OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luis Amaranto Perea

Luis Amaranto Perea és un exfutbolista professional colombià. Va nàixer el 30 de gener de 1979 a Turbo (Colòmbia). El seu darrer club va ser el Cruz Azul Fútbol Club. És l'estranger que ha vestit més vegades la samarreta de l'Atletico de Madrid i va arribar a ser-ne el 3r capità.
El 27 d'agost de 2009 jugà com a titular el partit de la Supercopa d'Europa 2010 en què l'Atlético de Madrid es va enfrontar a l'Inter de Milà, i va guanyar el títol, per 2 a zero.

## Palmarès
### Atlético de Madrid

* Lliga Europa de la UEFA (2009-10)
* Supercopa d'Europa de futbol (2010)

## Referències

* 1 2 Harrold, Michael. «Slick Atlético seal Super Cup success» (en anglès). UEFA, 27-08-2010. [Consulta: 8 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Luis Perea a BDFutbol
* Luis Perea a National-Football-Teams.com (anglès)
* Luis Perea, Fitxa a Soccerway
# Maja Haderlap

Maja Haderlap (8 de març de 1961, Eisenkappel-Vellach/Železna Kapla-Bela, Caríntia) és una escriptora en eslovè i alemany de nacionalitat austríaca. El 2011 va guanyar el Premi Ingeborg Bachmann (Ingeborg-Bachmann-Preis). És membre de l'associació d'escriptors austríacs Grazer Autorenversammlung.
A la universitat de Viena va fer estudis de dramaturgia i llengües germàniques. Va treballar de dramaturga i va ensenyar a l'Institut de Literatura Comparada a la universitat de Klagenfurt. Del 1992 al 2007 va ser la dramaturga principal del teatre municipal de Klagenfurt (Stadttheater Klagenfurt). L'autora ha estat editora de la revista literària dels eslovens de Caríntia Mladje. Escriu poesia, narrativa i assaigs en eslové i en alemany. A més tradueix de l'eslovè a l'alemany i viceversa. Els seus textos han estat publicats ien revistes de literatura i en antologies, i traduïts a diverses llengües. El 2011, Maja Haderlap va guanyar el Premi Ingeborg Bachmann de les Jornades de Literatura en Llengua Alemanya a Klagenfurt. El seu conte «Im Kessel» («Encerclats»), escrit en alemany, narra la història d'una família eslovena de Caríntia i la resistència contra la Wehrmacht alemanya. La novel·la Engel des Vergessens, que inclou el text guanyador, es va publicar poc després de les Jornades.

## Obres

* Žalik pesmi, poesia, 1983 (eslovè)
* Bajalice, poesia, 1987 (eslovè)
* Pesmi, poesia, 1989 (eslovè)
* Deček in sonce (El noi i el sol), prosa, Editorial Drava, Klagenfurt 2000, (eslovè) ISBN 3-85435-330-8
* Med politiko in kulturo (Entre política i cultura), assaig, 2001 (eslovè)
* Das Stadttheater Klagenfurt 1992 bis 2007 (El teatre de Klagenfurt de 1992 a 2007), assaig, 2007 (alemany)
* Engel des Vergessens (Àngels de l'oblit), novel·la, Editorial Wallstein, Göttingen 2011, (alemany) ISBN 978-3-8353-0953-1

## Notes

* ↑ Schinnerl, I. «Haderlap, Maja» (en alemany). Fòrum Àustria. [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ Literatur-Auszeichnung: Österreicherin Haderlap gewinnt Bachmann-Preis - article a la revista zeit.de del 10 de juny de 2011 (alemany)

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Maja Haderlap» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Pàgina Web de Maja Haderlap (alemany)/(eslovè)
* Biografia i el conte Im Kessel a bachmannpreis.eu(alemany)
* Biografia(alemany) i biografia a slolit.at (eslovè)
# Macareu (escriptor)

Macareu (grec antic: Μακαρεύς, llatí: Macareus) fou un escriptor de l'antiga Grècia.
Ateneu esmenta per dues vegades la seva obra Κωακά. Com que esmenta el llibre tercer, se sap que l'obra tenia, pel cap baix, tres llibres. No se sap res més ni de l'autor ni de l'obra, a part que devia viure després de l'època de Filarc, del que cita tres versos hexamètrics. Hauria viscut cap a la segona meitat del segle iii aC.

## Referències

* ↑ Macareus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 873
# Llista de parròquies a Louisiana

L'estat de Louisiana és dividit en 64 parròquies, que tenen un rol administratiu semblant al dels comtats als altres estats.
Una seu de comtat (county seat en anglès) és un municipi que és el centre administratiu d'un comtat, utilitzat principalment als Estats Units. L'estat estatunidenc de Louisiana, en lloc de comtats, utilitza parròquies, i la seu administrativa s'anomena parish seat o, en català seu de la parròquia. L'estat d'Alaska s'organitza en boroughs, que són districtes molt extensos, i els centres administratius s'anomenen borough seat, o seu del borough.
* Acadia
* Allen
* Ascension
* Assomption
* Avoyelles
* Baton Rouge Est
* Baton Rouge Ouest
* Beauregard
* Bienville
* Bossier
* Caddo
* Calcasieu
* Caldwell
* Cameron
* Carroll Est
* Carroll Ouest
* Catahoula
* Claiborne
* Concordia
* De Soto
* Evangeline
* Feliciana Est
* Feliciana Ouest
* Franklin
* Grant
* Ibérie
* Iberville
* Jackson
* Jefferson
* Jefferson Davis
* La Salle
* Lafayette
* Lafourche
* Lincoln
* Livingston
* Madison
* Morehouse
* Natchitoches
* Orléans
* Ouachita
* Plaquemines
* Pointe Coupée
* Rapides
* Red River
* Richland
* Sabine
* Saint-Bernard
* Saint-Charles
* Sainte-Hélène
* Saint-Jacques
* Saint-Jean-Baptiste
* Saint-Landry
* Saint-Martin
* Saint-Marie
* Saint-Tammany
* Tangipahoa
* Tensas
* Terrebonne
* Union
* Vermilion
* Vernon
* Washington
* Webster
* Winn

## Vegeu també

* Comtat (divisió administrativa)
# Mantidactylus ambohimitombi

Mantidactylus ambohimitombi és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus ambohimitombi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Marc Hauser

Marc Hauser (Cambridge, Estats Units, 1959), llicenciat en ciències per la Universitat de Bucknell i doctorat per la Universitat de Califòrnia, actualment és professor a la Universitat Harvard als departaments de Psicologia, Organísmica i Biologia Evolutiva i Antropologia Biològica. També és codirector del programa sobre la Ment, el Cervell i el Comportament, i director del laboratori de Neurociència Cognitiva dels Primats. Les seves investigacions, centrades en l'estudi de la ment dels animals humans i no humans, han resolt alguns dels misteris sobre l'evolució del llenguatge, la representació conceptual, la cooperació social, la comunicació i la moralitat. Ha escrit més de dos-cents treballs d'investigació i cinc llibres, entre ells: The evolution of communication (1996); Mentes salvajes: ¿Qué piensan los animales? (2000) i Moral minds: The unconscious voice of right and wrong.
El mes d'agost de 2010, la Universitat de Massachusetts reconeix que Hauser havia comès frau en alguns dels seus treballs. Segons cita la revista Nature, la investigació de la Universitat va identificar en tres de les publicacions de Hauser "problemes relacionats amb la recollida, anàlisis i retenció de dades i amb la publicació de la metodologia i els resultats de les investigacions".

## Referències

* ↑ «Marc Hauser». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ Misconduct. Nature 2010; 466: 1026 «News briefing: 20–26 August 2010 : Nature News».

## Enllaços externs

* http://www.wjh.harvard.edu/~mnkylab/HauserPersonal_Biotxt.html Arxivat 2005-08-30 a Wayback Machine.
* http://www.edge.org/3rd_culture/bios/hauser.html Arxivat 2008-05-11 a Wayback Machine.
# Marc Guerrero i Tarragó

Marc Guerrero i Tarragó (Barcelona, 30 de juny de 1972) és un empresari català, amant dels esports extrems i maratonià.
Fou Vice-president del Partit de l'Aliança dels Liberals i Demòcrates per Europa de l'any 2009 a l'any 2015, sent el primer català en ser membre electe de la direcció del partit liberal demòcrata europeu. Fou reelegit en el càrrec als congressos de Palermo, Itàlia (2011) i de Londres, Regne Unit (2013).
Ha publicat dos llibres amb la editorial Aresta: "L'engany del federalisme espanyol" i "Reiniciant Europa", així com nombroses publicacions i articles sobre estratègia, prospectiva i geopolítica. Professor de Relacions Internacionals i Gestió Responsable. Destaquen les seves opinions sobre el futur de la societat digital. L'any 2000 fou el coordinador, juntament amb el sociòleg català Lluís Tolosa, del primer Pla Nacional de Joventut de Catalunya. Ha ocupat diversos càrrecs de responsabilitat en l'àmbit institucional català.
Formà part del grup impulsor de la Crida Nacional per la República. i feu la presentació de la ponència política en el seu congrés constituent.
President de l'empresa de consultoria estratègica internacional Ginteco World Wide.
President del Club empresarial privat, Cercle de les Llibertats.

## Referències

* ↑ «El dirigent de CDC Marc Guerrero, nou vicepresident del partit dels liberals europeus» (en catalan). [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «Catalans al món: Marc Guerrero reelegit com a vicepresident dels liberals europeus · Tribuna.cat». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ Esculies, Joan «Opinió | La Crida Nacional, el ‘melting pot’ independentista» (en ca). El País, 21-07-2018..
* ↑ NacióDigital. «La ponència política de la Crida esquiva les referències a la unilateralitat | NacióDigital». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «Nace un nuevo círculo liberal para promocionar la economía catalana» (en castellà), 09-04-2019. [Consulta: 12 novembre 2020].
# Louis Beicht

Louis Jean Nicolas Beicht (Ciutat de Luxemburg, 26 de juliol de 1886 – Ciutat de Luxemburg, 29 d'octubre de 1943) fou un compositor luxemburguès.
Nascut el 26 de juliol de 1886 al districte de Grund de Ciutat de Luxemburg, Beicht era un funcionari que va compondre marxes, valsos, cançons de folk, chansons i música de teatre. També va compondre música d'operetes per a les comèdies musicals luxemburgueses de Josy Imdahl.
Beicht va morir a la Ciutat de Luxemburg el 29 d'octubre de 1943.

## Obres

* 1916: D'Joffer Marie-Madeleine (text de Josy Imdahl)
* 1927: Déi vum iewëschten Haff (text de Josy Imdahl)

## Referències

* ↑ "Beicht, Louis (Jean-Nicolas)", Luxemburger Lexikon, Editions Guy Binsfeld, Luxemburg, 2006 (alemany)
# Marc Deci

Marc Deci és el nom dels següents personatges:
* Marc Deci, delegat davant del senat romà l'any 495 aC
* Marc Deci, tribú de la plebs el 311 aC
# Marc Delpoux

Marc Delpoux (Narbona, 1963) és un entrenador francès de rugbi a XV que havia jugat a la posició de tercera línia centre.

## Historial

Jugà a la USAP de Perpinyà de 1992 a 1996 al lloc de tercera línia centre. Després de la seva carrera de jugador, abraçà la d'entrenador i dirigí el RC Narbonna, el Rugby Calvisano de 2006 a 2009 i després l'Union Bordeaux Bègles de 2009 a 2012. Durant la temporada 2010-2011, obtingué el títol de millor entrenador de la Pro D2 amb Laurent Armand i Vincent Etcheto, a la Nit del rugby 2011.
El gener de 2012 signà amb l'USAP de Perpinyà un contracte d'entrenador per dos anys a partir de la temporada 2012-2013.

## Referències

* ↑ «Nit del Rugby a la pàgina oficial de la Lliga Nacional de Rugby». Arxivat de l'original el 2011-11-30. [Consulta: 20 maig 2012].
* ↑ Article de l'Ara amb la notícia de la seva contractació per l'USAP i del seu lloc i data de naixement [Consulta: 1 de març del 2013]
* ↑ Marc Delpoux a la USAP
# Marc D'Amelio

Marc D'Amelio (Norwalk, 1 de novembre de 1968) és un polític i emprenedor estatunidenc. És el pare de Charli D'Amelio i Dixie D'Amelio.
D'Amelio va rebre una llicenciatura en ciències polítiques i govern per la Universitat de Connecticut a Storrs el 1991. Ha treballat per a diverses organitzacions de la indústria de la roba. Va fundar la Madsoul Clothing Company l'any 2000 i el Level 4 Collective Showroom el 2007. Ha ocupat càrrecs de lideratge a l'organització de pares i mares de l'escola secundària de Norwalk i al club de pares. També va ser elegit membre del Consell de Govern de l'escola secundària de Norwalk per al curs escolar 2016-2017. Publica vídeos a la plataforma TikTok on té més de 10 milions de seguidors, la seva filla Charli D'Amelio és el compte més seguit de la plataforma.
# Mahavavy

El Mahavavy o Mahavavy Nord és un riu del costat occidental de Madagascar, a la regió de Diana. Té les fonts al pic de Maromokotra, en el massís de Tsaratanana, i flueix cap al nord per desguassar a l'oceà Índic. Travessa una plana fèrtil on les seves aigües s'utilitzen per al reg de 5500 ha, sobretot per a plantacions de cotó. La principal ciutat que travessa al llarg del seu recorregut és Ambilobe i el seu delta abasta 500 km².

## Referències

* ↑ «Monographie de la Région Diana». UPDR. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2013. [Consulta: 2 febrer 2018].
# Mahavira

* No s'ha de confondre amb el matemàtic Mahavira.
Mahavira (en sànscrit महावीर, Kannada ಮಹಾವೀರ i en tàmil அருகன்("Arugan") lit. "Gran Heroi", tradicionalment 599 – 527 BCE) és el nom més usat per a referir-se al sobrenom indi Vardhamana (sànscrit: वर्धमान "creixent") que va fundar els preceptes centrals del jainisme. D'acord amb la tradició jainista ell era el 24è i el darrer dels Tirthankara. En llenguatge tàmil, hom es refereix a ell com a Arugan o Arugadevan. També es coneix per escrit com Vira o Viraprabhu, Sanmati, Ativira, i Gnatputra. En el cànon budista pali és conegut com a Nigantha Nātaputta.

## Biografia

Mahavira va néixer a Kshatriyakunda a l'antic regne de Lachuar al districte de Jamui on avui es troba Bihar (Índia) fill del rei Siddhartha i la reina Trishala. L'aniversari de naixement de Vardhaman se celebra com Mahavir Jayanti, la festa religiosa més important del jainisme. Als 30 anys Mahavira renuncià a la seva família i regne va donar les seves pertinences i entra en l'ascetisme passant uns dotze anys meditant i vivint una vida austera. Aconseguí reunir molts seguidors mentre predicava la doctrina jainista. Als 42 anys aconseguí el nirvana a la zona de Pawapuri en el darrer dia del calendari jainista, Dipavali. Els jainistes celebren aquest dia per tal d'obtenir "l'alliberament" o mokxa.

## Bibliografia

* "Sraman Mahavira" per Acharya Mahapragya
* "Lord Mahavira and his times" per Kailash Chand Jain (1991) Motilal Banarsidass Publishers PVT LTD Delhi (India)
* "Lord Mahavira (A study in historical perspective)" per Bool Chand (1987) P.V. Research Institute I.T. I Road Varanasi 5 (India)
* "Lord Mahavira in the eyes of foreigners" per Akshaya Kumar Jain (1975) Meena Bharati New Delhi 110003 (India)

## Notes

* ↑ "Mahavira." Britannica Concise Encyclopedia. Encyclopædia Britannica, Inc., 2006.
* ↑ The Perennial Dictionary of World Religions. Keith Crim, editor. Harper & Row Publishers: New York, 1989. 451.

## Enllaços externs

* http://www.cs.colostate.edu/~malaiya/mahavira.html
* Shri Mahavir Swami Jain temple in Osiya
* Bhagwan Mahavir Swami's Message
# Mario González

Mario González és el nom dels següents personatges:
* Mario Alejandro González, futbolista colombià;
* Mario González Gutiérrez, futbolista castellanolleonès;
* Mario González (boxador), boxador mexicà;
* Mario González Salas, ciclista espanyol;
* Mario González Suárez, escriptor i periodista mexicà;
* Mario González Aguilera, judoca mexicà;
* Mario Hipólito González, aviador militar argentí.
# Mario Gentili

Mario Gentili és el nom dels següents personatges:
* Mario Gentili (1913-1999), ciclista italià
* Mario Gentili (1962), ciclista italià
# Manuel Nieto i Matañ

Manuel Nieto i Matañ, (Matany ?), (Reus, 17 d'octubre del 1844 - Madrid, 6 d'agost del 1915) va ser un compositor i director d'orquestra establert a Madrid.

## Biografia

Fill d'un músic militar destinat a Reus, aprengué música de son pare i també a la banda de música de Reus, on entrà als nou anys. Va viure a Còrdova, on el 1860 va estrenar la sarsuela "La Toma de Tetuán", escrita sense final, perquè la guerra d'Àfrica encara no havia acabat, a Badajoz (1861, on feia de professor de piano) i a Valladolid abans de passar a residir definitivament a Madrid el 1869. Es va dedicar de primeres a la direcció dels cors del Teatro Real i del Teatro Rossini, i també va dirigir les orquestres d'altres teatres madrilenys. Es dedicà a la composició, i va escriure obres per a piano i romances; però el gènere que més conreà va ser la sarsuela, amb més de dues-centes obres escrites, a vegades, en col·laboració amb altres músics com Joaquín Candela, Fernández Caballero, Ruperto Chapí, Gerónimo Giménez, Tomás Bretón, Pere Miquel Marquès.
Poc abans de morir publicà l'autobiografia dels seus primers trenta anys, Memorias añejas (Madrid: R.Velasco, 1915), signades Manuel Nieto y Matañ.

## Obres

* Andalucía, polo de salón (1876), per a piano
* Aragón, jota de salón (1876), per a piano
* La elegante, redova (1876), per a piano
* Serenata veneciana (1916), barcarola per a piano
* ¡Todo por la patria! himno militar español (1907), per a veu i piano

### Música per a l'escena

(selecció)
* El ángel guardián (1893), sarsuela en tres actes amb música de Nieto i Apolinar Brull Ayerra, amb llibret de Mariano Pina Domínguez
* El barbero de Sevilla (1901), coescrita amb Gerónimo Giménez, text de Guillermo Perrín i Miguel de Palacios
* Los belenes (1890)
* El caballero de los espejos (1905), en un acte, sobre text de Miguel Ramos Carrión
* Los Campos Eliseos (1906), de Nieto i José María Alvira
* Certamen nacional (1888)
* Comediantes y toreros (1899)
* Cuadros disolventes (1896)
* La estrella del arte (1888)
* El feminista (1898)
* Fuego en guerrillas, sarsuela en un acte amb llibret de Salvador María Granés i Calixto Clemente Navarro Mediano
* El gaitero (1896), en un acte, amb llibret de Guillermo Perrín i Miguel de Palacios
* Gato encerrado (1884)
* El Gorro Frigio (1888), potser l'obra seva amb més èxit
* El himno de Riego (1886)
* Madrid se divierte (1882)
* La Maja (1895), en un acte, amb llibret de Guillermo Perrín i Miguel de Palacios
* El marsellés (1875)
* La sonámbula (1872)
* Sor Angélica (1911), en un acte, amb música de Nieto i Joaquín Candela Ardid, llibret de Luis Linares Becerra i Francisco Javier Burgos Rizzoli
* La toma de Tetuán (1860), primera sarsuela
* Los trasnochadores (1887)

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 483-484.

## Enllaços externs

* Notes biogràfiques (castellà)
* Notes biogràfiques (castellà)
* Sarsueles Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (italià)
# Mariana Francisca Velázquez y Merino

Mariana Francisca Velázquez y Merino (Madrid, 14 d'abril de 1637 - 25 d'octubre de 1697), de nom religiós María Francisca de los Ángeles, va ser una religiosa carmelita descalça.
Va néixer al carrer de la Inquisición –avui carrer d'Isabel la Catolica– de Madrid el 14 d'abril de 1637, i va ser batejada el 23 del mateix mes a la parròquia de San Martín. filla de Juan Velázquez Redondo, comptador i agent de la casa dels comtes de Benavente, si bé altres documents que era filla de Juan Blázquez Dávila, de les primeres famílies de la ciutat d'Àvila, i de Melchora Merino, noble de la ciutat de Burgos. Prengué l'hàbit al convent d'Ocaña el 22 d'octubre de 1658, on també va professar.
Hom afirma que va ser model de virtut, penitència i fervor, tant es així, que les altres monges de la comunitat la van elegir prelada el 18 de febrer de 1673. Després va obtenir el patronatge de Nicolás de Guzmán, príncep de Stigliano, al qual va convèncer de fundar un convent a Madrid, del que es va fer càrrec Velázquez el 9 de setembre de 1684, acompanyada d'un grup de religioses per ocupar la casa que se'ls havia atorgat, i que va rebre el nom de Reial Convent de Santa Teresa de Jesús. Malalta els darrers anys de la seva vida, va morir a Madrid el 25 d'octubre de 1697.
Fra Alonso de la Madre de Dios va escriure la seva vida en un volum, imprès a Madrid el 1736.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Castellanos de Losada, Basilio Sebastián (Dir.). Biografía eclesiástica completa (en castellà). vol. 29. Madrid: Imprenta de D. Alejandro Gómez Fuentenebro, 1868, p. 1172-1173.
* 1 2 3 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencia y artes (en castellà). vol. 4. Madrid: Oficina de Benito Cano, 1791, p. 75-78.
* 1 2 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 661.
# Mashkim

El Mashkim era el funcionari judicial de Sumer que preparava els casos que es portaven a judici (semblant als jutges d'instrucció a Catalunya) i actuaven en tots els àmbits judicials, des l'administratiu i de registre, fins a l'execució de les sentències. Les sentències mai (o gairebé mai) eren dictades per un sol jutge sinó per uns quants jutges (pels casos principals un col·legi de set jutges).

## Bibliografia

* Cassin, Elena; Bottéro, Joean; Vercoeur, Joan. Los Imperios del Antiguo Oriente del Paleolítico a la mitad del segundo milenio (en castellà), 1970, p. . ISBN 84-323-0118-3.
# Mashya i Mashyoi

En la mitologia persa Mashya i Mashyoi són el primer humà i la primera humana respectivament nascuts de la llavor de Gayomart quan va ser tocat per la pluja que Ahura Mazda va enviar per apaivagar la sequera que Ahriman havia provocat.
Primer veneraven la figura d'Ahura Mazda extasiats per la seva creació, però després s'enfosquiren i veneraren Ahriman com si fos el seu creador. Llavors Ahura Mazda, en la seva bondat, va permetre que els homes tinguessin llibertat per triar si triaven la via del bé o del mal. Tot i així, sempre són més ben aventurats els que han triat el bé.
# Meade

Meade és una ciutat i seu del Comtat de Meade (Kansas) dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Meade tenia 1.672 habitants, 654 habitatges, i 451 famílies. La densitat de població era de 672,5 habitants/km².
Dels 654 habitatges en un 33,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,6% hi vivien parelles casades, en un 5,7% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 22,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.583 $ i la renda mediana per família de 40.357 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.813 $ mentre que les dones 20.764 $. La renda per capita de la població era de 15.910 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Meade». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Meade». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marrupa

Marrupa és un municipi de Moçambic, situat a la província de Niassa. En 2007 comptava amb una població de 8.235 habitants. Va rebre l'estatut de vila des del 3 de maig de 1972 i és la seu del districte de Marrupa.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].