OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Avellanet (els Masos)

Avellanet ([əβəʎə'nɛt] o [bəʎə'nɛt], antigament els Masos de l'Avellanet, i en grafies antigues Baillanet o Ballanet) és un poble de la comuna dels Masos, a la comarca nord-catalana del Conflent.
És situat a ponent del terme comunal, prop del límit amb el terme municipal de Prada.

## Etimologia

En un llarg article sobre tots els topònims derivats del mot llatí abellana, nom de l'arbre fruiter, l'avellaner, Joan Coromines parla dAvellanet com d'un derivat amb el sufix col·lectiu -ētum.

## Història

El seu nom apareix documentat per primer cop al 865, com a villare Avellaneto en una donació que el comte Guifré II de Cerdanya va fer el 1035. S'hi indica que aquell any pertanyia a Marquixanes, com encara ho feia a finals del segle xvi, igual que els pobles de La Sagristia, el Roure i Joncet, que en l'actualitat integren la comuna dels Masos.
En aquest nucli hi ha la capella de Sant Sebastià, esmentada el 1626. S'hi conserva una peça històrica: un exvot datat el 1632. També hi ha documentació d'una altra església, aquesta dedicada a Sant Julià, esmentada el 1276.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «83 - Els Masos». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Coromines, Joan. «Avellà». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1994 (Onomasticon Cataloniae, II A-Be). ISBN 84-7256-889-X.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Els Masos». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Teixidó i Puigdomènech, Francesc. Pesos, mides i mesures al Principat de Catalunya i als comtats de Rosselló i Cerdanya a finals del segle xvi (1587-1594), vol. IV (PDF). Barcelona: Fundació Noguera, 2009, p. 1723. ISBN ISSN 1243-2032. Arxivat 2014-03-06 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Avellanet en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Coromines, 1994.
* ↑ Teixidó, 2009.

## Enllaços externs

* Breus notes descriptives Arxivat 2013-05-03 a Wayback Machine. (francès)
* Notes etimològiques, de Jean Abelanet (francès)
# Aubrey Joseph

Aubrey Omari Joseph (Nova York, 26 de novembre de 1997), conegut artísticament com Aubrey Joseph és un actor estatunidenc. És més conegut pel seu paper de Tyrone Johnson / Cloak a la sèrie de televisió Cloak & Dagger.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Rol |
| 2013 | Fading Gigolo | Cefus |
| 2015 | Una nit per sobreviure | Curtis 'Legs' Banks |
| 2017 | A Quaker Sound | Elias |
| 2018 | The High Bridge | Abel |
| 2022 | The Inspection | Boles |

### Televisió

| Any | Títol | Rol |
| 2014 | Death Pact | Martin |
| 2014 | Law & Order: Special Victims Unit | Yusuf Barré |
| 2016 | The Night Of | Dwight Gooden Stone |
| 2018-2019 | Cloak & Dagger | Tyrone Johnson / Cloak |
| 2019 | Adult Ed. | Kevin |
| 2019-2020 | Spider-Man | Tyrone Johnson / Cloak (voice) |
| 2019 | Runaways | Tyrone Johnson / Cloak |
| 2020 | Little Fires Everywhere | Warren Wright |

## Referències

* ↑ «Aubrey JOSEPH : Biography and movies», 01-01-2020.

## Enllaços externs

* Aubrey Joseph a IMDb
# Avern (grup musical)

Avern és una banda de black metal de l'Hospitalet de Llobregat nascuda a finals de l'any 2017 d'exmembres i excomponents de bandes de l'underground barceloní com Tort, Instinto, Execució, Cruz, Una Bestia Incontrolable, Disundead, Holocaust in Your Head, Nosferatu's Subworld, etcètera. Amb la nova formació buscaren centrar-se en la brutícia del death metall de la vella escola, la foscor del black metall, la pesadesa del doom i l'energia del punk. El 2019 publicarien la seva primera demo "Demo 2019" de tres cançons com a prèvia a la publicació el 2 de febrer de 2020 del seu primer àlbum d'estudi "Witch's Eyes".
El 6 d'abril de 2023 publicaren el seu segon àlbum d'estudi "Hell on Earth", en el qual mostraren sonoritats del death, black, doom, rock, punk, i hardcore, una mescla que ells anomenen "metall trenca cranis" o "metal punk" que té influències de Celtic Frost, Sarcófago, Entombed, Cirith Ungol o els més punk Turbonegro, Motörhead, Candlemass i sobretot Bathory. L'art gràfic de l'àlbum aniria a càrrec de l'estudi Brookesia Studio.

## Membres

* E. Bergadà (bateria)
* P. Delgado (guitarra)
* J. Guerrero (veu)
* Letxon (baix elèctric)

## Discografia
##### Àlbums d'estudi

* Hell on Earth (6 d'abril de 2023)
* Witch's Eyes (2 de febrer de 2020)

##### Singles i demos

* Demo 2019 (29 de gener de 2019)
* ELS CARRERS SERAN SEMPRE MONSTRES (18 de novembre de 2022)
* A tribute to Black Sabbath (7 de març de 2021)

## Referències

* ↑ Avulzebub, Realizada por. «AVERN» (en castellà), 03-04-2023. [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «Witch's Eyes, by Avern» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2023].
* 1 2 «AVERN – ‘Hell on Earth’ – (2023)» (en castellà). [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «Review: Avern - Hell On Earth : MetalBite - Heavy Metal Magazine» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «Crítica: Avern - Hell on Earth (2023) - Broken Tomb». [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «CRÍTICA: AVERN – Hell on Earth - Queens of Steel» (en castellà), 13-04-2023. [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ A, Alex. «Avern - Hell on Earth» (en castellà), 22-03-2023. [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ Avulzebub, Realizada por. «Crítica: AVERN "Hell on Earth"» (en castellà), 03-04-2023. [Consulta: 26 agost 2023].
# BP-4653

La carretera BP-4653 és una carretera antigament considerada provincial (d'on la P de la seva numeració), i pertanyent a la demarcació de Barcelona, d'on la B amb què comença. Travessa els termes municipals de Prats de Lluçanès, Olost, Sant Martí d'Albars, altre cop Olost, Sant Martí d'Albars de nou, Perafita i Sant Agustí de Lluçanès, a la comarca del Lluçanès.
La carretera arrenca del centre de Prats de Lluçanès, al costat sud de la Plaça de Cal Xiquet, i surt d'aquesta vila cap a llevant. Després d'una sèrie de revolts, en 5 quilòmetres arriba a Santa Creu de Jutglar, on troba el trencall, cap al nord, de la carretera BV-4342. Continua cap a llevant, fins a la cruïlla d'on arrenca cap al sud-est la carretera BV-4405; aleshores, la BP-4653 trenca cap al nord-est, i en 5 quilòmetres més arriba a Perafita. Després d'aquest poble, al cap de 2,5 quilòmetres, troba l'arrencada cap al sud-est de la carretera BV-4601. Continua la BP-4653 cap al nord, i en 3,5 quilòmetres més arriba a la cruïlla d'on surt cap a ponent la carretera BV-4341, i, de seguida, al cap de 300 metres, una altra cruïlla d'on surt cap al sud-est la carretera BV-4608. Tot seguit, en poc més d'un altre quilòmetre, ja dins del terme de Sant Agustí de Lluçanès, arriba al Collet de Sant Agustí, on enllaça amb la carretera BP-4654.

## Referències

* ↑ Carretera: BP-4653, al web de la Diputació de Barcelona
* ↑ Estudi informatiu de millora de les carreteres BP-4653 i BP-4654 als TT.MM. d'Olost, Sant Martí d'Albars, Perafita, Sant Agustí de Lluçanès, Sora i Sant Quirze de Besora, Sancho Lecina, Adolfo; Gallego Romero, Albert, UPC Commons

## Enllaços externs

* La BP-4653 en el sen entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* Notícies sobre la BP-4653 a naciodigital.cat
# Augustin Ngirabatware

Augustin Ngirabatware (Gisenyi, 12 de gener de 1957) és un antic ministre ruandès condemnat pel Tribunal Penal Internacional per a Ruanda (TPIR) per la seva participació en el genocidi.

## Biografia

Augustin Ngirabatware fou membre del Moviment Republicà Nacional per la Democràcia i el Desenvolupament (MRND). Doctor en ciències econòmiques de la universitat de Friburg (Suissa), Ngirabatware fou professor a la Universitat Nacional de Ruanda (1986-1994) i ministre de Planificació (1990-1994).
Augustin Ngirabatware era a prop de les autoritats franceses, « gaudeix de la confiança del President Juvénal Habyarimana [...], era apreciat per les seves habilitats i coneixements dels dossiers».
Després del genocidi de Ruanda es va refugiar amb la seva família a l'ambaixada francesa a Kigali entre el 7 (o el 8) i el 12 d'abril de 1994. Va mantenir la seva cartera de ministre de planificació del govern interí ruandès, format el 8 d'abril.
Va publicar el setembre de 2006 el llibre Rwanda : Le faîte du mensonge et de l'injustice, en el que afirma que el Tribunal Penal Internacional per a Ruanda ha estat « establert per les Nacions Unides sobre premisses falses » i que « ne podia aplicar justícia ».
El 20 de desembre de 2012 el TPIR el va declarar culpable de genocidi, incitació directa i pública a cometre genocidi i violació com a crim contra la humanitat i condemnat a trenta-cinc anys de presó.
En l'apel·lació, fou reconegut condemnat per genocidi i reduïda la pena a trenta anys de presó.

## Referències

* ↑ « L'ancien ministre Augustin Ngirabatware transféré au TPIR », in Rwanda Tribune, 8 octobre 2008 Arxivat 2008-10-13 a Wayback Machine.
* ↑ Les taux de change flottants et les pays sous-capitalisés : théories du change, choix des régimes de change et les nouvelles stratégies monétaires, Éditions universitaires, Fribourg, 1986, 340 p. ISBN 2-8271-0330-3
* ↑ Jean-Michel Marlaud, ambassadeur de France au Rwanda, Min. des Aff. Etr. N° 1810/DAM, 5 juillet 1994
* ↑ Rwanda : le faîte du mensonge et de l'injustice, Éd. Source du Nil, Lille, 2006, 611 p. ISBN 978-2-9521712-1-2
* ↑ Hirondelle News Agency, 20.12.12 - TPIR/NGIRABATWARE - LE TPIR PRONONCE SON DERNIER JUGEMENT DE PREMIERE INSTANCE.
* ↑ «Rwanda : Augustin Ngirabatware, génocidaire sous protection - JeuneAfrique.com» (en francès). JeuneAfrique.com, 25-12-2014 [Consulta: 7 novembre 2016].
# Baldriga ratllada

La baldriga ratllada (Calonectris leucomelas) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics que habita al Pacífic nord-occidental, viatjant en hivern cap al sud, fins a la zona de les Filipines i nord d'Indonèsia. Cria a les illes del nord del Japó.
# Balandin (cràter)

Balandin és un petit cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, dins de la gran plana emmurallada del cràter Gagarin, a prop de la seva vora oriental. Es troba al costat d'una sèrie de cràters (sense nom) una mica més petits situats cap a l'est i l'oest.
* Localització de Balandin (part superior esquerra)
* Fotografia de l'Apollo 17
És circular, amb un sòl interior un tant inusual ple de turons, similar al del proper cràter Kosberg, a Barbier F dins de Barbier, o al cràter Van den Bos.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Balin (cavaller)

Balin és un cavaller que apareix lligat a la matèria de Bretanya i que centra part dels episodis de La mort d'Artús. Destaca per la seva virtut i la seva dissort, ja que està condemnat pel destí a no triomfar. De jove va trobar-se una misteriosa espasa, que només podia ser desembeinada per qui tingués una gran valentia. Va agafar-la sense dubte, malgrat la profecia que qui la portés acabaria matant la persona més estimada. Balin no en fa cas i la porta juntament a la seva arma en diverses aventures, motiu pel qual és conegut amb el sobrenom de "Cavaller de les dues espases". La profecia s'acompleix quan assassina el seu germà sense saber la seva identitat en un combat cos a cos. Abans intenta pertànyer a la Taula Rodona però el Rei Artús el foragita per ser incapaç de seguir unes normes, com quan comença una lluita dins de la cort. Aquesta expulsió fa que aparegui amb el sobrenom de "El Salvatge" en algunes versions artúriques. En un intent de redimir-se, s'embarca en nombroses missions, sempre perseguit per la malastrugança. En una ocasió agafa sense saber què fa una arma encantada que provoca que tot el regne es quedi sense collites. Després de matar son germà, mor ell mateix de les ferides i és enterrat al seu costat.

## Referències

* ↑ Malory, T.; Rhys, E. Malory's History of King Arthur and the Quest of the Holy Grail: From the Morte D'Arthur. W. Scott, 1886, p. 37 [Consulta: 8 abril 2022].
* ↑ Bruce, C.W.. The Arthurian Name Dictionary. Taylor & Francis, 1998, p. 298. ISBN 978-1-136-75538-5 [Consulta: 8 abril 2022].
* ↑ Lupack, Alan. «Balin and Balan». Projecte Camelot. Universitat de Rochester. [Consulta: 6 agost 2019].
# Bandera d'Anguilla

La bandera d'Anguilla consta d'un fons blau marí amb la Union Jack a la part superior esquerra. A la dreta, se situa l'escut d'Anguilla, el disseny del qual es basa en l'utilitzat per l'antiga bandera d'Anguilla, coneguda com Els Tres Dofins, col·locats en un disseny circular entrellaçat sobre un escut de fons blanc amb una franja de color blau a la part inferior.
Durant la revolució de 1967 que va intentar separar a aquest arxipèlag de Saint Christopher i Nevis (fins a aquest moment, formant una federació dins del Regne Unit) es va crear la primera bandera, el 27 de juliol d'aquest any, composta per un fons de color violeta amb la imatge de dues sirenes separades per una petxina dins d'un cercle blau. Aquesta bandera no va ser acceptada i aviat va ser canviada per una molt més simple, el 20 de setembre: tres dofins taronges en un camp blanc (que representa la puresa i la pau) sobre un camp més petit de color turquesa que representa al mar Carib, la fe, la joventut i l'esperança. Els tres dofins representen la perseverança, la unitat i la fortalesa, formant un cercle de continuïtat.
A diferència de Les Sirenes, Els Tres Dofins es van tornar summament populars i es van convertir ràpidament en símbols del poble anguillà. No obstant això, amb la intervenció britànica l'any 1969 i la fi de la independència que tenia l'illa fins a aquest moment, la bandera va perdre la seva oficialitat i va ser reinstaurada la bandera del Regne Unit com a oficial. Mes, l'antiga bandera d'Anguilla va seguir sent usada pel poble, la qual cosa no va ser objectat pel govern colonial. L'any 1990, i després de l'establiment d'Anguilla com a dependència (separada de Saint Christopher i Nevis), va ser dissenyada una nova bandera, incorporant l'antic símbol autonomista com a part de l'escut.
En l'actualitat, la bandera d'Els Tres Dofins segueix sent molt popular i és la més utilitzada pel poble de l'illa d'Anguilla, malgrat no ser oficial.

## Referències

* ↑ «Anguilla Flag» (en anglès). The World Factbook. Agència Central d'Intel·ligència. [Consulta: 2 febrer 2021].
* 1 2 «Government of Anguilla - About Anguilla - National Symbols - National Flags». Arxivat de l'original el 2021-04-15. [Consulta: 12 gener 2018].

## Enllaços externs

* Govern d'Anguila - Bandera nacional (en anglès)
# Avoca

«Avoca» té aquests significats:
* Avoca (Iowa)
* Avoca (Minnesota)
* Avoca (Nebraska)
* Avoca (Nova York)
* Avoca (Pennsilvània)
* Avoca (Wisconsin)
# Balićžunićita

La balićžunićita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor de Tonci Balić-Žunić (1952), professor de mineralogia del Museu d'Història Natural de la Universitat de Copenhaguen.

## Característiques

La balićžunićita és un sulfat de fórmula química Bi₂O(SO₄)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema triclínic. Químicament és el sulfat de bismut més simple conegut; similar a leguernita. Els altres únics sulfats de bismut coneguts són la cannonita, la riomarinaïta i tavagnascoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Cràter La Fossa, a l'illa de Vulcano, a les Illes Eòlies, dins la província de Messina (Sicília, Itàlia), on sol trobar-se associada a altres minerals com: wurtzita, pirrotita, pirita, lil·lianita, leguernita, galenobismutita, esfalerita càdmica, bismoclita i anglesita. La localitat tipus és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Balićžunićite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 novembre 2018].
# Amaia Aranzabal

Amaia Aranzabal (Bergara, Guipúscoa, 8 de desembre de 1963) és una muntanyenca basca. Va ser la primera dona basca de la història a ascendir a un vuitmil. Va arribar al Cho Oyu (8.201 m) el 16 de setembre de 1992 al costat del muntanyenc azpeitiarra Josu Bereziartua. Pocs dies després, Pilar Ganuza va conquerir-lo també (Ganuza es va convertir en la primera dona navarresa a aconseguir un vuitmil).
Amaia també va participar aquest mateix any en l'expedició a l'Everest.
Va començar la ruta amb el grup de muntanya "Pol-pol" de la seva ciutat, després es va unir al grup "Lagun onak" d'Azpeitia. Després d'escalar pels Pirineus i els Alps, va continuar ampliat el seu bagatge amb el seu viatge a l’ Himàlaia.
Està casada amb Josu Bereziartua i tenen dos fills, Ainhoa i Aintzel.

## Referències

* ↑ , <https://www.eitb.eus/eu/telebista/programak/errepide-galduak/arrate-arantzazu/bideoak/osoa/6104462/bideoa-amaia-aranzabal-zortzimilako-igo-zuen-emakume-euskalduna/>
* ↑ , <https://www.wikiwand.com/eu/Cho_Oyu>
* ↑ El blog de Roge. blogseitb.com (castellà)

## Enllaços externs

* (basc) "L'encant de la muntanya" (Emakunde, març de 1992) Arxivat 2018-05-01 a Wayback Machine.
* Amaia Aranzabal. Aprenentatge basc
# Teorema de Furry

En electrodinàmica quàntica (QED), el teorema de Furry afirma que si un diagrama de Feynman conté un bucle tancat de línies fermiòniques connectades a un nombre senar de vèrtexs, la seva contribució és nul·la. Un corol·lari del teorema és que cap fotó pot ser emès o destruït a partir del buit quàntic.
El teorema fou derivat per Wendell H. Furry el 1937, com a conseqüència directa d'imposar la conservació de l'energia i la conservació de conjugació de càrrega (simetria C) en processos de la QED.
Tot i que el teorema s'ha formulat per a la QED, una versió d'aquest s'aplica de manera més general. Per exemple, mentre que la teoria electrofeble no és invariant de la conjugació de càrrega, els diagrames de bucles de fermions amb un nombre senar de fotons units també s'anul·len, ja que són equivalents a un diagrama de la QED. De la mateixa manera, qualsevol diagrama que inclogui bucles com a subdiagrames també s'anul·la. Tanmateix, no és cert afirmar que tots els diagrames amb nombre senar de fotons hagin de ser impossibles. Per exemple, relaxant el requisit d'invariància de conjugació de càrrega i de paritat de l'electrodinàmica quàntica, com passa quan s'inclouen interaccions febles, permet un terme de vèrtex de tres fotons. Tot i que aquest terme dona lloc a interaccions γ → γ γ, només es produeixen si dos dels fotons són virtuals. La recerca d'aquestes interaccions s'ha de fer indirectament, com per exemple mitjançant experiments de radiació de frenada en col·lisions electró-positró.
El teorema de Furry es basa en la invariància del buit sota conjugació de càrrega i la simetria del vèrtex fotó-fermió sota aquesta. És per això que el teorema no és vàlid per a teories de gauge no-Abelianes on contribucions amb simetria C senar també són possibles. Per exemple, a diferència de la gràfica en triangle amb tres fotons mostrada a la dreta de la pàgina, la difusió de tres gluons reals no és prohibida en cromodinàmica quàntica, on la teoria en canvi prediu que aquest procés es proporcional a la constant d'estructura de l'àlgebra de Lie associada.

## Referències

* ↑ Peskin, Michael E. An Introduction To Quantum Field Theory (en anglès). CRC Press, 2018-05-04. ISBN 978-0-429-97210-2.
* ↑ Furry, W. H. (en anglès) Physical Review, 51, 2, 15-01-1937, pàg. 125–129. DOI: 10.1103/PhysRev.51.125. ISSN: 0031-899X.
* ↑ Delbourgo, R «The three-photon vertex». Journal of Physics G: Nuclear Physics, 1976.
* ↑ Basham, C. L.; Kabir, P. K. «Possible three-photon couplings». Physical Review D, 15, 11, 01-06-1977, pàg. 3388–3393. DOI: 10.1103/PhysRevD.15.3388.
* ↑ Smolyakov, N. V. (en anglès) Theoretical and Mathematical Physics, 50, 3, 1982, pàg. 225–228. DOI: 10.1007/BF01016449. ISSN: 0040-5779.
# Mario Gavranović

Mario Gavranovic (Lugano, el 24 de novembre de 1989) és un futbolista professional suís, juga amb el Kayserispor Kulübü.

## Referències

* ↑ «Mario Gavranovic» (en alemany). schalke04.de. Arxivat de l'original el 11 de juny 2011. [Consulta: 2 juliol 2011].
Mario Gavranović amb Suïssa - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Suïssa – Copa del Món de Futbol 2014
1 Benaglio •
2 Lichtsteiner •
3 Ziegler •
4 Senderos •
5 von Bergen •
6 Lang •
7 Barnetta •
8 Inler  •
9 Seferović •
10 Xhaka •
11 Behrami •
12 Sommer •
13 Rodríguez •
14 Stocker •
15 Džemaili •
16 G. Fernandes •
17 Gavranović •
18 Mehmedi •
19 Drmić •
20 Djourou •
21 Bürki •
22 Schär •
23 Shaqiri •
Entrenador: Hitzfeld
Selecció de futbol de Suïssa – Copa del Món de Futbol 2018
1 Sommer •
2 Lichtsteiner  •
3 Moubandje •
4 Elvedi •
5 Akanji •
6 Lang •
7 Embolo •
8 Freuler •
9 Seferović •
10 Xhaka •
11 Behrami •
12 Mvogo •
13 Ricardo Rodríguez •
14 Zuber •
15 Džemaili •
16 Gelson Fernandes •
17 Zakaria •
18 Gavranović •
19 Drmić •
20 Djourou •
21 Bürki •
22 Schär •
23 Shaqiri •
Entrenador: Vladimir Petković
Selecció de futbol de Suïssa – Eurocopa 2020
1 Sommer •
2 Mbabu •
3 Widmer •
4 Elvedi •
5 Akanji •
6 Zakaria •
7 Embolo •
8 Freuler •
9 Seferović •
10 Xhaka (c) •
11 Vargas •
12 Mvogo •
13 Rodríguez •
14 Zuber •
15 Sow •
16 Fassnacht •
17 Benito •
18 Mehmedi •
19 Gavranović •
20 Fernandes •
21 Omlin / Kobel $^a$ •
22 Schär •
23 Shaqiri •
24 Omeragić •
25 Cömert •
26 Lotomba •
Entrenador: Petković :
# Aubria

Aubria és un gènere de granotes de la família dels rànids que es troba a l'Àfrica Occidental.

## Taxonomia

* Aubria masako (Ohler i Kazadi, 1990)
* Aubria occidentalis (Perret, 1995)
* Aubria subsigillata (Duméril, 1856)

## Referències

* IUCN (anglès)