OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ingenio (satèl·lit)

Ingenio (o SEOSat/Ingenio) fou un projecte espanyol per produir un satèl·lit capaç de proporcionar imatges de camp ampli (230 x 60 quilòmetres quadrats al dia) a 2.5 m de resolució pancromàtica i 10 m de resolució de color, des del clàssic "satèl·lit espia", òrbita polar sincronitzada pel sol; és el primer satèl·lit d'imatge òptica d'Espanya. El satèl·lit forma part del Programa Nacional d'Observació de la Terra per Satèl·lit.

## Informació general

El contractista principal és Airbus Defence and Space Espanya i algunes parts del satèl·lit estan sent construïdes per Thales Alenia Space
Els seu llençament estava previst en 2013, 2015 i 2017, però finalment no es va fer. En 2016 estava previst per 2018. Els vehicles de llançament candidats són Vega, Rockot, Dnepr, Soyuz, i PSLV.
Els instruments abord són un imatger multiespectral, un imatger pancromàtic i un sensor atmosfèric ultraviolat i visible.

## Missió fallida

El llançament amb el coet Vega va ser fallit. L'error va ser degut a la quarta etapa Avum, encarregada d'inserir els satèl·lits a l'òrbita desitjada, provocant la destrucció dels satèl·lits Ingenio i Taranis.

## Referències

* 1 2 «Satellite: SEOSat/Ingenio». World Meteorological Organization, 30-05-2014. Arxivat de l'original el 22 de juliol 2015. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «INGENIO: the first Spanish optical Earth observation satellite». Airbus Defence and Space. Arxivat de l'original el 22 de juliol 2015. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «SEOSAT INGENIO» (en castellà). Thales Alenia Space, 31-10-2008. Arxivat de l'original el 22 de juliol 2015. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «SEOSat/Ingenio - Earth Observation Satellite of Spain». ESA. Arxivat de l'original el 10 de maig de 2017. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ «Sener lleva a Santiago el instrumento óptico del satélite español Ingenio». Infoespacial. Arxivat de l'original el 22 de juny de 2017. [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ «SEOSat/Ingenio - Earth Observation Satellite of Spain». ESA. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «Vega Flight VV17 – SEOSAT-Ingenio / TARANIS: Mission failure». Ariane Space. [Consulta: 17 novembre 2020].
# Bojan Dubljević

Bojan Dubljevic (montenegrí ciríl·lic: Бојан Дубљевић; nascut a Nikšić el 24 d'octubre de 1991) és un jugador de bàsquet de Montenegro que juga al València Basket de la lliga ACB. També representa l'equip nacional de bàsquet de Montenegro a les competicions internacionals. Fa 2,06 m d'alçada i juga principalment la posició d'aler pivot, però també pot jugar a la posició pivot.
Procedent del KK Buducnost, va fitxar pel València Basket en 2012, equip amb què arribaria a la final de la Copa del Rei en 2013, i amb qui guanyaria l'Eurocup de 2014. És l'únic jugador en guanyar el premi a millor jugador jove de la competició en dos edicions: 2013 i 2014. Va ser elegit pels Timberwolves en 59 posició al Draft de l'NBA de 2013.

## Referències

* 1 2 3 4 «Bojan Dubljevic se consolida como líder del Valencia: renueva hasta 2018» (en espanyol europeu), 13-03-2015. Arxivat de l'original el 2016-08-21. [Consulta: 21 agost 2016].
# Kluknava

Kluknava és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1304.
# Musaranya fosca

La musaranya fosca (Sorex monticolus) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). Viu a Alaska, l'oest del Canadà i els Estats Units i Mèxic.

## Referències

* ↑ Matson, J., Woodman, N., Castro-Arellano, I. & de Grammont, P.C. (2008) Sorex monticolus A: UICN 2009. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Versió 2009.2. www.iucnredlist.org Consultat el 8 febrer 2010.
# Ingenio

* Per a les factories de sucre d'Amèrica, vegeu Ingeni sucrer.
Ingenio és un municipi de l'illa de Gran Canària, a les illes Canàries. El seu nom procedeix del cultiu i processament de la canya de sucre en un ingeni, cosa que assenyala el seu origen històric com a vila sucrera. Aquest municipi acull, juntament amb el veí de Telde, l'Aeroport Internacional de Gran Canària, un dels més importants d'Espanya.
A Ingenio es conserven tradicions canàries com les randes i l'artesania, i cada estiu s'hi celebra el Festival Internacional de Folklore, amb la participació de grups musicals de països tan diversos com Mèxic, Romania, Colòmbia, Rússia, Uganda, etc.
Avui dia, molts dels seus barris i agregats conserven topònims referents a les parts de la canya de sucre que es conreava per aquestes terres: per exemple, La Bagacera, Carrizal o El Sequero.

## Barris

| Barri | Situació | Barri | Situació |
| Aguatona | Ingenio | Albercón | Ingenio |
| Barrio Nuevo | Carrizal | Carrizal Casco | Carrizal |
| Cercado Grande | Ingenio | Cercado Matos | Ingenio |
| Cuesta Caballero | Ingenio | El Burrero | Carrizal |
| El Cristo | Ingenio | El Cuarto | Ingenio |
| El Lirón | Ingenio | El Santísimo | Ingenio |
| El Sequero | Ingenio | El Valle | Ingenio |
| Ingenio Casco | Ingenio | La Capellanía | Carrizal |
| La Hoyeta | Ingenio | La Jurada | Carrizal |
| La Longuera | Ingenio | La Montañeta | Ingenio |
| La Pastrana | Ingenio | La Tarifa | Ingenio |
| Las Leonas | Ingenio | Las Majoreras | Carrizal |
| Las Puntillas | Carrizal | Llano de la Cruz | Ingenio |
| Lomo Cardón | Carrizal | Lomo Juan | Ingenio |
| Los Molinillos | Ingenio | Vista Alegre | Carrizal |
| Vuelta Olivares | Carrizal |

## Població

| Any | Població | Densitat |
| 1991 | 21.807 | - |
| 1996 | 24.394 | - |
| 2001 | 24.439 | 643,13/km² |
| 2002 | 25.681 | - |
| 2003 | 26.433 | 692,87/km² |
| 2004 | 26.857 | 691,66/km² |
| 2005 | 27.308 | 715,81/km² |
| 2006 | 27.934 | 732,21/km² |
| 2007 | 28.132 | 737,4/km² |

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Ingenio Arxivat 2008-09-05 a Wayback Machine.
* Fotos d'Ingenio
# Bols tibetans

Els bols tibetans són instruments de metall en forma de bol. Sonen en copejar-los o fregar-los amb diferents tipus de palets.
S'usen en musicoteràpia i també en algunes pràctiques budistes per acompanyar la meditació.

## Bibliografia

* Perry, Frank. The Complete Book of Singing Bowls: Himalayan sound revelations. New Delhi: Adarsh Books, 2015. ISBN 9788183631204. (anglès)
* Jansen, Eva Rudy. Singing Bowls: a Practical Handbook of Instruction and Use. Diever, Holland: Bikkley Kok, 1992. ISBN 90-74597-01-7. (anglès)

## Referències

* ↑ Què són i com funcionen els bols tibetans o "Bols Cantors dels Himalayes". Mandala Ioga
* ↑ «Tibetan Singing Bowl History». Arxivat de l'original el 2018-11-17. [Consulta: 23 novembre 2018].

## Vegeu també

* Música tibetana
* Dungchen
# Toquí de ratlles negres

El toquí de ratlles negres (Arremonops conirostris) és una espècie d'ocell de la família dels passerèl·lids (Passerellidae) que habita garrigues, sotabosc i ciutats d'Amèrica Central, des del sud d'Hondures i Nicaragua, cap al sud, fins a Panamà i Amèrica del Sud, a Colòmbia, oest de l'Equador, Veneçuela i zona limítrofa del nord del Brasil.

## Taxonomia

La majoria d'autoritats taxonòmiques reconeixen sis subespècies:
* A. c. striaticeps (Lafresnaye, 1853) est d'Hondures i Panamà fins a l'oest de Colòmbia i oest d'Equador. Inclou a subespècie A. c. richmondi (Wetmore et al. 1984).
* A. c. viridicatus (Wetmore, 1957) illa de Coiba (costa sud de Panamà).
* A. c. inexpectatus (Chapman, 1914) centre nord de Colòmbia.
* A. c. conirostris (Bonaparte, 1850) nord i nord-est de Colòmbia, nord i centre de Veneçuela i extrem nord de Brasil.
* A. c. umbrinus (Todd, 1923) est de Colòmbia i oest de Veneçuela.
* A. c. pastazae (Krabbe & Stejskal, 2008) est d'Equador.
HBW and BirdLife International reconeixen A. c. richmondi com espècie de ple dret

## Referències

* ↑ «Toquí de ratlles negres». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/02/2023(català)
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Sparrows – IOC World Bird List v13.2g» (en anglès americà). IOC, 2023. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Handbook of the Birds of the World and BirdLife International v8.1» (en anglès). HBW and BirdLife International, 2024. [Consulta: 15 abril 2024].
# Köprülü

«Kröpülü» té aquests significats:
* Köprülü (turc) o Veles, ciutat de Macedònia del Nord (nom d'un deu de la mitologia eslava).
* Köprülü o Vezirköprü, ciutat del centre-nord de Turquia, antigament anomenada només Köprü (pont), d'on prové el nom de la família Köprülü, que vol dir literalment «pont del visir»
* Família Köprülü, família de l'Imperi otomà
# Kluski

Kluski (en singular klusek) són d'un tipus de pasta sense farciment, cuinada únicament amb aigua bullent. Hi ha diversos tipus de kluski, segons la massa que es fa servir. Aquestes són algunes de les varietats més populars:
* Kluski śląskie (kluski de Silèsia): són boles petites de patata i farina, generalment de la mida d'una moneda, que s'elaboren cuites en una aigua bullent. Se solen servir amb una salsa densa. Llur característica és que perquè tenen un forat al mig.
* Kluski czarne (kluski negres), també coneguts com a kluski żelazne (kluski de ferro): és una varietat de pasta de Silèsia molt popular a l'Alta Silèsia. S'hi sol afegir a les patates picades i a la farina algun colorant.
* Kluski lane (kulski vessats): una varietat de kluski petits formats quan es vessen en aigua bullent, tenen en la massa una mica d'ou, i se solen servir en sopes.
* Kluski kładzione (kluski estesos): una varietat elaborada amb ous, llet i farina, estan formats per una mena de bola aixafada i després vessada en aigua, tenen la forma com d'una pastilla. Acostumen a tenir una massa més esponjosa.
* Kluski drożdżowe (kluski amb llevat): és una mena de kluski que s'elabora al vapor i és molt popular a la Gran Polònia.
# Harwich (Massachusetts)

Harwich és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2000 tenia 12.386 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harwich tenia 12.386 habitants, 5.471 habitatges, i 3.545 famílies. La densitat de població era de 227,3 habitants/km².
Dels 5.471 habitatges en un 21,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 35,2% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,3% tenia menys de 18 anys, un 4,2% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 29,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.552 $ i la renda mediana per família de 51.070$. Els homes tenien una renda mediana de 38.948 $ mentre que les dones 27.439$. La renda per capita de la població era de 23.063$. Entorn del 2,9% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harwich». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harwich». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Noia davant el mirall

Noia davant el mirall (Donna allo specchio) és un oli sobre tela de 89 × 71 cm pintat per Tiziano Vecellio vers l'any 1515, dipositat al Museu Nacional d'Art de Catalunya de Barcelona i pertanyent al Llegat Cambó.

## Descripció

Aquesta obra és una rèplica del quadre que el 1515 estava a la col·lecció dels Gonzaga a Màntua, i que avui està al Museu del Louvre de París. Es tracta d'una de les millors creacions de la joventut de Ticià. L'argument tracta d'una jove que es pentina amb l'ajuda de dos espills que sosté un home. S'interpreta com una al·legoria de la Bellesa vanagloriant-se mentre es dol de la seua efímera existència, un erotisme tenyit d'intenció moralitzadora. També hi ha qui opina que pot ser la representació d'un sonet de Petrarca, on es descriu el triangle amorós entre l'estimada, el mirall i l'amant, i com aquest darrer té enveja de l'objecte, doncs, és aquest qui rep la mirada de l'estimada.

## Referències

* 1 2 Museu Nacional d'Art de Catalunya (català), (castellà) i (anglès)

## Bibliografia

* Francesco Valcanover, 1969. L'opera completa di Tiziano, Rizzoli, Milà.

## Enllaços externs

* Museu del Louvre (francès)
# Jacob Ferdinand Voet

Jacob Ferdinand Voet (c. 1639 - c. 1689/1700) va ser un pintor flamenc barroc especialitzat en retrats.

## Biografia

D'acord amb l'Institut Holandès d'Història de l'Art (RKD), sembla que va néixer a Anvers, fill del pintor Elías Voet. Va viatjar a Roma el 1679-80, a Milà el 1680, Florència el 1681, Torí entre 1682 i 1684, i va tornar a Anvers el 1684.
Mentre que era a Roma va viure amb el pintor i gravador Cornelis Bloemaert, fins i tot el papa Inocent XI el va exiliar pels retrats que el flamenc feu de dones molt escotades, pel que van deixar Roma junts. Va emprendre un viatge a París el 1686 on es va convertir en pintor de la cort fins que hi va morir. Voet també és considerat pels seus retrats en miniatura.
D'acord amb Houbraken, va fer el seu viatge de tornada a Anvers des de Torí, en companyia de Jan van Bunnik, a qui ja havia conegut a Roma en companyia de Cornelis Bloemaert. Des de Torí van anar a Lió, on es va aplegar amb Adriaen van der Cabel, Peter van Bloemen, i Wenix Gillis (esposa de l'arquitecte Jan Baptist Weenix). Van marxar cap a París en companyia d'un tercer pintor que era un bon pintor de "batalles". Houbraken afirma que es tractava de Jacob, germà de Jan van Bunnik, però el biògraf de Jan van Bunnik només l'esmenta amb relació a aquest viatge; el RKD no parla d'un pintor Jacob van Bunnik.
Houbraken també afirma que, d'acord amb Jan van Bunnik (que vivia a Utrecht quan Houbraken n'escrivia la biografia), Voet havia dibuixat un quadre en carbonet de tots els Bentvueghels a la paret emblanquinada d'una posada romana, lloc de trobada d'aquest club de pintors flamencs i holandesos actius a la ciutat.
Al Museu Nacional d'Art de Catalunya es conserva una obra seva, el Retrat del cardenal Federico Ubaldo Baldeschi Colonna (1624-1691) pintat cap a 1673.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Jacob Ferdinand Voet in the RKD
* 1 2 Johan van Bunnik biography in De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen (1718) de Arnold Houbraken, cortesia de la Digital library for Dutch literature
* ↑ Anàlisi de l'obra al web del MNAC
# Bura

Bura (grec antic: Βοῦρα; gentilici Βουραῖος, català bureu) era una de les dotze ciutats del Peloponnès que van formar la Lliga Aquea. Estava situada a uns 40 estadis del mar i al sud-oest d'Hèlice. Es deia que el seu nom derivava de Bura, una filla de l'heroi Ió i d'Hèlice, filla de Selí, rei d'Acaia.
La ciutat va ser destruïda pel terratrèmol l'any 373 aC que també va destruir Hèlice. Van morir tots els seus habitants, i només es van salvar els que no hi eren. Aquests van reconstruir la ciutat, potser més a l'interior que abans, encara que es diu que era pròxima a la costa. Quan es reconstituí la lliga Aquea el 280 aC, la ciutat tenia un tirà que els seus habitants van matar l'any 275 aC per unir-se a la lliga.
Pausànies la va visitar i explica que tenia temples dedicats a Demèter, a Afrodita, a Ilitia i a Isis. Estrabó diu que una font de la ciutat es deia Síbaris, de la qual derivava el nom del riu Síbaris d'Itàlia (avui Coscile). A l'est de la ciutat hi havia el riu Buraic, i a la vora d'aquest riu, entre Bura i la mar, hi havia una caverna amb un oracle d'Hèracles, anomenat Hèracles Buraic, segons que diuen, a més de Pausànies, Heròdot, Polibi i Diodor de Sicília.
Les ruïnes de la ciutat han estat descobertes entre els rius Bokhusia (antic Cerinites) i Kalavryta (antic Buraic), prop de Trúpia. Ovidi diu que les restes de Bura i les d'Hèlice encara es veien sota el mar, i Plini el Vell fa la mateixa afirmació. Se suposa, per tant, que la primitiva ciutat era a la costa i que després del terratrèmol va ser reconstruïda més a l'interior, però no hi ha consens.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 436. ISBN 9788441224223.
* 1 2 3 4 Smith, William (ed.). «Bura». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 desembre 2020].
# Théophile Beeckman

Théophile Beeckman (Meerbeke, Ninove, 1 de novembre de 1896 - 22 de novembre de 1955) va ser un ciclista belga que va córrer durant els anys 20 del segle xx. Va obtenir quatre victòries, entre elles dues etapes al Tour de França.
De la seva victòria a l'etape Perpinyà-Nimes el 1925 hi ha una anècdota. En veure una bandera vermella, pensava que era la que se solia pujar al darrere quilòmetre i va començar l'esprint. Malauradament, mancaven sis quilomètres. Havia confós amb una bandera de senyalització d'obres viàries.

## Palmarès

* 1921
** 9è a la París-Brussel·les
* 1922
** 1r a l'Heure le Romain-Malmédy-Heure le Romain
** 2n a la París-Saint Étienne
** 3r a la Volta a Bèlgica
* 1923
** Vencedor d'una etapa al Critèrium dels Aiglons
** 4t a la París-Roubaix
** 5è al Tour de Flandes
* 1924
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1925
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1926
** 8è a la París-Brussel·les
** 10è a la Volta a Euskadi

## Resultats al Tour de França

* 1920. Abandona (a etapa)
* 1922. 18è de la classificació general
* 1923. 14è de la classificació general
* 1924. 5è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1925. 6è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1926. 4t de la classificació general

## Referències

* ↑ «Théo Beeckman» (en neerlandès). De Wielersite, s.d. [Consulta: 14 agost 2022].
* 1 2 Laborde, Christian; Lopez, Sonia. Le Tour de France: Abécédaire ébaubissant (en francès). Monaco: Editions du Rocher, 2019, p. 284. ISBN 9782268102467.
# Elizabeth Neave

Elizabeth Neave (Newcastle-under-Lyme, 12 de juny de 1987) és una esportista britànica que competeix en piragüisme en la modalitat de eslalon, guanyadora de 4 medalles al Campionat Mundial de Piragüisme en Eslalon entre els anys 2007 i 2015, i 5 medalles al Campionat Europeu de Piragüisme en Eslalon entre els anys 2007 i 2016.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2007 | Foz do Iguaçu ( Brasil) | 3 | K1 per equips |
| 2009 | Seu d'Urgell ( Espanya) | 1 | K1 per equips |
| 2009 | Seu d'Urgell ( Espanya) | 3 | K1 individual |
| 2015 | Londres ( Regne Unit) | 2 | K1 per equips |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2007 | Liptovský Mikuláš ( Eslovàquia) | 3 | K1 per equips |
| 2009 | Nottingham ( Regne Unit) | 1 | K1 per equips |
| 2011 | Seu d'Urgell ( Espanya) | 3 | K1 individual |
| 2013 | Cracovia ( Polònia) | 2 | K1 per equips |
| 2016 | Liptovský Mikuláš ( Eslovàquia) | 1 | K1 per equips |

## Referències

* ↑ «Elizabeth Neave» Arxivat 2012-12-15 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Elizabeth Neave» en Canoeresults.eu (anglès)

## Enllaços externs

* Lista de medallistas olímpicos y mundiales en piragüismo (1936-2007): parte 1, parte 2. Federación Internacional de Piragüismo (anglès).
# Ladislau I

Ladislau I és el nom dels següents personatges:
* Ladislau I d'Hongria (1046 - 1095), rei d'Hongria des de 1077 fins a la seva mort venerat com a sant
* Ladislau I de Nàpols (1377 - Nàpols, 1414), comte de Provença i rei de Nàpols i Jerusalem (1386-1414) i rei titular d'Hongria (1390-1414)
* Ladislau I de Polònia (~1261 - 1333), de la dinastia Piast
* Ladislau I o Ladislau Herman (1040-1102), duc de Polònia com a Ladislau I, fill de Casimir I i germà de Boleslau l'Atrevit
Viccionari
# Klubina

Klubina és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Referències

* ↑ «Čadca (District, Žilinský kraj, Slovakia) - Population Statistics, Charts, Map and Location». [Consulta: 23 febrer 2019].
# He trobat el Pare Noel

He trobat el Pare Noel (títol original: J'ai rencontré le Père Noël) és una pel·lícula francesa dirigida per Christian Gion el 1984. Ha estat doblada al català.

## Argument

Els pares del jove Simon han estat segrestats a Àfrica i el govern no ha respost a l'ultimatum posat pels raptors fa alguns mesos. Mentre que el Nadal s'acosta i els nens preparen les seves llistes de regals, Simon només té un sol desig en la seva carta al Pare Noel: trobar els seus pares. Amb l'ocasió d'una visita de l'aeroport de Roissy, Simon torça companyia a la seva institutriu i embarca amb la seva amiga Élodie en un avió amb destinació Rovaniemi on, a part de la seva institutriu, viu el Pare Noel.

## Repartiment

* Émeric Chapuis: Simon
* Alexia Haudot: Élodie
* Karen Cheryl: El institutriu / La fada
* Armand Meffre: El Pare Noel
* Jeanne Herviale: L'àvia de Simon
* Dominique Hulin: L'ogre
* Hélène Ruby: La mare de Simon
* Jean-Louis Foulquier: El pare de Simon
* Baye Fall: Bouake

## Al voltant de la pel·lícula

Clarament concebuda per un públic infantil, la pel·lícula és sobretot una comèdia familiar per les festes de Nadal, usant els trucs habituals i sobretot de l'existència comprovada del Pare Noel que viu a Lapònia amb els seus rens i que s'activa amb els seus follets per preparar el lliurament dels regals el vespre del 24 de desembre. La carta que envia Simon al Pare Noel per tornar a veure els seus pares, i sobretot la seva obstinació (va agafar fins i tot l'avió per trobar-lo en persona), decideixen el vell a realitzar el seu somni en companyia d'una fada que s'assembla com dues gotes d'aigua a la institutriu de Simon.
Segueixen algunes escenes sorprenents on el Pare Noel, amb el seu vestit i de la seva borla, s'aventura a Àfrica per trobar-hi els pares presos i finalment aconsegueix alliberar-los gràcies a la complicitat dels nens del poble.

## Referències

* ↑ esadir.cat. He trobat el Pare Noel. esadir.cat.
* ↑ «J'ai rencontré le Père Noël». imdb.
# Neosilurus brevidorsalis

Neosilurus brevidorsalis és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord d'Austràlia i a la part meridional central de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Steindachner F. 1867. Über einige Fische aus dem Fitzroy-Flusse bei Rockhampton in Ost-Australien. Anzeiger K. Akad. Wiss. Math.-Naturwiss. Cl. v. 4. 7.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R. 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.