakiekie. Beaumont va perdre contra Sam Lotu-Iiga del Partit Nacional al rebre Beaumont 39,84% i Lotu-Iiga 45,55% del vot total. Al trobar-se 28a en la llista del Partit Laborista Beaumont fou elegida.
En les eleccions de 2011 Beaumont perdé de nou a Maungakiekie. Va rebre el 40,57% del vot contra el 49,88% de Lotu-Iiga. En ser en la 22a posició del Partit Laborista i el baix rendiment d'aquest partit en les eleccions, no fou elegida. El seu alt posicionament, però, significava que es trobaria següent en la llista electoral al dimitir un diputat de llista. Així va ser el març de 2013 al dimitir Charles Chauvel, permetent a Beaumont esdevenir diputada de nou.

## Referències

* ↑ (anglès) «Members Sworn Arxivat 2013-02-23 a Wayback Machine.». Parlament de Nova Zelanda. [Consulta: 17/05/2013.]
* 1 2 3 (anglès) «Carol Beaumont – List member, Labour Party». Parlament de Nova Zelanda. [Consulta: 17/05/2013.]
* 1 2 3 (anglès) «Carol Beaumont Arxivat 2013-05-05 a Wayback Machine.». Partit Laborista de Nova Zelanda. [Consulta: 17/05/2013.]
* ↑ (anglès) «Official Count Results -- Maungakiekie» (2008). Comissió Electoral. [Consulta: 17/05/2013.]
* ↑ (anglès) «Party Lists of Successful Registered Parties» (2008). Comissió Electoral. [Consulta: 17/05/2013.]
* ↑ (anglès) «Official Count Results -- Maungakiekie» (2011). Comissió Electoral. [Consulta: 17/05/2013.]
* ↑ (anglès) «Party Lists of Successful Registered Parties» (2011). Comissió Electoral. [Consulta: 17/05/2013.]
* ↑ (anglès) «Beaumont returns to Parliament after Chauvel's resignation». The New Zealand Herald. [Publicació: 12/03/2013.] [Consulta: 17/05/2013.]
* ↑ (anglès) «New List MP for New Zealand Labour Party». Comissió Electoral. [Publicació: 12/03/2013.] [Consulta: 17/05/2013.]

## Vegeu també

* Partit Laborista de Nova Zelanda

## Enllaços externs

* (anglès) Informació sobre Carol Beaumont a la pàgina web del Partit Laborista Arxivat 2013-05-05 a Wayback Machine.
# Vincenzo Galilei

Vincenzo Galilei (Santa Maria a Monte, 1520 - 2 de juliol de 1591) va ser un llaütista italià, compositor i teòric de la música. Pare del famós astrònom i físic Galileo Galilei, va esdevenir una de les figures més importants de finals del Renaixement musical i contribuí de manera significativa a la revolució artística que donaria lloc a un nou estil: el Barroc.
Va néixer cap al 1520 a Santa Maria a Monte, a prop de Florència (Itàlia). L'any 1560 s'instal·là a Pisa –on nasqué Galileo– i a començaments dels 70 marxà cap a Florència, on morí el 1591. Com Galilei era un músic molt preparat –bon intèrpret del llaüt, luthier, cantant i compositor–, aviat rebé el suport econòmic de la noblesa.
En una estada a Venècia conegué Gioseffo Zarlino, el teòric de la música més important del segle xvi, i estudià amb ell. Més tard es va incorporar a la Camerata Fiorentina, grup de poetes, músics i intel·lectuals guiats pel Comte Giovanni de' Bardi, que pretenien recuperar la música de l'antiga Grècia i el teatre clàssic.
Entre 1570 i 1580 es dedicà especialment a la teoria de la música i a la composició. Algunes de les contribucions teòriques més importants de Galilei són seriosos estudis sobre la dissonància; tenia una concepció molt moderna de l'ús de la dissonància que anticipava l'arribada del barroc.
En el camp de l'acústica també va fer interessants observacions sobre el comportament vibratori de les cordes i les columnes d'aire. Probablement és ell qui va establir la relació entre la tensió en una corda i la freqüència de les vibracions i el primer a descobrir una llei física no líneal. Si Vincenzo feia aquest descobriment i ho expressava utilitzant el llenguatge matemàtic, el que feia era generalitzar el que ja havien descrit feia segles els seguidors de Pitàgores: que els nombres enters determinen les escales harmòniques.
Si totes les relacions musicals són mesurables i Vincenzo les podia definir amb quantitats, llavors la idea del seu fill Galileo que qualsevol tipus de relació física es pot definir matemàticament és, naturalment, el següent pas. Molts estudiosos creuen que és ell el que va orientar l'activitat del seu fill Galileo cap a les matemàtiques pures i abstractes, i cap a l'experimentació basada en el tractament quantitatiu dels resultats, concepte fonamental en la història de la ciència.
Va compondre dos llibres de madrigals i música per a llaüt. Però la seva contribució més important va ser una quantitat considerable de música per a veu i llaüt on s'entreveuen unes maneres pròpies de l'estil del barroc primerenc.

## Enllaços externs

* Partitures de Vincenzo Galilei (Werner Icking Music Archive)

## Referències

* Vincenzo Galilei, article a The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
* The Concise Edition of Baker's Biographical Dictionary of Musicians, 8th ed. Revised by Nicolas Slonimsky. New York, Schirmer Books, 1993. ISBN 0-02-872416-X
* Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
# Francesc Boix, un fotògraf a l'infern

Francesc Boix, un fotògraf a l'infern (castellà: Francisco Boix, un fotógrafo en el infierno) és una pel·lícula documental del 2000, dirigida per Llorenç Soler, sobre la vida del fotògraf Francesc Boix, militant comunista i exiliat republicà que, al costat dels seus companys, va patir la captivitat en el camp de concentració nazi de Mauthausen.
En el documental es reuneixen els testimoniatges de molts companys de Boix, que va morir a París el 1951, sobre la seva vida, que havia començat a la Barcelona dels anys 1920. Es mostren moltes de les fotografies que Boix va aconseguir evitar que fossin destruïdes i que permeten veure alguns aspectes de la realitat del camp de concentració de Mauthausen. També estan presents les imatges i el so de la declaració en el Procés de Nuremberg, en suport de l'acusació contra alguns dels principals criminals nazis.
L'obra s'ha porjectat en diversos espais, com ara al Centre Cultural Convent Sant Francesc–Museu de la Ciutat de Benicarló (MUCBE), a l'Octubre Centre de Cultura Contemporània de València, a la Casa de la Generalitat de Catalunya a Perpinyà i a la novena edició del Cicle de Cinema sobre la deportació als camps nazis de Vilanova i la Geltrú.
Aquest documental va rebre diverses distincions, entre les quals cal destacar el Gran premi del Festival de Cinema històric del 2000, a Peçac de Bordèu, Occitània; la candidatura a la categoria de Millor documental de parla no anglesa dels Premis Emmy del 2000; la menció especial del jurat del Festival de Màlaga de 2001; i el certificat de mèrit del Festival Internacional de Cinema de San Francisco de 2001.

## Vegeu també

* El fotògraf de Mauthausen

## Referències

* 1 2 «Francesc Boix, un fotògraf a l'infern». El Mundo. [Consulta: 26 agost 2024].
* 1 2 «Francesc Boix, un fotògraf en l’infern». Octubre.cat. [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ «Documental. Francisco Boix, un fotògraf a l'infern». Ajuntament de Benicarló. [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ «"Francesc Boix; un fotògraf a l'infern" ahir, a la "casa"». Vilaweb, 16-03-2005. [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ «Projecció del documental "Francesc Boix, un fotògraf a l'infern" i cinefòrum». La Fura, 23-08-2024. [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ «Francisco Boix. Un fotógrafo en el infierno». DocsValència. [Consulta: 26 agost 2024].

## Enllaços externs

* Documental sencer a YouTube (català) (castellà)
# Lieja-Bastogne-Lieja 1908

La Lieja-Bastogne-Lieja 1908 fou la 4a edició de la clàssica ciclista Lieja-Bastogne-Lieja. Es va disputar el 30 d'agost de 1908 sobre un recorregut de 235 km i fou guanyada pel francès André Trousselier, mentre el belgues Alfons Lauwers i Henri Dubois acabaren segon i tercer respectivament. Aquesta edició va estar oberta tan sols a ciclistes amateurs i es disputà després de 14 anys sense fer-ho.

## Resultats

| | Ciclista | Temps |
| 1 | André Trousselier (FRA) | 8h 12' 09" |
| 2 | Alfons Lauwers (BEL) | |
| 3. | Henri Dubois (BEL) | |
| 4 | René Van Den Berghe (BEL) | |
| 5 | Georges Verbist (BEL) | |
| 6 | François d'Haen (BEL) | |
| 7 | Edmond Lasson (BEL) | |
| 8 | L. Theralle (BEL) | |
| 9 | Léo Kops (BEL) | |
| 10 | A. Bettens (BEL) | |

## Referències

* ↑ «Liège-Bastogne-Liège». memoire-du-cyclisme.eu. [Consulta: 27 gener 2014].
* ↑ «Liège - Bastogne - Liège 1908». sitiodeciclismo.net. [Consulta: 27 gener 2014].
# Lliga senegalesa de futbol

La lliga senegalesa de futbol és la màxima competició futbolística del Senegal organitzada per la Senegal Football Association.

## Equips participants 2016–17

* AS Douanes (Dakar)
* Casa-Sports FC (Ziguinchor)
* ASC Diaraf (Dakar)
* Guédiawaye FC (Dakar)
* US Gorée (Dakar)
* US Ouakam (Dakar)
* Stade de Mbour (M'Bour)
* ASC Linguère (Saint-Louis)
* ASEC Ndiambour (Louga)
* Diambars FC (Saly Portudal)
* Génération Foot (Rufisque)
* Mbour Petite Côte
* ASC Niarry Tally (Dakar)
* Teungueth FC

## Historial

Font:

### Abans de la independència

* 1956: Réveil de Saint-Louis
* 1957: AAS Saint-Louisienne
* 1958: Foyer France

### Després de la independència

* 1960: ASC Jeanne d'Arc (1)
* 1961-63: no es disputà
* 1964: Olympique Thiès (1)
* 1965: no atorgat
* 1966: Olympique Thiès (2)
* 1967: Espoir Saint-Louis (1)
* 1968: Foyer France (1)
* 1969: ASC Jeanne d'Arc (2)
* 1970: ASC Diaraf (2)
* 1971: ASFA Dakar (1)
* 1972: ASFA Dakar (2)
* 1973: ASC Jeanne d'Arc (3)
* 1974: ASFA Dakar (3)
* 1975: ASC Diaraf (3)
* 1976: ASC Diaraf (4)
* 1977: ASC Diaraf (5)
* 1978: US Gorée (1)
* 1979: ASF Police (1)
* 1980: SEIB Diourbel (1)
* 1981: US Gorée (2)
* 1982: ASC Diaraf (6)
* 1983: SEIB Diourbel (2)
* 1984: US Gorée (3)
* 1985: ASC Jeanne d'Arc (4)
* 1986: ASC Jeanne d'Arc (5)
* 1987: SEIB Diourbel (3)
* 1988: ASC Jeanne d'Arc (6)
* 1989: ASC Diaraf (7)
* 1990: UCST Port Autonome (1)
* 1991: UCST Port Autonome (2)
* 1992: ASEC Ndiambour (1)
* 1993: AS Douanes (1)
* 1994: ASEC Ndiambour (2)
* 1995: ASC Diaraf (8)
* 1996: SONACOS Diourbel (4)
* 1997: AS Douanes (2)
* 1998: ASEC Ndiambour (3)
* 1999: ASC Jeanne d'Arc (7)
* 2000: ASC Diaraf (9)
* 2001: ASC Jeanne d'Arc (8)
* 2002: ASC Jeanne d'Arc (9)
* 2003: ASC Jeanne d'Arc (10)
* 2004: ASC Diaraf (10)
* 2005: UCST Port Autonome (3)
* 2006: AS Douanes (3)
* 2007: AS Douanes (4)
* 2008: AS Douanes (5)
* 2009: ASC La Linguère (2)
* 2010: ASC Diaraf (11)
* 2011: US Ouakam (1)
* 2012: Casa Sports FC (1)
* 2013: Diambars de Saly (1)
* 2014: AS Pikine (1)
* 2015: AS Douanes (6)
* 2016: US Gorée (4)
* 2017: Génération Foot (1)
* 2018: ASC Diaraf (12)
* 2019: Génération Foot (2)
* 2020: Abandonat
* 2021: Teungueth FC (1)
* 2022: Casa Sports FC (2)
* 2023: Génération Foot (3)

## Notes

* ↑ Algunes fonts situen US Rail (Thiès) com a campió de 1962 però ometen el títol de 1964 d'Olympique (Thiès).
* ↑ Algunes fonts situen AAS Saint-Louisienne com a campió de 1966.

## Referències

* ↑ «Senegal – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Senegal 2019/20». rsssf.
* ↑ «Ligue 1 sénégalaise - J.25 : Casa Sport sacré champion 10 ans après», 06-06-2022. Arxivat de l'original el 9 de maig 2023. [Consulta: 27 d’agost 2023].
# Pere Màrtir Anglès

Pere Màrtir Anglès (Tarragona, Tarragonès, 1681 - Barcelona, Barcelonès, 1754) va ser un religiós, gramàtic, semitista, historiador i bibliotecari català.
Va ser un frare dominic, bibliotecari del Convent de Santa Caterina (Barcelona) de Barcelona. A partir de 1739, i fins a 1952, va produir una sèrie d'obres de filologia semítica, fonamentalment enciclopediques que tracten de fer la síntesi i aconseguir la sistematització dels coneixements que en el seu dia es posseïen sobre el particular. La primera d'aquestes obres va ser Migdal Babel. Turris Babel, in qua Linguarum Orientalium traduntur rudimenta (1739). També va publicar Prontuario ortologi-gráfico trilingüe (1742) per a l'ensenyament de l'ortografia i de la pronúncia del llatí, castellà i català. Hi sosté la independència del català respecte de l'occità i el caràcter neollatí del català. L'ortografia catalana d'Anglès, influïda pel castellà, és el primer intent important en aquesta matèria i tingué força ressò entre els gramàtics coetanis i immediatament posteriors. Publicà també una biografia de fra Tomàs Vidal i Nin (1744), traduïda de l'italià al castellà. Es conserven manuscrites obres seves de filologia semítica i de matemàtica i física, com també un important Vocabulari llatí-català, alhora que continuà el Lumen domus, els annals del convent, en català. El seu compromís cultural el va portar a estudiar i conèixer les llengües antigues i al desig de comunicar-les, component epítomes d'àrab, siríac i arameu, però prescindint, en canvi, d'ocupar-se de l'hebreu i del grec.
La Biblioteca de Reserva de la Universitat de Barcelona conserva diverses obres que van formar part de la biblioteca personal d'Anglès, així com alguns exemples de les marques de propietat que van identificar els seus llibres al llarg de la seva vida.

## Referències

* 1 2 «Pere Màrtir Anglès». Diccionari enciclopèdic de la literatura catalana. Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Olmo Lete, Gregorio del «La Obra del semitista catalán Pere Màrtir Anglès, O. P. (1681-1754)». Estudis Romànics, Vol. 18, 1986, pàg. 243-253. ISSN: 2013-9500 [Consulta: 7 juny 2018].
* ↑ «Catàleg de les biblioteques de la UB/Fons Antic». [Consulta: 12 maig 2020].
* ↑ «Base de dades Antics posseïdors: Anglès, Pere Màrtir, 1681?-1754». [Consulta: 12 maig 2020].
# Kemi

Kemi (en sami Giepma) és una ciutat de la Lapònia finlandesa, es troba prop de la ciutat de Tornio. Va ser fundada l'any 1869 per raó de la seva proximitat a un port d'aigües profundes.
L'any 2009 tenia 22.651 habitants i ocupava la 45a posició entre les ciutats de Finlàndia.
La principal activitat econòmica de la ciutat són les seves dues grans factories papereres i l'explotació de l'única mina de crom d'Europa que es processa a Tornio. És molt famós el seu castell de neu que es refà amb diferent arquitectura cada any.
Disposa d'una universitat politècnica i d'aeroport.
És el lloc d'origen del grup musical Sonata Arctica.

## Enllaços externs

* Town of Kemi Arxivat 2009-02-24 a Wayback Machine. – Official website
* Kemi SnowCastle – The world's biggest snowcastle
* Sampo Tours Arxivat 2011-09-26 a Wayback Machine. – The world's only Arctic Icebreaker for tourist cruises

## Ciutats agermanades

* Liptovský Mikuláš, Eslovàquia
* Severomorsk, Rússia

## Galeria

* Església de Kemi
* Carrer Meripuistokatu
* Castell de neu de Kemi
# Caterina Moriggi

Caterina Morigi o de Pallanza (Pallanza, frazione de Verbania, Piemont, ca. 1437 - Varese, 6 d'abril de 1478) fou una religiosa llombarda, cofundadora de l'orde monàstic de les Monges Eremites de l'Orde de Sant Ambròs ad Nemus. És venerada com a beata per l'Església catòlica.

## Biografia

Caterina havia nascut a Pallanza, a la riba del Llac Maggiore, en una família benestant, segons la tradició, els Morigi o Moriggia; als documents de l'època surt esmentada com a Catherina de Ruffinis. La seva família morí en una epidèmia i marxà a Milà. Cap al 1450 s'uní una comunitat per fer-hi vida eremítica, al santuari de Santa Maria del Monte di Velate, vora Varese, on després es construí el Sacro Monte de Varese. Cap al 1470, les germanes eremites es dedicaren a atendre els malalts de pesta durant una greu epidèmia i totes, llevat de Morigi, moriren.
Aviat s'hi afegiren noves dones eremites, entre les quals Giuliana Puricelli de Busto Arsizio. El 10 de novembre de 1474 Sixt IV concedí a la comunitat poder erigir un monestir, a petició de Galeazzo Maria Sforza. El 10 d'agost de 1476 les religioses van prendre l'hàbit, sota la Regla de Sant Agustí i amb les constitucions de l'Orde de Sant Ambròs ad Nemus. Caterina da Pallanza fou elegida com a primera abadessa; quan morí, el 6 d'abril de 1478, la succeí Giuliana Puricelli.

## Veneració

La seva vida de pregària i penitència va causar admiració i fou tinguda per santa. Des de la seva mort rebé culte, que fou reconegut per la Congregació de Ritus el 12 de setembre de 1769; Climent XIV el confirmà el 16 de setembre següent, juntament amb el de Juliana Puricelli. El Martirologi romà en fixa la festivitat el 6 d'abril.

## Bibliografia

* Inos Biffi. Mirabile Ydio ne li Sancti Soy: le beate Caterina e Giuliana del Sacro Monte di Varese secondo le più antiche biografie, Varese, 1983

## Enllaços externs

* Santi, beati e testimoni. "Caterina Morigi".
# Falciot cuaespinós egregi

El falciot cuaespinós egregi (Chaetura egregia) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita boscos i camp obert de les terres baixes per l'est dels Andes a l'est del Perú, extrem oest del Brasil i nord de Bolívia.
# Lliga soviètica d'handbol masculina

La Lliga soviètica d'handbol fou la competició lliguera d'aquest esport a l'antiga URSS. La primera edició es disputà la temporada 1958/59 i l'última a la 1991/92, coincidint amb la desaparició de l'URSS i la creació dels diferents campionats lliguers dels diferents nous estats.
Els grans dominadors d'aquest esport a l'URSS foren el MAI Moscou, el CSKA Moscou i el SKA Minsk.

## Palmarès

* 9 títols: CSKA Moscou
* 8 títols: MAI Moscou
* 6 títols: SKA Minsk
* 2 títols: Kuntsevo Moscou i SKIF Krasnodar
* 1 títol: Dinamo Astrakhan

## Historial

* 1959: ?
* 1960: MAI Moscou
* 1961: ?
* 1962: ?
* 1963: ?
* 1964: ?
* 1965: MAI Moscou
* 1966: Kuntsevo Moscou
* 1967: Kuntsevo Moscou
* 1968: MAI Moscou
* 1969: ?
* 1970: MAI Moscou
* 1971: MAI Moscou
* 1972: MAI Moscou
* 1973: CSKA Moscou
* 1974: MAI Moscou
* 1975: MAI Moscou
* 1976: CSKA Moscou
* 1977: CSKA Moscou
* 1978: CSKA Moscou
* 1979: CSKA Moscou
* 1980: CSKA Moscou
* 1981: SKA Minsk
* 1982: CSKA Moscou
* 1983: CSKA Moscou
* 1984: SKA Minsk
* 1985: SKA Minsk
* 1986: SKA Minsk
* 1987: CSKA Moscou
* 1988: SKA Minsk
* 1989: SKA Minsk
* 1990: Dinamo Astrakhan
* 1991: SKIF Krasnodar
* 1992: SKIF Krasnodar

## Referències

* ↑ «Men Handball Soviet Union Championship Archive». [Consulta: 13 febrer 2018].
# Jelànnoie

Jelànnoie (en rus: Желанное) és un poble de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 301 habitants.

## Referències

* ↑ Село Бобяково на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
* ↑ Расстояние от Анны до Бобякова
# Perses

* Per a altres significats, vegeu «Perses (poeta)».
Els perses van ser una branca del poble ari establert a l'Altiplà Iranià, que vivia a la província coneguda per Persis. Posteriorment es va anomenar perses a tots els subjectes dels reis aquemènides i sassànides. Els perses com els medes eren del grup arya (paraula sànscrita que vol dir "descendència noble") que dona nom al modern Iran (Aryan) i a l'Iraq (Ariaka). El nom de perses deriva de la paraula sànscrita parasa.
Heròdot diu que el seu antic nom fou arteis (artaei) i divideix el perses en tres classes: guerrers, caps de família i nòmades. De la primera classe hi havia tres subdivisions: els pasàrgades, els marafis i els maspis. La dinastia aquemènida pertanyia als pasàrgades. Els caps de família es dividien en pantialeus, derusieus i germanis; i la classe dels nòmades en dai, mardi, dropici i sagartii.
Heròdot descriu els soldats perses (de Persis) i especialment esmenta la seva cavalleria; Estrabó també esmenta algunes costums del poble. En religió eren adoradors del foc amb una dualitat entre el bé i el mal (Hormuzd i Ahriman). La seva llengua era indoeuropea i connectada al sànscrit. Estaven governats per una monarquia rígida que vivia en palaus separada del poble. Sota l'imperi els reis van traslladar la seva residència d'estiu a Ecbàtana, a la primavera a Susa, i a l'hivern a Babilònia. Els reis tenien un gran harem i eren adorats pels seus súbdits com a representants a la terra d'Hormuzd. Les decisions dels reis eren irrevocables.
Sota l'imperi es va establir una administració per satrapies on es reproduïa el protocol de la cort reial. Inicialment les satrapies foren vint, però després el nombre es va incrementar per subdivisió de les més grans.

## Referències

* ↑ Baragwanath, Emily; de Bakker, Mathieu. Myth, Truth, and Narrative in Herodotus (en anglès). Oxford University Press, 2012, p. 263. ISBN 0199693978.
* ↑ Heròdot. Herodotus: The Seventh, Eighth, and Ninth Books (en anglès). Cambridge University Press, 2010, p. 369. ISBN 1108009700.

## Vegeu també

* Imperi Persa
Viccionari
# Julián Usano Martínez

Julián Usano Martínez (Museros, Horta Nord, 8 de juliol de 1976) va ser un ciclista valencià que fou professional entre el 2001 i el 2003.

## Palmarès
### Resultats al Tour de França

* 2003. 142è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2003. 87è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Falciot cuaespinós gorjablanc

El falciot cuaespinós gorjablanc o falciot espinós (Hirundapus caudacutus) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita vola sobre boscos i camps obert, criant en penya-segats i arbres buits del sud de Sibèria, Sakhalín i les illes Kurils, nord-est de la Xina, nord del Pakistan i de l'Índia. Les poblacions septentrionals passen l'hivern en Austràlia i Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Falciot cuaespinós gorjablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11/01/2013 (català)
# Limosins

Limosins (en francès Limousis) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.
# Joan Ortega i Casas

Joan Ortega i Casas (Barcelona, 2 de setembre de 1915 - Barcelona, 15 d'octubre de 1976) fou un futbolista català de la dècada de 1940.
Començà a destacar al CE Cervera després de la guerra civil. L'any 1941 fitxà pel RCD Espanyol, amb el qual debutà a primera divisió, disputant 3 partits. Posteriorment jugà cedit a diversos clubs, UE Olot, Reus Deportiu, SD Ceuta (a segona divisió), UE Sant Andreu i Nàstic de Tarragona (a la copa). Acabà la seva carrera a CE Cervera i CF Sant Sadurní.

## Referències

* ↑ «El Lérida Balompié batió al Cervera por 2 a 1». Mundo Deportivo, 21-06-1941. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Debuta en su marco Ortega, del Cervera». Mundo Deportivo, 28-09-1941. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 «Fitxa de Joan Ortega». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 Joan Ortega i Casas a BDFutbol
* ↑ «El españolista Ortega al Gimnástico». Mundo Deportivo, 19-12-1945. [Consulta: 9 abril 2019].
# Khor

Un khor és un entrant d'aigua que forma com un riu o un conjunt de passos marítims cap a l'interior, que es produeix molt sovint a les costes dels Emirats Àrabs Units. Algunes ciutats prenen el nom d'un khor: Khor Fakkan, Khor Kalba, mentre en d'altres el khor porta el nom de la ciutat com Ajman o Dubai.

## Referències

* ↑ Aspinall, S.; Böer, B. Biosphere Reserve Study, Sharjah, U.A.E.: Project Document - Rapid Assessment of Potential Biosphere Reserves at Khor Kalba (en anglès). Unesco, 2002, p. 22.

## Vegeu també

* Grau (hidrografia)