OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lamprologus tumbanus

Lamprologus tumbanus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes que es troba a Àfrica: riu Congo i llac Tumba.
Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 «Lamprologus tumbanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Argleton

Argleton és un poble fantasma que apareixia a Google Maps i Google Earth, però que no existia realment.
La suposada localització d'Argleton està a la sortida de la A59, carretera a la parròquia civil d'Aughton a Lancashire, Anglaterra, però en realitat no és més que camps buits. A partir del 30 de gener de 2010, Argleton ja no estava a Google Maps, però encara es poden veure a Google Street View buscant "Argleton".

## Referències

* ↑ Noticia a l'ABC (castellà)
# Raúl Toro Julio

Raúl Toro Julio (Copiapó, 21 de febrer de 1911 - Santiago de Xile, 30 d'octubre de 1982) fou un futbolista xilè de la dècada de 1930.
És considerat com el millor futbolista xilè d'abans de la Segona Guerra Mundial.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Santiago Morning i Santiago Wanderers.
Fou 13 cops internacional amb la selecció de Xile. essent el màxim golejador de la Copa Amèrica de 1937.

## Referències

* 1 2 3 «A 31 años de la muerte de Raúl Toro Julio, reflexiones sobre la historia de nuestro balompié» (en castellà). futchile.cl, 30-10-2013. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 11 febrer 2019].
* ↑ «Raúl Toro». weltfussbal.de. [Consulta: 30 agost 2014].
* ↑ Copa Amèrica de 1937 a rsssf
# Shinkit

Shinkit fou una ciutat sahariana a la moderna Mauritània, que per la seva importància religiosa va acabar denominant a tota la part occidental del Sàhara des de Saguiet al-Hamra fins al riu Senegal, és a dir el modern Sàhara Occidental i part de Mauritània. No és esmentada pels geògrafs àrabs medievals i el sorgiment és incert. H. T. Norris el situa al segle xiv, i al-Khalil al-Nahwi el 1262 (edificada sobre una ciutat més antiga fundada el 772). Al segle xvii els àrabs Banu Hassan van envair el Sàhara i van fundar alguns emirats, el principal dels quals fou el d'Adrar, en el qual Shinkit va quedar enclavat, però pel prestigi dels religiosos que hi habitaven, va constituir un enclavament no subjecte ni a tribut ni domini polític. Els homes pietosos i estudiants de religió de Shinkit foren coneguts com a "shanakita". La ciutat mai va tenir més que uns pocs milers d'habitants però va tenir un paper decisiu en l'expansió de l'islam cap als territoris dels negres més al sud.

## Bibliografia

* D. Jacques Meunier, Cités anciennes de Mauritanie. Provinces du Tamgant et du Hadh, París 1961
# Roland Orzabal

Roland Jaime Orzabal de la Quintana, va néixer a Portsmouth (Regne Unit) el 22 d'agost de 1961. És net, del costat patern, d'una família d'arrels basques i argentines. Als tretze anys va conèixer Curt Smith, amb qui el 1981 va crear el grup Tears for Fears.
No era una banda convencional, ja que estava entre dos moviments: la nova música romàntica i la new wave. Van debutar el 1983 amb el disc The Hurting, un àlbum que va tenir tres singles d'èxit relatiu: Mad World, Change i Pale Shelter. L'èxit massiu va arribar amb el segon disc Songs from the Big Chair aparegut el 1985. Aquest és una obra mestra de l'anomenat synthpop. Cançons com «Everybody Wants to Rule the World» o «Shout» van ser número ú del Billboard i els van convertir en estrelles del pop.
El 1989 va aparèixer The Seeds of Love, el darrer disc en conjunt. El 1992 va aparèixer el recopilatori Tears Roll Down: Greatest hits 82-92 i Curt Smith va deixar el grup, aparentment barallat amb Orzabal, que es va quedar el nom del grup i va treure dos discs més: Elemental amb el tema Break It Down Again va tenir un notable èxit el 1993 i Raoul & the kings of Spain (1995).
El 2001, Roland Orzabal va deixar el nom del grup i es va llençar a una carrea en solitari amb un únic àlbum anomenat Tomcats Screaming Outside. Finalment, el 2004 Roland i Curt es van reconciliar i van treure un nou disc com a Tears for Fears anomenat Everybody Loves A Happy Ending.
Com a productor, Orzabal ha treballat i escrit cançons per al disc d'Emiliana Torrini Love in the time of Science.

## Referències

* 1 2 Bianciotto, Jordi «Tears for Fears (intervista)». Avui, 12-06-1996, pàg. 73.
* ↑ «Tears For Fears» (en alemany). Westdeutsche Rundfunk (WDR), 22-10-2019. [Consulta: 2 agost 2021].
# Antonio Drove Fernández-Shaw

Antonio Drove Fernández-Shaw (Madrid, 1 de novembre de 1942 - París, 24 de setembre de 2005) va ser un director de cinema i guionista espanyol.

## Biografia

Fill del català Antonio Drove Costa, i d'Elena Shaw Schneider, va començar estudis d'Enginyeria Industrial, però els va abandonar per a dedicar-se al cinema, matriculant-se a l'Escola Oficial de Cinema. Va formar part de l'Escola de Argüelles, al costat de Luis Revenga, Antonio Franco, José María Carreño, Miguel Marías i Manolo Marinero, que es reunien a la fi dels anys 1960 en la cafeteria La Verdad, i als cinemes d'aquest barri. L'escriptor Antonio Martínez Sarrión el va definir així: "El funàmbul, l'il·lusionista, el Fregoli del grup era Drove, personificació i senyal del noble i antic art d'inventar entreteniment". Sentia veneració per John Ford i Nicholas Ray.
Va escriure també en la revista Nuestro Cine i a El Mundo. Va realitzar, així mateix, un documental sobre Luis Buñuel. El seu primer treball, La caza de brujas (1967), va estar prohibida per la censura durant 11 anys. També ha treballat per a televisió, on ha fet episodis de sèries emblemàtiques com Curro Jiménez o La huella del crimen.

## Filmografia com a director

* La primera comunión (1966)
* La caza de brujas (1967)
* Tocata y fuga de Lolita (1974)
* Mi mujer es muy decente, dentro de lo que cabe (1975)
* Nosotros que fuimos tan felices (1976)
* La verdad sobre el caso Savolta (1980)
* El túnel (1988)

### Televisió

* Los pintores del Prado (1974)
* Curro Jiménez (3 episodis en 1977)
* Eurocops (2 episodis en 1989 i 1990)
* La huella del crimen 2: El crimen de Don Benito (1991)
* Crónicas del mal: Su juguete favorito (1992)

## Llibres

* Tiempo de vivir, tiempo de revivir: Conversaciones con Douglas Sirk

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1969 | Millor curtmetratge | ¿Qué se puede hacer con una chica? | Guanyador |
| 1974 | Millor guió | Hay que matar a B. | Guanyador |
| 1974 | Premi revelació | Tocata y fuga de Lolita | Guanyador |

## Referències

* ↑ Antonio Drove, la militancia del cine, El País, 25 de setembre de 2005
* ↑ Antonio Drove Fernández-Shaw, Real Academia de la Historia
* ↑ [ Antonio Drove, ejemplo de dignidad cinematográfica, El Mundo, 26 de setembre de 2005
* ↑ Antonio Drove a espanacultura.com
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1969». CEC. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 11 febrer 2018].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1974». CEC. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 11 febrer 2018].
# Argon

«Argon» té aquests significats:
* Argon (Aude), municipi del departament de l'Aude a la regió francesa del Llenguadoc-Rosselló
* Argon o Arakáno, personatge fictici de l'univers de J.R.R. Tolkien, la Terra Mitjana
* Argon o Sargonnas, déu del Mal a l'univers fictici de Dragonlance
Viccionari
# Atsushi Okui

    En aquest nom japonès, el cognom és Okui.
Atsushi Okui (japonès: 奥井敦; prefectura de Shimane, 1963) és un director de fotografia i animador japonès.

## Carrera

Va encetar la carrera professional artística l'any 1981 al l'estudio Asahi Production com a animador. Després, va treballar en nombroses produccions de la companyia Gundam com també en el film Akira de Katsuhiro Ōtomo.
Llavors el 1992 va col·laborar amb l'Studio Ghibli en el film Porco Rosso i el 1993 s'hi va unir de manera oficial. Hi va ocupar el càrrec de director de fotografia en la majoria de llargmetratges i curtmetratges realitzats per Hayao Miyazaki i Isao Takahata fins al 2014, d'entre els quals destaca El viatge de Chihiro, reconegut internacionalment i el succés taquiller més gros que ha tingut el cinema japonès. A més, poc després d'entrar-hi, es va involucrar en el disseny d'un estudio dedicat a la companyia. Actualment, treballa amb Hiromasa Yonebayashi en el film Mary and the Witch's Flower.
Durant la seva carrera, s'ha adaptat notablement a la transició de l'animació tradicional amb cel·luloides a la que es fa avui per ordinador. Així, El viatge de Chihiro, que va ser publicat el 2011, està enterament fet mitjançant infografia. Sobretot ha adoptat aquesta nova forma de creació mitjançant el programari Toonz, que Studio Ghibli havia incorporat el 1995 però que no va fer-se obert al públic tot just el 2016.
| « | Estem molt contents de saber que aquesta versió oberta conté l'Edició Ghibli. Esperem que molts de fora i dins de la indústria de l'animació utilitzin aquest programari per als seus treballs. Ens agradaria d'expressar la nostra gratitud a l'equip de Digital Video. | » |
| — Atsushi Okui |||

## Filmografia
### Director de fotografia

* 1983-1984: Aura Battler Dunbine
* 1988-1989: Ronin Warriors
* 1988: Mobile Suit Gundam: Char's Counterattack
* 1989: Mobile Suit Gundam 0080: War in the Pocket
* 1991: Mobile Suit Gundam 0083: Stardust Memory
* 1991: Mobile Suit Gundam F91
* 1993-1994: Mobile Suit Victory Gundam
* 1995: On Your Mark
* 1986: Dirty Pair: Project Eden
* 1990: Dirty Pair: Flight 005 Conspiracy
* 1992: Porco Rosso
* 1995: Murmuris del cor
* 1997: La princesa Mononoke
* 1999: My Neighbors the Yamadas
* 2001: El viatge de Chihiro
* 2004: El castell ambulant
* 2006: Contes de Terramar
* 2008: La Ponyo al penya-segat
* 2010: Arrietty i el món dels remenuts
* 2011: El turó de les roselles
* 2013: El vent s'aixeca
* 2014: El record de la Marnie

## Referències

* ↑ «スタッフプロフィール» (en japonès). Studio Ghibli. [Consulta: 18 desembre 2015]. (présentation du staff de Ponyo sur la falaise
* ↑ «El cinema d'animació d'Studio Ghibli protagonista del cicle de l'Aula de Cinema del mes d'abril» (PDF) p. 3. Universitat de València, abril 2017. [Consulta: 22 juliol 2022].
* ↑ McFarland. The Anime Art of Hayao Miyazaki (en anglès), 2006, p. 212. ISBN 978-0-7864-5129-6.
* ↑ Dotson, Kyt. «Studio Ghibli animation software platform Toonz sees open source release» (en anglès). SiliconANGLE, 21-03-2016. [Consulta: 22 juliol 2022].

## Bibliografia

* アニメージュ編集部編. ジブリロマンアルバム・もののけ姫. 徳間書店, 1997/11. ISBN 4197200269.
* ↑ 多くのアイディアが駆使された「もののけ姫」の撮影より
# EMedicine

eMedicine és una base de dades de medicina en línia que fou fundada el 1996 per Scott Plantz i Richard Lavely, dos metges. Es basa en el web i es compon de resums clínics sobre les malalties escrits per experts en aquell camp determinat. Comprèn tots els grans àmbits temàtics de totes les 62 subdisciplines de què consisteix la medicina clínica. Cada tema és escrit per un grups de subespecialistes de l'àmbit corresponent i després és revisat per tres subespecialistes extremament qualificats i un redactor farmacològic. La base de dades és llegida per metges d'aproximadament 120 països i és actualitzada periòdicament. El gener del 2006 fou venuda a l'empresa WebMD.

## Enllaços externs

* eMedicine (anglès)
# El Calentito

El Calentito és una pel·lícula espanyola de Chus Gutiérrez de 2005.

## Argument

El Calentito està ambientada a principis dels anys 80. En mig del naixement de l'estètica punk a Espanya i de la moguda madrilenya. Sara, una noia que viu marcada per l'educació pseudo-franquista de la seva mare i els dubtes del seu pare, es troba enmig d'un ambient familiar en el que conviu amb una germana petita i un germà gran de caràcter ultra. Sara, es troba immersa sense saber com en la creació d'un grup musical punk "Las Siux". El grup prepara un concert clau perquè una discogràfica els gravi el primer disc. Però, la data del concert resulta ser el 23 de febrer de 1981, dia en què es produeix el cop d'estat contra el govern espanyol del 23-F que complica tota la trama de la història.

## Repartiment

* Verónica Sánchez: Sara
* Juan Sanz: Ernesto
* Macarena Gómez: Leo
* Jordi Vilches: Ferdy
* Núria González: Antonia
* Lluvia Rojo: Chus
* Nilo Mur: Jorge
* Estíbaliz Gabilondo: Marta

## Premis

La pel·lícula va estar nominada al Goya a millor maquillatge.

## Referències

* ↑ «El calentito». Allociné.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} El calentito http://www.fotogramas.es/Peliculas/El-calentito]». Fotogramas.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} https://m.imdb.com/title/tt0421920/?ref_=m_tt_awd]». IMDb.
# El Callan

El Callan, segons alguns autors, Callau, és un riu de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord, que neix en el terme de Conat i discorre posteriorment pel de Rià i Cirac. S'aboca en la Tet a l'extrem oriental d'aquest darrer terme, pràcticament en el triterme amb Codalet i Prada.

## Terme de Conat

Es forma just a l'extrem oriental del poble de Conat per la unió de la Ribera de Noedes i la Ribera d'Orbanyà. Des d'aquell lloc s'adreça cap a llevant, marcant uns meandres força tancats, a causa de l'orografia de la vall. Rep de seguida per l'esquerra el Còrrec de la Solana, i poc després per la dreta el Comall de les Saleres. Després, per l'esquerra, els dos còrrecs de les Esquerdes, i, poc després, per la dreta el Còrrec de Bell-lloc, que hi aporta també el Torrent Fosc i el Comall de Bell-lloc, els dos comalls de les Fontanelles i els dos de les Termeneres. Finalment, en el terme de Conat, hi aflueix per l'esquerra el Còrrec de Santa Margarida, que hi aporta els còrrecs de la Capella i de la Font de l'Aram. Aquest còrrec fa de termenal entre Conat i Rià i Cirac.

## Terme de Rià i Cirac

Ja dins del terme de Rià i Cirac, en la part corresponent a l'antic terme de Rià, rep per l'esquerra el Còrrec de Llúgols, el Còrrec de la Llisa i el Còrrec de Salabert. Després d'un tram en què no rep cap afluent destacat, pel fort pendent dels dos costats de la vall, arriba al nord-est del poble de Rià, des d'on, ara inflexionat cap al nord-est i en un curs quasi paral·lel al de la Tet, va a abocar-se en aquest riu. Just abans, però, encara rep per l'esquerra el Còrrec de les Deveses, que hi aporta el dels Colls, i el Còrrec de la Coscolleda, que fa de termenal amb Prada.

## Referències

* ↑ Becat a, 2015.
* ↑ Becat b, 2015.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «43 - Conat i Vellans». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Becat, Joan. «100 - Noedes i 132 - Rià i Cirac». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Noedes, Conat i Rià». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Edgerton (Wisconsin)

Edgerton és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 4.933 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Edgerton tenia 4.933 habitants, 1.958 habitatges, i 1.268 famílies. La densitat de població era de 519 habitants per km².
Dels 1.958 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,1% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 35,2% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.684 $ i la renda mediana per família de 52.555 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.890 $ mentre que les dones 24.231 $. La renda per capita de la població era de 20.481 $. Aproximadament el 3,7% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Edgerton» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Edgerton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Reble

* Aquest article tracta sobre reble (material de construcció). Vegeu-ne altres significats a «reble (geologia)».
Un reble es diu del conjunt de fragments de pedra de petita mida utilitzada habitualment com a rebliment de forats en parets de pedres grosses i irregulars o bé com a superfície de càrrega als paviments de les carreteres, sobretot a l'àmbit rural.

## Referències

* ↑ «reble | enciclopèdia.cat». [Consulta: 2 octubre 2018].
# Sofia Ravogli

Sofia Ravogli (Roma, 1865 - juny 1910) fou una cantant dramàtica italiana.
Estudià en el Conservatori de Milà i cantà en els principals teatres d'Itàlia i d'Europa. Era dotada de moltes aptituds per a la seva professió, car a la seva bonica veu unia una figura esvelta i bella. Treballà quasi sempre en companyia de la seva germana, de nom Giulia, compartint amb ella els principals papers. Així en Orfeu de Gluck, Sofia tenia el paper d'Eurídice, i Giulia el d'Orfeu. Juntes també interpretaren Aida, Norma, Semiramide, Tannhauser, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 49, pàg. 894. (ISBN-84-239-4549-9)

## Enllaços externs

* Treballs per o sobre Sofia Ravogli en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Nfifa

Nfifa (en àrab نفيفة, Nfīfa; en amazic ⵏⴼⵉⴼⴰ) és una comuna rural de la província de Chichaoua, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.463 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tel Keppe

Tel Keppe —també transliterat Tel Keipeh; en siríac antic ܬܠ ܟܐܦܐ, Tal Kepe, literalment «Turó de Pedres»; en àrab تل كيف, Tall Kayf— és una de les viles històriques assíries més grans de l'Iraq septentrional. Està situat a la governació de Nínive, a menys de 15 km al nord de Mossul.

## Història

Històricament la seva població s'estimava al voltant de 12.000 habitants, però entre els anys 1976 a 2001 va arribar a uns 30.000 habitants.
El 6 d'agost de 2014, aquesta ciutat va ser presa per Estat Islàmic (ISIS), junt amb les ciutats properes de Bakhdida, Bartella i Karemlash. Molts dels seus habitants es van haver d'exiliar.

## Cultura

Tel Keppe històricament ha estat el centre de la comunitat cristiana catòlica de l'Iraq.

## Referències

* ↑ Welcome to Tel Keppe at ChaldeansOnline http://www.chaldeansonline.org/telkeppe/ Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine.
* ↑ هل كانت تلكيف بلدة آشورية قديمة؟ Arxivat 2012-03-17 a Wayback Machine., فؤاد يوسف قزانجي
* ↑ Smith, Natalie Jill. "Ethnicity, Reciprocity, Reputation and Punishment: An Ethnoexperimental Study of Cooperation among the Chaldeans and Hmong of Detroit (Michigan)" (PhD dissertation). University of California, Los Angeles, 2001. p. 61. UMI Number: 3024065.
* ↑ Barack Obama Approves Airstrikes on Iraq, Airdrops Aid
# Lampropeltis getula

Lampropeltis getula és una espècie de serp de la família Colubridae. Es distribueix per l'est i sud dels Estats Units.

## Referències

* ↑ Reptile Database
# Atsuma

Atsuma (厚真町, Atsuma-chō) és una vila i municipi de la subprefectura d'Iburi, a Hokkaido, Japó. La vila d'Atsuma també forma part del districte de Yūfutsu.

## Geografia

El municipi d'Atsuma està situat a l'est de la subprefectura d'Iburi i pertany al districte de Yûfutsu. El terme municipal d'Atsuma limita amb els de Tomakomai i Abira a l'oest, amb Mukawa a l'est i amb Yuni i Yūbari al nord, ambdós municipis de la subprefectura de Sorachi.
Dins del terme d'Atsuma flueixen diversos rius, sent d'aquests el més important el riu Atsuma. El riu esta contingut per una presa al nord del municipi i continua baixant pel centre de la vila i desemboca a l'oceà pacífic, prop de la terminal de transbordadors del port de Tomakomai i de la planta d'energia Tomato-Atsuma.

## Història

El 6 de setembre de 2018 la vila d'Atsuma fou el municipi més afectat pel terratrèmol de Hokkaidō de 2018, el qual tingué el seu epicentre a la subprefectura d'Iburi. El sisme provocà deslliçaments de terra que mataren a alguns vilatans i soterraren part dels habitatges de la vila.

## Transport

Degut a la seua proximitat a la ciutat de Chitose, la vila d'Atsuma es troba relativament a prop del Nou Aeroport de Chitose. També, des del port de la ciutat veïna de Tomakomai salpen els transbordadors de la companyia Shin Nihonkai Ferry. Part del port de Tomakomai, tot i dir-se amb el nom d'aquesta ciutat, es troba al terme municipal d'Atsuma.

### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils de Hokkaido (JR Hokkaido)
** Estació de Hama-Atsuma

### Carretera

* Autopista de Hidaka
* Nacional 235
* Prefectural 10
* Prefectural 59
* Prefectural 129
* Prefectural 235
* Prefectural 259
* Prefectural 287
* Prefectural 482
* Prefectural 924
* Prefectural 1046
* Prefectural 1065

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=01581
* ↑ http://www.iburi.pref.hokkaido.lg.jp/gyosei/machi/index.htm
* ↑ «Japan Earthquake death toll: How many dead in 6.7-magnitude earthquake in Hokkaido?» (en anglès). Daily Express.
# Roland Moreno

Roland Moreno (el Caire, Egipte, 11 de juny de 1945 - París, 29 d'abril de 2012) fou un inventor francès que va dissenyar l'any 1974 un objecte portable que incloïa un microxip com a mitjà de pagament o d'identificació.
Aquest invent, i les patents que va dipositar, van donar lloc a la creació de les targetes intel·ligents, utilitzades no només com a targetes de crèdit sinó en un gran nombre d'aplicacions. Aquesta tecnologia ha evolucionat fins a realitzacions com la targeta Navigo sense contacte, que s'usa per a circular en el metro de París.
El 2009 Roland Moreno fou nomenat cavaller de la Legió d'Honor.

## Referències

* ↑ «Your Money in Transition». Washington DC: Smithsonian National Museum of American History. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 febrer 2014].
# Edifici Coliseu

L'Edifici Coliseu és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'Edifici neix amb la conclusió de la plaça de Sant Agustí. Crea un conjunt amb l'edifici que tenia el cinema Coliseu, però està totalment diferenciat d'ell per la composició del nou edifici i que és el que es cataloga. De planta baixa i 6 pisos el cos proper a la plaça, i de planta baixa i 5 pisos amb àtic el restant i més gran. Aquestes 2 alçades diferencien la seva composició i tractament. La primera es planteja com una gran obertura des del el segon pis al cinquè. A la planta baixa es crea una altra obertura amb pilars rodons i dins de la composició de la restant. La segona part és l'edifici allargassat i a nivell del segon pis al cinquè és una galeria volada que recull les obertures generals a través d'una malla controlada on hi ha galeries tancades i balcons-terrasses. Aquest element volat es tracta com un element sobreposat a la façana d'alineació de carrer i d'obertures diferents als laterals. La façana, ambdues, es clou amb cornisa de formigó vist.

## Història

A principis dels 2000 es va començar la seva construcció, que neix de l'enderroc de l'antic bar Coliseu (bar del cinema del mateix nom). El cinema encara és a la planta baixa de l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Edifici Coliseu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].