OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gaspar Joan de la Figuera

Gaspar Joan de la Figuera (Fraga, ? - Montserrat, 13 de febrer de 1586) va ser un religiós català, successivament bisbe de Jaca, Albarrasí i Lleida.

## Biografia

Va ser canonge de la catedral de Saragossa i, a la segona meitat del segle xvi, ardiaca de Terol.
El 1578 va prendre possessió del bisbat de Jaca, d'on va ser traslladat al d'Albarrasí el 1583.
El 1585, estant a les Corts de Montsó, i en qualitat de bisbe de Lleida electe, va conferir les canongies creades a Albarrasí.
Va visitar la Universitat Sertoriana d'Osca el 1582 com a comissionat del papa Gregori XIII i del rei Felip II de Castella.
Va morir al Monestir de Monserrat, on realitzava una visita l'any 1586 en companyia d'Iban de Bardaxí, assessor del Governador d'Aragó.

## Obra

Va publicar Estatutos de la Universidad de la Ciudad de Huesca (1582), durant la seva visita a aquesta Universitat, i Constituciones Sinodales de la Diócesis de Albarracín (1584)

## Enllaços externs

* Fraga (Fra Miguel de) a Bibliotecas de Latassa
* Miguel de Fraga, fra a la Gran Enciclopedia Aragonesa Arxivat 2007-04-27 a Wayback Machine.
* Bishop Gaspar Juan de la Figuera en Catholic-Hierarchy.org
# Georgios Remundos

Georgios Remundos (Atenes, 3 de març de 1878 $^{(Julià)}$ - mar Mediterrània, 27 d'abril de 1928) va ser un matemàtic grec.

## Vida i Obra

Fill d'una família humil, Remondos va estudiar a l'escola elemental del barri de Plaka (Atenes) i al Liceu Varvakos abans d'ingressar el 1895 a la universitat d'Atenes per estudiar matemàtiques. Després de graduar-se a Atenes, va obtenir una beca del govern grec que li va permetre estudiar a París amb els professors Picard i Borel. El 1905 va obtenir el doctorat a la universitat de París.
Des de 1907 fins a 1911 va ser professor del Liceu Varvakos, a partir del 1912 fins a la seva mort, professor d'anàlisi matemàtica de la universitat d'Atenes, de la qual ja havia sigut professor associat des del 1904. A partir de 1916 va compaginar aquest càrrec amb el de professor de la universitat tècnica d'Atenes. També va ocupar càrrecs d'assessor pedagògic en el ministeri d'ensenyament grec. Juntament amb Nikolaos Hatzidakis i Panagiotis Zervos, va ser un dels fundadors el 1918 de la Societat Matemàtica Hel·lènica, de la qual va ser president el període 1927-1928.
La seva salut mai va ser gaire bona degut a la diabetis mellitus que patia i a problemes d'hipertensió. En un viatge en el vaixell Frindon, retornant de França al seu país, va morir sobtadament amb cinquanta anys.
Remundos és recordat pels seus treballs en l'extensió de la teoria de Picard a les aplicacions algebroides. Sempre va mantenir una forta relació amb la comunitat matemàtica francesa i va publicar més de 25 articles en francès a revistes científiques franceses.

## Referències

* ↑ Georgiadou, 2004, p. 90.
* ↑ Zombala, 2002, p. 200.
* ↑ Georgiadou, 2004, p. 171.
* ↑ Georgiadou, 2004, p. 536.
* ↑ Alexander, Iavernaro i Rosa, 2012, p. 269.

## Bibliografia

* Alexander, Daniel S.; Iavernaro, Felice; Rosa, Alessandro. Early Days in Complex Dynamics (en anglès). American Mathematical Society, 2012. ISBN 978-0-8218-4464-9.
* Georgiadou, Maria. Constantin Carathéodory: Mathematics and Politics in Turbulent Times (en anglès). Springer, 2004. ISBN 3-540-20352-4.
* Zombala, Konstantina «A Greek Geometry Textbook of the 19th Century: Influences of Mathematical Science on Axiomatic in School» (en anglès). Sudhoffs Archiv, Vol. 86, Num. 2, 2002, pàg. 198-219. ISSN: 0039-4564.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Georgios Remundos» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Ghurband

El Ghurband o Ghorband és un riu de l'Afganistan que corre per la província de Parwan; és afluent del Panjshir. Dona el nom a un districte de la província.
Neix prop del pas de Shibar i corre sempre a l'est. S'uneix al riu Panjshir pel seu costat dret a uns 10 km a l'est de Charikar. Creua en el seu curs els districtes de Sheikh Ali, Chinwari, Ghorband i Surkh Parsa. Té nombrosos afluents sent els principals els Turkman i el Salang.

## Referències

* Map of Parwan Province Arxivat 2006-06-29 a Wayback Machine.
# George Regas

Georgios Thomas Regakos, més conegut com a George Regas, (Esparta, 9 de novembre de 1890 – Hollywood, Los Angeles, Califòrnia, 13 de desembre de 1940) fou un actor de cinema i de teatre grec.

## Biografia

Nascut a la ciutat moderna d'Esparta, Grècia, fou el germà del també actor Pedro Regas. S'inicià en el teatre a Atenes abans d'emigrar als Estats Units d'Amèrica. A Nova York interpretà a Romeu a la versió grega de Romeu i Julieta.
L'any 1921 Regas actuà a la seva primera pel·lícula, The Love Light, amb Mary Pickford. Aquesta pel·lícula fou produïda per la companya de cinema de Pickford. Interpetrà a multitud de personatges en més d'un centenar de pel·lícules. Amb posat arrogant i complexió mediterrània va poder encarnar una gran varietat de nacionalitats en pel·lícules d'acció i aventura. Es va casar amb l'actriu Reine Davies, germana de Marion Davies.
Regas morí el 13 de desembre de 1940 a Hollywood, Califòrnia, als cinquanta anys, després de contraure una infecció de laringe duranta una operació quirúrgica. El seu darrer paper cinematogràfic fou el sergent Gonzales a The Mark of Zorro. Està enterrat al Cementiri Etern de Hollywood juntament amb el seu germà.

## Filmografia

* The Love Light (1921)
* Omar the Tentmaker (1922)
* That Royle Girl (1925)
* The Wanderer (1925)
* Beau Geste (1926)
* Desert Gold (1936)
* Redskin (1929)
* The Wolf Song (1929)
* The Rescue (1929)
* Battling with Buffalo Bill (1931)
* Beau Ideal (1931)
* Blood Money (1933)
* Bulldog Drummond Strikes Back (1934)
* Grand Canary (1934)
* Fighting Trooper (1934)
* The Red Blood of Courage (1935)
* La càrrega de la Brigada lleugera (The Charge of the Light Brigade) (1936)
* Rose Marie (1936)
* Daniel Boone (1936)
* Robin Hood of El Dorado (1936)
* Clipped Wings (1937)
* The Legion of Missing Men (1937)
* The Cat and the Canary (1939)
* Arrest Bulldog Drummond (1939)
* Code of the Secret Service (1939)
* The Light That Failed (1939)
* The Adventures of Sherlock Holmes (1939)
* The Mark of Zorro (1940)

## Referències

* 1 2 3 Character People, 1a edició, Citadel Press, 1977, ISBN 0-8065-0669-5
* 1 2 IMDB "George Regas"
# Galderic Verdaguer

Galderic Verdaguer, sovint grafiat Galdric Verdaguer (Bulaternera, 15 de setembre del 1842 – Versalles, 22 de febrer del 1872) fou un militar català, sergent de la Guàrdia Nacional francesa. Fou un dels protagonistes de la insurrecció del 10 de març del 1871, que portà a la constitució de la Comuna de París.

## Biografia

Nascut en una família de teixidors, l'any 1859 s'allistà a l'exèrcit francès i prestà servei a Algèria. Donat de baixa el 1866, visqué a Toló, on es casà i treballà com a obrer dels ferrocarrils. Fou reclutat de nou el 1870 per a lluitar a la Guerra francoprussiana, amb el grau de sergent del 88è regiment d'infanteria, estacionat a París.
El matí del 18 de març del 1871, el govern d'Adolphe Thiers manà el regiment que es fes càrrec de les peces d'artilleria custodiades a Montmartre per la Guàrdia Nacional de París. El general Claude Lecomte, responsable de l'operació, davant l'oposició de guàrdies i centenars de ciutadans parisencs, ordenà que es disparés, però Verdaguer s'hi oposà, ordenant a la vegada que baixessin els fusells i arrestessin el general qui, traslladat a la seu del Comitè de Vigilància del 18è districte de París, fou afusellat poques hores després pels seus mateixos soldats.
Verdaguer participà en la Comuna, comandant el 91è batalló de la Guàrdia Nacional i lluitant fins a la Setmana de la Sang, després de la qual fou arrestat per les forces de Versalles. Processat per una cort marcial, el 18 de novembre del 1871 fou condemnat a mort i afusellat al camp militar de Satory, a Versalles, el 22 de febrer del 1872.

## Referències

* ↑ «150 ans de la Commune de Paris: un Catalan de Bouleternère à l’origine de l’insurrection?» (en francès). LIndependant.fr, 17-03-2021. [Consulta: 24 abril 2021].
* 1 2 3 «La Comuna de París vista des dels Països Catalans». Vilaweb.cat, 23-04-2021. [Consulta: 24 abril 2021].

## Bibliografia

* Noël, Bernard. Dictionnaire de la Commune (en francès). vol. II. París: Flammarion, 1978.
# Gesta Regum Anglorum

Gesta Regum Anglorum ("fets dels reis dels anglesos") originalment titulada De Gestis Regum Anglorum ("sobre els fets dels reis dels anglesos"), i anglizada com The Chronicles o The History of the Kings of England és una crònica dels reis d'Anglaterra de començaments del segle xii escrita per William of Malmesbury. És una obra paral·lela a la seva Gesta Pontificum Anglorum (fets dels bisbes dels anglesos) i va ser continuada per la seua Historia Novella, que reprèn el registre de fets per diversos anys més.

## Referències

* ↑ William (of Malmesbury). Gesta regum Anglorum. Sumptibus Societatis, 1840, p. 276–.
* ↑ William (of Malmesbury). The History of the Kings of England and the Modern History of William of Malmesbury. Longman, Hurst, Rees, Orme, and Brown, 1815, p. 3–.
* ↑ monachus Malmesburiensis Guilielmus. Gesta regum Anglorum atque historia novella. Recensuit Thomas Duffus Hardy. Sumptibus Societatis, 1840, p. 276–.

## Bibliografia

* William of Malmesbury. Saeculum XII: Willelmi Malmesburiensis Monachi Opera Omnia. Vol. I. París: Paul Dupont for Garnier Bros., 1855. «Willelmi Malmesburiensis Monachi Gesta Regum Anglorum atque Historia Novella» .
* William of Malmesbury. William of Malmesbury's Chronicle of the Kings of England: From the Earliest Period to the Reign of King Stephen, with Notes and Illustrations. Londres: Henry G. Bohn, 1847. .
* William of Malmesbury. Gesta Regum Anglorum. Vol. I. Oxford: Clarendon Press, 1998. . (anglès)
* William of Malmesbury. Gesta Regum Anglorum. Vol. II: General Introduction & Commentary. Oxford: Clarendon Press, 1999. . (anglès)

## Vegeu també

* Historia Regum Britanniae
* Gerbert d'Orlhac
* Gesta Pontificum Anglorum
* Brutus de Bretanya
* Novel·la de Brutus
* Brutus i Tywysogion
* Breta sögur
# Georg Friedrich Treitschke

Georg Friedrich Treitschke (Leipzig, 29 d'agost de 1776 - Viena, 4 de juny de 1842) va ser un llibretista, traductor i entomòleg alemany.
En 1800 va arribar a l'Òpera de l'Estat de Viena (Wiener Staatsoper). De 1809 a 1814 va ser director del Teatre de Viena. Va escriure sobre llibrets per a Pavel Vranický, Adalbert Gyrowetz i C. Weigl (Weisenhaus, L'orfenat), i va traduir moltes òperes franceses a l'alemany.

## Obres entomològiques

* amb Ochsenheimer, F. (1825): Die Schmetterlinge von Europa, Band 5/1. – Leipzig (Fleischer). XVI + 414 S.
* Treitschke, F. (1825): Die Schmetterlinge von Europa, Band 5/2. – Leipzig (Fleischer). 447 + [1] S.
* Treitschke, F. (1826): Die Schmetterlinge von Europa, Band 5/3. – Leipzig (Fleischer). IV + 419 + [1] S.
* Treitschke, F. (1827): Die Schmetterlinge von Europa, Band 6/1. – Leipzig (Fleischer). VIII + 444 S.
* Treitschke, F. (1828): Die Schmetterlinge von Europa, Band 6/2. – Leipzig (Fleischer). 319 S.
* Treitschke, F. (1829): Die Schmetterlinge von Europa, Band 7. – Leipzig (Fleischer). VI + 252 S.
* Treitschke, F. (1830): Die Schmetterlinge von Europa, Band 8. – Leipzig (Fleischer). VIII + 312 S.
* Treitschke, F. (1832): Die Schmetterlinge von Europa, Band 9/1. – Leipzig (Fleischer). VIII + 272 S.
* Treitschke, F. (1833): Die Schmetterlinge von Europa, Band 9/2. – Leipzig (Fleischer). 284 S.
* Treitschke, F. (1834): Die Schmetterlinge von Europa, Band 10/1. – Leipzig (Fleischer). X + 286 S.
* Treitschke, F. (1835): Die Schmetterlinge von Europa, Band 10/2. – Leipzig (Fleischer). [2] + 340 S.
* Treitschke, F. (1835): Die Schmetterlinge von Europa, Band 10/3. – Leipzig (Fleischer). [4] + 302 S.
* Treitschke, F. (Hrsg.) (1840-1843): Naturhistorischer Bildersaal des Thierreiches. Nach William Jardine. Vorwort von K. Vogel. 4 Bände. – Pesth und Leipzig (Hartleben). Ca. 770 S., 180 Taf. (360 Abb.).
* Treitschke, F. (1841): Naturgeschichte der europäischen Schmetterlinge. Schwärmer und Spinner. – Pesth (Hartleben). [9] + XIV + [2] + 222 S., Frontispiz, 30 Taf.

## Referències

* Max Mendheim: Treitschke, Georg Friedrich. En: Allgemeine Deutsche Biographie. Vol. 38, Duncker & Humblot, Leipzig 1894, p. 558.
# Grammy al millor àlbum de música universal

El premi Grammy al millor àlbum de música universal és un guardó presentat en els Premis Grammy, una cerimònia que va ser establida en el 1958 i en el seus orígens s'anomenava Premis Gramòfon, per als artistes de gravació que han realitzat àlbums vocals i/o instrumentals que continguin almenys, el 51% del temps de nova creació en música universal. Aquesta categoria està destinada per a gravacions que han combinat elements musicals indígenes d'una cultura o país amb elements addicionals d'una altra cultura. L'àlbum també pot contenir elements d'estils musicals populars i/o tècniques de producció, tals com el beat, jazz o el pop entre d'altres.
El premi es va iniciar en la 34a edició de la cerimònia i a partir de la 43a edició, el premi sovint es presenta als enginyers, mescladors i/o productors a més dels artistes musicals. En la 45a edició, el premi es va dividir en dues categories separades: Grammy al millor àlbum tradicional de músiques del món i Grammy al millor àlbum contemporani de músiques del món. En la 54a edició, les dues categories es van tornar a unificar fins a dia d'avui.

## Guardonats
### Dècada del 2020

| Edició | Imatge | Guanyador(s)/ Guanyadora(es) | Obra | Nominat(s)/ Nominada(es) | Ref |
| 62a | | Angelique Kidjo | Celia | Gece – Altın Gün What Heat – Bokanté i Metropole Orkest African Giant – Burna Boy Fanm d'Ayiti – Nathalie Joachim i Spektral Quartet | |

## Vegeu també

* 62ns Premis Grammy
* Llista de categories dels Premis Grammy

## Referències

* ↑ «52nd OEP Category Description Guide» (en anglès), 17-10-2015. Arxivat de l'original el 2014-10-17. [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ «Angélique Kidjo wins fourth Grammy for Best World Music Album», 28-01-2020. [Consulta: 21 juliol 2020].
# Gran Palau de Peterhof

El Gran Palau de Peterhof (en rus: Большо́й Петерго́фский дворе́ц, Bolxoi Petergofski dvorets) forma part dels palaus i jardins barrocs que va fer construir Pere el Gran als afores de Sant Petersburg per a ús privat, conjunt arquitectònic i paisatgístic conegut sovint com el Versalles rus. Aquests palaus i jardins, juntament amb el centre de Sant Petersburg, han estat reconeguts com a Patrimoni de la Humanitat per la Unesco.
El més gran dels palaus de Peterhof sembla realment imponent vist des del jardí de Dalt o el parc de Baix, tot i no ser gaire llarg ni ample. De la seva trentena de sales obertes al públic, algunes en mereixen ser destacades.
La sala Txesmenski està decorada amb vint grans pintures de la Batalla de Çeşme, una impressionant victòria naval de la Guerra russoturca de 1768-1774. Són obra de l'artista alemany Jacob Philipp Hackert, que les va pintar entre 1771 i 1773. Els primers esbossos de les escenes de batalla foren criticats pels que n'havien estat testimonis directes, ja que deien que no eren prou realistes en la plasmació de l'esclat dels vaixells: el fustam que sortia disparat pels aires, les grans flames, el fum, les foguerades... Caterina II va ajudar el pintor fent explotar una fragata al port de Liorna (Itàlia), ja que Hackert no havia vist mai una batalla naval de primera mà. El pintor tampoc no es va documentar sobre la posició real de les forces russes i otomanes durant la batalla, de manera que les escenes representades són bastant capritxoses, però expressen amb prou eficàcia el dramatisme i la destrucció de la guerra naval.
Els dos gabinets xinesos, l'oriental i l'occidental, foren decorats entre el 1766 i el 1769, a fi i efecte d'exposar-hi objectes d'art decoratiu importats d'Orient. Les parets es van decorar a imitació dels models orientals per part d'artesans russos, i mostren pintures de paisatges xinesos lacades en negre i groc.
Una altra sala, situada al centre del palau, és coneguda com a sala dels Quadres. Les seves parets són gairebé del tot cobertes per una sèrie de 368 pintures, la major part de les quals de dones habillades de manera diversa, de diferent aparença i edat, tot i que una gran part se'n va pintar a partir d'una mateixa model. Les pintures foren adquirides el 1764 a la vídua de l'artista italià Pietro Rotari, que es va morir a Sant Petersburg.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Peterhof (rus) (anglès).

## Vegeu també

* Peterhof.
# Gran Pilastro

El Gran Pilastro (3.510 m - Hochfeiler en alemany) és una muntanya dels Alps orientals. Es troba a la línia fronterera entre Itàlia (província de Bolzano) i Àustria (Tirol).

## Topònim

El nom tradicional de la muntanya figura el 1770 com Hoch Feil Spiz i es refereix, com sovint passa, a una localitat de la vall, Fäule (en ladí Faile) que significa "terreny pantanós". El nom italià, creat per Ettore Tolomei, ignora aquest arrelament etimològic i considera erròniament que "-feiler" significa "Pfeiler" (en alemany "pilar").

## Característiques

Segons la tradicional Partició dels Alps i la classificació dels Alps italianes utilitzada del CAI-TCI, és el cim més alt dels Alps Noriche. Segons la classificació SOIUSA, pertany a la secció dels Alps dels Tauri occidentals.
Del cim de la muntanya neix el riu Vizze, que arriba fins a Sterzing, on s'uneix amb l' Isarco.

## Galeria d'imatges

* La cima
* Vessant nord
* El cim el 1890
* Altra vista

## Referències

* ↑ «AMAP Austria». Arxivat de l'original el 2020-06-26. [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ Egon Kühebacher, Die Ortsnamen Südtirols und ihre Geschichte, vol. 3, Bolzano, Athesia, 2000, p. 107. ISBN 88-8266-018-4
* ↑ Messila und Mëisules, 2017, p. 58–59.
# Galveosaure

El galveosaure (Galveosaurus, "llangardaix de Galve") és un gènere de dinosaure sauròpode que va viure del Juràssic superior al Cretaci inferior. Les seves restes fòssils es van trobar a Galve, Espanya. El nom d'espècie, Galveosaurus herreroi, fa referència al seu descobridor, José María Herrero.

## Referències

* Barco, J.L., Canudo, J.L., Cuenca-Bescós, G. & Ruíz-Omeñaca, J.I. (2005). "Un nuevo dinosaurio saurópodo, Galvesaurus herreroi gen. nov., sp. nov., del tránsito Jurásico-Cretácico en Galve (Teruel, NE de España)." Naturaleza Aragonesa 15: 4-17.
* Sánchez-Hernández, B. (2005). "Galveosaurus herreroi, a new sauropod dinosaur from Villar del Arzobispo Formation (Tithonian-Berriasian) of Spain." Zootaxa 1034: 1–20.
* Sánchez-Hernández, B. (2006). "The new sauropod from Spain: Galveosaurus or Galvesaurus?", Zootaxa 15 May 2006 (Arxiu pdf en xarxa)

## Enllaços externs

* Eusauropoda Arxivat 2009-04-25 a Wayback Machine.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Galve

Galve és un municipi d'Aragó situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de la Comunitat de Terol. És un poble on hi ha jaciments paleontològics, amb un museu, i una ruta al costat del riu Alfambra amb reproduccions de dinosaures.

## Enllaços externs

* Parc Paleontològic de Galve Arxivat 2008-04-05 a Wayback Machine.
# Gesternova

Gesternova S.A. és una empresa elèctrica espanyola fundada l'any 2005, a Madrid. El seu president és José María González Vélez. Va ser la primera empresa a comercialitzar exclusivament energia 100% renovable a l'estat espanyol, el 25 de juny de 2008.
La iniciativa per fer aquesta empresa va sorgir de la Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA, de la qual José Maria Gonzàlez Vélez ha estat també president) i de la mà de Factorenergia (la primera empresa elèctrica nascuda en el mercat liberalitzat), amb l'objectiu d'aglutinar la venda d'energia generada pels vora de 300 productors minoritaris de l'associació. Gesternova desenvolupa dues activitats complementàries: d'una banda la representació de productors d'energia exclusivament renovable davant de Red Eléctrica de España (REE), Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (CNMC) i l'Operador del Mercado Eléctrico (OMIE); de l'altra, la comercialització d'energia exclusivament renovable, amb certificat d'origen del productor renovable corresponent, a particulars però també a algunes grans empreses, com SMA ibérica o Canalex.
A mitjans de 2018 Gesternova disposava de 22.000 clients, 8.000 dels quals eren particulars. El 2017 va ser la tercera comercialitzadora en volum de venta d'energia fotovoltaica i la dotzena en renovables, facturant 316,7 milions d'euros amb un benefici d'uns 550.000 euros. L'empresa, que inicialment s'havia centrat en les licitacions públiques i les empreses, té per objectiu centrar-se en el mercat domèstic a partir d'ara.

## Referències

* ↑ «pàgina web de Gesternova».(castellà)
* ↑ «Gesternova inicia su actividad como primera comercializadora de energias renovables de España». Europa press.(castellà)
* ↑ «Dudo que haya política energética». ABC.(castellà)
* ↑ «Entrevista a Jorge González, director comercial de Gesternova».(castellà)
* ↑ «SMA Ibérica contrata con Gesternova el suministro de electricidad 100% renovable». energias renovables.(castellà)
* ↑ «Gesternova se propone conquistar a 5.000 clientes domésticos nuevos en 2018». Energy News, 10-05-2018.(castellà)
* 1 2 «Los consumidores domésticos, objetivo de Gesternova en 2018». Efe Verde, 09-05-2018.(castellà)

## Vegeu també

* Som Energia

## Enllaços externs

* Gesternova - Lloc web oficial
# Gerard Veldscholten

Gerard Veldscholten (Lemselo, 19 d'agost de 1959) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1982 i 1991. El seu èxit esportiu més destacat fou la victòria al Tour de Romandia de 1988.

## Palmarès

* 1980
** Vencedor d'una etapa del Tour de Namur
* 1983
** 1r a Profronde van Almelo
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia
* 1984
** 1r a la Gouden Pijl Emmen
** 1r al GP Union Dortmund
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
* 1985
** 1r a Hengelo
** 1r a Meerssen
* 1988
** 1r al Tour de Romandia
** 1r a Hansweert
* 1991
** 1r a Profronde van Almelo
** Vencedor d'una etapa a la Volta als Països Baixos

### Resultats al Tour de França

* 1982. 32è de la classificació general
* 1983. 27è de la classificació general
* 1984. 16è de la classificació general
* 1985. 28è de la classificació general
* 1986. 61è de la classificació general
* 1988. 45è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1985. 13è de la classificació general
* 1986. 31è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Gerard Veldscholten a www.sitiodeciclismo.net