OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Filopap

Gai Juli Antíoc Epífanes (en grec antic Γαίος Ιούλιος Αντίοχος Επιφανής, s. II), conegut amb el títol de Filopap (Φιλόπαππος "que estima el seu avi"), va ser un príncep de la Commagena, net de l'últim rei d'aquest país, Antíoc IV.
La seva família estava emparentada amb l'antiga dinastia dels selèucides. Antíoc va viure a Roma, on Hadrià el va nomenar cònsol suplent de l'any 109, i a Atenes, ciutat de la qual es va fer ciutadà i on va exercir el càrrec d'arcont. Després de la seva mort (entre els anys 114 i 116), la seva germana Júlia Balbil·la li va erigir un monument al turó del Museu de la ciutat grega.

## Referències

* ↑ Baslez, Marie-Françoise «La famille de Philopappos de Commagène: un prince entre deux mondes». Dialogues d'histoire ancienne, 18, 1, 1992, pàg. 92, 97, 99.
# Ludwig Schweickert

Ludwig Schweickert (Fürth, 26 d'abril de 1915 - Oriol, 11 de juliol de 1943) va ser un lluitador alemany que va competir durant les dècades de 1930 i 1940. Combinà la lluita lliure i la lluita grecoromana.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va guanyar la medalla de plata en la competició del pes mitjà del programa de lluita grecoromana. En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat d'Europa de lluita, el 1937 i 1939. De 1937 a 1942 va guanyar els títols nacionals d'estil grecoromà i el 1938, 1940 i 1941 el d'estil lliure.
Va morir al front oriental de la Segona Guerra Mundial defensant la ciutat d'Oriol de l'Exèrcit Roig.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Ludwig Schweickert». [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ «Olympedia – Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». [Consulta: 8 agost 2022].
# Salers (Serradell)

Salers és un paratge format per camps de conreu del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Serradell.
Està situat al sud-est de Serradell, a la dreta de la llau de la Font, a migdia de la Feixa i a llevant de les Comes. A llevant seu i a l'esquerra de la llau de la Font hi ha les partides de la Borda, lo Rengueret i Olivella.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Commodore PET

PET (Personal Electronic Transactor) va ser una línia de microordinadors, concebuda per Chuck Peddle i introduït per la Commodore a partir del final de la dècada del 1970.
Encara que no va ser un gran èxit de vendes fora dels mercats educatius del Canadà, Estats Units i Regne Unit, va ser el primer ordinador totalment integrat produït per la Commodore i es constituiria en la base per al futur èxit de l'empresa.

## Especificacions tècniques
### PET 2001

| Parts | Especificacions |
| UCP | MOS Technology 6502 a 1,00 MHz |
| RAM | 4-8 KiB— 48 KiB (màx.) |
| VRAM | 1 KiB |
| ROM | 14 KiB |
| Teclat | «xiclet», 73 tecles |
| Monitor | monocrom endollat (9"); mode text: 40 x 25 caràcters; mode gràfic: cap; |
| So | cap |
| Ports | port d'expansió, port de casset intern (rarament utilitzat), port IEEE 488, port paral·lel |
| Emmagatzematge | casset (incorporat) |

## Vegeu també

* TRS-80
* Apple II
* Minivac 601
* Bank switching

## Enllaços externs

* PET 2001 Arxivat 2008-11-20 a Wayback Machine. (anglès)
# Alessandro Damasceni Peretti

Alessandro Damasceni Peretti, cardenal de Montalto (Montalto delle Marche, a les Marques, Itàlia, llavors Estats pontificis, 1571 - Roma, 2 de juny de 1623) va ser un cardenal italià del segle xvi. La seva mare era neboda de Sixt V i ell doncs renebot del papa. Era oncle del cardenal Francesco Peretti di Montalto (1641).

## Biografia

Amb 14 anys, és fet cardenalpel papa Sixt V en el consistori del 13 de maig de 1585. El cardenal Damasceni va ser governador perpetuus de Fermo, governador de Città della Pieve i llegat a Bolonya. És també vicecanceller i canceller de la Santa Seu. L'any 1590-1620 és abat comendatari de l'abadia de Farfa i de Santa Maria in Cellis. Amb els cardenals Mariano Pierbenedetti i Anton Maria Salviati, és nomenat l'any 1592 a la prefectura de Roma, de la Consulta i de les ciutats de tots els Estats Pontificis. L'any 1620 és cardenal protopresbíter.
Després dels cardenals Raffaele Riario i Giovanni Francesco Gambara, Alessandro Peretti és el tercer gran constructor de la Vil·la Lante a Bagnaia. L'escultor Gian Lorenzo Bernini fa un bust rellevant del cardenal Montalto.
Damasceni Peretti participa als dos conclaves de 1590 (elecció d'Urbà VII i Gregori XIV) i als conclaves de 1591 (elecció d'Innocenci XI), de 1592 (elecció de Climent VIII), conclaves de 1605 (elecció de Lleó XI i de Pau V) i de 1621 (elecció de Gregori XV).

## Referències

* 1 2 «PERETTI DAMASCENI, Alessandro in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ «Alessandro Cardinal Damasceni Peretti [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 20 maig 2020].
* 1 2 «The Cardinals of the Holy Roman Church - Biographical Dictionary - Consistory of May 13, 1585». [Consulta: 20 maig 2020].
# Font de la Sarga (Tercui)

La Font de la Sarga és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme ribagorçà de Sapeira, en territori del poble de Tercui.
Està situada a 665 m d'altitud, a prop i al nord-oest de Tercui, al vessant nord-oest del serrat on es troba aquest poble. S'hi origina el barranc de la Sarga, que davalla cap al nord-oest per abocar-se en el barranc Fondo.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Villarrín de Campos

Villarrín de Campos és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Fills il·lustres

* Miguel Alonso Gómez (1925-2002) sacerdot, compositor i musicòleg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 681 | 669 | 619 | 583 |
# Sammu-ramat

«Sammu-ramat» té aquests significats:
* Nom assiri de la deïtat Semíramis
* Sammuramat, reina regent d'Assíria, possible origen de la llegenda de Semíramis.
# Filopàtor

Filopàtor（grec antic: Φιλοπάτωρ) era un sobrenom donat a diversos reis hel·lenístics, que significa 'que estima el pare'. Fou el nom de dos reis de Cilícia:
* Filopàtor I, rei de Cilícia 31-30 aC
* Filopàtor II, rei de Cilícia, mort el 17 aC
Els següents reis hel·lenístics el portaren com a sobrenom o títol honorífic:
* Ptolemeu IV Filopàtor, rei d'Egipte 222-205 aC
** Arsínoe III Filopàtor, reina consort d'Egipte juntament amb el seu germà
* Seleuc IV Filopàtor, rei selèucida 187-175 aC
* Ariarates V Èusebes Filopàtor, rei de Capadòcia 163-130 aC
* Mitridates IV Filopàtor Filadelf, rei del Pont 155-151 aC
* Ptolemeu VII Neos Filopàtor, rei d'Egipte el 145 aC
* Ariarates VI Epífanes Filopàtor, rei de Capadòcia 130-116 aC
* Ariarates IX Èusebes Filopàtor, rei de Capadòcia 100-85 aC
* Antíoc X Èusebes Filopàtor, rei selèucida 95-88 aC
* Nicomedes IV Filopàtor, rei de Bitínia 91-74 aC
* Ariobarzanes II Filopàtor, rei de Capadòcia 63-51 aC
* Ptolemeu XIII Filopàtor, rei d'Egipte 52-47 aC
* Cleòpatra VII Filopàtor, reina d'Egipte 51-30 aC, esposa de Juli Cèsar i Marc Antoni
** Ptolemeu XV Cèsar Filopàtor Filomètor, de malnom Cesarió, fill de Cleòpatra i Juli Cèsar
* Ptolemeu XIV Filopàtor, rei associat d'Egipte 47-44 aC
* Estrató III Soter Filopàtor, rei indogrec 25-1 aC

## Referències

* ↑ Smith, William. «Philopator». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 198.
# Llista d'illes del Japó

Les quatre illes principals del Japó són:
* Hokkaido
* Honshu
* Kyushu
* Shikoku
Okinawa és la cinquena més gran si no es tenen en compte els territoris septentrionals disputats, i la més petita que té una capital de prefectura.

## Llista d'illes menors del Japó

A més de les quatre illes principals, el Japó en té unes 3.000 de menors. Vet aquí una llista de les més grans d'aquestes illes menors:

### Territoris septentrionals

Aquestes són les quatre illes en disputa de les illes Kurils, controlades per Rússia i reclamades pel Japó. Vegeu el conflicte de les illes Kurils per a més informació.
* Etorofu
* Habomai
* Kunashiri
* Shikotan

### Illes de la mar del Japó

* Oki
* Okushiri
* Rishiri
* Rebun
* Sado
* Takeshima (o Rocs de Liancourt – en disputa amb Corea del Sud, que en té el control efectiu, i Corea del Nord)

### Illes de l'oceà Pacífic

* Illes Izu
** Aogashima
** Hachijō
** Izu Ōshima
** Ko¯zu
** Miyake
** Mikura
** Niijima
** Shikine
** Toshima
* Illes Ogasawara
** Chichi
** Haha
** Iwo
** Minami Torishima (o illa Marcus)
** Okino Torishima (o Parece Vela)
* Enoshima

### Illes de la mar Interior

* Awaji
* Etajima
* Itsukushima (popularment coneguda com a «Miyajima»)
* Shōdoshima
* Teshima

### Illes al voltant de Kyushu

La majoria se situen a la mar Oriental de la Xina.
* Illes Amakusa
* Illes Gotō
* Hirado
* Iki
* Koshiki
* Tsushima

### Illes Ryukyu

Vegeu illes Ryukyu per a una llista més completa.
* Amami Ōshima
* Miyako
* Okinawa Hontō (o illa gran d'Okinawa)
* Illes Senkaku (en disputa amb la República Popular de la Xina i Taiwan)
* Tanegashima
* Illes Yaeyama
** Iriomote
** Ishigaki
* Yaku

### Illes artificials

* Aeroport Internacional Central del Japó (o Aeroport Internacional de Chubu)
* Dejima
* Aeroport Internacional de Kansai
* Aeroport de Kobe
* Odaiba
* Port Island
* Rokko

## Vegeu també

* Arxipèlag japonès
# Wait

En informàtica, l'ordre wait atura l'execució fins que un procés que s'està executant en segon terme (background) finalitza.

## Exemple

On n és opcional i representa l'identificador de procés (PID) d'un procés que actualment s'està executant en segon terme. Si no es proporciona l'opció n, l'ordre wait s'espera fins que tots els processos en segon terme de la línia d'ordres que ha invocat wait finalitzin.
wait normalment retorna l'estat de sortida (exit status) de l'últim procés executat en segon terme. Si n no és un valor correcte de PID, aleshores retorna 127 i si no hi ha cap procés a esperar aleshores retorna 0.
Com altres ordres com cd, l'ordre wait és una comanda que forma part de la shell (shell builtin).
Al cap d'uns segons obtindrem el següent resultat:

## Enllaços externs

* Manual de referència de la bash GNU (anglès)
Viccionari
# Fumetto Nero

El Fumetto Nero (Còmic detectivesc) és una important fita en la història del còmic italià. que va néixer el 1962 amb Diabolik.

## Història

Explica la llegenda que Angela Giussani, esposa de l'editor Gino Sansoni, tenia al cap crear un còmic per la seva petita editorial, Astorina. Els primers dies la Astorina va publicar els còmics de Big Ben Bolt , protagonitzats per un boxejador.Però un dia, Giussani es va trobar en un tren un vell llibre de Fantômas i va tenir la idea de crear un esmunyedís criminal, mestre de camuflatge. Així, el novembre de 1962 es va distribuir el primer número d'una sèrie que encara continua. El teòric Oscar Masotta deia el 1970 que:
| « | Diabolik ha aconseguit xifres topalls de vendes i ha donat lloc a moltes imitacions, com Kriminal, Satanik, Demoniak, que exageren sens dubte la amoralitat i que envaeixen avui el mercat francès. | » |
Satanik, es obra del guionista Max Bunker i el dibuixant Magnus. Altres sèries destacades són Gesebel, Zakimort, creat per Pier Carpi, Sadik, Jnfernal, Jena, Fantasm i molts més, encara que només els primers són dignes d'atenció, atès que els altres títols van ser cancel·lats després d'uns pocs números.
Durant els anys seixanta va haver una gran quantitat de processos contra aquest gènere, considerat pseudoliteratura, amb acusacions de plagi. A més, se sostenia que els àlbums, excepte Diabolik, tenien escenes obscenes segons la mentalitat de l'època, de manera que hi va haver nombrosos segrestos judicials. El 1974 Kriminal i Satanik «van morir», i Diabolik va romandre com l'únic heroi, sense ser els seus actes i desitjos afectats per la moralitat, a diferència de Superman, Spiderman i els diferents herois que fan servir els seus superpoders per al bé de la societat. El 1986 el Fumetto Nero va renéixer amb Dylan Dog, que reflecteix els aspectes foscos de Satanik.

## Característiques

Aquests còmics van ser impresos en format petit per facilitar el transport. Tots aquests personatges, excepte Zakimort, van tenir com a nom un adjectiu que elimina la vocal final i substitueix una "c" per una «k». A tots els personatges se'ls adjudica un company (Eva Kant a Diabolik, Lola Hudson per Kriminal i diferents personatges a Satanik) i un oponent fix (Ginko, Milton i Trento).

## Referències

* ↑ «el Fumetto Nero en el Museo Nacional Italiano.» (en italia). Arxivat de l'original el 5 de juny de 2008. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ Maurice, Horn. The World Encyclopedia of Comics. Chelsea House Publishers, 1983, p. 204. ISBN 0-87754-323-2.
* ↑ «Diabolik: il noir che rivoluzionò il fumetto» (en italia). Arxivat de l'original el 1 d'octubre de 2008. [Consulta: 22 agost 2008].
* ↑ Masotta, Oscar. La historieta en el mundo moderno, p. 131.
* ↑ «Max Bunker. Intervista a Max Bunker» (en italia). Alberto Cassani. [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ «Biografia de Pier Carpi». Gianpaolo Saccomano. [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ «Italian Characters (Protagonistes de còmics italians)» (en angles). [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ «THQ lanzará Diabolik: Original Sin en octubre» (en castellà). Javier Cadenas, 24-07-2008. [Consulta: 15 juny 2020].
# Santa Colomba de Curueño

Santa Colomba de Curueño és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Montaña Oriental.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 821 | 712 | 642 | 601 |
# Filopodi

Els filopodis (en alguns textos denominats microespícules) són projeccions citoplasmàtiques primes similars a lamelipodis que s'estenen des de l'extrem directriu de cèl·lules en migració. Contenen filaments d'actina entrecreuats en feixos mitjançant proteïnes d'unió a actina, com ara la fimbrina i la fascina. Els filopodis formen adhesions focals amb el substrat, unint-lo a la superfície cel·lular. Alguns tipus de cèl·lules migratòries migren per superfícies estenent filopodies pel seu extrem directriu. Els filopodis s'ancoren al substrat avançant dirigides per la seva ruta de migració, i seguidament les fibres d'estrès retreuen la part posterior de la cèl·lula per propulsar cap endavant. L'activació de la família Rho de GTPasas relacionades amb la proteïna Ras, en particular cdc42 i els seus intermediaris corrent a baix produeixen l'assemblatge de fibres d'actina. Els factors de creixement s'uneixen als receptors de tirosín-quinases, els quals produeixen la polimerització dels filaments d'actina, els quals, quan s'entrecreuen, constitueixen els elements del citoesquelet que suporten els filopodis. L'activitat de Rho també produeix l'activació del grup ezrina-moesina-radixina, la qual cosa estimula la unió dels filaments d'actina a la membrana filopodial.
A la cicatrització de les ferides dels vertebrats, els factors de creixement estimulen la formació de filopodis en els fibroblasts en què controla la seva divisió, essencial per a la cicatrització. En les neurones en desenvolupament, els filopodis s'estenen a partir del con de creixement en el seu extrem directriu. En les neurones no carents de filopodis, l'eliminació dels filaments d'actina fa que l'extensió del con de creixement continuï normalment, però la direcció del creixement es distorsiona i és altament irregular.

## Referències

* ↑ Mattila PK, Lappalainen P «Filopodia: molecular architecture and cellular functions». Nat. Rev. Mol. Cell Biol., 9, 6, juny 2008, pàg. 446–54. DOI: 10.1038/nrm2406. PMID: 18464790.
* ↑ Hanein D, Matsudaira P, DeRosier DJ «Evidence for a conformational change in actin induced by fimbrin (N375) binding». J. Cell Biol., 139, 2, octubre 1997, pàg. 387–96. DOI: 10.1083/jcb.139.2.387. PMID: 9334343.
* ↑ Molecular Cell Bio logy Fifth Edition Lodish, Berk, Matsudaira, Kaiser, Krieger, Scott, Zipursky, Darnell. pg. 821, 823 2004 by W.H. Freeman and Company.
* 1 2 Ohta Y, Suzuki N, Nakamura S, Hartwig JH, Stossel TP «The small GTPase RalA targets filamin to induce filopodia». Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A., 96, 5, març 1999, pàg. 2122–8. DOI: 10.1073/pnas.96.5.2122. PMID: 10051605.
* 1 2 Bentley D, Toroian-Raymond A «Disoriented pathfinding by pioneer neurone growth cones deprived of filopodia by cytochalasin treatment». Nature, 323, 6090, 1986, pàg. 712–5. DOI: 10.1038/323712a0. PMID: 3773996.

## Enllaços externs

* MBInfo - Filopodia Arxivat 2012-07-24 a Wayback Machine. (anglès)
# Aleksander Gabszewicz

Aleksander Klemens Gabszewicz (6 de desembre de 1911 – 10 d'octubre de 1983) va ser un pilot de caça polonès, as de l'aviació durant la Segona Guerra Mundial, amb una marca de 9 ½ confirmats i dos probables.

## Biografia

Nascut a Szawle, llavors part de l'Imperi Rus, el 1931 s'allistà a l'exèrcit polonès. Servint primer com a sots-oficial d'infanteria, el 1938 es graduà a l'Acadèmia Àligues, amb seu a Dęblin, sent destinat a l'ala aèria del Cos de Defensa Fronterer. Just abans de la 2GM era oficial tàctic del IV/1 Grup de Caces.
Després de l'inici de la campanya de Polònia l'1 de setembre de 1939, cap a les 9 del matí, aconseguí la seva primera victòria, un Heinkel He 111 del 5.(K)/LG 1 sobre Ciechanów. D'acord amb alguns autors es tracta del primer avió alemany abatut durant la guerra.
Abatut aquell mateix dia, aconseguí arribar fins a França, sent comandant del 5 grup del Groupe de Chasse III/10, a Besançon. Allà, pilotant un Bloch 151, va abatre un Dornier Do 17. Després de la capitulació francesa marxà al Regne Unit, on serví als esquadrons 607 i 303 Polonès. El desembre de 1940 va ser nomenat comandant de vol del 316 Polonès. El novembre de 1941 seria nomenat Comandant. Va ser destinat al Quarter General del Grup 11 al juny de 1942, i instructor del 58 OTU fins a juny de 1943. Llavors va ser nomenat Comandant d'Ala/Vol de la 2a Ala Polonesa i, finalment, de la 1a Ala Polonesa. També va estar destinat al 56è Grup de Caces de la USAAF el desembre de 1943, i comandant de la 131a Ala de la RAF al febrer de 1944, comandant l'ala durant la invasió de Normandia. Al febrer de 1945 va ser nomenat comandant de RAF Coltishall.
Acabà la guerra amb el rang de General Brygady pilot, continuant a l'exili al Regne Unit. Va morir a el 1983. Les seves cendres van ser tornades a Polònia el 1992 i dispersades sobre Varsòvia i Dęblin.

## Condecoracions

    Creu d'Or de la Virtuti Militari
    Creu de Comandant amb Estrella de l'Orde Polònia Restituta
    Creu de Plata de la Virtuti Militari
    Creu al Valor amb 3 barres
    Orde del Servei Distingit amb Barra
    Creu dels Vols Distingits (Regne Unit)
    Creu de Guerra 1939-1945 (França)

## Referències

* Breu biografia Arxivat 2007-07-09 a Wayback Machine. (polonès)
* Biografia a la pàgina Myśliwcy Arxivat 2006-07-12 a Wayback Machine. (polonès)
* Aleksander K. Gabszewicz (anglès)
* ↑ Marius Emerling: Pierwszy zestrzał w kampanii wrześniowej 1939 r. - Mit ppor.pil. Władysława Gnysia in: Lotnictwo Wojskowe Nr.5/2002 (in Polish)
* ↑ Aces High, Shores & Williams 1999, page 272
# Fumeral del Rajolar La Aldayense

El Fumeral del Rajolar La Aldayense és un fumeral industrial al camí Fondo d'Aldaia. És un bé de rellevància local amb identificador número 46.14.021-E13.
Està situat en l'antic rajolar construït entre 1920 i 1930 i està construït en rajola de fang de cuit, resistent a altes temperatures. De base quadrada i amb remat de motllures formant una cornisa amb una piràmide truncada on comença amb secció octogonal el canó del fumeral, que té una lleugera inclinació en la part més alta i un clavill al remat que separa l'obra de rajola. El fumeral està rematat amb dos anells que fan una cornisa que el protegeix de l'aigua de pluja, Té un estat de conservació regular.

## Referències

* 1 2 «Direcció General de Patrimoni Cultural». [Consulta: 20 setembre 2017].
# Commodore Plus/4

El Commodore Plus/4 va ser un microordinador llançat el 1984 per Commodore International com a model principal de la sèrie 264. El nom «Plus/4» es refereix a la suite d'oficina resident en ROM amb quatre aplicacions (processador de textos, full de càlcul, base de dades i editor gràfic); va ser anunciat com «l'ordinador de productivitat amb programari incorporat». Un fiasco complet als Estats Units, va ser ridiculitzat com a «Minus/60» (Menys/60), un joc de mots sobre la diferència entre el Plus/4 i el dominant Commodore 64.

## Especificacions tècniques

| Parts | Especificacions |
| UCP | MOS Technology 7501 a 1,76 MHz |
| RAM | 64 KiB (màx.) |
| ROM | 64 KiB |
| Teclat | mecànic, 67 tecles (amb 4 tecles de funció i 4 tecles de cursor) |
| Monitor | televisor o monitor RGB; mode text: 40 x 25 caràcters; modes gràfics: 320 x 200/320 x 160 (amb 5 línies de text)/160 x 200/160 x 160 (amb 5 línies de text) pixels; 121 colors |
| So | dos canals, 4 octaves i «soroll blanc» |
| Ports | port d'expansió, 1 port de cartutx, ports de casset, 1 port sèrie, 2 ports de joystick |
| Emmagatzematge | casset o disquetera VIC-1541 (5,25", 170 KiB) |

## Referències

* ↑ A History Lesson Arxivat 2008-12-24 a Wayback Machine. (anglès)

## Vegeu també

* Commodore 16

## Enllaços externs

* Plus/4 World (anglès)
# Santa Coloma vella de Surri

Santa Coloma vella de Surri és la primitiva església parroquial, romànica, del poble de Surri, en el terme municipal de Vall de Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme de Ribera de Cardós.
Estava situada dins del nucli de població, en el seu sector nord-est. Només se'n conserva una bona part del paviment, a més d'alguna resta escadussera.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.

## Enllaços externs

* Santa Coloma vella de Surri en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Visòs

Visòs (francès Vizos) és un antic municipi francès del departament dels Alts Pirineus, a la regió d'Occitània.
L'1 de gener de 2017, Visòs es va fusionar amb Saligòs.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 46 | 55 | 44 | 43 | 37 | 33 | 32 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2001 | André Soubercazes |
| 2001-2014 | Bernadette Haurine |
| 2014-2016 | Magali Labit |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana