OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aute Retrato

Aute Retrato és una pel·lícula documental espanyola del 2019 coescrita i dirigida per Gaizka Urresti sobre l'artista polifacètic Luis Eduardo Aute, definit pel director com un dels creadors més importants de la cultura espanyola de l'últim mig segle.

## Sinopsi

El documental fa una recopilació dels millors moments de Luis Eduardo Aute en els seus 50 anys de carrera musical i artística. És un recorregut per les seves diferents facetes creatives i les seves bandes sonores. Tota la vida l'artista revelada per un grup de testimonis, col·laboradors i amics que, a través dels seus testimoniatges, demostren l'impacte que han tingut les seves cançons icòniques (Rosas en el mar, Al alba, La belleza) sobre l'actualitat musical.

## Repartiment

Juntament amb l'artista hi intervenen Ana Belén, Joaquín Sabina, Joan Manuel Serrat, Antonio Fraguas de Pablo, Silvio Rodríguez o Dani Martín.

## Crítiques

En general el documental no va tenir gaire bones crítiques:
| « | "Abusa dels busts parlants, brilla en el maneig d'un variat i ric material d'arxiu i comet el, a consideració d'aquest crític, majúscul error de no concedir un major protagonisme a les cançons d'aquest cantautor" | » |
| — Jordi Costa: Diari El País |||
| « | "Homenatge sense sal a un artista que, en els seus temps, va ser perfum i vidriol. (…) Puntuació: ★★½ (sobre 5)" | » |
| — Yago García: Cinemanía |||
| « | "El millor d' “Aute Retrato” (títol enginyós on n'hi hagi) és que contagia a l'espectador aquest amor irreductible al treball. (...) Llàstima que sigui, en la seva formulació visual, tan rutinària i convencional. (…) Puntuació: ★★★ (sobre 5)" | » |
| — Jordi Batlle Caminal: Fotogramas |||

## Nominacions

Ha estat nominada amb el Goya al millor documental del 2020, al millor documental als XXV Premis Cinematogràfics José María Forqué. i al millor documental de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2019.

## Referències

* ↑ Gaizka Urresti estrena su documental 'Aute Retrato' en el Teatro Principal, El Heraldo, 9 de setembre de 2019
* ↑ Aute retrato: El cantautor accidental, El País, 12 de setembre de 2019
* ↑ Aute retrato a Cinemanía
* ↑ Crítica d'Aute Retrato a Fotogramas
* ↑ Aute Retrato, al web dels Premis Goya
* ↑ Ganadores de la 25ª edición de los Premios José María Forqué, elseptimoarte.net
* ↑ Nominaciones a la 75 edición de las Medallas del CEC Arxivat 2020-01-14 a Wayback Machine., accioncine.es, 3 de gener de 2020
# Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1904 - 1.500 metres masculins

La prova dels 1.500 metres masculins va ser una de les proves disputades durant els Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. La prova es va disputar el 3 de setembre de 1904 i hi van prendre part 9 atletes de tres nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Jim Lightbody | William Verner | Lacey Hearn |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic (en segons) que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1904.
| Rècord del Món | 4' 06,2" (*)(**) | Charles Bennett | París (FRA) | 15 de juliol de 1900 |
| Rècord Olímpic | 4' 06, 2" (**) | Charles Bennett | París (FRA) | 15 de juliol de 1900 |
(*) no oficial
(**) Aquest rècord es va fer en un estadi amb una pista de 500 metres de circumferència.
Jim Lightbody va establir un nou rècord olímpic i un nou rècord del món, no oficial, amb 4' 05,4".

## Resultats

Jim Lightbody va guanyar amb claredat la cursa, amb més d'un segon respecte l'immediat perseguidor. El temps obtingut suposà un nou rècord olímpic i del món (no oficial). Ell mateix, dos dies abans, havia obtingut la victòria en la prova dels 800 metres, i quatre dies abans en la dels 2.590 metres obstacles. Es desconeix el temps de la gran major part de participants en la cursa.
| Posició | Atleta | Temps |
| | Jim Lightbody | 4' 05,4" OR |
| | William Verner | 4' 06,8" |
| | Lacey Hearn | desconegut |
| 4 | David Munson | desconegut |
| 5 | Johannes Runge | desconegut |
| 6 | Peter Deer | desconegut |
| 7 | Howard Valentine | desconegut |
| 8 | Harvey Cohn | desconegut |
| 9 | Charles Bacon | desconegut |
OR:Rècord Olímpic

## Referències

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 13 desembre]. (polonès)
# Augusta Ondříčková

Augusta Ondříčková (Plzeň, 2 de gener de 1879 - Nova York, 13 de gener de 1952)fou una violinista i professora de música txeca.
Era filla del violinista i líder musical Jan Ondříček i germana del violinista František Ondříček. Va ser violinista i cantant i va ensenyar amb la seva germana Marie a l'institut de música fundat pel seu pare. El 1904 es va casar amb el violoncel·lista Bedřich Váška, membre del trio txec. El 1911 va anar amb ell a Nova York, on va continuar ensenyant.

## Referències

* ↑ Matriční záznam o narození a křtu
# Autofel·lació

L'autofel·lació és una manera de masturbació masculina que consisteix a estimular-se oralment el propi penis, llepant-lo o xuclant-lo. Pocs homes tenen el membre viril prou llarg i la flexibilitat necessària per dur a terme aquesta activitat sexual: l'Informe Kinsey assenyala que menys de l'1% dels homes són capaços de practicar-se'n una.

## Història

L'autofel·lació té una història antiga. Els arqueòlegs han trobat jeroglífics i pintures antigues que mostren homes llepant els seus propis penis. L'acadèmic David Lorton diu que molts textos antics vinculen l'autofel·lació amb la religió practicada a l'antic Egipte.

## Referències

* ↑ William Guy, Michael H. P. Finn «A Review of Autofellatio: A Psychological Study of Two New Cases». Psychoanalytic Review, 41, 1954, pàg. 354–358.
* ↑ David Lorton. «Autofellatio and Ontology» (en anglès), 1995. Arxivat de l'original el 29 desembre 2010. [Consulta: 15 abril 2006].
* ↑ «Autofellatio» (en anglès). SexInfo101.com. Arxivat de l'original el 21 octubre 2006. [Consulta: 15 octubre 2006].

## Vegeu també

* Fel·lació
# BBA

BBA té els següents significats:
* Bachpan Bachao Andolan, moviment per a la defensa dels drets de la infància i contra el tràfic de persones de l'Índia
* British Bankers Association, associació que agrupa els bancs del Regne Unit
* BBA Aviation (de l'acrònim en anglès de British Belting & Asbestos), empresa multinacional de serveis de manteniment aeronàutic, amb seu al Regne Unit
* Bordj Bou Arreridj, província del nord-est d'Algèria
* Brabantsche Buurtspoorwegen en Autodiensten, empresa de transport públic per autobús de la província del Brabant del Nord, als Països Baixos
* Biochimica et Biophysica Acta, revista científica de referència en els camps de la bioquímica i la biofísica
# BP-2126

La BP-2126, o Carretera de Guardiola de Font-rubí a Font-rubí, és una carretera convencional de calçada única actualment gestionada pels Serveis Territorials de Carreteres de Barcelona (Generalitat de Catalunya). Discorre pels termes municipals de Torrelles de Foix, Font-rubí, tots ells a la comarca de l'Alt Penedès.
Arrenca de la carretera BP-2121 al nord de l'antic poble, ara abandonat, de l'Albereda i del Puig de l'Albereda, des d'on arrenca cap al nord per després anar-se decantant cap al nord-est i est, sempre amb molts revolts. En 2 quilòmetres arriba al poble de Font-rubí, des d'on continua cap a llevant, i en 3 quilòmetres més arriba al poble de L'Avellà. Sempre cap a llevant, però fent nombroses giragonses, en 2 quilòmetres més arriba a Montjuïc i Can Castellví, on la carretera gira cap al sud. Així, en 4,5 quilòmetres més entra en la població de Guardiola de Font-rubí, on enllaça amb les carreteres BV-2151, que mena a Sant Martí Sarroca, i BV-2127, a través de la qual s'arriba a Vilafranca del Penedès. La BP-2126 surt de Guardiola de Font-rubí cap al nord-est, passa ran de Santa Maria de Bellver en 2,5 quilòmetres més, i arriba al sud del poble de Sabanell en poc més de 3 quilòmetres més. En aquest lloc s'aboca en la carretera C-15.

## Referències

* ↑ Carretera BP-2126 al web de la Diputació de Barcelona
* ↑ La BP-2126 a la Guia Michelin
* ↑ El forat del pas dels Lladres (Mediona, Alt Penedès)
* ↑ Carretera de la de Vilafranca del Penedès a Aguiló a la d'Igualada a Sitges, per Font-rubí, al web de la Diputació de Barcelona

## Enllaços externs

* La carretera BP-2126 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Augustin Ringeval

Augustin Ringeval (Aubigny-aux-Kaisnes, Aisne, 13 d'abril de 1882 - Amélie-les-Bains, 5 de juliol de 1967) fou un ciclista francès, professional entre 1905 i 1913. En el seu palmarès destaquen diverses classificacions entre els 10 primers en curses com el Tour de França, la Milà-San Remo o la París-Roubaix.

## Palmarès

* 1905
** 2n a la París-Valenciennes
* 1906
** 2n a la Bordeus-París
* 1908
** 4t a la París-Roubaix
** 4t a la Milà-San Remo
** 5è a la Bordeus-París
** 5è a la París-Brussel·les
* 1910
** 4t a la Bordeus-París

### Resultats al Tour de França

* 1905. 6è de la classificació general
* 1906. Abandona (7a etapa)
* 1907. 8è de la classificació general
* 1908. Abandona (4a etapa)
* 1909. Abandona (12a etapa)
* 1910. 19è de la classificació general
* 1912. 30è de la classificació general
* 1913. Abandona (2a etapa)

## Referències

* ↑ «RINGEVAL Augustin». [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Palmarès d'Augustin Ringeval (Fra)». [Consulta: 1r setembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a www.sitiodeciclismo.net
# Baldriga mediterrània

La baldriga mediterrània (Puffinus yelkouan) és un ocell del gènere Puffinus de mida mitjana. Fan de 30 a 38 cm de llargada amb una envergadura alar de 76-89 cm. Té un aspecte més contrastat que la baldriga baleàrica amb la qual comparteix la distribució hivernal. A més almenys a Menorca hi ha híbrids de les dues espècies de baldriga. Cria en illes i penya-segats costaners de l'est i centre del Mediterrani, moltes hi hibernen però altres migren a l'oceà Atlàntic a finals d'estiu.

## Referències

* ↑ Etimologia: Puffinus prové del nou llatí del terme anglès "puffin" i yelkouan, del turc yelkovan.
* ↑ Genovart et al. (2005)

## Bibliografia

* Alcover, Josep Antoni (2001): Nous avenços en el coneixement dels ocells fòssils de les Balears. Anuari Ornitològic de les Balears 16: 3-13. [Article in Catalan, English abstract] PDF fulltext
* Austin, Jeremy J. (1996): Molecular Phylogenetics of Puffinus Shearwaters: Preliminary Evidence from Mitochondrial Cytochrome b Gene Sequences. Mol. Phylogenet. Evol. 6(1): 77–88. doi:10.1006/mpev.1996.0060 (HTML abstract)
* BirdLife International (BLI) (2004). Puffinus yelkouan. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 12 maig 2006 (en anglès).
* BirdLife International (BLI) (2008): Arxivat 2008-09-14 a Wayback Machine. [2008 IUCN Redlist status changes]. Retrieved 2008-MAY-23.
* Genovart, Meritxell; Juste, Javier & Oro, Daniel (2005): Two sibling species sympatrically breeding: a new conservation concern for the critically endangered Balearic shearwater. Conservation Genetics 6(4): 601-606. doi:10.1007/s10592-005-9010-z PDF fulltext Arxivat 2009-12-16 a Wayback Machine.
* Harrison, Peter (1988): Seabirds (2nd ed.). Christopher Helm, London ISBN 0-7470-1410-8
* Heidrich, Petra; Amengual, José F. & Wink, Michael (1998): Phylogenetic relationships in Mediterranean and North Atlantic shearwaters (Aves: Procellariidae) based on nucleotide sequences of mtDNA. Biochemical Systematics and Ecology 26(2): 145–170. doi:10.1016/S0305-1978(97)00085-9 PDF fulltext
* Sangster, George; Knox, Alan G.; Helbig, Andreas J. & Parkin, David T. (2002): Taxonomic recommendations for European birds. Ibis 144(1): 153–159. doi:10.1046/j.0019-1019.2001.00026.x PDF fulltext Arxivat 2019-09-13 a Wayback Machine.
* Sibley, Charles Gald & Monroe, Burt L. Jr. (1990): Distribution and taxonomy of the birds of the world. Yale University Press, New Haven, CT. ISBN 0-300-04969-2
* Wink, Michael; Heidrich, Petra & Ristow, D. (1993): Genetic evidence for speciation of the Manx shearwater (Puffinus puffinus) and the Mediterranean Shearwater (P. yelkouan). Die Vogelwelt 114(6): 226-232. [Article in English with German abstract] PDF fulltext

## Enllaços externs

* Article about the EU LIFE Yelkouan Shearwater conservation project
# Balancán

Balancán és un municipi de l'estat de Tabasco. Balancán és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Tabasco. Limita al nord amb l'estat de Campeche, al sud amb Tenosique, a l'oest amb l'Comalcalco i a l'est amb Guatemala.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Balancán Arxivat 2017-11-10 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)

## Vegeu també

* Municipis de Tabasco
# Balancí (moble)

Un balancí és una cadira amb els peus units a unes làmines inferiors corbades permetent a la persona de balançar-se endavant i enrere. En un moment donat, el balancí està en contacte amb el terra en tan sols dos punts. Moltes persones experimenten una sensació de relaxació produïda per l'acció de balanceig. A més, el balancí és confortable perquè el seient es posa automàticament en una posició en la qual el centre de gravetat de la persona està alineat als punts de contacte, la qual cosa permet de limitar els esforços musculars de moviment del cos. Segons un mite americà, el balancí hauria estat inventat per Benjamin Franklin, malgrat que cap nota de la seva biografia no ho acredita. L'origen prové més aviat d'Anglaterra cap al 1725. A partir del segle xix, el balancí comença a ser fabricat per les empreses de mobiliari, sobretot el taller de Duncan Phyfe, pioner en els mobles d'estil Imperi a Nova York.

## Vegeu també

* Gandula
* Hamaca

## Referències

* ↑ «Old House Interiors». . Home Buyer Publications, 2000-08 - 2000-09, p. 34–. ISSN: 10793941.
Viccionari
# Aït Baâmrane

Aït Baâmrane (o Aït Ba Amran, pròpiament Ayt Ba Ɛmran) és una confederació de tribus amazigues del Marroc i és també el nom de la regió on històricament se'ls assignen. Vivien a la vall del Souss, al voltant de la vila de Sidi Ifni. Són lligats estretament a la tribu veïna de lakhsass i parlen un dialecte del chelja.
Antigament formaven part de l'aliança (leff) de Tagzoult, però algunes fraccions van formar part, ocasionalment, del leff oposat de Tahoggat.

## Situació

Els Aït Baamrane es trobel al sud de Tiznit, planura de la que els separa una sèrie de relleus que van des de l'Atles al mar. Al nord limita amb els Ahl Sahel i els Aït Briim a l'altura dels relleus Tamgert n Tellou (que culmina en els cims de Tellou i de l'Aourigh). Cap al sud arribarà fins Oued Noun, que els separa dels tekna. El límit oriental està format per la serralada de Tamgirt n Tellou que s'estén paral·lelament al sud de la costa de l'Atlàntic, i els separa dels Aït Briim i els Akhsas.
El centre principal de la regió és Sidi Ifni, capital de l'antic Ifni.

## Composició

La confederació dels Aït Baamrane és formada per sis tribus:
* Sbouya, al voltant de la comuna de Sbouya ;
* Mesti (o Imestiten), entre Mesti i la vila de Sidi Ifni ;
* Aït Elkhoms, establida al territori entre Mesti a l'oest, Tangerfa a l'est, Imi n'Faset al sud i Tioughza al nord ;
* Aït Boubker, entre el nord de la vila de Sidi Ifni, el sud del caïdat de Mirleft i l'oest del caïdat de Tioughza ;
* Aït Iazza, ocupant la part est del caïdat de Tioughza ;
* Aït Abdallah, present als voltants de la comuns rural d'Arbaa Aït Abdallah i sl nord de la comuns rural de Tangarfa.

## Referències

* 1 2 Romain Simenel, « L'origine est aux frontières - Espace, histoire et jihad chez les Aït Ba'amran du Sud marocain », dans : Transcontinentales, n.3 (2006). (Article en ligne : http://transcontinentales.revues.org/566)
* ↑ Ait Baamrane Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine. a tribus del Marroc

## Bibliografia

* Léopold-Victor Justinard, Les Aït Ba Amran (Villes et tribus du Maroc, Volume VIII, Documents et Renseignements de la Direction Générale des Affaires Indigènes (section sociologique), Tribus Berbères, Tome I), Paris, Honoré Champion, 1930
# Aït Mzal

Aït Mzal (en àrab آيت مزال, Ayt Mazāl; en amazic ⴰⵉⵜ ⵎⵣⴰⵍ) és una comuna rural de la província de Chtouka-Aït Baha, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.814 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Aït Issafen

Aït Issafen (en àrab آيت إيسافن, Āyt Īsāfin; en amazic ⴰⵢⵜ ⵉⵙⴰⴼⴻⵏ) és una comuna rural de la província de Tiznit, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.293 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Avió espacial

Un avió espacial és una aeronau dissenyada per volar a altituds extremes a l'espai i tornar a la Terra. Combina algunes de les característiques d'una aeronau i parts d'un vehicle espacial. Típicament, pren la forma d'una nau espacial equipada amb ales, encara que s'han dissenyat lifting bodies (cossos portants). La propulsió per arribar a l'espai pot ser basada purament en coets o pot utilitzar l'ajuda de motors d'aspiració atmosfèrica.
Fins ara, només els avions coet han tingut èxit en arribar a l'espai, encara que alguns s'han transportat fins a una alçada de diverses desenes de milers de peus per aeronaus convencionals abans de l'alliberament.

## Referències

* ↑ David Darling. «Spaceplane 2000» (en anglès). [Consulta: 18 juliol 2010].
* 1 2 «Spaceplane» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-09-09. [Consulta: 18 juliol 2010].

## Vegeu també

* North American X-15

## Enllaços externs

* Space Plane Guide (anglès)
* The Space Plane and International Space Law Arxivat 2010-11-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Russian Rocketplanes (anglès)
* Air force launches US military's first spaceplane (anglès)
# Bartomeu Melià i Lliteres

Bartomeu Melià i Lliteres (Porreres, 7 de desembre de 1932 - Asunción, 6 de desembre de 2019) va ser un missioner, sacerdot, lingüista i antropòleg mallorquí.
Va ingressar a la Companyia de Jesús i arribà al Paraguai l'any 1954 i des de llavors es va dedicar a l'estudi de la llengua guaraní i la cultura paraguaiana. Era un defensor dels pobles indígenes del Paraguai com l'aché; Melià va denunciar el genocidi paraguaià del qual aquest era víctima, i això li va valer l'expulsió del país el 1976 per part de la dictadura d'Alfredo Stroessner, L'any següent es va instal·lar a Mato Grosso do Sul, al Brasil, on va conviure a la selva amb els ena-wené-nawés. Amb la caiguda de Stroessner el 1989 va poder tornar al Paraguai, i va reprendre els seus estudis i recerques, duent a terme un gran nombre d'investigacions en etnohistòria i etnolingüística amb treballs de camp tant a Paraguai com al Brasil i a Bolívia arran de la convivència amb els ena-wené-nawés i amb les comunitats indígenes guaranís i kainganges.
Era doctor en Ciències Religioses per la Universitat d'Estrasburg (1969) i membre de la Societat d'Americanistes de París, i va fer de professor d'Etnologia i de Cultura guaraní a la Universitat Catòlica d'Asunción, i va exercir de president del Centre d'Estudis Antropològics d'aquesta institució. També era membre de la Comissió Nacional de Bilingüisme del Ministeri d'Educació i Culte de la República del Paraguai i treballava com a assessor del Programa d'Educació Bilingüe Intercultural del Teko Guaraní (Assemblea del Poble Guaraní de Bolívia) des del 1990.
Publicava regularment sobre llengua, etnografia i història guaranís, així com assaigs i treballs sobre Paraguai. Va ser director de la revista Acción d'Asunción durant dos períodes de la seva història (1969-75 i 1993-99). D'entre les seves darreres publicacions destaquen Elogio de la lengua guaraní; contextos para una educación bilingüe en el Paraguay (1995), El Paraguay inventado (1997), Pueblos indígenas en el Paraguay. Demografía histórica y análisis de los resultados del Censo Nacional de Población y Viviendas, 1992 (1997), Ñane ñe'fi paraguái: Paraguay bilingüe: Políticas lingüísticas y educación bilingüe (1997), Antonio Ruiz de Montoya, Vocabulario de la lengua guaraní (2000) i Mil apellidos en Guaraní (2007).
Li va estar concedit el Premi Ramon Llull (2002), el Premi Nacional de la Ciència del Paraguai (2004), la Medalla d'Or de Porreres (2008) i el premi Bartolomé de las Casas (2010).
Melià va morir a causa d'una infecció hepàtica, després de diversos dies internat en la infermeria provincial dels jesuïtes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Bartomeu Melià i Lliteres». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Muere Bartomeu Meliá, el sacerdote mallorquín que denunció el genocidio aché» (en castellà), 06-12-2019. [Consulta: 8 desembre 2019].
* 1 2 3 4 «Mor Bartomeu Melià, el jesuïta mallorquí que va denunciar el genocidi paraguaià». Diari de Balears, 07-12-2019 [Consulta: 11 desembre 2019]. Arxivat 2020-08-13 a Wayback Machine.
# Bampur

Bampur és una ciutat de l'Iran, cap d'un districte que amb finalitat administrativa fou integrat a Iranshahr (antiga Fahradj) a 23 km a l'est. La seva població estimada a l'entorn del 1960, era de cinc mil habitants. Es troba a la vora del riu Bampur. És famosa per la ciutadella, que es troba a un turó, amb 30 metres d'altura damunt la ciutat. La majoria dels habitants són d'ètnia i llengua balutxi, i la seva ocupació essencial és l'agricultura i la ramaderia. Després de la mort de Nadir Shah, Nasir Khan de Kalat, que dominava la regió, es va fer vassall de l'afganès Àhmad Xah Durrani (després del 1749) i més tard fou independent. L'autoritat persa fou restablerta a Bampur només el 1849.

## Referències

* Article a Encyclopaedia Iranica
# Ball de Diables de Sitges

«Ball de Diables de Sitges» té aquests significats:
El Ball de Diables de Sitges està representat per tres colles de Diables en l'actualitat:
* Colla Vella de Diables de Sitges, la més antiga, i de la qual hi ha constància escrita des de mitjans del segle xix.
* Colla Jove de Diables de Sitges, que apareix a mitjans del segle xx.
* Colla de Diables de l'Agrupació de Balls Populars fundada l'any 1981 per l'Agrupació de Balls Populars de Sitges.
# Família de Temis

La família de Temis és una família d'Hirayama trobada en una regió externa del cinturó d'asteroides, entre les òrbites de Mart i Júpiter. A una distància mitjana de 3,13 ua del Sol, és una de les famílies d'asteroides més nombrosa. Es compon d'un nucli ben definit d'asteroides més grans i una regió circumdant d'altres més petits. Aquest grup bàsic inclou l'asteroide Temis, descobert el 5 d'abril de 1853 per l'astrònom italià Annibale de Gasparis.
Els asteroides de la família de Temis comparteixen els següents elements orbitals:
* semieix major entre 3,08 ua i 3,24 ua
* excentricitats orbitals entre 0,09 i 0,22
* inclinacions orbitals menors a 3°
La família de Temis és una de les famílies més grans i dinàmiques d'asteroides i es compon d'asteroides de tipus C amb una composició que es creu que és similar a la condrita carbonatada.

## Membres principals

Fins avui, la família de Temis comprèn aproximadament 535 asteroides coneguts. Els més importants són:
| Nome | Nome | Diàmetre mitjà | Semieix major | Inclinació orbital | Excentricitat | Descobriment |
| 24 | (24) Temis | 228 km | 3,130 ua | 0,760° | 0,132 | 1853 |
| 62 | (62) Erato | 95,4 km | 3,121 ua | 2,22° | 0,179 | 1860 |
| 90 | (90) Antiope | 110,0 km | 3,156 ua | 2,220° | 0,156 | 1866 |
| 104 | (104) Klymene | 123,7 km | 3,155 ua | 2,798° | 0,150 | 1868 |
| 171 | (171) Ophelia | 116,7 km | 3,134 ua | 2,545° | 0,128 | 1877 |
| 468 | Lina | 69,3 km | 3,133 ua | 0,440° | 0,198 | 1901 |
| 526 | (526) Jena | ? | 3,117 ua | 2,172° | 0,139 | 1904 |
| 846 | Lipperta | ? | 3,121 ua | 0,266° | 0,187 | 1916 |

## Referències

* ↑ http://www.lpi.usra.edu/meetings/lpsc2004/pdf/1646.pdf
* Castillo-Rogez, C. and Schmidt, B. I. (2010). Geophysical Evolution of the Themis Family Parent Bodi.

## Vegeu també

* Asteroide De Gasparis, nomenat en honor d'Annibale de Gasparis.