OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Bratislava V

El districte de Bratislava V - (eslovac) Okres Bratislava V - és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Bratislava. Té una superfície de 94,2 km², i el 2013 tenia 111.021 habitants. És un dels cinc districtes de Bratislava.
# Sant Serni de Clariana

Sant Serni de Clariana és l'església parroquial del nucli de Clariana, al municipi de Clariana de Cardener (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església construïda l'any 1927 imitant l'estil romànic. Té una nau central i dues laterals. L'absis és rodó i està decorat amb petits arquets d'arc de mig punt. A la façana principal hi ha la porta principal d'arc de mig punt i resseguit per un semicercle de dovelles; al damunt de la porta hi ha un rosetó. Al costat de la façana hi ha la gran torre del campanar, és d'un sol cos, amb una finestra d'arc de mig punt a cada cara. El parament és de pedres unides amb morter excepte a les cantonades que són tallades i de pedra picada, així com als marc de la porta i les finestres.

## Història

Aquesta església és la parroquial de Clariana, es construí quan la primitiva parròquia de Sant Serni (romànica del segle XII) va quedar enderrocada. Estava a dalt d'un tossal, al costat del Castell de Clariana. La nova es troba al peu de la carretera que va a Cardona, davant de la masia de Flotats i de l'edifici de l'Ajuntament.

## Referències

* ↑ «CLARIANA, Sant Serni». Parròquies. Bisbat de Solsona. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2015. [Consulta: 23 setembre 2015].
* 1 2 «Sant Serni de Clariana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# Etxebarria

Etxebarria és un municipi de Biscaia, a la comarca de Lea-Artibai.

## Topònim

El nom complet de l'antiga anteiglesia era San Andrés de Echevarría. Bastants anteiglesias vizcainas solien incloure en el seu nom el de l'advocació religiosa de la seva parròquia. En aquest cas la parròquia de Etxebarria està consagrada a Sant Andreu Apostol. A més en el cas de Etxebarria, havia altres dues anteiglesias homònimes a Biscaia de les quals havia de distingir-se: San Agustín de Echevarría i Etxebarri.
El significat etimològic d'Etxebarria és transparent. Prové de l'expressió la casa nova en euskera biscaí (etxe barria) i és un dels topònims i cognoms bascos més comuns, existint diverses variants d'aquest. El que no se sap amb certesa és perquè el poble va rebre aquest nom. Es creu que la parròquia de San Andrés es va fundar a la fi del segle xiv, creant-se el poble entorn d'ella. Es tractaria per tant d'un poble de fundació tardana, respecte als del seu entorn, el que explicaria aquest nom. El nom del municipi ha estat transcrit de mitja dotzena de formes diferents.
Segons l'INE, en el cens de 1842 figura com Echevarria, en els censos de 1857 i 1860 apareix amb el seu antic nom de San Andrés de Echevarría, en els censos de 1877 i 1887 torna a aparèixer com Echevarria, en el cens de 1897 apareix esmentat com Echebarría, denominació que conservarà fins al cens de 1940, quan apareix com Echevarría. Aquesta última sol considerar-se com la denominació formal del municipi en castellà encara que com es veu ha estat anomenada de diverses maneres. La denominació formal en euskera, Etxebarria, és una adaptació de les variants Echevarría/Echebarría a l'ortografia contemporània de l'euskera i es pronuncia igual que el nom castellà. També es pot anomenar en euskera a la població Etxebarri, ja que la a final és un article i es pot perdre en els topònims descriptius d'aquest tipus.
La denominació oficial és Etxebarria (amb a final) per a distingir aquesta població de la població homònima de Etxebarri, situada també a Biscaia, que sempre s'escriu sense la a final. Actualment Etxebarria és l'única denominació oficial del municipi des que la va adoptar l'ajuntament en 1988. També és la forma més habitual de nomenar la població, fins i tot en textos en castellà.

## Barris

* Altzaa - 175 hab.
* Aulesti - 47 hab.
* Galartza - 134 hab.
* Erbera/San Andres - 398 hab
* Unamuntzaga - 69 hab.
# Dom (títol)

En català, dom és el tractament que es dona als monjos benedictins o altres comunitats que segueixen la seva regla (com també els cartoixans), i és una abreviació de «Domnus», forma sincopada del llatí «dominus», que significa «senyor». No s'ha de confondre amb «don» en castellà, que és un vocable més genèric.
«Senyor» o «senyora» són vocables d'origen llatí («sĕniōre», que significa «vell» o «persona d'autoritat») que s'usen protocol·làriament per mostrar respecte, cortesia, distinció social o intel·ligència. En aquest sentit, a Espanya i els seus regnes de les Índies, es feia servir per diferenciar el plebeu del noble o el crioll de la majoria de les persones. Les persones que no tenien títols de noblesa eren anomenades «pecheros» i es gravaven en els impostos sobre els béns.
L'anteposició de «don« (abreujat «D.») al nom dels homes i «doña» (abreujat «Dª.») al de les dones en castellà no indica un títol, sinó un tractament deferencial. L'ús d'aquest tractament ha variat molt al llarg del temps. Encara que l'ús és estès, es considera que una persona és «don» o «doña» si ha acabat alguna diplomatura o el batxillerat.

## Referències

* ↑ «dom». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 22 setembre 2021]
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «senyor». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
# Territori del riu Powder

El territori del riu Powder s'estén al nord-est de les muntanyes Bighorn i al sud del riu Yellowstone a Wyoming, Estats Units. A més comprèn els rius Bighorn, Rosebud, Tongue i el Powder. La regió, rica en pastures i vida silvestre, va ser ocupada des de temps ancestrals per tribus crow, així com grups xoixon, sioux, xeienes i arapaho qui també transitaven i caçaven en el lloc. Els primers exploradors europeus van arribar durant el segle xviii, i fins als anys 1840 era visitada per trampers, mercaders i aventurers. En la següent dècada el trànsit de persones va augmentar i, per evitar hostilitats, va ser signat el primer Tractat de Fort Laramie, que va reconèixer aquest sector com domini dels nadius, al costat d'altres que s'estenien al llarg i ample de les Grans Planes.
Durant la Guerra civil dels Estats Units la presència de militars va ser escassa a la zona. Un cop acabada, els regiments van fer presència al costat d'un creixent nombre de pioners que es dirigien a l'oest del país a causa del descobriment d'or a Califòrnia, Colorado i Idaho, a més de l'emigració cap a Oregon i altres àrees. Causa d'això, nous conflictes van créixer entre els nadius i els militars, que va obligar els crow a desplaçar-se i donar pas a l'assentament d'amerindis sioux i xeienes, que van considerar el lloc com a últim refugi i preuat camp de cacera.
Per situacions greus com la massacre de Sand Creek a Colorado (1864), més nadius sioux, xeiene i arapaho del sud de les planes van poblar el territori. També en aquest lloc va ser oberta la ruta Bozeman, i una sèrie de forts van ser establerts per a la protecció dels viatgers. Els frecs amb els nadius van donar lloc a la Guerra de Red Cloud que va resultar en la retirada dels militars i la signatura el 1868 del segon Tractat de Fort Laramie, que va establir la gran reserva sioux.
No obstant això, en la següent dècada van esclatar més conflictes. Tot i la derrota soferta per l'exèrcit a la batalla de Little Bighorn, els nadius van ser desplaçats definitivament de la zona cap a l'any 1877. Els enfrontaments posteriors involucrar a ranxers i petits propietaris. En l'actualitat el territori és encara ric en recursos i vida salvatge, a més hi ha recorreguts turístics als diferents llocs històrics.

## Referències

* ↑ Tucker, Spencer; Arnold, James R.; Wiener, Roberta. The Encyclopedia of North American Indian Wars, 1607–1890 (en anglès). ABC-CLIO, 2011, p. 87. ISBN 1851096973.

## Vegeu també

* Far West

## Enllaços externs

* 27s-War Red Cloud's War
* INDIAN WARS BATTLEFIELDS Arxivat 2011-09-16 a Wayback Machine.
* "Powder River Country" Waymark
* Wyoming Wilderness Association Arxivat 2009-07-19 a Wayback Machine.
# Territori dels Alauites

El Territori dels Alauites (francès: Territoire des Alaouites; àrab: إقليم العلويين, Iqlīm al-ʿAlawiyyīn) fou una demarcació creada pel general Henri Gouraud pel decret 318 de 31 d'agost de 1920 a la zona costanera meridional del vilayet otomà d'Alep. La capital s'establí a Latakia i formava part del Mandat francès per a Síria i el Líban com a entitat dependent d'Alep. Proclamat l'1 de setembre de 1920, fou efectiu l'endemà i s'integrà a l'Estat d'Alep proclamat el mateix 1 de setembre en l'antic vilayet.
En crear-se el 28 de juny de 1922 la Federació Siriana, proclamada pel general Gouraud, el 28 de juny de 1922 el Territori dels Alauites fou separat d'Alep amb el propòsit que ingressés a la federació juntament amb l'Estat de Souaida. Poc després, en formar-se un nou govern a França, la Unió d'Estats va transformar-se en Federació Siriana, i el 23 de juliol de 1923, la Lliga de Nacions en va confiar el mandat a França, que ja el tenia de la Comissió Inter-Aliada des de 1920. Finalment el Territori dels Alauites es va incorporar formalment a la federació com a Estat dels Alauites, el 29 de setembre de 1923.

## Governadors

* 3 de novembre de 1918 - 1919: Minault
* 1919 - 2 de setembre de 1920: De La Roche
* 2 de setembre de 1920 - 20 de setembre de 1921: Marie Joseph Émile Niéger
* 20 de setembre de 1921 - 17 de novembre de 1922: Gaston Henri Gustave Billotte
* 17 de novembre de 1922 - 1 de gener de 1923: Desclaux (interinament)
* 1 de gener de 1923 - maig de 1923: Léon Henri Charles Cayla
* Maig de 1923 - setembre de 1923: René Victor Fauconnier (suplent de Cayla)

## Referències

* Alaouites Arxivat 2013-04-05 a Wayback Machine.
* Worldstatesmen per Ben Cahoon
# Tetiana Ostashchenko

Tetiana Mykolaivna Ostashchenko (ucraïnès: Тетяна Миколаївна Остащенко; Lviv, agost de 1974) és una metge militar ucraïnesa, general de brigada i comandant de les Forces Mèdiques de les Forces Armades d'Ucraïna (des de 2021). És la primera dona de la història d'Ucraïna a comandar una branca militar, així com la primera dona que ostenta el grau de general de brigada.

## Biografia

Tetiana Ostashchenko va nàixer a Lviv (Ucraïna occidental) l'agost de 1974, el seu pare va servir a l'exèrcit.
El 1996 es va graduar amb honors a la Universitat Nacional de Medicina Danylo Halytsky Lviv (Facultat de Farmàcia). El 1998, Ostashchenko es va graduar a l' Acadèmia Mèdica Militar d'Ucraïna.
El 2020, va completar cursos de reforma del sector de defensa i seguretat i lideratge estratègic per a la gestió a la Universitat de Cranfield, al Regne Unit.
Des de 1998, ha servit a l'exèrcit, ocupant diversos càrrecs.
El juliol de 2021, va ser nomenada comandant de les Forces Mèdiques de les Forces Armades d'Ucraïna. Tetiana Ostashchenko es va convertir en la primera dona de la història d'Ucraïna a comandar una branca militar, així com la primera dona a ocupar el rang de general de brigada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «For the first time in history: Armed Forces now have a female commander». Rubryka, 30-07-2021. Arxivat de l'original el 2022-03-08. [Consulta: 8 març 2022].
* ↑ «Ukraine Army sees first woman brigadier general». Ukrinform, 26-08-2021. [Consulta: 8 març 2022].
* ↑ «Ukraine will receive a Role II field hospital from Estonia». Militarnyi. [Consulta: 8 març 2022].
# Tit Quinti Capitolí Barbat (cònsol 421 aC)

Tit Quinti Capitolí Barbat (en llatí: Titus Quinctius T. f. L. n. Capitolinus Barbatus) va ser un magistrat romà. Era fill de Titus Quinti Capitolí Barbat i formava part de la gens Quíntia, de la família dels Capitolí.
Va ser elegit cònsol romà l'any 421 aC juntament amb Numeri Fabi Vibulà. També apareix com a tribú amb potestat consular el 405 aC, però no hi ha consens si es tracta d'ell o bé d'un fill seu.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IV,43
* ↑ «T. Quinctius T. f. L. n. Capitolinus Barbatus». Digital Prosopography of the Roman Republic. [Consulta: 14 novembre 2020].
# Tom Perrotta

Thomas R. Perrotta (Garwood, Nova Jersey, Estats Units, 13 d'agost de 1961) és un guionista i escriptor estatunidenc, conegut per les seves novel·les Election (1998), Little Children (2004), ambdues amb èxit de crítiques i diverses nominacions a premis literaris. També ha co-escrit el guió de la pel·lícula de 2006 Jocs secrets amb Todd Field, pel qual va rebre una nominació a l'Oscar com a millor guió adaptat. El 2011 va publicar la seva novel·la The Leftovers, que posteriorment va ser adaptada en format sèrie de televisió per HBO. Aquesta novel·la ha sigut traduÏda al català per Marta Pera i publicada per Llibres del Periscopi el 2014.

## Obra publicada
### Novel·les

* The Wishbones (1997)
* Election (1998)
* Joe College (2000)
* Little Children (2004)
* The Abstinence Teacher (2007)
* The Leftovers (2011)

### Novel·les com a negre

* The Thrill Club (early '90s) - R.L. Stine "Fear Street" Series

### Relats curts

* "The Weiner Man" (1988)
* "Wild Kingdom" (1988)
* "Forgiveness" (1989–1994)
* "The Smile on Happy Chang's Face" (2004)
* "Kiddie Pool" (2006)

### Col·leccions de relats curts

* Bad Haircut: Stories of the Seventies (1994)
* Nine Inches (2013)

### Assajos

* "The Squeamish American" (2007)
* "Tom Perrotta Hails Suburban Sendup 'Neighbors'"

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 2007: Oscar al millor guió adaptat per Jocs secrets
* 2007: Globus d'Or al millor guió per Jocs secrets

## Referències

* ↑ Pons, Pere Antoni «Tot el que sobra:el dramatisme melancòlic de Perrotta». Ara Llibres (Diari Ara), 13-09-1980, p.44 [Consulta: 24 setembre 2014].
* ↑ Jensen, Liz. (2011-08-30) THE LEFTOVERS by Tom Perrotta | Kirkus. Kirkusreviews.com. Retrieved on 2014-06-05.
* ↑ Damon Lindelof & Tom Perrotta's ‘Leftovers' Gets Pilot Order At HBO. Deadline.com. Retrieved on 2014-06-05.
* ↑ King, Stephen «The Leftovers - By Tom Perrotta - Book Review». The New York Times, 25-08-2011.

## Enllaços externs

* Tom Perrotta - Lloc web oficial
# Tom Pevsner

Tom Pevsner (Dresden, 2 d'octubre de 1926 - Fife, Escòcia, 18 d'agost de 2014) va ser un ajudant de direcció i productor britànic, amb una carrera que va transcórrer durant més de quatre dècades.
Va ser el segon dels tres fills de Sir Nikolaus Pevsner, un historiador arquitectònic o d'origen jueu rus. La família va emigrar d'Alemanya el 1933 per escapar del règim nazi.
Va servir a l'exèrcit britànic entre 1944 i 1948 abans d'estudiar idiomes moderns a la Universitat de Cambridge, on fou membre del St John's College Film Society. Va ser editor de The Cambridge Review; després de graduar-se va anar a treballar a la Film Finance Corporation.
Els crèdits més destacats de Tom Pevsner els va obtenir com a assistent de director a El quintet de la mort (1955) The Longest Day (1962) i La vida privada de Sherlock Holmes (1970) i com a productor de Dracula. Va treballar com a associat, i després com a productor executiu en totes les pel·lícules de James Bond des de Només per als teus ulls a Goldeneye. La seva contribució a la sèrie de Bond es reconeix a la posterior pel·lícula Spectre, quan Q afirma que s'allotja en un hotel anomenat Pevsner.
El 1962 va dirigir la seva única pel·lícula Finden Sie, daß Constanze sich richtig verhält?, basada en una novel·la de William Somerset Maugham.
Va morir als 87 anys el 2014. Va ser inclòs en l'homenatge In Memoriam durant la retransmissió dels 87ns premis de l'Acadèmia el 22 de febrer de 2015.

## Referències

* ↑ Stephen Games. Pevsner – the early life: Germany and Art. Continuum, 2010, p. 6. ISBN 978-1-4411-4386-0.
* ↑ David Robinson «Otto Plaschkes; Film producer uncompromising in his honesty and passion». The Guardian, 15-02-2005 [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ Richard Mayne. The Copper Stick. Troubador Publishing Ltd, 2015, p. 119. ISBN 1-78462-280-X.
* ↑ «Executive producer Tom Pevsner has died». mi6-hq.com, the Home of James Bond 007. [Consulta: 26 agost 2014].
* ↑ «In Memoriam». Academy Awards, 22-02-2015. [Consulta: 13 març 2015].
# Teófilo Marxuach Plumey

Teófilo Marxuach Plumey (Arroyo, 28 de juliol de 1877 - San Juan, 8 de novembre de 1939) fou un militar porto-riqueny amb l'exèrcit dels Estats Units d'Amèrica. Va ordenar els primers trets disparats a la Primera Guerra Mundial en nom dels Estats Units en un vaixell armat alemany que intentava forçar el pas de la Badia de Sant Juna. Marxuach va ordenar disparar una metralladora i un canó situats a la bateria de Santa Rosa del castell «El Morro», que es consideren els primers tirs de la Primera Guerra Mundial disparats per les forces armades regulars dels Estats Units contra qualsevol vaixell volant els colors de les Potències Centrals, obligant al vaixell alemany «Odenwald» a parar i tornar al port, on es van confiscar els seus subministraments. El 1903 va escriure «El lenguaje castellano en Puerto Rico».

## Referències

* ↑ «Early Puerto Rican Military Leadership: Teófilo Marxuach and WWI - Puerto Rico Report» (en anglès). Puerto Rico Report, 24-04-2014.
* ↑ «Teófilo Marxuach Plumey (1877-1939)». Find a grave. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Manuel Alvarez Nazario. El Habla Campesina Del Pais / The Peasant Language of the Country: Origenes Y Desarrollo Del Espanol En Puerto Rico / Origins and Development of the Spanish Language in Puerto Rico. La Editorial, UPR, 1990, p. 60–. ISBN 978-0-8477-3635-5.
# Tomba d'Amarna 17

La tomba de l'antic Egipte coneguda com la Tomba d'Amarna 17, es troba en el grup de tombes conegudes col·lectivament com les Tombes Sud, prop de la ciutat d'Amarna, a Egipte.
No es coneix el propietari d'aquesta tomba i no està finalitzada.

## Referències

* ↑ Amarna Project. The South Tombs (anglès)

## Bibliografia

* Murnane, William J. Texts from the Amarna Period in Egypt (en anglès). Society of Biblical Literature, 1995. ISBN 1-55540-966-0.
* Reeves, Nicholas. Akhenaten. Egypt's False Prophet (en anglès). Londres: Thames & Hudson, 2005. ISBN 0-500-28552-7.
# Tomba d'Amarna 20

La tomba de l'antic Egipte coneguda com la Tomba d'Amarna 20, es troba en el grup de tombes conegudes col·lectivament com les Tombes Sud, prop de la ciutat d'Amarna, a Egipte.
No es coneix el propietari d'aquesta tomba i no està finalitzada.

## Referències

* ↑ Amarna Project. The South Tombs (anglès)

## Bibliografia

* Murnane, William J. Texts from the Amarna Period in Egypt (en anglès). Society of Biblical Literature, 1995. ISBN 1-55540-966-0.
* Reeves, Nicholas. Akhenaten. Egypt's False Prophet (en anglès). Londres: Thames & Hudson, 2005. ISBN 0-500-28552-7.
# Torre Vinyals del carrer Jaume Mimó

La Torre Vinyals del carrer Jaume Mimó era una obra del monumentalisme academicista de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat envoltat de jardí, tenia estructura basilical i estava format per planta baixa, pis i golfes, amb cobertes de teula a dos vessants a dos nivells. La façana era simètrica, amb un cos central més avançat i més alt i porxo d'accés a la planta baixa. Les obertures eren rectangulars. El conjunt mostrava una gran simplicitat de línies i d'elements decoratius, amb predomini dels motius geomètrics en els esgrafiats.
Actualment ha desaparegut i ha estat substituïda per un edifici de nova construcció.

## Referències

* ↑ «Torre Vinyals del carrer Jaume Mimó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 abril 2019].
# Torre Vinyals

Torre Vinyals és un edifici del municipi de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat, situat a la confluència dels carrers de Sant Enric i Santa Maria, de planta quadrangular. S'estructura en dos volums de diferents alçades, el cos principal, de planta i pis, amb coberta de teula a dues vessants, i un cos angular més alt amb coberta de pavelló. Les obertures, de gran simplicitat, són rectangulars i estan distribuïdes irregularment tot i que seguint uns ritmes determinats. Cal destacar l'ús decoratiu del maó en els marcs de les obertures, baranes, columnes impostes, etc. Originalment, la casa tenia un jardí, que en l'actualitat és plaça pública.

## Història

La torre va ser bastida a inicis del segle XX en un moment de transició entre els dos estils propis d'aquell període. En conseqüència, mostra un plantejament dels volums noucentista que coexisteix amb el concepte decoratiu propi del modernisme.

## Referències

* 1 2 «Torre Vinyals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* Torre Vinyals Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Tonatico

Tonatico és un municipi de l'estat de Mèxic. Tonatico és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi de Ixtapan de la Sal, al sud amb l'estat de Guerrero, a l'oest amb Almoloya de Alquisiras i a l'est amb Zumpahuácan.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Tonatico Arxivat 2016-12-11 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Tossal de l'Osca

El Tossal de l'Osca és un dels pics més alts del Montsec d'Ares, a 1.494,3 msnm. És al límit de les comarques de la Noguera i el Pallars Jussà, entre els termes municipals d'Àger i Sant Esteve de la Sarga. És a prop de l'extrem sud-oriental del terme de Sant Esteve de la Sarga. És el punt on s'adrecen tot de serrats pallaresos de Sant Esteve de la Sarga: Serrat del Salitó, Serrat del Castellot, Serrat de l'Alzinar i Serrat de les Barses, ordenats de ponent a llevant.

## Vegeu també

* Canal de Moror

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tinsleyita

La tinsleyita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la leucofosfita. Rep el nom en honor de Frank C. Tinsley (Lakewood, Colorado, EUA, 10 de juliol de 1916 - Rapid City, Dakota del Sud, EUA, 25 d'octubre de 1996), pel seu descobriment i preservació d'exemplars minerals rars i inusuals de la pegmatita Tip Top i altres localitats de Dakota del Sud.

## Característiques

La tinsleyita és un fosfat de fórmula química KAl₂(PO₄)₂(OH)·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1983, sent publicada per primera vegada el 1984. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. És l'anàleg de potassi de l'amoniotinsleyita i l'anàleg d'alumini de la leucofosfita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional d'Història Natural, l'Smithsonian, situat a Washington DC (Estats Units), amb el número de registre: 159882.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tip Top, a la localitat de Fourmile del comtat de Custer (Dakota del Sud, Estats Units). També ha estat descrita en altres indrets dels Estats Units, així com a Hondures, Xile, el Brasil, Portugal, Romania, Namíbia i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Tinsleyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 febrer 2022].