OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Erikub

Erikub (en marshallès: Ādkup) és un atol deshabitat de l'oceà Pacífic que forma un districte legislatiu de la cadena de Ratak de les Illes Marshall. Comprèn 14 illes i illots, té una superfície terrestre de tan sols 1,53 km² i envolta una llacuna amb una superfície de 230 km². Es troba al sud de Wotje.

## Història

El primer albirament registrat pels europeus va ser el 29 de juny de 1566 pel galió espanyol San Jerónimo, comandat pel pilot Lope Martín. És probable que hagués estat prèviament albirat per l'expedició espanyola de Ruy López de Villalobos entre desembre de 1542 i gener de 1543.
L'atol va ser reclamat per l'Imperi Alemany, juntament amb la resta de les Illes Marshall, el 1884. Després de la Primera Guerra Mundial va quedar sota el domini de l'Imperi Japonès. Després de la Segona Guerra Mundial va quedar sota el control dels Estats Units. Forma part de les Illes Marshall des de la seva independència, el 1986.

## Referències

* ↑ Marshallese-English Dictionary - Place Name Index
* 1 2 «Marshall Islands Municipalities». [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ Sharp, Andrew The discovery of the Pacific Islands Oxford, 1960, pp. 28, 42.
# Královice

Královice és un poblet del districte de Kladno a la regió de Bohèmia Central, República Txeca, amb una població a principi de l'any 2018 de 223 habitants.
Es troba al nord-oest de la regió i de Praga, a poca distància al nord del riu Berounka —un afluent esquerre del Vltava—, i prop de la frontera amb la regió d'Ústí nad Labem.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de. Estadístiques del districte de Kladno. Consultat el 2 d'agost de 2018.
# Atherinosoma microstoma

Atherinosoma microstoma és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.
Pot arribar a fer 10,7 cm de llargària màxima. La reproducció té lloc a la primavera austral (entre el setembre i l'octubre) i mor poc després de la fresa (la seua esperança de vida és de tan sols 1 any). Menja crustacis molt petits i insectes.
És un peix d'aigua marina, dolça i salabrosa; pelàgic-nerític; anàdrom i de clima temperat (33°S-40°S), el qual viu entre 0-8 m de fondària a les badies costaneres, estuaris i llacs. Es troba al Pacífic sud-occidental: és un endemisme d'Austràlia.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1861. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 3. Gobiidae, Discoboli, Pediculati, Blenniidae, Labyrinthici, Mugilidae, Notacanthi. Londres. Cat. Fishes v. 3: i-xxv + 1-586 + i-x.
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002.
* 1 2 3 4 «Atherinosoma microstoma» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
# Pars pro toto

Pars pro toto és una recurs llatí que significa «[prendre] una part pel tot» on una porció d'un objecte o concepte representa la totalitat d'aquest o el seu context. Quan s'utilitza en un context lingüístic, la frase significa que alguna cosa porta el nom d'una part d'ella, en si mateixa no necessàriament representativa de tot. Pars pro toto és un dispositiu comú en iconografia, en la qual la icona d'un particular pot representar un conjunt complet de característiques.
L'oposat a una pars pro toto és un totum pro parte, en què s'utilitza el tot per descriure la part.

## Geografia

Alguns gentilicis es fan servir de vegades per referir-se a una àrea més gran que la que li atribueix el seu significat estricte. Exemples comuns d'ús del pars pro toto en la geografia política són els següents: "Rússia" o "poble rus" per designar tot l'Imperi Rus o la Unió Soviètica, i/o la totalitat dels seus pobles sotmesos; "Holanda" per als Països Baixos; o "Anglaterra" pel Regne Unit. En aquests casos, pars pro toto i totum pro parte de vegades poden donar lloc a imprecisions, polèmiques o ofenses.

## Referències

* ↑ pars pro toto - Definition from the Merriam-Webster Online Dictionary (anglès)

## Vegeu també

* Metonímia
* Totum pro parte
* Trop (retòrica)
# Marxa Romànica Mèdium de Navàs

La Marxa Romànica Mèdium de Navàs és una caminada de resistència no competitiva pel Centre Excursionista de Navàs, que forma part del Circuit Català de Caminades de Resistència (CCCR) de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC).
Aquesta prova de resistència no competitiva és una versió més reduida de la Marxa Romànica de Resistència, també organitzada pel Centre Excursionista de Navàs, la qual segueix també part del recorregut del GR 176 amb sortida i arribada a Navàs, però que a diferència de l'anterior té una distància més curta, de 48 quilometres, i un desnivell acumulat d'uns 2424 metres, estant situada entre les cotes de 325 metres i 770 metres. La 'Marxa Romànica Mèdium de Navàs' és una prova esportiva plena de cultura i història, que transcorre per les ermites romàniques de la Catalunya Central. És un gran repte individual pels que es volen iniciar a les llargues distàncies. Amb laquesta marxa s'ha aconseguit la recuperació d'alguns trams d'antics camins que eren ja perduts i han estat acondicionats per a la disputa de la prova. L'itinerari de la Marxa Romànica Medium de Navàs, després de la sortida de Navàs, passa per la Torre de Merola, Cal Marçal, Cal Pallot, Sant Pau de Pinós, Sant Miquel de Terradelles, Santa Maria de Cornet i, finalment, de nou, arriba a Navàs.

## Referències

* ↑ «7a Marxa Romànica Medium de Navàs». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC). [Consulta: 4 març 2023].
* ↑ «La Romànica es reivindica. La marxa de resistència que se celebra a Navàs seguint les ermites del terme va aplegar mig miler de caminants i corredors en l'edició de la represa després de la suspensió de l'any passat». Regió7, 14·05·2021 [Consulta: 27 febrer 2023].
# Jeffrey Hoogland

Jeffrey Hoogland (Nijverdal, Hellendoorn, 3 d'octubre de 1993) és un ciclista neerlandès, especialista en el ciclisme en pista. Ha guanyat medalles en campionats del món i d'Europa.

## Palmarès

* 2014
** Campió d'Europa sub-23 en Velocitat per equips (amb Nils van 't Hoenderdaal i Matthijs Büchli)
** Campió dels Països Baixos en Quilòmetre
* 2015
** Campió d'Europa en Velocitat
** Campió d'Europa en Quilòmetre
** Campió d'Europa de Velocitat per equips (amb Nils van 't Hoenderdaal i Hugo Haak)
** Campió d'Europa sub-23 en Velocitat
* 2016
** Campió dels Països Baixos en Velocitat
** Campió dels Països Baixos en Keirin
* 2017
** Campió d'Europa en Quilòmetre

### Resultats a la Copa del Món

* 2014-2015
** 1r a Londres, en Velocitat
* 2017-2018
** 1r a Milton, en Velocitat
** 1r a Pruszków, en Velocitat per equips

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Rhinichthys atratulus

Rhinichthys atratulus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Nord-amèrica.
És un peix d'aigua dolça i de clima temperat. Els mascles poden assolir 12,4 cm de longitud total. Menja insectes aquàtics i algues (incloent-hi diatomees).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Smith, G.R. (Rev.), 2004. Fishes of the Great Lakes region. Edició revisada. University of Michigan Press. Ann Arbor, Michigan, Estats Units. 276 p.
* ↑ Becker, G.C., 1983. Fishes of Wisconsin. University of Wisconsin Press, Madison. 1052 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ernesto Bono

Ernesto Bono (Ome, 25 d'abril de 1936 - Ome, 31 de maig de 2018) fou un ciclista italià que combinà la ruta i la pista i que fou professional entre el 1959 i el 1964. En el seu palmarès destacà una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 1962 i una altraa a la Volta a Suïssa de 1963.

## Palmarès

* 1958
** Campió d'Itàlia de persecució individual
** Campió d'Itàlia de persecució per equips
** Piccolo Giro di Lombardia
* 1959
** 1r al Trofeu Boldrini, amb Fiorenzo Tomasin
* 1960
** 1r al Gran Premi Industria - Quarrata
** 1r al Gran Premi de Pistoia
* 1961
** 1r al Trofeu Cougnet
** 1r al Circuit de Como
** 1r al Circuit de Cabiate
** 1r al Circuit de Copolona
* 1962
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 1963
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1959. 9è de la classificació general
* 1960. 46è de la classificació general
* 1961. 52è de la classificació general
* 1962. Abandona
* 1963. 16è de la classificació general
* 1964. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1959. 36è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1962. 36è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1963. 53è de la classificació general

## Referències

* ↑ «BONO Ernesto». [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Ernesto BONO» (en italià). [Consulta: 28 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Karierne

Karierne és el nom dels següents llocs:
* Karierne (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna
* Karierne (Kherson), localitat de l'óblast de Kherson, a Ucraïna
# Josep Rausell Malonda

Josep Rausell Malonda (Gandia, (La Safor), 1926 - 2006) és un escriptor conegut com a Josep Rausell i els pseudònims de Ioterra o Pep Mosca. Va col·laborar a Las Provincias, Levante, La Marina, Valencia-fruits, Canigó, etc. També ha publicat a revistes d'art i literatura com Claustro i Cimal. Ha animat i col·laborat en diverses publicacions locals i comarcals com Ciudad i Tossal, de Gandia. Alguns contes seus han estat traduïts a l'alemany. Té inèdites algunes obres de teatre.

## Obres
### Novel·la

* La guerra comença ara. València: Eliseu Climent / 3i4, 1978

### Narrativa breu

* El fàstic (1985)
* Els papers de Tanocomi. Verges potentíssimes (1985)
* Contes del bon oratge. Editorial Colomar, Oliva, 1990. (recull de contes)
* No. Mai més no. 5é accèssit als 3rs premis Malvarrosa, 1980.
* El canó. (dins el conte del Diumenge) València: Prometeo, 1981
* L'allau zero. Tano, 1986.
* La Fira? A mi se me'n fot. Gandia, Ajuntament, 1987.
* No res, una altra vegada no res (conte traduït a l'alemany i publicat a Die Presse, diari vienès)
# Parlants monolingües de català

Els parlants monolingües de català són aquells que només saben parlar i entendre el català. En l'actualitat, el nombre de parlants monolingües de català és merament testimonial.
Durant la primera meitat del segle xx i part de la segona, en tota l'àrea lingüística catalana no era difícil trobar persones, sobretot gent gran, que només sabien parlar i entendre el català o que només podien parlar o entendre altres idiomes amb molta dificultat i sovint amb necessitat de traducció. Tanmateix, factors com l'exclusió del català en les escoles, l'aparició de la ràdio i la televisió i la immigració van contribuir a un descens decisiu en la xifra de catalanoparlants monolingües. Al final del segle xx, trobar parlants monolingües de català en qualsevol racó dels Països Catalans era ja molt difícil.
Avui dia, es considera que la pràctica totalitat dels parlants adults de català són com a mínim bilingües, és a dir, usen el català a escala familiar o social, però també entenen i saben parlar a un nivell similar l'espanyol, el francès o l'italià, les tres llengües de substitució del català. Es poden trobar algunes excepcions, si més no parcials, en persones grans, sobretot en poblacions petites allunyades dels nuclis urbans i amb una forta preponderància del català. Un altre cas, per bé que de caràcter distint, seria el d'alguns nens la llengua materna dels quals és el català i que per circumstàncies familiars o de l'entorn tenen un contacte mínim amb altres idiomes. En aquests casos, es pot donar el fet que els individus arribin a l'adolescència sense saber parlar de manera fluida cap llengua que no sigui la catalana.
Un dels pocs casos de parlants monolingües documentats en època recent és el de Margalida Obrador, una dona nascuda el 1904 a Felanitx (Llevant), que va ingressar amb 33 anys en un convent de Palma com a monja de clausura, sense saber parlar altra llengua que el seu català matern, i fou així parlant monolingüe de català durant tota la vida.
Des del punt de vista de la lingüística, el fons de parlants monolingües de les llengües minoritzades, com el català, és un aspecte molt important quant a la seva conservació, ja que el fet que una llengua no disposi d'una generació de parlants monolingües és un factor que facilita la seva extinció a causa de la pèrdua d'utilitat.

## Referències

* ↑ Sor Concepció: «No sebre xerrar en mallorquí és una bona desgràcia» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Diari de Balears, 8 de juliol de 2007

## Vegeu també

* Bilingüisme
* Diglòssia
* Substitució lingüística
# Melanotis

Melanotis és un gènere d'ocells de la família dels mímids (Mimidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
* Melanotis caerulescens - mim blau.
* Melanotis hypoleucus - mim blau-i-blanc.
# Ricard Albert i Llauró

Ricard Albert i Llauró (Barcelona, 7 de setembre de 1907 - Barcelona, 3 de gener de 1985) fou professor i historiador de l'art.
Després d'iniciar estudis de Dret, acaba llicenciant-se en Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona, especialitzant-se en història per influència de Francesc Martorell als Estudis Universitaris Catalans. Paral·lelament, esdevé secretari de la Secció Històrico-Arqueològica de l'Institut d'Estudis Catalans, tasca que continuaria a la dècada dels quaranta, en la clandestinitat. En els anys trenta fou professor suplent a l'Escola de Bibliotecàries, on cobrí algunes de les absències de Ferran Soldevila.
Durant la Guerra Civil, forma part de la Secció de Biblioteques del Servei de Patrimoni Artístic, Històric i Científic de la Generalitat de Catalunya, sota la direcció de Jordi Rubió, i col·labora en el salvament de biblioteques privades; entre les missions que li foren encomanades destaca la recuperació dels arxius de Francesc Macià el 1937 a Vallmanya. Incorporat a l'exèrcit a finals de Guerra, en acabar passà pels camps de concentració de Sant Cebrià i Argelers, d'on tornà avalat per Ferran Valls Taberner.
El 1940 s'incorpora com a professor d'història a l'Escola Isabel de Villena fundada per Carme Serrallonga, amb qui havia coincidit a la Universitat, que inicialment compaginaria amb l'ensenyament al Liceu Francès de Barcelona. L'any 1958 esdevindrà el primer director dels Estudis Eiximenis, la branca masculina de l'Isabel de Villena, i durant els trenta anys següents codirigirà l'Isabel de Villena, juntament amb Carme Serrallonga. Tot i haver minvat la seva activitat de recerca, durant la dècada dels quaranta col·laborà en l'edició del Diplomatari de l'Orient Català d'Antoni Rubió i Lluch (1947), que arran de la guerra havia restat inèdit.
Mor l'any 1985 a Barcelona, després de quaranta anys de dedicació a la docència.

## Referències

* ↑ "Ricard Albert Llauró". Dins: A. Estivill, Qui era qui a l'Escola de bibliotecàries, Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona, 2016 (Biblioteca universitària), p. 107-108
* ↑ Digital, La Vanguardia. «Murió Ricard Albert, el pedagogo que salvó los papeles de Francesc Macià». hemeroteca.lavanguardia.com. [Consulta: 12 octubre 2016].
* ↑ Ferran i Permanyer, Mariona. L'Escola Isabel de Villena i la seva gent (1939-1989): mig segle d'acció escolar catalana. L'Abadia de Montserrat, 1997. ISBN 9788478268207.
# Enxaneta (desambiguació)

«Enxaneta» té aquests significats:
* Enxaneta, casteller que corona els castells.
* Enxaneta (documental), documental sobre el món casteller.
* Enxaneta (satèl·lit), nanosatèl·lit de l'Institut d'Estudis Espacials de Catalunya
# L'última fugida

L'última fugida (títol original en anglès, The Last Runaway) és una novel·la històrica de Tracy Chevalier publicada el 2013.
La traducció catalana per Ernest Riera va ser publicada per RBA el setembre de 2013.

## Vegeu també

* Ferrocarril Subterrani

## Referències

* ↑ Chevalier, Tracy; Riera, Ernest (trad.). L'última fugida. Barcelona: RBA, 2013, p. 351. ISBN 978-8-48-264650-3.

## Enllaços externs

* Web oficial del llibre Arxivat 2020-09-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Associació per a la recuperació de la memòria històrica de Catalunya

Associació per a la recuperació de la memòria històrica de Catalunya (ARMHC) és una associació creada el 18 de desembre del 2002, compromesa amb la recuperació de la memòria històrica de Catalunya, amb relació als fets de la Guerra Civil de 1936-39 i la posterior repressió franquista, per tal de recuperar la veritat sobre el franquisme i les seves conseqüències sobre la societat. El seu president és Manuel Perona Medina. Els seus objectius són:
* El treball per a la recuperació de la justícia, la veritat i la dignitat que cal restituir a les persones represaliades a conseqüència de la repressió franquista a Catalunya.
* Els treballs de recerca que es desprenen de l'existència de fosses amb restes humanes, corresponents a víctimes civils i militars dels fets de guerra i de represàlies polítiques en el període 1936-1939 i en el període 1940 i endavant, que no han estat identificades.
* Dinamitzar un procés que involucri el conjunt de la societat catalana per a extreure d'aquesta realitat la veritable història del període entre 1936 i 1977.
* Posar en coneixement de la societat i de les institucions públiques les dades que es coneguin, amb l'objectiu de recomptar, identificar, descriure les circumstàncies de les represàlies patides per les víctimes del franquisme, el seu vincle familiar amb supervivents i descendents, el nombre actualitzat de víctimes produïdes en aquest període i sol·licitar l'acció de la justícia per a perseguir els responsables de Crims contra la Humanitat.
El 2004 va promoure que el Parlament de Catalunya aprovés una proposició no de llei per declarar la nul·litat dels processos del franquisme i il·legítims als tribunals que els varen instruir. També ha signat convenis amb Universitats i altres associacions de finalitat similar per a recuperar la memòria històrica. El 2006 fou guardonada amb la Creu de Sant Jordi per la seva tasca.

## Referències

* ↑ «Associació per a la recuperació de la memòria històrica de Catalunya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'ARMHC
* Article de Lluis Medir sobre la Llei de la memoria històrica «La clé des langues - Espagnol - La Loi de Mémoire Historique». Arxivat de l'original el 2009-06-18. [Consulta: 29 desembre 2021].
# Josep Maria Julià Capdevila

Josep Maria Julià Capdevila (Barcelona, 1954) és un arquitecte català. Llicenciat per l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona el 1982. El 1983 obté la titularitat de la plaça d'arquitecte dins del Servei de Projectes Urbans de l'Ajuntament de Barcelona i el 1998 és director de Projectes del Departament d'Arquitectura. Entre els seus treballs cal destacar la restauració del Reial Monestir de Santa Maria de Pedralbes (1989), per la qual va rebre diversos guardons. El 2002 va ser guanyador del concurs pel projecte, realitzat juntament amb M.Rivadulla, del nou edifici judicial pel Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya a Cornellà de Llobregat. Ha estat també professor de Pre-projectes d'Arquitectura Tècnica a l'Escola Elisava.
Paral·lelament ha desenvolupat una tasca com a dissenyador sobretot de mobiliari urbà. Entre els seus dissenys destaquen la balisa Macaya, treball en col·laboració amb Maria Luisa Aguado i premi Delta de Plata de l'ADI/FAD 1990, o el llum de sostre Pedralbes (1995).

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de disseny industrial del Disseny Hub Barcelona
# Jochen Danneberg

Jochen Danneberg (Halberstadt, 9 d'abril de 1953) és un saltador d'esquí alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on disputà dues proves del programa de salt amb esquís. En el salt curt guanyà la medalla de plata, rere Hans-Georg Aschenbach, mentre en el salt llarg fou quart. Quatre anys més tard, als Jocs de Lake Placid, fou vintè en la prova del salt curt del programa de salt amb esquís.
En el seu palmarès també destaquen dues victòries a la general del Torneig dels Quatre Trampolins, el 1975-76 i 1976-77, així com el campionat alemany de 1976 i 1979.
Una vegada retirat passà a exercir d'entrenador. Entre el 1995 i 2007 ho fou de l'equip nacional de Corea del Sud, i el 2008 de la selecció dels Estats Units.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Jochen Danneberg». [Consulta: 2 abril 2022].
* ↑ «DANNEBERG Jochen - Athlete Information». [Consulta: 2 abril 2022].
# Ensayo general para la muerte

Ensayo general para la muerte és una pel·lícula policíaca espanyola estrenada el 1963 i dirigida pel català Juli Coll i Claramunt. L'argument és de Pedro Mario Herrero, un xic enrevessat però resolt amb enginy, que fou premiat. Fou ambientada a França per imposició de la censura.

## Sinopsi

Un famós director teatral, Jean, s'assabenta de la infidelitat de la seva esposa Arlette. Aleshores anuncia als seus companys del teatre que cometrà un crim tan perfecte que no se sabrà el mòbil ni apareixerà el cadàver. Aquella mateixa nit un desconegut assalta la seva casa, intenta estrangular la donzella, Franka, i la seva esposa ha desaparegut.

## Repartiment

* Susana Campos - Arlette
* Carlos Estrada - Jean
* Roberto Camardiel - Comissari
* Irán Eory - Franka
* Ángel Picazo - Henri

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1962 | Millor director | Juli Coll i Claramunt | Guanyador |
| 1962 | Millor actor principal | Roberto Camardiel | Guanyador |
| 1962 | Millor director | Pedro Mario Herrero | Guanyador |

## Referències

* ↑ Ensayo general para la muerte a fotogramas.es
* ↑ Ensayo general para la muerte a elmundo.es
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1962». CEC. Arxivat de l'original el 2018-02-09. [Consulta: 8 gener 2016].
# Josep Maria Lladó

Josep Maria Lladó és el nom dels següents personatges:
* Josep Maria Lladó i Figueres (Barcelona, 1910 - 1996). Periodista i advocat català.
* Josep Maria Lladó Bausili, batlle d'Igualada
# L'Absie

L'Absie és un municipi francès situat al departament de Deux-Sèvres i a la regió de la Nova Aquitània. El 2021 tenia 1.073 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Atheris

Atheris es un gènere de serps verinoses de la familia Viperinae que es troben únicament a l'Àfrica subsahariana.

## Descripció

Els mascles d'aquesta espècie aconsegueixen una longitud total de 73 cm: el cos mesura uns 58 cm, i la cua uns 15 cm. Les femelles creixen fins a una longitud màxima de 58 cm. Els mascles són molt més llargs i prims en comparació amb les femelles.
El cap té un musell curt, més notori en mascles que en femelles. Els ulls són grans i arrodonits, presenta de 9 a 16 escates circumorbitals. Les òrbites (ulls) estan separats per 7-9 escates. La fossa nasal és com una esquerda i es troba separada de l'ull per dos escates.

## Dades curioses

Sembla un drac, poden ser de diferents colors, poden moure les escames i les femelles donen a llum a un màxim de 12 cries alhora. Les quals són d'aproximadament 15 cm de longitud total.

## Vídeos

* https://atheris.earth/category/videos-en/
* https://mobile.francetvinfo.fr/animaux/naissance-d-animaux/video-les-atheris-ces-serpents-aux-allures-de-dragons_3680327.html

## Referències

* ↑ McDiarmid RW, Campbell JA, Touré T. 1999. Snake Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, vol. 1. Herpetologists' League. 511 pp. ISBN 1-893777-00-6 (series). ISBN 1-893777-01-4 (volume).