OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# DECtape

Introduïdes el 1964, els DECtapes eren cintes magnètiques direccionables i barates, utilitzades amb l'equips DEC en els anys 60 i 70. També va existir un suport en els VAX per raons de compatibilitat. Aquestes cintes, d'una amplada de 3/4 de polzada, eren contingudes en petites bobines i organitzades en blocs, podent ser llegits o escrits individualment, contràriament a les cintes magnètiques dels ordinadors centrals. La seva capacitat era en contrapartida ben més feble: 184 K paraules de 12 bits o 144 K paraules de 18 bits. Les mides dels blocs van ser de 120 paraules de 12 bits o de 256 paraules de 18 bits. Ben més fàcils per a la lectura de dades i programes que la cinta perforada dels teletips, des del punt de vista de la programació informàtica, els DECTapes podrien utilitzar-se també com unitats de disc molt lents.

## Referències

* ↑ «DECtape» (en anglès), 11-09-1997. [Consulta: 24 juliol 2010].
* ↑ «TU56 DECtape Drive Information» (en anglès). [Consulta: 24 juliol 2010].

## Enllaços externs

* DECtape (anglès)
* TU58 DECtape II User's Guide Arxivat 2010-08-07 a Wayback Machine. PDF (anglès)
# Baldriga de Newell

La baldriga de Newell (Puffinus newelli) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae) que cria a diverses illes de l'arxipèlag de Hawaii, i es dispersa pel Pacífic central.
# Bartomeu Mestre Barceló

Bartomeu Mestre Barceló va néixer l'any 1790 a Felanitx. Era teòleg i escriptor. L'any 1821 va ser elegit com a rector de Manacor, però acabà aviat després de 3 anys. L'any 1842 fou director de l'Institut Balear. Morí a Palma l'any 1852 amb 62 anys.

## Obres

* "Memoria histórica de la catástrofe sucedida en el pueblo de Felanitx" l'any 1844.
* Dues peces teatrals: "Pastorells al naixement" i "Josep venut per sos germans".
* Va traduir diverses obres del francès com: "Elementos de Historia Natural" i encara més.

## Referències

* ↑ Miquel Dolç (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum. Palma: Promomallorca, p.. ISBN 978-84-8661717-2
# Éric Vuillard

Éric Vuillard (Lió, 1968) és un escriptor i cineasta francès, Premi Goncourt de l'any 2017.
Va néixer a Lió el 4 de maig de 1968. Va iniciar la seva obra literària l'any 1999 amb la publicació de la novel·la Le Chasseur.
La major part de les seves obres tenen com a marc de referència fets de caràcter històric, des de la caiguda de l'Imperi Inca (Conquistadors) fins a la revolució francesa, passant per la conquista colonial (Congo) o la Segona Guerra Mundial, tema de l'obra premiada amb el Goncourt de 2017. Anteriorment va publicar una obra que situa al lector al costat dels pobres diables que van empunyar forques i piques per assaltar la Bastilla.
Com a cineasta, l'any 2002 va codirigir amb Phillipe Grandrieux La Vie Nouvelle i el 2009 va dirigir l'adaptació de la novel·la Mateo Falcone de Prosper Mérimée.

## Obra Literària

| Any | Títol |
| 1999 | Le Chasseur. |
| 2002 | Bois Vert. |
| 2005 | Tohu. |
| 2009 | Conquistadors. |
| 2012 | Congo. La bataille d'Occident. |
| 2014 | Tristesse de la terre: Une histoire de Buffalo Bill Cody. |
| 2016 | 14 Juillet. |
| 2017 | L'Ordre du jour. |
| 2019 | La guerre des pauvres. |
| 2022 | Une sortie honorable. |

## Premis literaris

| PREMI | ANY | OBRA |
| Ignatius J. Reilly | 2010 | Conquistadors |
| Franz Hessel | 2012 | La Bataille d'Occident |
| Valery-Larboud | 2013 | Congo |
| Prix d'une Vie | 2014 | Tristesse de la terre |
| Joseph-Kessel | 2015 | Tristesse de la terre |
| Goncourt | 2017 | L'Ordre du jour |
| Alexandre-Vialatte | 2017 | 14 Juillet |

## Filmografia
### Com a realitzador

* 2006: L'Homme qui marche
* 2008: Mateo Falcone

### Com a guionista

* 2002: La Vie Nouvelle
* 2006: L'Homme qui marche
* 2008: Mateo Falcone

## Referències

* 1 2 «Le goncourt 2017 récompense (enfin) Éric Vuillard» (en francès), 06-11-2017. Arxivat de l'original el 2019-03-30. [Consulta: novembre 2017].
* ↑ «Éric Vuillard. Ecrivain et cinéaste français» (en francès). Arxivat de l'original el 2016-04-07. [Consulta: novembre 2017].
* ↑ El Periódico, Dimecres 20 febrer 2019.
* ↑ «Éric Vuillard. Writter Director» (en anglès). [Consulta: novembre 2017].
* ↑ Traducció al català de Jordi Martín Lloret: "La batalla d'occident". Ed. 62. Octubre 2019.
* ↑ Traducció al català de Jordi Martín Lloret: Tristesa de la terra. Edicions 62, juny del 2021. ISBN 9788429779561
* ↑ Traducció al català de Jordi Martín Lloret: "14 de juliol" Ed. 62. Gener 2019.
* ↑ Vuillard, Éric. L'ordre del dia. Barcelona: Edicions 62 (Col·lecció El Balancí), 7 de març de 2018, p. 144. ISBN 978-8429776645.
* ↑ Traducció al català de Jordi Martín Lloret. "La guerra dels pobres". Ed. 62. Setembre 2020.
* ↑ Traducció al català de Jordi Martín Llobet. “Una sortida honorable”. Edicions 62. 2023 ISBN 9788429780918
# Cornella del Cap

La cornella del Cap (Corvus capensis) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies, semidesert i terres de conreu del sud-est del Sudan, est de Sudan del Sud, Etiòpia, Eritrea, Somàlia, nord-est de la República Democràtica del Congo, est d'Uganda, oest i centre de Kenya i est de Tanzània. Des de l'oest i nord-est d'Angola, oest de Zàmbia, Zimbabwe, Namíbia, Botswana i l'extrem oest de Moçambic cap al sud fins al sud de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Cornella del Cap». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Austrochaperina aquilonia

Austrochaperina aquilonia és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Allison, A. 2004. Austrochaperina aquilonia. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 1 de febrer del 2008.
# DEN 0255-4700

DENIS 0255-4700 és una nana marró extremadament tènue a uns 16 anys llum del sistema solar en la constel·lació d'Eridà. És la nana marró de classe L més propera a la Terra descoberta. La seva proximitat al sistema solar va ser establerta el 2006 pel grup RECONS.

## Referències

* ↑ Sergio Fajardo-Acosta «Discovery of the young L dwarf WISE J174102.78-464225.5» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 09-01-2014, pàg. 34. DOI: 10.1088/0004-6256/147/2/34.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* 1 2 URL de la referència: https://web.archive.org/web/20120513202710/http://www.chara.gsu.edu/RECONS/TOP100.posted.htm.
* ↑ Jonathan Gagné «BANYAN. VII. A new population of young substellar candidate members of nearby moving groups from the BASS survey». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 21-08-2015, pàg. 33. DOI: 10.1088/0067-0049/219/2/33.
* ↑ «2MUCD 10158 -- Brown Dwarf (M<0.08solMass)». Centre de Données astronomiques de Strasbourg. [Consulta: 14 desembre 2009].
* ↑ «DISCOVERY OF THE NEAREST L DWARF: THE INTRINSICALLY FAINTEST OBJECT AT VISUAL WAVELENGTHS KNOWN BEYOND OUR SOLAR SYSTEM». RECONS. [Consulta: 17 juny 2007].
* ↑ «The Solar Neighborhood. XVI. Parallaxes from CTIOPI: Final Results from the 1.5 m Telescope Program». The Astronomical Journal, 132, 3, 01-09-2006, pàg. 1234-1247. Bibcode: 2006AJ....132.1234C. DOI: 10.1086/505706.

## Enllaços externs

* RECONS List of the 100 nearest stars (anglès)
# Baronia de Polop

La Baronia de Polop fou una jurisdicció senyorial a l'entorn del Castell de Polop que fou concedida vers el 1268 a Berenguela Alfonso, i vers 1275 a Bertran de Bellpuig. Posteriorment passà a mans de Rodrigo Díaz de Mendoza, baró de Polop que el 1430 comprà a Joan II de Navarra la baronia de Benidorm. Per enllaç passà als Fajardo, als Puixmarín-Rocafull, als Teijeiro, als Valda i als Bernuy.
El territori d'aquesta baronia, enclavat a la comarca de la Marina, s'estén des dels rius Guadalest i Algar fins al terme de la Vila Joiosa, comprenent les platges de l'Albir i Benidorm, per l'interior limitava amb Callosa i el Castell de Guadalest.
Quan es funda aquesta baronia pren el nom de Polop perquè en aquesta època era el centre més important i el seu castell era la fortalesa més potent i més adequada per a la seguretat i defensa. Aquí s'hi instal·la el senyor i regularment resideix el baró o els seus procuradors, especialment quan passa aquest senyoriu a la família dels Fajardo.

## Referències

* ↑ «Baronia de Polop». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bartomeu Mestre Sureda

Bartomeu Mestre Sureda, "Balutxo" (Felanitx, 1952). Professionalment vinculat a la Caixa de Balears, Sa Nostra, entre el 1974 i el 2011, va ser responsable de l'Obra Social i Cultural (1979-1986) i director de Recursos Humans (2000-2007). Ha fet teatre, ràdio i televisió. Com a escriptor, entre altres llibres ha publicat ...com un aleig enmig de la calitja (1978), Crònica de la Cançó Catalana (UIB, 1987), Balada d'en Guillem d'Efak (Documenta Balear, 1997 i 2010), La Identitat Reeixida (Perifèrics, 2002), El darrer manuscrit (Columna, 2010). Va militar en el Partit Socialista de Mallorca (1979-1987) i a Esquerra Republicana (1987-1995), partit del qual va ser president de la federació de les Illes Balears i les Pitiüses. Va reposar la rapsòdia Siau qui sou! de Guillem d'Efak, enregistrada l'any 2011 per la Banda de Música de Manacor.
És membre de la Comissió Cívica Tricentenari 1715-2015. Participa activament donant conferències a Mallorca com 1715-2015, de la presa a la represa a més d'una dotzena de pobles. També ha publicat molts articles sobre el Tricentenari al seu bloc de VilaWeb. Cal destacar els articles dedicats a la Guerra europea de Successió: Petites Històries de la Guerra de Successió. Participa en el documental «La Resistència» realitzat per Pere Sánchez, amb Pere Morey Servera, Guillem Morro Veny i Oriol Junqueras i Vies. L'any 2014 també participà en els actes del Tricentenari a Barcelona, amb una conferència a l'Ateneu Barcelonès: 1715: pólvora i farina. Mallorca, rebost de Barcelona.

## Referències

* ↑ Miquel Dolç (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. p.7. Palma: Promomallorca, ISBN 978-84-8661717-2.
* ↑ Damià Pons, El Tricentenari, a tota màquina
* ↑ «Etziba Balutxo…». Vilaweb. [Consulta: Nov. 2015].
* ↑ «Petites Històries de la Guerra de Successió». Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 24 juny 2015].
* ↑ La Resistència
* ↑ «Tricentenari 1715/2015. OCB-Comissió Cívica». Arxivat de l'original el 2016-06-06. [Consulta: 24 juny 2015].
* ↑ El suport amagat de Mallorca a la Barcelona del 1714

## Enllaços externs

* Etziba Balutxo...
* Artillers Mariners Illencs
# Esteve Molero i Olivella

Esteve Molero i Olivella (Vilafranca del Penedès, 12 de novembre de 1975) és compositor, trombonista i comunicador. Fill del periodista Eugeni Molero i Pujós.
Pel que fa a la seva formació, està llicenciat en comunicació audiovisual per la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona (1997), graduat en Composició i Arranjaments de Jazz pel Conservatori de Rotterdam Codarts (2007) i format com a coach per l'Instituto Europeo de Coaching de Madrid (2014).
Com a comunicador ha estat guionista a Televisió de Catalunya, als programes com Sardana o Nydia i programes infantils del Club Súper 3. També ha estat codirector i guionista dels documentals Circ, cercle d'emocions (1999) i Andorra, del fardo al teleesquí (2000), amb Eduard Cornet. El curs 2012-13 va posar en marxa el primer grau universitari de composició musical a Espanya: Composició de Músiques Contemporànies (TAI - Universitat Rei Joan Carles) de Madrid, com a cap d'Àrea.

## Premis

* Medalla al Mèrit Musical de la Federació Sardanista de Catalunya (2011) per «la seva aportació a l'actualització de la música de cobla».
* Premi Nacional Agustí Borgunyó de l'entitat Sabadell Més Música (2014) per «la creació de noves propostes, per la reinterpretació dels clàssics i per aportar una visió singular de la cobla».
* Premi Recvll de Retrat Literari (2015) pel text «Manuel Rius, autor de música anònima».

## Referències

* ↑ «Esteve Molero & Retrio». surtdecasa.cat, 23-01-2017. [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «Nou llibre del músic Esteve Molero amb textos del seu pare». eixdiari.cat, 15-10-2014. [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «El músic Esteve Molero publica dos nous enregistraments». el3devuit.cat, 25-03-2014. [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «Circus: circle of emotions» (en anglès). euscreen.eu. [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ «Andorra, del fardo al teleesquí» (en anglès). euscreen.eu. [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ «Grado Composición Musical en Madrid - Escuela TAI» (en castellà). taiarts.com, 30-08-2012. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «El grup sardanista Balàfia de Lleida, premi Sardana 2011». xarxanet.org, 09-05-2011. [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «El compositor i guionista Esteve Molero i Olivella rep el Premi Nacional Agustí Borgunyó». eixdiari.cat, 03-03-2014 [Consulta: 8 novembre 2016].
* ↑ «Els premis Recull de Blanes reconeixen tres autors gironins en la seva 51a edició». diaridegirona.cat, 09-03-2015 [Consulta: 8 novembre 2016].

## Bibliografia

* Tom X, pàg. 75 de la Història de la Música Catalana, Valenciana i Balear Concepció Ramió i Diumenge. Edicions 62

## Enllaços externs

* Esteve Molero i Olivella - Lloc web oficial
# Wargemoulin-Hurlus

Wargemoulin-Hurlus és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 49 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Wargemoulin-Hurlus era de 49 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 20 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. 22 eren cases i 1 era un apartament. Dels 20 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 4 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Wargemoulin-Hurlus el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 28 persones, 24 eren actives i 4 eren inactives. De les 24 persones actives 23 estaven ocupades (15 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 4 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Wargemoulin-Hurlus hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Wargemoulin-Hurlus a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Wargemoulin-Hurlus a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sant Pol de Sant Joan de les Abadesses

Sant Pol de Sant Joan de les Abadesses és una església romànica del municipi de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) declarada bé cultural d'interès nacional. Les restes de l'antiga església parroquial de Sant Pol estan a prop del monestir de Sant Joan, al centre de la vila.

## Descripció

Actualment de l'edifici només en resta la capçalera i el frontis, ja que ha desaparegut tota la nau que les enllaçava. Es poden veure els tres absis disposats en forma de trèvol, que sostenen la cúpula sobre trompes que sosté la torre campanar del segle xviii. L'absis central, a llevant, presenta com a decoració una simple cornisa sostinguda per petites mènsules. El de migjorn té al ràfec arcuacions llombardes amb ornamentació esculpida als permòdols. El de tramuntana té la part superior destruïda. La portada, situada a la façana de ponent, és d'arcs en degradació, dos dels quals sostinguts per columnes amb capitells i timpà esculpit amb la representació de Crist entronitzat flanquejat per sant Pau i sant Pere i un àngel a cada extrem.

## Història

L'església, bastida a principis del segle xii, fou ampliada el 1728 amb una nau a cada costat, i una façana de coronament ondulat. El 1851 deixà de ser parròquia (funció que passà a l'antiga col·legiata del monestir). El 1936 fou destruïda, i l'abandonament subsegüent menà a la ruïna progressiva de l'edifici. Els anys 1960 se'n consolidà la part subsistent de la construcció romànica.

## Referències

* 1 2 «Sant Pol de Sant Joan de les Abadesses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Cuenca del Guadarrama

Segons la Guía de Turismo Rural y Activo, editada per la Direcció general de Turisme (Conselleria de Cultura i Turisme) de la Comunitat de Madrid, la Cuenca del Guadarrama és una de les Comarques de la Comunitat de Madrid, banyada per les aigües del riu Guadarrama.

## Municipis de la comarca

La comarca aquesta formada pels següents municipis, amb la superfície en quilòmetres quadrats, i la seva població en l'any 2023.
    MunicipiSuperfíciePoblació Total comarca 764,28 300.084 Alpedrete 12,64 15.312 Becerril de la Sierra 30,35 6.277 Brunete 48,94 11.014 Cercedilla 35,78 7.648 Collado Mediano 22,57 7.490 Collado Villalba 26,52 65.657 Colmenarejo 31,7 9.534 El Boalo 39,59 8.424 El Escorial 68,75 16.873 Galapagar 64,99 35.273 Guadarrama 56,98 17.063 Los Molinos 19,56 4.786 Moralzarzal 42,56 14.124 Navacerrada 27,29 3.282 Quijorna 25,71 3.863 San Lorenzo de El Escorial 56,4 18.489 Valdemorillo 93,68 13.651 Villanueva de la Cañada 34,92 23.593 Villanueva del Pardillo 25,35 17.731

## Vegeu també

* Comunitat de Madrid
* Comarques de la Comunitat de Madrid
* Municipis de la Comunitat de Madrid
# Baney

Baney o Santiago de Baney, és un municipi de Guinea Equatorial, de la província de Bioko Nord i situat a l'illa homònima. Antigament era coneguda com a Santiago de Baney.
Segons cens de 2015 tenia una població de 2.365 habitants.

## Referències

* ↑ «Santiago de Baney, Equatorial Guinea». places-in-the-world.com. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Santiago de Baney, Provincia de Bioko Norte, Equatorial Guinea». mindat.org. [Consulta: 21 juliol 2024].
# Demostratiu

Els demostratius són una classe de determinants o pronoms que indiquen la situació de l'objecte del qual es parla respecte al parlant. Determinats adverbis o altres paraules poden tenir la mateixa funció. Els demostratius tenen sempre un valor díctic, és a dir, depenent de la situació comunicativa varia el seu significat (a diferència del sentit ple de paraules com, per exemple, els substantius).
La major part de llengües que tenen demostratius indiquen dos graus de proximitat (lluny - a prop del parlant). Segueixen les que inclouen tres graus diferents i posteriorment les que tenen un sistema més complex, amb quatre o cinc termes diferents, els quals poden indicar la situació respecte als dos interlocutors, però també la ubicació del referent en altura o si és visible completament o de forma parcial. Aquests sistemes més elaborats tenen més presència en els idiomes nadius nord-americans o del Pacífic.

## En català

Els demostratius catalans són aquest, aquell, segons dos graus de distància amb el parlant, i les seves formes flexionades. En alguns dialectes, com és el cas del valencià també s'usen les formes eixe i este, amb la qual cosa hi ha tres graus, este, eixe, aquell que corresponen a açò, això, allò, formes les quals prescriu l'AVL com preferents per a tot el valencià, amb les seves variants. Tots aquests provenen del pronom llatí eccu'ĭste.

## Referències

* ↑ Diessel, Holger, "Distance Contrasts in Demonstratives" a Dryer, Matthew S. & Haspelmath, Martin (eds.) The World Atlas of Language Structures Online, 2011 capítol 41
# Baronia de Perpinyà

La baronia de Perpinyà és un títol nobiliari concedit el 1800 al cavaller de Cervera Francesc de Nuix i de Perpinyà, castlà d'Ivorra i de Pujalt, senyor de Calonge de Segarra i de Ferran.
El darrer i quart titular fou el seu besnet Antoni de Nuix i d'Espona. Després de la seva defunció el 1910, els hereus no van renovar el títol i el títol va quedar vacant.
El 2010, el rei Joan Carles I va atorgar-lo de nou a Roser Rahola d'Espona, presidenta de l'Editorial Vicens Vives, vídua de l'historiador Jaume Vicens Vives i descendent del primer baró, encara que no de forma directa. El seu fill, Pere Vicens Rahola, és l'actual titular des del 2020.

## Barons de Perpinyà

| | Titular | Període |
| Creació per Carles IV |||
| I | Francesc de Nuix i de Perpinyà | 1800-1809 |
| II | Lluís Maria de Nuix i de Ponsic | 1810-1848 |
| III | Joaquim Maria de Nuix i de Ferrer | 1849-1865 |
| IV | Antoni de Nuix i d'Espona | 1865-1910 |
| Nova creació per Joan Carles I |||
| I | Roser Rahola i d'Espona | 2010-2020 |
| II | Pere Vicens Rahola | 2020- |

## Referències

* ↑ «Baronia de Perpinyà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bamlak Tessema Weyesa

Bamlak Tessema Weyesa (Addis Abeba, Etiòpia, 30 de desembre de 1980) és un àrbitre de futbol etíop que pertany a la CAF, adscrit al comitè etíop. És àrbitre internacional de la FIFA des del 2009.

## Trajectòria

Tessema arbitra partits de la lliga etíop. El 2007 va esdevenir membre de la FIFA i de la CAF. Ha arbitrat partits del Campionat Africà de Nacions, de la Copa d'Àfrica de Nacions (2015 i 2017), de la Copa del Món sub17 (2017), de la Copa del Món sub20 (2017) i de la Copa del Món (2018).

## Referències

* ↑ «Bamlak Tessema Weyesa - Profile» (en anglès). transfermarkt.de. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Caf names Ethiopian referees for Mauritius-Ghana clash» (en anglès). Goal, 31-05-2016. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ Bharali, Abhijit. «FIFA U-17 World Cup 2017: Anthony Taylor, the Premier League connection to India's showpiece event» (en anglès). Sportskeeda, 15-09-2017. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Bamlak TESSEMA WEYESA» (en anglès). FIFA, 2017. Arxivat de l'original el 27 de juny 2018. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ Sheridan, Jim. «Who is Ethiopian referee Bamlak Tessema Weyesa and how many World Cups has he officiated at?» (en anglès). The Sun, 30-05-2018. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Six African referees chosen for 2018 World Cup» (en anglès). BBC, 29-03-2018. [Consulta: 27 juny 2018].