OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luigi Mussini

Luigi Mussini (19 de desembre de 1813 - 18 de juny de 1888) fou un pintor italià, vinculat especialment al moviment del Purismo i als Natzarens.

## Biografia

Mussini va néixer a Berlín, fill del compositor Natale Mussini, Kapellmeister a la cort de Prússia, i la seva muller Giuliana, música i cantant, filla del compositor Giuseppe Sarti. Va estudiar a l'Acadèmia de Belles Arts de Florència de Florència sota Pietro Benvenuti i Giuseppe Bezzuoli. Va començar a treballar amb el seu germà gran, Cesare Mussini, que també s'havia format a l'Acadèmia.
El 1840 va obtenir una beca que li va permetre de passar quatre anys a Roma estudiant pintura. Va trobar inspiració en els mestres del Quattrocento i el 1844 va obrir una escola a Florència, on entre els seus alumnes hi hagué Silvestro Lega i Michele Gordigiani.
El 1848 va ingressar com a voluntari patriòtic a la primera guerra d'independència italiana. Desil·lusionat pel resultat poc favorable, va marxar a París, on va freqüentar els estudis d'Ingres, Jean-Hippolyte Flandrin, William Haussoullier i d'altres artistes.
El 1852 va anar a Siena per ensenyar a l'Acadèmia de Bells Arts de la ciutat, on tingué entre els seus alumnes Angelo Visconti, Amos Cassioli, Cesare Maccari, Pietro Aldi i Alessandro Franchi.
La muller de Mussini, Luigia Mussini-Piaggio, també pintora, va morir el 1865 mentre donava a llum la seva filla Luisa Mussini qui més tard es casaria (i seria l'assistent) el 1893 d'Alessandro Franchi, exalumne del seu pare.
Entre les seves obres hi ha:
* Musca Sacra (1841)
* L Elemosina secondo il Vangelo
* I profanotori del Tempio
* Il trionfo della Verita
* I Parentali de Platone
* L'Eudoro and Cimodocea compare paganism to christianity
* Decamerone Senese

## Referències

* ↑ Saltini, Guglielmo Enrico. Le Arti Belle in Toscana da mezzo il Secolo XVIII ai di Nostri. Florència, Itàlia: Tipografia Le Monnier, 1862, p. 59–60.
* ↑ GE Saltini pàg. 59=60.

## Enllaços externs

* Luigi Mussini Arxivat 2016-06-05 a Wayback Machine. (italià)
* L'Enciclopedia Italiana: Dizionario Biografico degli Italiani, Volume 77 (2012) - Luigi Mussini (italià)
# Malý Lapáš

Malý Lapáš és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1394.

## Referències

* ↑ «Nitra (District, Nitriansky kraj, Slovakia) - Population Statistics, Charts, Map and Location». [Consulta: 23 febrer 2019].
# Luis Blanco Barrero

Luis Blanco Barrero (Barcelona, 2 de setembre de 1960), és un ex jugador de bàsquet català que mesura 1.92 cm i la posició del qual a la pista era la d'aler.

## Trajectòria

* Planter del Col·legi La Salle Bonanova
* 1980-1982 La Salle Bonanova Barcelona
* 1982-1983 Club Bàsquet Saragossa
* 1983-1984 Espanyol
* 1984-1988 Bàsquet Manresa
* 1988-1991 Caja Ronda
* 1991-1992 Montehuelva
* 1992-1993 CB Santfeliuenc

## Enllaços externs

* Fitxa de Blanco a la web de l'ACB
# Mardali

El Mardali va ser un districte del Tauruberan, governat pels Vahevuní. La capital era Mardali.
Limitava a l'est amb el Danavorq i Varazuniq; al sud amb l'Arxamunik o Ashmuniq; a l'oest amb el Mananali i (en una petita part al sud-oest i una petita part al nord-oest) amb la Khorzene i la Karenitida; i al nord el Bassèn.

## Referències

* ↑ Drewsen, Robert H. Armenia: A historical Atlas.. Chicago: University of Chicago Press, 2001, p. 104. ISBN 9780226332284.
# MSS

MSS té els següents significats:
* Model solar stàndard, model actual de descripció física del Sol
* Mobile Servicing System, sistema robot de l'Estació Espacial Internacional
* Mobile Satellite Service, servei regulat per la Unió Internacional de Telecomunicacions
* MSS també és l'abreviatura habitual del plural de manuscrit
# Marató de TV3 contra les malalties del cor

La Marató de TV3 contra les malalties del cor va ser un acte de TV3 i Catalunya Ràdio realitzat el dia 14 de desembre de 2014, juntament amb la Fundació de la Marató de TV3, amb l'objectiu de recaptar el màxim de diners per a la investigació de les malalties cardíaques. La gala de la Marató va ser presentada per la periodista i presentadora Mònica Terribas i l'actor Quim Masferrer. Arreu de Catalunya es va dur a terme una llarga llista d'actes amb l'objectiu de recaptar el màxim capital possible.
Aquesta mobilització es fa el dia 14 de desembre de 2014. I tot el dia, pel canal de TV3 van retransmetent els actes, així com entrevistant a metges i testimonis de les malalties cardíaques.
| Núm | Hora | Recaptació | Notes |
| 1 | 10:10 | 324.579 € | Inici de la Marató |
| 2 | 11:50 | 814.935 € | |
| 3 | 13:40 | 1.148.839 € | |
| 4 | 14:18 | 1.299.264 € | Pausa del programa pel Telenotícies migdia |
| 5 | 16:10 | 1.640.266 € | |
| 6 | 16:58 | 1.819.126 € | |
| 7 | 17:55 | 2.756.367 € | |
| 8 | 18:45 | 3.243.397 € | |
| 9 | 20:42 | 4.544.107 € | Pausa del programa pel Telenotícies Vespre |
| 10 | 22:29 | 5.753.091 € | |
| 11 | ~01:00 | 8.864.016 € | Xifra en el moment de tancar el marcador al programa. |
| 12 | 01:30 | 11.403.593 € | Xifra final de recaptació. |

## Enllaços externs

* «Pàgina web de la Marató de TV3».
# Macrocephenchelys brevirostris

Macrocephenchelys brevirostris és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 36,7 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 151-155.
* 256-300 radis tous a l'aleta dorsal.
* 184-240 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 280-440 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: des de Taiwan fins a Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Karmóvskaia, E.S., 2004. Benthopelagic bathyal conger eels of families Congridae and Nettastomatidae from the Western Tropical Pacific, with descriptions of ten new species. J. Ichthyol. 44(1): S1-S32.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia, and German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Shen, S.C. (ed.), 1993. Fishes of Taiwan. Department of Zoology, National Taiwan University, Taipei. 960 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Manuel Estraboromà

Manuel Estraboromà (en llatí Manuel Straboromanus) fou un escriptor romà d'Orient de finals del segle xi i començament del segle xii, que va viure durant el regnat l'emperador Aleix I Comnè (r. 1080–1118).
Va escriure sobre astrologia i encara es conserva algun manuscrit dels seus llibres.

## Referències

* ↑ 12.Manuel a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 925
# Malmerspach

Malmerspach (en alsacià Màlmerschbàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 557 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 542 | 616 | 574 | 500 | 537 | 557 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Denise Herrgott-Macias | |
# Igelströmita

La igelströmita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup del mini. Rep el nom del geòleg i mineralogista suec Lars Johan Igelström (1822–1897).

## Característiques

La igelströmita és un òxid de fórmula química Fe$^{3+}$(SbPb)O₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, i publicada en el mes de març de 2024. Cristal·litza en el sistema tetragonal.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades aa les col·leccions mineralògiques del Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia), amb el número de col·lecció: geo-nrm 19255056, i al Museu d'Història Natural de la Universitat d'Oslo, amb el número de catàleg: knr 44278.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Långban, una mina del districte miner de Långban, a Filipstad (Comtat de Värmland, Suècia), l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Igelströmite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 maig 2022].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 73». European Journal of Mineralogy, 35, 3, 19-06-2023, pàg. 397–402. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-397-2023 [Consulta: 4 juliol 2023].
* 1 2 Holtstam, Dan; Langhof, Jörgen; Friis, Henrik; Karlsson, Andreas; Erambert, Muriel «Igelströmite, Fe3+(Sb3+Pb2+)O4, and manganoschafarzikite, Mn2+Sb3+2O4, two new members of the newly established minium group, from the Långban Mn–Fe deposit, Värmland, Sweden». European Journal of Mineralogy, 36, 2, 25-03-2024, pàg. 311–322. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-311-2024 [Consulta: 25 març 2024].
# Jeroni Amiguet i Breçó

Jeroni Amiguet i Breçó (Tortosa?, segle XV - Barcelona?, 1530-64?) fou un metge i llatinista humanista català.
Nascut probablement a la ciutat de Tortosa al segle XV, fou batxiller en arts i medicina i catedràtic de gramàtica i retòrica de la Universitat de València. Anteriorment, ensenyà humanitats a Oliva, Gandia, a la seva Tortosa natal i també a Lleida. Fou professor de Joan Lluís Vives, i segons una anècdota recollida per Palmireno en la seva obra Latino de repente, suposadament influí sobre Vives perquè el 1507 pronunciés un discurs contra el mètode d'ensenyament d'Elio Antonio de Nebrija. L'anàlisi de l'obra d'Amiguet, en especial de la seva Introductio ad artem grammaticam (Barcelona, impr. Carles Amorós, 1514), una breu gramàtica catalano-llatina per a facilitar precisament la comprensió de la de Nebrija, demostra que, ben al contrari, Amiguet fou un dels principals valedors de Nebrija a la Corona d'Aragó. Segons Germà Colón i Amadeu J. Soberanas, la indicada Introductio consta de tres parts: en les dues primeres sistematitza la morfologia llatina i la tercera és una còpia dels dos primers llibres de les Introduccions de Nebrija.
Una altra obra seva, els Sinonima uariationum sententiarum eleganti stilo constructa ex italico sermone in ualentinum, publicats a València per Cristòfor Coffman el 1502, és una adaptació del Sententiarum variationes seu Synonyma de l'italià Stefano Fieschi, un repertori d'un miler de frases en italià i en llatí, del qual Amiguet va traduir la versió italiana en català.
El 1503 edità la versió de Tomàs Duran del text escolar Aritmetica et geometria de Thomas Bradwardine. A València fou preceptor dels Palau, notable família de conversos tortosins, que creà el famós Còdex de Cambridge (manuscrit R. 14. 17 del Trinity College de Cambridge). A partir del 1505 i fins al 1515 el trobem documentat a Tortosa, exercint de metge i també de mestre major de l'Estudi de Gramàtica (1513-1514). Morí probablement a la ciutat de Barcelona entre 1530 i 1564.

## Referències

* 1 2 Querol, 2006, p. 102.
* 1 2 3 4 5 «Amiguet, Jeroni». Mimesi. El pensament literari català de l'edat moderna. Universitat de Barcelona. [Consulta: 5 juliol 2022].
* 1 2 3 «Jeroni Amiguet i Breçó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Vilallonga, Mariàngela. «Arnau Albertí. Biografia». Studia Humanitatis. Universitat de Girona. Arxivat de l'original el 28 novembre 2020. [Consulta: 5 juliol 2022].
* 1 2 Querol, 2006, p. 104.
* ↑ Querol, 2006, p. 106.

## Bibliografia

* Querol, Enric. «Jeroni Amiguet». A: Estudis sobre cultura literària a Tortosa a l'edat moderna. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006. ISBN 9788484158622.

## Enllaços externs

* Jeroni Amiguet i Breçó - Galeria de Metges Catalans
# Kidin-Hutran II

Kidin-Hutran II va ser rei d'Elam, de la dinastia dels Igihàlquides conegut per les seves guerres amb Babilònia. La Crònica Babilònia P descriu dos atacs Kidin-Hutran.
Quan va fer la primera incursió, va creuar el Tigris, va saquejar Der i Nippur i va deposar el rei de Babilònia Enlilnadinxumi, segurament un rei titella assiri. Més tard, durant el regnat d'Adadxumaiddina, va tornar a atacar Babilònia, envaint també Marad i Isin.
També es menciona a Kidin-Hutran a l'anomenada Carta de Berlín, de la que se n'exposa una còpia al Museu de Pèrgam. Es tracta d'una còpia neobabilònica d'una carta enviada per un rei elamita sense nom a la cort de Babilònia, on reivindica el seu dret al tron d'aquell país. La carta diu que Kidin-Hutran era fill del rei Untash-Napirisha i nét del rei babilònic Burnaburiaix II.
Com que hi ha més de 100 anys de distància entre el final del regnat de Burnaburiaix i la pujada al tron d'Adadxumaiddina, alguns autors creuen que hi va haver més d'un rei amb aquest nom.

## Referències

* ↑ Grayson, A. Kirk. Assyrian and Babylonian chronicles. Winona Lake, Indiana: Eisenbrauns, 2000, p. 121. ISBN 9781575060491.
* ↑ Potts, D. T. The archaeology of Elam: formation and transformation of an ancient Iranian state. Cambridge: Cambridge University Press, 2016, p. 208, 234. ISBN 9781316148501.
* ↑ Goldberg, J «The Berlin Letter, Middle Elamite Chronology and Sutruk-Nahhunte I’s Genealogy». Iranica Antiqua, 39, 2004, pàg. 17-19.
* ↑ Vallat, F «L'Elam du lie millenaire et la chronologie courte». Akkadica, 119-120, 2000, pàg. 12.
# Cervione

Cervione (en cors Cervioni) és un municipi cors, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 1.452 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.100 | 1.400 | 1.450 | 1.254 | 1.334 | 1.452 |

## Llista d'alcaldes

* Des de 2008: Nicolai Marc-Antoine
* 1995-2008: Nicolai Pierre Louis
* 1977-1995: Lovisi Ange
* 1967-1977: Filippi Antoine
* 1967: Pescetti Jean louis
* 1962-1967: Filippi Antoine
* 1945-1962: Maggiani Félix
* 1944-1945: Pinelli Jean
* 1935-1944: Casalta Martin
* 1930-1935: Benelli Georges
* 1930: Mannoni Lucien
* 1929-1930: Mannoni Nicolas
* 1925-1929: Général Pollachi
* 1919-1925: Astima Martin
* 1912-1919: Vadi Pierre
* 1910-1912: Grassi Alexandre
* 1905-1910: Astima Jean-Saint
# Kurt Hovelijnck

Kurt Hovelijnck (Eeklo, 2 de juny de 1981) és un ciclista belga, professional del 2004 al 2013.

## Palmarès

* 2003
** 1r al Gran Premi Criquielion (Deux-Acren)
* 2004
** 1r al Gran Premi Criquielion (Beyne-Heusay)

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Jason Derülo World Tour

Jason Derülo World Tour és una gira mundial de Pop i R & B cantant Jason Derülo. Aquesta és la seva primera gira mundial com a cap de cartell. El recorregut s'atura a Europa, Estats Units, Austràlia i Nova Zelanda. La gira va començar el 19 d'agost de 2010 amb un concert a Londres es van esgotar.

## Llista de cançons
### Premiere

1. "The Sky Is The Limit" 2. "Whatcha Say" 3. "Love Hangover" 4. "Strobelight" 5. "In My Head" 6. "Fallen" 7. "Blind" 8. "What If" 9. "Ridin' Solo" 10 "Encore"

#### Principals

1. "The Sky Is The Limit" 2. "Whatcha Say" 3. "Love Hangover" 4. "Ridin' Solo" (Acoustic) 5. "In My Head" 6. "Fallen" 7. "Blind" 8. "What If" 9. "When Doves Cry" (Prince Cover) 10. "Ridin' Solo" 11 "Encore" Encore In My Head
# Iàkovlev

«Iàkovlev o Iàkovleva» té aquests significats:
** Iàkovlev (fabricant d'avions), empresa russa que dissenya i fabrica avions.
* Biografies:
** Aleksandr Aleksàndrovitx Iàkovlev, arquitecte rus i soviètic
** Aleksandr Nikolàievitx Iàkovlev, ambaixador soviètic al Canadà del 1973 al 1983
** Aleksandr Serguéievitx Iàkovlev, enginyer aeronàutic rus
** Aleksandr Nikolàievitx Iàkovlev, polític rus, considerat un dels principals "arquitectes" de la perestroika.
** Aleksandr Ivànovitx Iàkovlev, entomòleg i artista rus
** Anatoli Iàkovlev, cap dels espies soviètics a Nova York a mitjans de la dècada del 1940
** Arina Iàkovleva, infermera que donà a Puixkin l'amor per la llengua russa
** Borís Iàkovlev, participant soviètic a la Copa del Món de Marxa Atlètica
** Dima Iàkovlev, nen adoptat rus el cas del qual va acabar conduint a la Llei Dima Iàkovlev
** Guennadi Iàkovlev, botànic rus
** Iàkov Arkàdievitx Iàkovlev, polític soviètic
** Iegor Vladímirovitx Iàkovlev, polític i periodista soviètic
** Ielena Iàkovleva, actriu russa
** Iuri Iàkovlev, diverses persones amb aquest nom
** Ivan Iàkovlev, (1848-1930), lingüista i pedagog txuvaix, col·laborador de Nikolai Ilminski
** Kornil Iàkovlev, cosac del Don que va derrotar Stenka Razin
** Lora Iàkovleva, escaquista russa
** Natàlia Iàkovleva (jugadora d'handbol), esportista kazakh
** Natàlia Iúrievna Iàkovleva, nedadora russa
** Nikolai Dmítrievitx Iàkovlev, mariscal de l'Exèrcit Roig
** Olga Vitàlievna Iàkovleva, cantant russa més coneguda com a Óriga
** Pàvel Vladímirovitx Iàkovlev, futbolista rus
** Pósnik Iàkovlev, arquitecte de la catedral de Sant Basili
** Roman Iàkovlev, jugador de voleibol rus
** Serguei Iàkovlev (Almati, 1976), ciclista kazakh
** Vadim Iàkovlev, comandant dels cosacs
** Valentina Iàkovleva, nedadora soviètica
** Varvara Alekséievna Iàkovleva, monja russa
** Varvara Nikolàievna Iàkovleva, bolxevic
** Vassili Nikolàievitx Iàkovlev, pintor soviètic
** Vassili Vassílievitx Iàkovlev, polític bolxevic d'origen finlandès
** Vladímir Anatólievitx Iàkovlev, polític rus
** Aleksandra Ievguénievna Iàkovleva, coneguda habitualment com a Sandra Jakovleff, soprano russa i francesa.
** Aleksandr Ievguénievitx Iàkovlev, germà de l'anterior, conegut habitualment com a Alexandre Iacovleff, pintor i artista gràfic rus naturalitzat francès.
# José Ezquerra Bergés

José Ezquerra Bergés (Vinaceite, 25 de juny de 1880 - Barcelona, 17 d'agost de 1965) va ser un important activista aragonès en pro del moviment en favor dels cecs, així com un actiu membre del moviment esperantista.

## Biografia

José Ezquerra va perdre la seva capacitat visual als 13 anys. El 1905 va fundar la Real Associació Espanyola en favor dels cecs. El 1931 va crear la Federación Hispánica de Ciegos, la qual va presidir fins a 1938. També va ser president de l'ONCE, entre 1945 i 1959. Va ser fundador de moltes revistes per a invidents, que es van publicar en llengua castellana en sistemes negre i braille, com "El Amigo del Ciego" o "Relieves". També va ser el creador i primer director de la impremta del Cupó Pro Cecs que emetia (i segueix emetent) l'ONCE. Va representar a Espanya en nombroses assemblees internacionals i va ser delegat del Consell Mundial del sistema Braille per a tots els països de parla castellana.
Pel que fa a la seva faceta d'esperantista, José Ezquerra va aprendre la llengua auxiliar internacional esperanto el 1907 i des de llavors va ser un actiu membre del moviment esperantista. Va fundar la Secció Esperantista de Cecs a la Hispana Esperanto-Federacio (Federació Espanyola d'Esperanto) i en va ser el primer president. La seva influència com a home públic va contribuir a eliminar dificultats en tots dos moviments en la complicada època de després de la Guerra Civil. Va publicar gramàtiques d'esperanto en braille i va traduir moltes obres a aquest sistema. A nivell internacional, José Ezquerra va ser una personalitat important de la Universala Asocio de Blindaj Esperantistoj, posteriorment la Ligo Internacia de Blindaj Esperantistoj (Associació Internacional d'Esperantistes Cecs). Va ser amic d'importants esperantistes cecs, com Joseph Kreitz o el guitarrista espanyol Baldomero Zapater.
El 15 de maig de 1987 (festa local de San Isidro Labrador) el poble de Vinaceite li va dedicar un carrer: l'Avinguda José Ezquerra Bergés, on està situat l'ajuntament de la localitat.

## Referències

* ↑ Garvía, Roberto. La organización nacional de ciegos. Un estudio institucional (en castellà). Madrid: Centro de Estudios Avanzados en Ciencias Sociales, 1993.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Un personaje ilustre: José Ezquerra Bergés» (en castellà). Ayuntamiento de Vinaceite. Arxivat de l'original el 2015-01-11. [Consulta: 11 gener 2015].
* 1 2 3 «Eminentaj pioniroj de la Blindulesperantista movado. José Ezquerra Berges (1880-1965): Hispana blindulafera probatalanto» (en esperanto). Ligo Internacia de Blindaj Esperantistoj, 1981. [Consulta: 11 gener 2015].
* ↑ «Necrològica de José Ezquerra Bergés» (en castellà) p. 45. ABC, 18-08-1965. [Consulta: 11 gener 2015].
* 1 2 Kreitz, Joseph. Historio de la Esperanto-Movado Inter la Blinduloj en tri brajlaj volumoj. Unua Volumo (en esperanto). Barcelona: Imprenta Braille de la Organizacion Nacional de Ciegos, 1972.
# Jean Galia

Jean Galia (Monsieur Jean) fou un jugador de rugbi a 15 i de rugbi a 13, nascut el 20 de març del 1905 a Illa (Rosselló, Catalunya del Nord), mort el 1949 a Tolosa de Llenguadoc (Occitània).
Feia 1.80m. d'alçada, i 85 kg. de pes; era un jugador de segona línia del rugbi a XV, després es va fer per circumstàncies pròpies jugador i dirigent del rugbi a XIII.
Havent debutat als USOS Quillan abans de marxar a l'USAP, va migrar a Vilanuèva d'Òlt, d'on va esdevenir capità de l'equip de rugbi a 15 del Club Athlétique Villeneuvois (CAV XV) el 1930. Va ser criticat el gener del 1933 pels dirigents de la Federació Francesa de Rugbi (FFR), més per les males relacions que mantenia amb ells que per les seves discrepàncies envers les regles de l'amateurisme (a les quals en aquell temps molts dirigents francesos mantenien en discussió). Fou acusat d'haver comprat la transferència d'un jugador de la USAP (mentre feia el seu servei militar a Agen) a favor del CAV XV. Per aquest assumpte, el CAV XV va ser suspès de campionat de novembre del 1932 a maig del 1933 (el jove Màxim Rousié era llavors ja membre del CAV XV).
Contactat a l'hivern 1933 pels britànics de la RFL (que el consideraven com el millor davanter d'Europa de rugbi a 15), Galia va crear aviat el primer equip de tretze francès, amb el qual, el març del 1934, va fer una memorable gira per Angleterra (era a la vegada el capità i l'empresari d'aquell equip), que, anomenat els majordoms de Galia, estava format per 17 jugadors procedents del món del rugbi a quinze. J. Galia fou una de les 5 o 6 persones a l'origen del naixement del rugby a XIII francès que, en 6 anys (de juliol del 1934 a octubre del 1940), va reunir o crear de 155 a 160 clubs. El "neorugbi" podia esperar en els anys següents (per la sorpresa que suscità: joc ràpid, desenfrenat i partits internacionals) suplantar el rugby a XV a França (encara que havent perdut 105 clubs, la FFR encara en tenia 558 d'afiliats el 1939), ja que els Home Union britànics havien trencat tota relació amb la FFR amb motiu del seu pretès amateurisme quan, a finals d'octubre del 1940, va ser prohibit en els primers mesos del Règim de Vichy i de la seva Revolució nacional.
Jean Galia fou també, l'abril del 1934, el pare de l'expressió "joc a tretze" qué es fa servir també de vegades per referir-se al rugbi a XIII a França.

## Referències

* - Jean Galia abril del 1934 Arxivat 2015-09-15 a Wayback Machine.
* ↑ «- Jean Galia 1934». Arxivat de l'original el 2015-09-15. [Consulta: 10 octubre 2009].