OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1245 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1245 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat l'11 de juny de 1999. Després de recordar les resolucions 1181 (1998), 1220 (1999) i 1231 (1999) sobre la situació a Sierra Leone, el Consell va prorrogar el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides a Sierra Leone (UNOMSIL) fins al 13 de desembre de 1999.
El Consell de Seguretat va reconèoxer el paper de la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental (CEDEAO) i el seu Grup de Monitorització (ECOMOG) i va expressar la seva preocupació per la fràgil situació a Sierra Leone.
La resolució ha destacat que una solució política general i la reconciliació són essencials per a una solució pacífica del conflicte. En aquest sentit, va donar la benvinguda a les converses en Lomé entre el Govern de Sierra Leone i representants rebels del Front Revolucionari Unit (FRU). Es va instar totes les parts a mantenir el seu compromís amb les negociacions i el Consell va assenyalar en particular el paper del President del Togo Gnassingbé Eyadema i de la comunitat internacional en facilitar aquest procés.
El Consell va prendre nota de la proposta del secretari general Kofi Annan per ampliar la presència de la UNOMSIL al país amb un mandat revisat si les converses entre el govern de Sierra Leone i els representants rebels del FRU tenien èxit. Finalment, es va exigir al Secretari General que mantingués informat al Consell sobre els esdeveniments a Sierra Leone.

## Referències

* ↑ «Security Council extends UNOMSIL mandate by six months». United Nations, 11-06-1999.
* ↑ Fischer, H. Yearbook of International Humanitarian Law: 1999, Volume 2; Volume 1999. Cambridge University Press, 2000, p. 248. ISBN 978-90-6704-119-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 - 2000)
* Guerra Civil de Sierra Leone
* Història de Sierra Leone

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Reunió dels Ecologistes de Burkina

La Reunió dels Ecologistes de Burkina (RDEB) és un partit polític de Burkina Faso.
El candidat de la RDEB Ram Ouédraogo va córrer a les eleccions presidencials del 13 de novembre del 2005, quedant 5è dels 13 candidats amb el 2,04% dels vots.
# Rialto (Itàlia)

Rialto (en lígur: Riätu) és un comune (municipi) a la província de Savona, a la regió italiana de la Ligúria, situat uns 60 km al sud-oest de Gènova i uns 20 km al sud-oest de Savona. A 31 de desembre de 2004, tenia 570 habitants i una superfície de 19,9 km².
Rialto limita amb els següents municipis: Bormida, Calice Ligure, Calizzano, Magliolo, Osiglia i Tovo San Giacomo.

## Ciutats agermanades

Rialto està agermanat amb:
* Cauto Cristo, Cuba

## Vegeu també

* Bric Gettina

## Referències

* ↑ Estadístiques demogràfiques i altres estadístiques: Istituto Nazionale di Statistica (Istat).
# Revisor

Un revisor és un agent d'una empresa de transport públic a càrrec de verificar la validesa dels títols de transport, en alguns casos la seva venda i posar les sancions corresponents en el cas de passatgers sense bitllet.
Fins fa un temps hi havia un revisor a cada tren, actualment hi ha una tendència (en els trens de Rodalies) a tancar les estacions, amb els revisors que van en parelles i fan controls aleatoris. Tanmateix, els trens de llarg recorregut segueixen com abans.

## Altres funcions

També pot ser responsable d'algunes de les característiques de seguretat (vegeu portes que es tanquen, l'observació dels senyals de seguretat ...) i altres funcions, que s'esmenten a continuació:
* El revisor té al seu càrrec: la seguretat (aturada d'emergència, barreres de protecció, etc..) i el confort (aire condicionat, il·luminació, seients) dels viatgers a bord del seu tren, vigilar la pujada i baixada de viatgers a les estacions, també ha d'avisar els agents de seguretat (en cas d'una baralla, un assalt, un robatori, gamberrisme..)
* Antigament hi havia el càrrec de jefe de tren responsable del tren i dels seus viatgers, i també de la seva càrrega (paqueteria, maletes, etc..), que també era responsable de controlar els títols de transport de passatgers per assegurar la igualtat perfecta entre ells. Finalment, en cas de fallada del conductor, s'encarregava d'ajudar a aturar el tren, protegir-lo vis-a-vis dels senyals de trànsit.

## Vegeu també

* Títol de transport
* Títol de transport electrònic
* Conductor (transport)
* Transport públic
* Control d'accés

## Referències

* ↑ PREGUNTAS-CAT1
* ↑ «ATM camp tarragona». Arxivat de l'original el 2017-08-14. [Consulta: 8 maig 2012].
# Resolució 1581 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1581 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 18 de gener de 2005. Després de recordar les resolucions 1503 (2003) i 1534 (2004), el Consell va aprovar la pròrroga dels mandats de set jutges de curt termini al Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (TPIY) per permetre'ls acabar d'adjudicar els casos en què havien estat treballant.
El Consell de Seguretat preveia que l'ampliació dels termes judicials dels jutges milloraria els procediments i permetria al TPIY complir els seus compromisos amb l'estratègia de finalització. Actuant a petició del secretari general Kofi Annan, el Consell amplia els termes dels magistrats "ad litem" de la manera següent:
    (a) El jutge Rasoazanany i el jutge Swart finalitzarien el cas Hadžihasanović;
    (b) El jutge Brydensholt i el jutge Eser acabarien el cas Orić;
    (c) El jutge Thelin i el jutge Van Den Wyngaert acabarien el cas Limaj;
    (d) El jutge Canivell finalitzaria el cas Krajišnik;
    (e) El jutge Szénási finalitzaria el cas Halilović si se li assignava;
    (f) El jutge Hanoteau finalitzaria el cas Krajišnik si se li assignava.
El Consell va assenyalar la intenció del TPII d'acabar amb el cas Hadžihasanović a la fi de setembre de 2005, amb el cas Halilović abans de la fi d'octubre de 2005, amb els casos Orić i Limaj cap a la fi de novembre de 2005 i amb el cas Krajišnik abans de la fi del mes d'abril 2006.

## Referències

* ↑ «Security Council approves term extensions, appointments of judges on tribunal for former Yugoslavia». United Nations, 18-01-2005.
* ↑ «International Criminal Courts Round-up». Yearbook of International Humanitarian Law. Cambridge University Press, 8, 2005, pàg. 265–295.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Guerres Iugoslaves

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1585 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1585 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 10 de març de 2005. Després de recordar resolucions 1547 (2004), 1556 (2004) i 1574 (2004) sobre la situació al Sudan, el Consell va ampliar el mandat de la Missió Avançada de les Nacions Unides al Sudan (UNAMIS) durant un període d'una setmana.
El mandat es va prorrogar fins al 17 de març de 2005, per tal de permetre nous debats del Consell de Seguretat sobre la qüestió. En dues setmanes, la Missió de les Nacions Unides al Sudan seria establerta.

## Referències

* ↑ «Security Council Nairobi meeting welcomes end of year peace pledge by parties to Sudan conflict». United Nations, 10-03-2005.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Missió de la Unió Africana al Sudan
* Operació Conjunta Unió africana - Nacions Unides al Darfur
* Sudan del Sud
* Cronologia de la guerra a Darfur
* Missió de les Nacions Unides al Sudan
* Conflicte del Darfur

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1583 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1583 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 de gener de 2005. Després de recordar les resolucions anteriors sobre Israel i el Líban, incloses les resolucions 425 (1978), 426 (1978) i 1553 (2004), el Consell va estendre el mandat de la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (UNIFIL) durant sis mesos més fins al 31 de juliol de 2005 i va condemnar la violència al llarg de la Línia Blava.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va recordar la conclusió del secretari general Kofi Annan que Israel havia retirat les seves forces del Líban a partir del 16 de juny de 2000, d'acord amb la Resolució 425. Va subratllar la naturalesa temporal de l'operació de la UNIFIL i va assenyalar que havia completat dues de tres parts del seu mandat, tot expressant preocupació per una potencial escalada de la tensió.

### Actes

El Govern del Líban fou cridat a restablir la seva autoritat al sud del Líban a través del desplegament de les forces libaneses. Es va instar a les parts a garantir la plena llibertat de circulació de la UNIFIL i garantir la seva seguretat. Tant Israel com el Líban van ser convocats a complir els compromisos per respectar la línia de retirada identificada per les Nacions Unides i foren condemnades totes les violacions aèries, marítimes i terrestres de la línia, a més de mostrar la preocupació del Consell. Condemna particularment els incidents recents al llarg de la línia, que van provocar la mort de membres forces de manteniment de la pau de les Nacions Unides.
La resolució recolza els esforços de la UNIFIL per supervisar les violacions de la línia de retirada i pel desminatge, fomentant la necessitat de proporcionar mapes de la ubicació de mines terrestres. Es va demanar al Secretari General que continués les consultes amb el govern libanès i els països que aporten contingents sobre l'aplicació de la resolució actual. A més, el va dirigir a informar sobre les activitats de la UNIFIL i sobre les tasques realitzades per l'Organisme de les Nacions Unides per la Vigilància de la Treva (UNTSO).
Finalment, la resolució va concloure subratllant la importància d'una pau justa i duradora a l'Orient Mitjà basada en les resolucions pertinents del Consell de Seguretat, incloses les 242 (1967) i 338 (1973).

## Referències

* ↑ «Security Council condemns violence along Blue Line between Israel and Lebanon, extends mandate of UNIFIL until 31 July». United Nations, 28-01-2005.
* ↑ Ruys, Tom. 'Armed Attack' and Article 51 of the UN Charter: Evolutions in Customary Law and Practice. Cambridge University Press, 2010, p. 505. ISBN 978-0-521-76664-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Conflicte del sud del Líban (1985-2000)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 292 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 292 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 10 de febrer de 1971, després d'examinar l'aplicació de Bhutan per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Bhutan fos admès.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 294 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 294 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 15 de juliol de 1971, pertorbats per les habituals violacions per part de Portugal del territori Senegalès i la recent col·locació de mines dins d'aquesta nació, que s'estava donant refugi als guerrillers independentistes de PAIGC, durant la Guerra colonial portuguesa. El Consell va prendre nota de la incapacitat de Portugal en complir les resolucions anteriors i va exigir que cessessin immediatament tots els actes de violència i destrucció al Senegal i respectar la seva integritat territorial. El Consell va incloure les condemnes habituals i va demanar que el Secretari General enviés urgentment una missió especial dels membres del Consell assistits pels seus experts militars per dur a terme una investigació sobre els fets de la situació i fer recomanacions.
La resolució va ser aprovada amb 13 vots a favor i cap en contra; el Regne Unit i els Estats Units es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Operació Mar Verd
* Imperi Portuguès
* Guerra d'independència de Guinea Bissau

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 290 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 290 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 8 de desembre de 1970, després de més invasions del territori de la República de Guinea per unitats navals i militars de Portugal el 22/23 i 27/28 de novembre (nom en clau Operação Mar Verde pels portuguesos), el Consell va reafirmar les seves nombroses resolucions anteriors sobre el tema, incloent el dret dels pobles d'Angola, Moçambic i Guinea Portuguesa a ser alliberats de l'Imperi Portuguès governat pel règim de l'Estado Novo. El Consell va incloure seves les conclusions en l'informe de la Missió Especial de la República de Guinea, va condemnar enèrgicament el Govern portuguès, va exigir el pagament d'una compensació total a la República i va declarar que el colonialisme portuguès era una seriosa amenaça per a la pau i la seguretat d'Àfrica.
A continuació el Consell va instar tots els Estats a abstenir-se de subministrar a Portugal qualsevol assistència militar i material que li permetés continuar amb les seves accions repressives i va demanar a Portugal que alliberés immediatament els seus territoris africans. La resolució conclou advertint Portugal que la repetició d'aquests atacs justificarien la consideració immediata de les mesures adequades i va demanar als aliats de Portugal exercir la seva influència en nom del Consell.
La resolució va ser aprovada amb 11 vots; França, Espanya, el Regne Unit i Estats Units es va abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Operació Mar Verd
* Imperi Portuguès
* Guerra d'independència de Guinea Bissau

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-12 a Wayback Machine.
# Rostellariidae

Rostellariidae és una família de cargols marins, mol·luscs gastròpodes marins dins el clade Littorinimorpha.

## Taxonomia
### Bouchet & Rocroi (2005)

Es va portar a subfamília de Strombidae a " Taxonomia de Gastropoda (Bouchet & Rocroi, 2005) ". Es compon dels gèneres següents:
* † Africoterebellum Eames, 1957
* † Amekichilus Eames, 1957
* † Amplogladius Cossmann, 1889
* † Calyptraphorus Conrad, 1857
* † Cyclomolops Gabb, 1868
* † Cyrtulotibia Eames, 1957
* † Dientomochilus Cossmann, 1904
* † Digitolabrum Cossmann, 1904
* † Ectinochilus Cossmann, 1889
* † Eotíbia B.L. Clark, 1942
* † Mauryna de Gregorio, 1880
* † Rimella Agassiz, 1841
* Rimellopsis Lambiotte, 1979
* Rostellariella (Rostellaria aff.) Thiele, 1929
* Strombolaria de Gregorio, 1880
* † Sulcogladius Sacco, 1893
* † Terebellomimus Pacaud, 2008
* † Terebellopsis Leymerie, 1846
* Tibia Röding, 1798 (sinònims: Gladius Mörch, 1852 ; Rostellaria Lamarck, 1799 ; Rostellum Montfort, 1810 )
* Varicospira Eames, 1952

## Referències

* ↑ Bouchet, P. (2010). Rostellariidae. In: Bouchet, P.; Gofas, S.; Rosenberg, G. (2010) World Marine Mollusca database. Accessed through: World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=387400 on 2011-05-01
* ↑ Bouchet, P. (2010). Rostellariidae. In: Bouchet, P.; Gofas, S.; Rosenberg, G. (2010) on 2011-05-01 World Marine Mollusca database. Accessed through: World Register of Marine Species at
# Rita Cadillac

Rita de Cássia Coutinho (Rio de Janeiro, 13 de juny de 1954), més coneguda com Rita Cadillac, és una ballarina i cantant brasilera. Va prendre el seu nom artístic de Rita Cadillac, una aclamada ballarina francesa dels anys 1950 i 1960. És una antiga chacrete, un nom especial per a identificar les ballarines que van aparèixer als programes de televisió presentats per Chacrinha.

## Trajectòria

El 1982, va protagonitzar amb la cantant Gretchen la pornochanchada Aluga-se moças i va fer un cameo a la pel·lícula del 2003 Carandiru.
El 2004 Cadillac va signar un contracte amb la productora de cinema pornogràfic Brasileirinhas a canvi de 500.000 reals brasilers, de manera que del 2004 al 2009 va aparèixer en 11 pel·lícules pornogràfiques. El 2009 va rellançar la seva carrera en el món de la fotografia glamour i després com a ballarina amb l'àlies «Cléo Cadillac».
A les eleccions locals brasileres del 2008 es va presentar com a candidata del Partit Socialista Brasiler a l'ajuntament de Praia Grande. L'abril de 2010 es va estrenar al Brasil el documental Rita Cadillac: A Lady do Povo. La pel·lícula mostra la seva vida des de la infància fins al 2007.
El 23 de juny de 2013, va ser anunciada com una de les setze noves celebritats de la sisena temporada d'A Fazenda. El 23 de juliol de 2013, després de 31 dies, va ser eliminada, acabant en 12è lloc del concurs. El juliol de 2017, Cadillac va aparèixer amb Gretchen en un anunci de Netflix Brasil per a promocionar la sèrie GLOW.

## Referències

* ↑ «Rita Cadilac fatura R$ 500 mil com filme pornográfico». Arxivat de l'original el 2009-09-04. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «UOL - O melhor conteúdo».
* ↑ «Revista Sexy divulgou as fotos do ensaio da dançarina Cléo Cadillac». Arxivat de l'original el 2010-11-02. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «Gretchen, Rita Cadillac e ex-BBBs fracassam nas urnas; cantores se destacam - 06/10/2008 - UOL Eleições 2008».
* ↑ «Rita Cadillac (Lady of the People)». Arxivat de l'original el 2014-09-04. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «Cadillac perfil no R7.com/». Arxivat de l'original el 2023-03-13. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «Gretchen. Rita Cadillac. E um duelo épico em GLOW, da Netflix». The Huffington Post, 03-07-2017 [Consulta: 18 juliol 2017]. Arxivat 2017-07-08 a Wayback Machine.
# Risør

Risør ( escolteu-ne la pronunciació en noruec) és un municipi situat al comtat d'Agder, Noruega. Té 6.920 habitants (2016) i té una superfície de 193.02 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.
Risør és famós per les seves atraccions turístiques, com ara el festival de vaixells de fusta que es porta a terme durant la primera setmana d'agost cada any. També té una creixent reputació com la capital regional de les arts i oficis, que culmina al «festival Villvin» durant les vacances d'estiu.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 21 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Risør - Lloc web oficial
# SK Chikhura Sachkhere

El SK Chikhura Sachkhere és un club de futbol de Geòrgia, de la ciutat de Sachkhere.
El nom Chikhura deriva del nom d'un riu de la ciutat. Va ser fundat el 1938. Anteriorment s'ha anomenat Spartaki, Kolmeurne i Peikari.
En competició europea eliminà el club Bursaspor a la segona ronda de la lliga Europa de la temporada 2014-15.

## Palmarès

* Supercopa georgiana de futbol (1):
** 2013
* Copa georgiana de futbol (1):
** 2017
* Segona Divisió:
** 2005-06, 2011-12

## Referències

* ↑ Perfil Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. a Fifa.com
* ↑ Perfil a Uefa.com
* 1 2 «The history of FC Chikhura», 06-12-2015.
* ↑ Chikhura - Bursaspor (UEFA Match Report)
# Revercourt

Revercourt és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 36 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Revercourt era de 36 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols) i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 25 habitatges, 14 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 25 habitatges eren cases. Tots els 14 habitatges principals que hi havia estaven ocupats pels seus propietaris; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Revercourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 25 persones, 16 eren actives i 9 eren inactives. De les 16 persones actives 15 estaven ocupades (9 homes i 6 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 9 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Revercourt hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Revercourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Revercourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Roc Mosquit

El Roc Mosquit, abans Pic Roig, és una muntanya de 1.887 m alt del límit dels termes comunals d'Estoer i Taurinyà, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a l'oest del terme d'Estoer i al sud-est del de Taurinyà. És al nord-oest de la Socarrada, molt a prop del triterme entre les dues comunes esmentades i la de Clarà i Villerac.
El Roc Mosquit és destí freqüent d'excursions en el Massís del Canigó, al qual pertany.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «63 - Estoer». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «169 - Taurinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Estoer i Taurinyà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ribera-Mariné, Ramon. Travessies pel Massís del Canigó. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2003 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya). ISBN 97-88484-154-709-18816.

## Referències

* ↑ El Roc Mosquit en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Excursió de Wikiloc
* ↑ Excursió de Randogps.net