OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Severo Catalina del Amo

Severo Catalina del Amo (Conca, 6 de novembre de 1832 -Madrid, 19 d'octubre de 1871) va ser un polític i escriptor espanyol, oncle de l'escriptor Mariano Catalina Cobo (1842-1913). Fou ministre durant el regnat d'Isabel II d'Espanya i acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola

## Biografia

Els primers estudis els va fer a Conca, i el 1845 es va traslladar a la Universitat Central de Madrid, on va cursar Dret i Filosofia i Lletres. En acabar la carrera, hi va obtenir la càtedra d'Hebreu. Molt aviat es va iniciar com a periodista, escriptor i polític. Va començar al periòdic local El Reformador Conquense i després, ja a Madrid, va col·laborar en publicacions com El Sur i El Estado (fundat per Ramón de Campoamor, que va prologar el seu assaig més famós, La mujer, que va arribar a ser reimprès 115 vegades en segle i mig) i a El Horizonte, del que va arribar a ser director. Tendint sempre a l'ala més conservadora de l'espectre, es casà amb Teresa Enriquez y Antolinez de Castro, de família noble. No va tenir descendència.
Va escriure un assaig força progressista sobre la condició femenina, per haver estat escrit per un moderat. En 1863 va aconseguir ser elegit diputat per Alcázar de San Juan i més tard per Conca fins a 1868. En 1860 fou elegit membre de la Reial Acadèmia Espanyola.
El 1864 fou nomenat Director General del Registre de la Propietat i Director General d'Instrucció Pública en 1866. Molt poc abans de la Gloriosa de 1868 va ocupar dues carteres ministerials, per molt poc temps, la de Marina i la de Foment al Govern de Luis González Bravo. Acompanyà Isabel II a l'exili i la sobirana li encarrega diverses missions confidencials, una d'elles a Roma. Tornà a Espanya en 1871, regnant Amadeu I d'Espanya, i va morir poc després.

## Obres

* La Mujer en las diversas relaciones de la familia y de la sociedad. Apuntes para un libro, Madrid, Imprenta de Luis García, 1858, varias ediciones, muy reimpreso hasta hoy.
* Obras completas, 1876-1877, 6 vols. Contienen:
** La mujer
** La verdad del progreso
** Viaje de Sus Majestades a Portugal
** La rosa de oro
** Discursos literarios
** Roma.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa de la RAH
* ↑ Severo Catalina a xtec.es

## Enllaços externs

* Biografia a "alcarreños célebres"
* Obres de Severo Catalina a onlinebooks
# Siranges

Siranges (Sirangae, Σιράγγαι o Σηράγγα) foren un poble de l'interior de Líbia. Són esmentats per Ptolemeu (4.6.17).

## Referències

* ↑ «Sirangae a Dictionary of Greek and Roman Geography (1854)». William Smith, LLD, Ed.. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Sionisme socialista

El sionisme socialista (en hebreu: ציונות סוציאליסטית) (també conegut com a sionisme laborista) és el nom que rep l'ala esquerra tradicional del sionisme i es va orientar històricament cap al moviment obrer jueu. A diferència de la branca política del sionisme, fundada per Theodor Herzl i continuada per Chaim Weizmann, el sionisme socialista no va creure que pogués crear-se un Estat jueu apel·lant simplement a la comunitat internacional o recorrent al suport de nacions poderoses com Gran Bretanya, Alemanya o l'Imperi Otomà. Per contra, els sionistes socialistes van creure que solament es podria crear un Estat jueu com a part de la lluita de classes, amb els esforços de la classe obrera jueva assentada a Palestina i que construïa un Estat a través de la creació dels quibuts en el camp i d'un proletariat jueu en les ciutats. Els pensadors principals d'aquest corrent van ser Moises Hess (en la seva obra Roma i Jerusalem), Dov Ber Borojov (Bases del Sionisme Proletari), Nahum Sirkin, David Aron Godon i Berl Katzenelson. Va ser el corrent dominant del moviment sionista des del seu sorgiment fins a la dècada de 1970
Molts socialistes d'arreu del món han qüestionat que pugui considerar-se socialista una ideologia basada en la creació d'un estat colonial i excloent de les poblacions autòctones no jueves, plantejaments contraris a la més mínima solidaritat de classe i anti-racisme socialistes.
# Sobirania individual

La Sobirania individual (també coneguda com a autopropietat) és un concepte de la teoria de l'anarquisme, particularment l'anarcoindividualisme i el llibertarisme (anarcocapitalisme). És la convicció de què la disposició del cos i la vida d'una persona només pertany a ella. "L'autopropietat" és un manlleu i procedeix de l'anglès "self-ownership", que fou introduït per autors nord-americans com Josiah Warren, Benjamin R. Tucker i altres cap a finals del segle xix.
Sovint, la paraula també es refereix a la creença que cadascú té dret als fruits del seu propi treball (sempre que no els posi contractualment a disposició d'altres).
El concepte ha de traçar el límit entre l'àmbit de l'individu i el de la comunitat. A conseqüència d'això, l'Estat no pot disposar de la persona individual, justament perquè la persona pertany a si mateixa. Les limitacions són, argumenten els defensors de la propietat d'un mateix, que només es permet d'exercir el dret en defensa pròpia.
Amb l'ajuda de l'autopropietat es poden justificar alguns dels drets fonamentals. Per exemple, tota persona té dret a manifestar la seva opinió, ja que el seu cos li pertany i només ell ha de decidir com vol utilitzar-lo. De la mateixa manera es raonen el dret a la vida i a la integritat física.

## Bibliografia

* Max Stirner: Der Einzige und sein Eigentum (1845}. Stuttgart: Reclam, 1972 ISBN 3-15-003057-9 (Text complet en línia) (alemany)
* Bernd A. Laska: Der „Eigner“ [seiner selbst] bei Max Stirner. En: ibid: „Katechon“ i „Anarch“. Nürnberg 1997, p. 41-47 (Resum en línia) (alemany)

## Vegeu també

* Discurs de la servitud voluntària
# Servi Sulpici Rufus

Servi Sulpici Rufus és el nom dels següents personatges:
* Servi Sulpici Rufus (tribú consolar), tribú militar amb poder consolar tres vegades a la primera part del segle iv aC
* Servi Sulpici Camerí Rufus, cònsol de Roma el 345 aC
* Servi Sulpici Rufus (cònsol), cònsol el 51 aC
* Servi Sulpici Rufus (militar), militar romà del segle i aC
# Servi Sulpici Camerí Rufus

Servi Sulpici Rufus (llatí: Servius Sulpicius Camerinus Rufus) va ser un magistrat romà del segle iv aC. Formava part de la família dels Camerins, una branca de la gens Sulpícia, d'origen patrici.
Va ser elegit cònsol l'any 345 aC juntament amb Marc Fabi Dorsó i en aquest càrrec va ser responsable de l'atac i conquesta de la ciutat de Sora. Ho expliquen Titus Livi i Diodor de Sicília

## Referències

* ↑ Historia de Roma VII,26
* ↑ Bibliotheca historica XVI,66
# Servi Sulpici Galba (pretor 54 aC)

Servi Sulpici Galba (llatí: Servius Sulpicius S. f. S. n. Galba) va ser un magistrat romà. Era net del cònsol Servi Sulpici Galba, pare de Gai Sulpici Galba i besavi de l'emperador Galba. Formava part de la gens Sulpícia i era de la família dels Galba, d'origen patrici.
Juli Cèsar el va enviar contra els nantuates, veragres i seduns al començament de la seva campanya a la Gàl·lia i els va derrotar. Després va dirigir la Legió XII Fulminata a Octodurus, al país dels al·lòbroges, però va haver d'abandonar el Setge d'Octodurus on havia de passar l'hivern, per la pressió enemiga, fins al territori dels al·lòbroges. L'any 52 aC, al final de la campanya es va estacionar entre els hedus per passar l'hivern, amb la Legió XIV Gemina. El 54 aC va ser pretor urbà. El 49 aC va ser candidat a cònsol recolzat per Juli Cèsar, però no va ser elegit, segurament per la seva amistat amb Cèsar, que ja començava les seves disputes amb Pompeu.
Va ser amic de Dècim Brut i de Ciceró, i durant la guerra de Mutina va dirigir la legió Màrtia, que havia estat estacionada a Macedònia. Segons Suetoni, va prendre part a la conspiració contra Juli Cèsar. A la Tercera guerra civil, l'any 43 aC va ser legat de l'exèrcit senatorial contra Marc Antoni i va participar en la batalla on Antoni va ser derrotat. El seu paper a la batalla l'explica ell mateix en una carta a Ciceró que encara es conserva. Després de la batalla de Mutina va ser enviat a Roma per Dècim Juni Brut Albí, en un intent d'aturar Marc Antoni. Però un canvi en la situació política fa que s'aturi aquesta persecució. Després de la instauració del Segon Triumvirat, va ser condemnat a mort per la Lex Pedia. Segurament va ser jutjat, condemnat a mort i executat.

## Referències

* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico III, 1-6
* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico VII, 90
* ↑ Les gestes de la Legió Martia són registrades per Apià, Cassi Dió, Valeri Màxim i Ciceró, però només pel seu nom, i la xifra relacionada amb aquesta legió no es coneix.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 206.
# Something to Hide

Something to Hide (comercialitzada als Estats Units com Shattered) és una pel·lícula de thriller britànica del 1972 escrita i dirigida per Alastair Reid, basada en una novel·la de Nicholas Monsarrat del 1963. Fou protagonitzada per Peter Finch, Shelley Winters, Colin Blakely, Linda Hayden i Graham Crowden.

## Sinopsi

Finch interpreta un home assetjat per la seva espantosa dona (Winters) que després d'agafar en una autopista una adolescent embarassada (Hayden) és abocat a l'assassinat i la bogeria. La pel·lícula no es va estrenar comercialment als Estats Units fins al 1976.

## Repartiment

* Peter Finch - Harry Field
* Shelley Winters - Gabriella
* Colin Blakely - Blagdon
* John Stride - Sergent Tom Winnington
* Linda Hayden - Lorelei
* Harold Goldblatt - Dibbick
* Rosemarie Dunham - Elsie
* Helen Fraser - Miss Bunyan
* Jack Shepherd - Joe Pepper
* Graham Crowden - Lay Preacher

## Recepció

Fou exhibida com a part de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1972, tot i que no va rebre cap premi.

## Referències

* ↑ «Something to Hide». Turner Classic Movies. [Consulta: 15 març 2016].
* ↑ «Something to Hide (1971)». BFI.
* ↑ Something to Hide at Internet Movie Database; www.imdb.com.
* ↑ Release information for Something to Hide; www.imdb.com.
* ↑ En la cuarta jornada, intriga a la inglesa y colosalismo a la soviética, La Vanguardia, 15 de juliol de 1972
# Sociedad Autónoma de Mujeres de Barcelona

Sociedad Autónoma de Mujeres de Barcelona fou una organització de caràcter feminista fundada a Barcelona el 1891 per Teresa Claramunt, Ángeles López de Ayala i Amalia Domingo Soler, encara que algunes indiquen que ja tenia activitat el 1889. La data oficial de fundació va ser el 1891 com a culminació de dos grans mítings. Un que es va celebrar el 12 d'abril d'aquell any al Círculo Ecuestre i que va aplegar unes 4.000 dones i l'altre el 26 d'abril al Teatre Circ Barcelonès, al carrer Montserrat i al que també van assistir unes 3.000 treballadores.
Preconitzava la defensa dels interessos laborals i socials de la dona així com la seva autoemancipació. És considerada la primera organització feminista i reivindicava el dret de la dona a participar en tots els nivells de la vida socials i polítics. La seva primera seu va ser al barri del Raval, al carrer de la Cadena per, posteriorment, traslladar-se al carrer Ferlandina, on es realitzaven activitats pioneres a l'època com classes d'alfabetització per a dones, vetllades pedagògiques, actes recreatius i esportius, així com debats polítics, laborals i socials.
El 1898 fou substituïda per la Sociedad Progresiva Femenina, creada a la vila de Gràcia.

## Referències

* 1 2 3 4 Albertí, Elisenda. Decidides. Set dones contra corrent.. Albertí Editor, 1/3/2017, p. 55-58. ISBN 9788472461574.
# Sorghastrum

Sorghastrum és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Sorghastrum apalachicolense D. W. Hall
* Sorghastrum liebmannianum Hitchc.
* Sorghastrum nudipes Nash
* Sorghastrum nutans
* Sorghastrum rigidifolium Swallen
* Sorghastrum viride Swallen
# Sorgina

Sorgina és el nom basc per a la bruixa. La mitologia basca situa les "sorginak" com a assistents de la deessa Mari en la seua lluita per fer pagar cara la mentida. Com a personatges històrics, les sorginak es reunien les nits dels divendres en un prat anomenat en basc akelarre ("prat del boc") o eperlanda ("camp de la perdiu") per a celebrar rituals magico-eròtics hui foscos, que han passat tristament a la història a causa de la cruel persecució amb què la Inquisició cristiana va sotmetre els seus participants. Cal no confondre la sorgina (bruixa) amb l'azti (mag o endeví).
Pel que fa a l'etimologia, Joxemiel Barandiaran proposa que deriva de sorte + -gin, significant per tant "llançadora de sorts". No obstant és més probable que derive de sor- + -gin: creador(a). També es pot interpretar com la comare actual.

## Referències

* ↑ «SORGIN 'bruja’ - Mitología de Vasconia». [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «Bruja :: Auñamendi Entziklopedia :: Euskomedia», 09-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-09. [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «Buber's Basque Page: Basque Mythology: Witchcraft». [Consulta: 13 juliol 2019].
# South Alamo

South Alamo és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 3.101 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Alamo tenia 3.101 habitants, 649 habitatges, i 608 famílies. La densitat de població era de 592,7 habitants per km².
Dels 649 habitatges en un 70,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 76,6% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 6,2% no eren unitats familiars. En el 4,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 45,6% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 10,9% de 45 a 60 i un 3,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 20 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 13.906 $ i la renda mediana per família de 14.598 $. Els homes tenien una renda mediana de 14.944 $ mentre que les dones 11.094 $. La renda per capita de la població era de 3.162 $. Aproximadament el 66,2% de les famílies i el 69,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Alamo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Alamo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Singaling Hkamti

Singaling Hkamti (Zingkaling Hkamti) fou un principat xan dins de territori birmà (divisió de Sagaing), situat a les muntanyes fronteres amb Nagaland situades al nord-oest de l'Estat Shan, que va conservar l'autonomia almenys des del segle xv. Estava dividit en dos per una franja de terra del subdistricte de Homalin. Estava poblat per xans i katxins amb una petita minoria de xins. Sotmès al rei de Birmània va ser encarregat a un myosa el 1820. Els xans foren en gran part desplaçats pels katxins que es van apoderar de l'estat vers el 1886 i encara que només hi havia cinc pobles katxins, després va prosperar i no reconeixien l'autoritat del saofa o sawbwa que només va conservar 4 llogarets. Amb ajut britànic el príncep va poder restablir el control i els pobles xans eren 8 el 1889 i el 1901 ja eren 24 (s'estimaven la seva població en uns 1500 xans i 400 birmans). Va quedar sota autoritat del subcomissionat del districte d'Upper Chindwin de Birmània. La superfície era de 2546 km² i la població 2.048 habitants (1901) però no es comptaven ni els katxins ni els xins. El príncep pagava un tribut de 100 rupies al govern britànic; el seu exèrcit era de 30 homes amb fusells i 100 amb armament sense foc. Va quedar integrat a Birmània amb la independència el 1947.

## Myosa de Singaling Hkamti des de 1820

* Sao Nyi Kaung 1820 - 1844
* Sao Ai 1844 - 1853
* Sao Hi 1853 - 1882
* Sao .... 1882 - 1886
* Sao Ni Taung 1887 - 1892
* Sao Hon (Po Hlaung) 1892 - 1894
* Ma Pu (princesa) 1894 - 1898
* Sao E 1898 - 1927
* Maung Ba Thein 1927 - 1959

## Referències

* ↑ Imperial Gazetteer of India, v. 24, p. 436.
* ↑ Shan and Karenni States of Burma

## Enllaços externs

* The Imperial Gazetteer of India
* "Gazetteer of Upper Burma and the Shan states"
# Singai Pararasasegaram

Singai Pararasasegaram (tàmil சிங்கைப் பரராசசேகரன்) (mort 1519) fou rei de Jaffna de la dinastia Aryacakravarti. Va governar del 1478 al 1519, en una època en què van arribar els portuguesos, cosa el converteix en un dels reis més conegut, només després de Cankili I (1519–1561). Va succeir al seu pare Kanakasooriya Cinkaiariyan i fou el pare del seu successor Cankili I.

## Biografia

Singai Pararajaseakaram fou el fill gran de Kanakasooriya Cinkaiariyan (o Cingaiariyan) que va perdre i després va recuperar el regne de Jaffna del rival regne de Kotte. Singai Pararajasekaram fou també el primer que no va utilitzar el títol Singaiariyan o Cinkaiariyan com a part del seu nom de regne. Després d'ell tots els reis van portar la versió més curta "Singai" com a part del nom de regne.
Després de recuperar el regne (el seu pare va governar per segon cop de 1467/1468 a 1478) Singai Pararajasekaram es va concentrar en el desenvolupament de l'àrea nuclear del regne més que a cap intent d'expansió territorial.
Singai Pararajasekarm va tenir tres esposes: Rasaletchumi Ammal, Valliammai i Mangathammal. Va tenir vuit fills a través d'aquestes tres esposes.

## Govern

Va ser conegut per dirigir les seves energies cap a consolidar el potencial econòmic del regne per maximitzar ingressos de perles i exportacions d'elefants i per ingressos de la terra. És també conegut per la seva naturalesa agressiva i violenta. El regne esdevingué menys feudal que la majoria d'altres regnes de Sri Lanka del mateix període. Una important literatura local tàmil va ser produïda i els temples hindús van ser construïts durant aquest període incloent-hi una acadèmia per l'avenç de la llengua.
A la seva mort el va succeir el seu fill Cankili I.

## Notes

* 1 2 Kunarasa K, The Jaffna Dynasty p.73-77
* 1 2 Nadarajan V, History of Ceylon Tamils p.83-84

## Referències

* Nadarajan, Vasantha. History of Ceylon Tamils. Toronto: Vasantham, 1999, p. 146.
* Kunarasa, K. The Jaffna Dynasty. Johor Bahru: Dynasty of Jaffna King’s Historical Society, 2003, p. 122. ISBN 955-8455-00-8.
# Sing Slowly Sisters

Sing Slowly Sisters va ser concebut com a segon àlbum en solitari de Robin Gibb l'any 1970, però les cançons que havia d'incloure no es van publicar fins al 2015, a títol pòstum, i incloses al disc Saved by the Bell: The Collected Works of Robin Gibb 1968–1970.
L'àlbum va ser produït pel mateix Robin i per Vic Lewis. L'àlbum Sing Slowly Sisters hauria presentat aquesta llista de cançons:
* Life
* I've Been Hurt
* Irons in the Fire
* Cold Be My Days
* Avalanche
* Make Believe
* All's Well That Ends Well
* Very Special Day
* Sky West and Crooked
* Sing Slowly Sisters
* C'est la vie, au revoir
# Southwest Greensburg

Southwest Greensburg és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 2.398 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Southwest Greensburg tenia 2.398 habitants, 1.097 habitatges, i 645 famílies. La densitat de població era de 2.314,7 habitants/km².
Dels 1.097 habitatges en un 24,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,2% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 41,2% no eren unitats familiars. En el 36% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.750$ i la renda mediana per família de 43.929$. Els homes tenien una renda mediana de 31.219$ mentre que les dones 24.613$. La renda per capita de la població era de 18.281$. Entorn del 5,8% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Southwest Greensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Southwest Greensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Smartshops

Una smart shop o smartshop, literalment botiga intel·ligent, és un terme en anglès per a designar un establiment de venda al detall especialitzant en la venda de susbstàncies psicoactives, normalment inclouen les psicodèliques i la bibliografia relacionada.
Als Països Baixos, on hi ha una legislació molt permisiva, també hi ha la majoria de les smartshops d'Europa, les vendes allà inclouen Salvia divinorum, Amanita muscaria, Peyote, San Pedro cactus, Tabernanthe iboga i diversos ingredients per a preparar Ayahuasca.
Des de desembre de 2008 els bolets màgics estan sota control estricte als Països Baixos, tanmateix la Psilocybina no està inclosa en la restricció de venda.
En temps passats als Països Baixos les smartshops també venien substàncies sintètiques que no eren il·legals en aquell país. Actualment la venda de drogues sintètiques que no estan explícitament aprovades com aliment, suplements o medicines és il·legal als Països Baixos.

## Referències

* ↑ «Amsterdam Smartshops | Amsterdam.info» (en anglès). [Consulta: 28 octubre 2018].
# Straupitz

Straupitz (baix sòrab: Tšupc) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Lieberose/Oberspreewald. Comprèn els districtes de Horst i Straupitz-Buschmühle.

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 1875 | 1 190 |
| 1890 | 1 278 |
| 1910 | 1 147 |
| 1925 | 1 106 |
| 1933 | 1 044 |
| 1939 | 963 |
| 1946 | 1 638 |
| 1950 | 1 648 |
| 1964 | 1 454 |
| 1971 | 1 502 |
| Any | Població |
| 1981 | 1 372 |
| 1985 | 1 327 |
| 1989 | 1 344 |
| 1990 | 1 333 |
| 1991 | 1 311 |
| 1992 | 1 312 |
| 1993 | 1 299 |
| 1994 | 1 295 |
| 1995 | 1 293 |
| 1996 | 1 276 |
| Any | Població |
| 1997 | 1 236 |
| 1998 | 1 217 |
| 1999 | 1 203 |
| 2000 | 1 184 |
| 2001 | 1 163 |
| 2002 | 1 132 |
| 2003 | 1 115 |
| 2004 | 1 090 |
| 2005 | 1 054 |
| 2006 | 1 042 |
| Any | Població |
| 2007 | 1 031 |
| 2008 | 999 |
| 2009 | 997 |
| 2010 | 988 |
| 2011 | 1 015 |
| 2012 | 993 |
| 2013 | 991 |

## Personatges il·lustres

* Albin Moller, un dels primers autors de la literatura sòraba.

## Referències

* ↑ Les fonts de dades es poden trobar en els Wikimedia Commons Population Projection Brandenburg at Wikimedia Commons