OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Llúcia de Prats de Molló

Santa Llúcia de Prats de Molló és una antiga capella, ara desafectada i convertida en fonda i habitatge particular de la vila de Prats de Molló, a la comuna de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord).
Està situada a la dreta del Tec, davant per davant de la vila de Prats de Molló. Dona nom al petit barri que es va formar a l'entorn seu.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «125 - Prats de Molló». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Vall 57. Santa Llúcia de Prats de Molló». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Prats de Molló». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ La capella de Santa Llúcia de Prats de Molló en els ortofotomapes de l'IGN
# Torre de la Calaforra (Elx)

La Torre de la Calaforra és una fortalesa d'origen islàmic concebuda com a torre de vigilància dins del seu emplaçament com a part de la muralla defensiva del període andalusí d'Elx.
L'edificació de la torre almohade data de finals del segle xii o principis del xiii. La torre de planta quadrangular defensava l'entrada des del camí procedent d'Alacant més important a la Vila Emmurallada. En la seua realització es van utilitzar murs de maçoneria revocats, amb carreus a la base i en les cantonades.
La fortalesa va albergar la lògia il·licitana número 149 i el dia de hui a les seues sales es pot contemplar en els sostres frescos i fins i tot en el terra símbols maçoneria.
Els afegits dels merlets i les finestres neoàrabs són del segle xix, amb il·luminació zenital.
Actualment és la seu de la Subdelegació del Govern de la Generalitat Valenciana.

## Història

La primera constància escrita que es té de la ciutat, prové de la demanda per part de Jaume I d'Aragó, que la ciutat rendís la Calaforra, quan aquesta va ser conquistada l'any 1296. Probablement la torre tingués més altures, així com dos cossos més, destruïts en el terratrèmol de 1829.
La casa senyorial adossada a la torre està datada al segle xvi i probablement fos utilitzada per l'almodí de la vila, ja que es té constància d'un acord del Consell de la vila de 20 d'agost de 1492 en el qual es resol la construcció d'un edifici annex a la torre que albergués un pes per controlar el blat abans de portar-ho a moldre. Es va construir a finals del segle xiii: durant tot aquest temps i diversos amos pel mig, ha romàs tancada per a tots els ciutadans d'Elx.

## Vegeu també

* Història d'Elx

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 4 5 6 «Fitxa BIC: Torre Calaforra». Cult.gva.es. [Consulta: setembre 2015].
# Fontanet (Torà)

Fontanet és una de les sis entitats de població de l'antic municipi de Llanera que l'any 1968 es va incorporar al municipi de Torà. Les altres son: Cellers, Claret, Llanera, Sant Serni i Vallferosa

## Situació

L'església parroquial de Sant Miquel és el nucli que aglutina una població disseminada en masies, una bona part de les quals es troben als plans de Puig-redon, al nord de Fontanet. L'església s'aixeca en un promontori situat a 476 metres d'altitud, per damunt de l'aiguabarreig de la Rasa de Figuerola amb la Riera de Llanera.

## Bibliografia

Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi; Ros, Josep. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 42. ISBN 84-607-0408-4.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Lloro de corona blanca

El lloro de corona blanca (Pionus senilis) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones amb arbres de Mèxic i Amèrica Central, des de San Luis Potosí, a través del vessant oriental de Mèxic i la Península del Yucatán, fins a Costa Rica i l'oest de Panamà.
Els Pionus senilis són uns lloros molt divertits i afectuosos. No solen ser molt sorollosos, però de vegades poden cridar molt fort. Els agraden molt els mims i els saben correspondre molt bé, encara que no els fa molta gràcia que se'ls toqui la panxa, llavors podrien protestar i fins i tot pegar-nos una picada.
# Portada/efemèride maig 11

Martha Graham
« 10 de maig · 11 de maig · 12 de maig »
# Brunettia arnhemae

Brunettia arnhemae és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: el Territori del Nord.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Atlas of Living Australia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ D. A. Duckhouse, 1991. A Revision of Australopapuan and New Caledonian Brunettia (Diptera, Psychodidae). Invertebr. Taxon., 4, 973-1030. «PDF».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Sidi Hsaine

Sidi Hsaine (àrab سيدي احساين) és una comuna rural de la província de Taroudant de la regió de Souss-Massa. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.418 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tom Bombadil

En l'obra de J.R.R. Tolkien, Tom Bombadil fou, probablement, una deïtat menor (Maiar) que marxà de Vàlinor per quedar-se a viure al Bosc Vell (que antigament ocupava bona part d'Èriador). Es va casar amb Orifraula, la filla de la dona del riu Tombasalzar.
Apareix a la primera entrega d'El Senyor dels Anells: acull el Portador de l'Anell (Frodo) i els hòbbits Samseny, Peregrín i Meriadoc a casa seva, després d'haver-los salvat del Vell home Salze. Més endavant torna a salvar-los de les mans dels espectres o tumularis.
Els hòbbits i els homes li deien Tom Bombadil, els elfs Iarwain Ben-adar i els nans Forn.
# Fontanieras

Fontanieras (en francès Fontanières) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 259 habitants. Està integrada a la Communauté de communes Auzancea-Bellegarde-en-Marche.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2017 |
| 361 | 336 | 277 | 279 | 259 | 249 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Maryse Breschard | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Lloro de Meyer

El lloro de Meyer (Poicephalus meyeri) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita sabanes, boscos de ribera, matolls i terres de conreu de la zona del Llac Txad cap a l'est fins a Eritrea i cap al sud, a través de l'est de la República Democràtica del Congo i l'oest de Kenya i Tanzània, fins al nord de Namíbia, Botswana i Zimbàbue.
# Pont de l'Auliva

El Pont de l'Auliva és una pont de Tivissa (la Ribera d'Ebre) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont construït sota la carretera de la Serra d'Almos per salvar el desnivell del barranc de les Moles. És de dos trams amb ulls en forma d'arc de mig punt, definits amb carreus. El pilar central presenta un esperó semicircular. Queda rematat per un tauler pla delimitat amb baranes d'obra. És fet amb murs de maçoneria.

## Història

En obrir-se la carretera des de Tivissa a la N-420, que va des de Tarragona a Alcoleia del Pinar, va haver de construir-se aquest pont per salvar el desnivell del barranc de les Moles.

## Referències

* 1 2 «Pont de l'Auliva». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Valjoux

Valjoux (per Vallée de Joux o "Vall de Joux") és un fabricant suís de rellotges mecànics conegut principalment pel cronògraf de moviment Ebauche que s'utilitza en un diversos rellotges mecànics de gamma mitjà i alta. La companyia ha estat part d'ETA SA Manufacture Horlogère Suisse i, actualment, també és membre del Grup Swatch.
Valjoux és responsable del disseny i la fabricació del moviment Valjoux 7750 (i variants), un moviment molt popular utilitzat en molts rellotges cronògrafs mecànics.
Entre les marques de rellotges que utilitzen moviments de base fabricats per Valjoux hi ha Appella, Breitling, Christopher Ward, Cyma Watches, Dreyfuss & Co., Fortis, Gallet, Glycine, Hamilton Watch, IWC, Steinhart, Invicta Watch Group, Junghans, Longines, Louis Erard, Mido, NIXON Inc., Omega, Oris, Panerai, Porsche Design, Sector No Limits, Sinn, TAG Heuer, Tissot, Tutima, Xezo i Zodiac Watches.

## Referències

* ↑ Braun, Peter. «The Valjoux 7750 Engine», 11-09-2004.
* ↑ «A Comprehensive Guide to ETA Movements» (en anglès). The Watch. [Consulta: 22 març 2023].
# Santiago Segurola Basáñez

Santiago Segurola (Barakaldo, Biscaia, 1957) és un periodista esportiu. Ha estat col·laborador tant en programes esportius com generalistes.
Destaca la seva trajectòria al diari El País, on va entrar el 1986. En fou redactor en cap de la secció d'Esports durant set anys (de 1999 a 2006). Després del Mundial de futbol del 2006, i fins que marxa del diari, fou redactor en cap del departament de Cultura.
L'agost del 2007 es va incorporar al diari Marca com a nou adjunt al director, Eduardo Inda. També col·labora en el programa d'Onda Cero Al primer toque, presentat per Ángel Rodríguez.
Tot i que el futbol ha estat el principal àmbit on s'ha mogut, és també un gran especialista en atletisme, natació i bàsquet (sobretot en l'NBA i la NCAA).
També és aficionat a la música i seguidor de l'Athletic Club.
L'any 2011 se'l va guardonar amb el Premi Internacional de Periodisme Manuel Vázquez Montalbán de periodisme esportiu.

## Referències

* ↑ «Santiago Segurola ficha por 'Marca'» (en castellà). ElMundo.es, 14-07-2007. [Consulta: 24 octubre 2009].
* ↑ «Santiago Segurola, guanyador del Premi Internacional de Periodisme Vázquez Montalbán». Ara.cat, 21-12-2011. [Consulta: 21 desembre 2011].

## Enllaços externs

* El Bloc de Santiago Segurola (castellà)
* Entrevista a Santiago Segurola: "Es posible hacer un buen periódico deportivo" Arxivat 2010-10-13 a Wayback Machine. (castellà)
# Silèsia (desambiguació)

«Silèsia» té aquests significats:
* Silèsia, regió històrica d'Europa Central.
* Silèsia (voivodat), voivodat de Polònia.
* Regió de Moràvia i Silèsia, subdivisió de la República Txeca.
* Baixa Silèsia, voivodat de Polònia.
* Silèsia prussiana o Província de Silèsia, província del Regne de Prússia (1740 - 1918).
# Thopeutis

Thopeutis és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Alguns autors l'han col·locat a la família dels piràlids, on també es van incloure totes les papallones de pastura, però això sembla que és un error.

## Taxonomia

* Thopeutis diatraealis (Dyar, 1910)
* Thopeutis diffusifascia (Hampson, 1919)
* Thopeutis forbesellus (Fernald, 1896)
* Thopeutis galleriellus (Ragonot in Staudinger, 1892)
* Thopeutis respersalis Hübner, 1818
* Thopeutis xylinalis (Hampson, 1896)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 30 gener 2019].
# Lluc Mesquida i Rosselló

Lluc Mesquida i Rosselló (Palma, 1695 - 1762) fou un mestre d'obres mallorquí.
Era fill de Lluc Mesquida i Florit i net de Lluc Mesquida i Cabot, continuador d'un llinatge de grans mestres d'obres santamariers. Va intervenir, al costat de son pare, a les obres de l'Església Parroquial de Santa Maria del Camí. Treballà i dirigí les obres de la Parròquia de Sóller acabades el 1746. El mateix 1746 en dissenyà el portal major. També va dissenyar els plànols del campanar (1752).
Se li ha atribuït, sense certesa absoluta, l'obra de l'església i claustre de Sant Antoniet de Ciutat. Fill seu va ser el mestre d'obres Antoni Mesquida i Thomàs.

## Referències

* ↑ Capó, Josep «Els tres Lluc Mesquida mestres de picapedrers i Antoni Mesquida». BSAL, XXXV, 826-827, 1977, pàg. 373-384.
# Platja d'A Lanzada

La platja d'A Lanzada és una de les platges més conegudes de Galícia. Es troba a la parròquia de San Vicente do Grove, en el tram de costa entre O Grove i Sanxenxo, a la província de Pontevedra.
És una platja oberta amb gairebé 3 km de longitud. Té la distinció de Bandera blava i disposa de molts serveis.
Localment rep diferents noms en els seus trams. Des de la punta d'A Lanzada, al sud, s'anomena Area Gorda, després de l'illot d'O Outeiriño o punta Lapa s'anomena praia de Lapa i l'últim tram és la platja d'A Lanzada pròpiament dita.
A la seva rodalia es troben diversos llocs d'interès com la Torre d'A Lanzada, el Castro d'A Lanzada i l'ermita de Nostra Senyora d'A Lanzada, tots ells en el municipi de Sanxenxo.

## Vegeu també

* O Grove
# Buigny-lès-Gamaches

Buigny-lès-Gamaches és un municipi francès, situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 403 habitants.
Es troba a l'oest del Somme, a pocs quilòmetres del Sena Marítim. Buigny-lès-Gamaches forma part del cantó de Gamaches, que al seu torn forma part del districte d'Abbeville. L'alcalde de la ciutat és Dany Cahon (2008-2014).

## Vegeu també

* Llistat de municipis del Somme
# Valka

Valka és un poble del municipi homònim, del qual n'és el centre administratiu, al nord de Letònia. Es troba a la frontera amb Estònia al llarg d'ambdues ribes del riu Pedele

## Història

La ciutat de Walk (en alemany) va ser esmentada per primera vegada el 1286 i des de 1419 va ser la seu del parlament regional de la Confederació de Livònia. Els drets de la ciutat van ser concedides pel rei polonès Esteve Bathory I el 1584. Tanmateix, la ciutat va aconseguir la seva major importància solament al final del segle xix, quan el seminari de professorat de Vidzeme estava operant aquí, desenvolupant-se l'important nus ferroviari. A més a més, la primera línia fèrria de via estreta al territori de l'actual Letònia s'estenia des de Valka a la ciutat d'Estònia de Pärnu.
El 15 de novembre 1917, la decisió de proclamar la República independent de Letònia va ser feta a Valka. El «vermell - blanc- vermell» de la bandera de Letònia va ser creat aquí per primera vegada. L'1 de juliol de 1920, el poble es va dividir entre els estats acabats de néixer de Letònia i Estònia.

## Persones notables

* Gatis Smukulis (1987), ciclista

## Vegeu també

* Localitats de Letònia
# Santiago Segura i Burguès

Santiago Segura i Burguès (Sabadell, 29 de setembre de 1879 - València, 7 d'octubre de 1918) fou marxant, promotor artístic i propietari de les Galeries Laietanes.

## Biografia

Santiago Segura era fill de Francesc Segura Sallarès, aprestador, i Catalina Burguès i Serra. Segura transformà en una sala d'exposicions d'art la botiga de ceràmica que el seu oncle, Marian Burguès, havia fundat a Barcelona, el Faianç Català. Per aquest propòsit comptà amb l'ajut de personatges de l'època com Miquel Utrillo, Xavier Nogués i Xènius. Entre les mostres del Faianç es van poder veure les exposicions més representatives del noucentisme català.
Fundà les Galeries Laietanes sota l'aixopluc de l'empresa Faianç Català el 1915. El celler, decorat amb murals de Xavier Nogués, esdevingué punt de reunió d'artistes noucentistes.
Amb el pas del temps adquirí una important col·lecció d'art català. El 1943 la seva vídua, Maria Cladellas, en llegà una part al Museu d'Art de Sabadell.

## Referències

* 1 2 «Santiago Segura i Burguès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer de Santiago Segura». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 4 setembre 2014].
* 1 2 Vidal Oliveras, Jaume. Santiago Segura (1879-1918). Una història de promoció cultural. Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, 1999. ISBN 84-87221-31-9 [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ Galeries Laietanes. L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Thoothukudi

Thoothukudi o Tuticorin (Tàmil: தூத்துக்குடி) és una ciutat portuària i corporació municipal de Tamil Nadu, capital del districte de Thoothukudi. La ciutat és coneguda com a "Ciutat Perla". El port, al golf de Manar, és dels més importants del sud de 'Índia. Disposa de l'aeroport de Tuticorin situat a Vagaikulam, a 14 km de la ciutat, obert l'1 d'abril de 2006. Consta al cens del 2001 amb una població de 216.058 habitants; el 2007 es va proposar formar una corporació municipal amb l'absorció de 28 viles a l'entorn des de Swaminatham al nord-oest, Tharuvaikulam al nord-est, Mudivaithanenthal al sud-est i Pazhayakayal al sud, ocupant 353 km², el que hauria elevat la població a 436.094 habitants, però de moment això no s'ha concretat. El 1901 tenia 28.048 habitants.

## Història

Vers 1540 la població fou capturada pels portuguesos; al segle xvii un jesuita portuguès diu que tenia uns 50.000 habitants; els holandesos van expulsar els portuguesos el 1658 però al segle següent la van perdre davant els britànics el 1782. Retornada als holandesos per tractat el 1785, els britànics la van reconquerir el 1795. Al final de les guerres napoleòniques, fou retornada a Holanda (1818) però el 1825 cedida als britànics junt amb altres possessions a l'Índia, a canvi de les possessions britàniques a Sumatra. Sota els britànics fou capital de subdivisió amb jurisdicció sobre les talukes de Srivaikuntam i Ottappidaram (estava dins d'aquesta segona), a la presidència de Madras. La municipalitat es va formar el 1866.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Umarikadu Arxivat 2013-11-09 a Wayback Machine.
* Pobles a Tuticorin Arxivat 2013-11-09 a Wayback Machine.
# Bébé roi des policiers

Bébé roi des policiers és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 8 de març de 1912.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama
* Paul Manson : el pare
* Jeanne Saint-Bonnet : Julie

## Notes

* ↑ Bébé roi des policiers, bifi.fr
# Valkirias

Valkirias és una pel·lícula de curtmetratge documental de caràcter social del 2007 dirigida per Eduardo Soler Calvo.

## Sinopsi

Les infermeres, heroïnes del quotidià, viuen immerses en un ofici de sous baixos i molt desgast que requereix alguna cosa més que talent i bona disposició. La protagonista, cap d'infermeres d'una residència geriàtrica, comença a treballar a les set del matí si no li ha tocat torn de nit, tenint cura de persones que necessiten atenció social, proporcionant-les-hi higiene, alimentació, i fins i tot conversa per mantenir-los desperts. El curt és un homenatge a les infermeres a les que compara a les mitològiques valquíries, invisibles per la resta dels mortals, que recollien els caiguts en la batalla per facilitar-los el pas per una realitat i un temps que se'ls acaba.

## Nominacions

Nominada al Goya al millor curtmetratge documental (2008). També fou exhibida a la Setmana de Cinema Iberoamericà de Villaverde.

## Referències

* ↑ Valkirias al web del Ministeri de Cultura
* ↑ Produccions documentals al web d'EGEDA
* ↑ Los cortos demuestran que son "grandes", 20 Minutos, 24 de gener de 2008
* ↑ Valkirias al web dels Goya
* ↑ Ecuador será el país homenajeado en 'La Chimenea de Villaverde' madridiario.es, 6 de juny de 2007
# Sillago megacephalus

Sillago megacephalus és una espècie de peix de la família Sillaginidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Hainan (Xina).

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lin, S.-Y. 1933. A new genus and three new species of marine fish from Hainan Island. Lingnan Sci. J. Canton v. 12 (no. 1): 93-96.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tossal Roig (Santa Coloma de Queralt)

El Tossal Roig és una muntanya de 746 metres que es troba al municipi de Santa Coloma de Queralt, a la comarca de la Conca de Barberà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fernando Lara Bosch

Fernando Lara Bosch (Barcelona, 27 de maig de 1957 — Castellbell i el Vilar, Bages, 18 d'agost de 1995) va ser un empresari i directiu esportiu català.
Era fill de José Manuel Lara Hernández, qui el 1949 va fundar el Grup Planeta. Llicenciat en ciències econòmiques, va començar treballant com a editor i conseller delegat del Grupo Planeta Corporación, mentre que el seu germà José María Lara Bosch s'encarregava de Planeta Holding. El 1987 fou escollit president de la Cambra del Llibre de Catalunya, càrrec que va ocupar fins al 1994. Durant el seu mandat es va produir l'expansió internacional del Grup Planeta i va impulsar l'Institut d'Empresa Familiar. El 1993 es va incorpora a la directiva del Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona i el 1995 en fou nomenat vicepresident.
Va morir la nit del 18 d'agost de 1995 en un accident de trànsit quan tornava a la seva casa d'estiueig a Puigcerdà de la presentació oficial del seu equip. Al seu funeral, que va tenir lloc al cementiri de Collserola, hi van assistir unes 2.000 persones, entre elles el president de la Generalitat, Jordi Pujol, i l'alcalde de Barcelona, Pasqual Maragall. Des del 1995 la Cambra del Llibre de Catalunya va instaurar el Memorial Fernando Lara per a premiar als editors menors de 40 anys en el marc de la Nit de l'Edició.

## Referències

* ↑ «Fernando Lara Bosch». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Se cumplen 20 años del fallecimiento de Fernando Lara, Mundo Deportivo, 18 d'agost de 2015
* ↑ El mundo literario y el futbolístico lloran la muerte del editor Fernando Lara, El País, 20 d'agost de 1995
* ↑ El funeral de Fernando Lara reúne a cerca de 2.000 persones, El País, 21 d'agost de 1995
* ↑ Memorial Fernando Lara, al web de la Nit de l'Edició
# Luci Gel·li Publícola (cònsol any 40)

Luci Gel·li Publícola (en llatí Lucius Gellius Publicola) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Gèl·lia i era de la família dels Publícola.
Va ser designat cònsol sufecte en el regnat de Calígula, l'any 40. Només es coneix aquest fet de la seva vida, perquè el mencionen els Fasti.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 601.