OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tremont (microarquitectura)

Tremont és una microarquitectura per a Atom, Celeron i Pentium de baix consum, processadors de marca Silver utilitzats en sistemes en xip (SoC) fabricats per Intel. És el successor de Goldmont Plus. Intel va llançar oficialment la plataforma Elkhart Lake amb 10 nm Tremont core el 23 de setembre de 2020. Intel va llançar oficialment la plataforma Jasper Lake amb 10 nm, Tremont core l'11 de gener de 2021.

## Disseny

Tremont és la tercera generació de microarquitectura Atom de baixa potència fora d'ordre dissenyada per a ordinadors d'escriptori i portàtils de nivell d'entrada. Tremont està construït el procés de 10 nm de fabricació i admet fins a 24 nuclis. Inclou Intel d'arquitectura gràfica Gen11 d'Ice Lake.
La microarquitectura Tremont proporciona les millores següents respecte a Goldmont Plus:
* Unitat de predicció de branques millorada.
** Augment de la capacitat amb predicció condicional i indirecta millorada basada en el camí.
** Nou buffer de pila de retorn compromès.
* Novel·la canalització d'obtenció i descodificació de front-end fora de comanda agrupada en 6 amples.
** ICache bancària amb lectura dual de 16B.
** Dos grups de descodificació de 3 amples que permeten fins a 6 instruccions per cicle.
* Finestres fora de servei més profundes.
* 32 Memòria cau de dades KB.
* Tampons de càrrega i emmagatzematge més grans.
* Doble càrrega genèrica i canonades d'execució de magatzem amb capacitat per a 2 càrregues, 2 magatzems o 1 càrrega i 1 magatzem per cicle.
* Ports dedicats de dades d'emmagatzematge d'enters i vectors/coma flotant.
* Criptografia nova i millorada.
** Noves instruccions de camp de Galois (GFNI).
** Unitats AES duals.
** Implementació SHA-NI millorada.
** PCLMULQDQ més ràpid.
* Suport per a instruccions de bucle de rotació de baixa potència i latència de nivell d'usuari UMWAIT/UMONITOR i TPAUSE.

## Tecnologia

* procés de fabricació de 10 nm
* Arquitectura SoC (Sistema en un xip).
* Transistor tri-gate 3D
* 32 KB memòria cau de dades L1, més que 24 KB a Goldmont Més
* 1,5–4,5 Memòria cau L2 compartida MB per clúster de 4 nuclis, més que 4 MB a Goldmont Plus
* 4 Memòria cau L3 compartida MB
* Gen 11 GPU amb suport DirectX 12, OpenGL 4.6, Vulkan 1.3, OpenGL ES 3.2 i OpenCL 3.0.
* 10 Processadors d'escriptori W Thermal Design Power (TDP).
* Processadors mòbils de 6W TDP

## Referències

* ↑ «Intel Introduces Tremont Microarchitecture» (en anglès). Intel Newsroom.
* ↑ «IoT-Enhanced Processors Increase Performance, AI, Security» (en anglès).
* ↑ «CES 2021: Intel Announces Four New Processor Families» (en anglès).
* ↑ Cutress, Dr Ian. «Intel's new Atom Microarchitecture: The Tremont Core in Lakefield» (en anglès). AnandTech. [Consulta: 24 octubre 2019].
# Address Unknown

Address Unknown (1944) és un drama dirigit per William Cameron Menzies, basat en la novel·la de Kressmann Taylor Desconegut en aquesta adreça (1938). Va ser candidat per a dos Oscars, l'un a la millor música i l'altre a la millor direcció artística (Lionel Banks, Walter Holscher, Joseph Kish). La pel·lícula relata la història d'una família hostil al règim nazi a la Segona Guerra Mundial. La pel·lícula és una anàlisi dels vincles d'amistat trencats per la traïció en la pujada del nacionalsocialisme. El seu estil de pel·lícula negra, definit pel director de fotografia Rudolph Maté, conté nombrosos elements de suspens i d'ironia hitchcockians com el clarobscur que accentua els contorns, i els enquadraments inquietants. Una escena presenta sobretot Martin Schulz (Paul Lukas) baixant una escala, les finestres projectant la seva ombra darrere d'ell. Aquesta mena de teranyina és la imatge de la traïció de Schulz que es gira contra ell, en el moment en què la Gestapo arriba al seu domicili.

## Argument

Un empresari artístic torna a la seva Alemanya natal per a una visita i quedarà sorprès per la propaganda nazi.

## Repartiment

* Paul Lukas - Martin Schulz
* Carl Esmond - Baron von Friesche
* Peter Van Eyck - Heinrich Schulz
* Mady Christians - Elsa Schultz
* Morris Carnovsky - Max Eisenstein
* K. T. Stevens - Griselle Eisenstein / Stone
* Emory Parnell - El carter
* Mary Young - Mrs. Delaney
* Frank Faylen - Jimmie Blake
* Charles Halton - El censor
* Erwin Kalser - L'escenògraf
* Frank Reicher - Professor Schmidt
* Dale Cornell - Carl
* Peter Newmeyer - Wilhelm
* Larry Olsen – Shultz, de nen

## Nominacions

* Oscar a la millor banda sonora per Morris Stoloff i Ernst Toch
* Oscar a la millor direcció artística per Lionel Banks, Walter Holscher i Joseph Kish

## Referències

* ↑ «New York Times: Address Unknown». [Consulta: 18 desembre 2008].
* ↑ Charles Higham. Hollywood in the Forties. A. Zwemmer Limited, Londres, 1968.
# Tavistock (Devon)

Tavistock es una ciutat del districte del West Devon, en el comptat de Devon, Anglaterra. Segons la parròquia civil, al 2011 Tavistock tenia 12.280 habitants.
La seva importància minera ha fet que formi part del conjunt denominat Paisatge miner de Cornualla i de l'oest de Devon escollit patrimoni mundial per la Unesco en 2006.
És famosa per ser el lloc on va néixer Sir Francis Drake. Té una estàtua erigida en el seu honor a Plymouth Road, i una rèplica de la mateixa a Plymouth Hoe.

## Referències

* ↑ «Area: Tavistock CP (Parish)» (en anglès). Office for National Statistics. Arxivat de l'original el 2016-10-14. [Consulta: 27 agost 2016].
* ↑ «The World Heritage Site Areas». Cornwall & Scilly Historic Environment Service, 2006. Arxivat de l'original el 26 d'abril de 2007. [Consulta: 25 maig 2007].
# Xatrac menut americà

El xatrac menut americà (Sternula antillarum) és una espècie d'ocell de la família dels làrids (Laridae) que habita costes, llacs i rius d'Amèrica incloent el Carib, a la llarga dels grans rius dels Estats Units, costa del Pacífic des de Califòrnia cap al sud fins a Chiapas, costa atlàntica dels Estats Units i del Golf fins al nord de Mèxic, Bahames, Antilles i costa nord d'Amèrica del Sud. Les poblacions septentrionals migren cap al sud en hivern.

## Referències

* ↑ Xatrac menut americà a CERCATERM Rev. 23/03/2012
# Mike Paradinas

Mike Paradinas (n. 1971), conegut també sota el pseudònim µ-Ziq (un joc de paraules, ja que la pronunciació és igual a music) i altres noms artístics, és un músic britànic del camp de la música electrònica,
Paradinas va néixer en Charing Cross, Londres, Anglaterra i començà tocant el teclat en la dècada dels 80 mentre escoltava altres bandes de música com The Human League i Heaven 17. Paradinas s'uní més tard a unes quantes bandes durant els 80, va estar vuit anys en els teclats del grup Blue Innocence.
Durant aquest període Paradinas va estar gravant la seua pròpia música sintetitzada en una gravadora de quatre pistes. En 1995, el grup Blue Innocence es va dissoldre. Paradinas i el germà del bateria Francis Naughton, van comprar un programari de seqüenciació i pregravaren algunes de les antigues cançons de Paradinas. Més tard Richard D.James també conegut com a Aphex Twin escoltà algunes d'aquestes cançons i van estar d'acord a llançar la seua música baix Rephlex Records amb l'alies µ-Ziq.
Paradinas és actualment l'amo de Planet Mu, una discogràfica per a música electrònica que agrupa a músics com Capitol K, Datach'i, Luke Vibert i Venetian Snares.

## Discografia
### Com µ-Ziq

Àlbums
* Tango N' Vectif (novembre de 1993)
* Bluff Limbo (maig de 1994)
* In Pine Effect (octubre de 1995)
* Lunatic Harness (juliol de 1997)
* Royal Astronomy (juliol de 1999)
* Bilious Paths (maig de 2003)
* Duntisbourne Abbots Soulmate Devastation Technique (agost de 2007)
EPs & Singles
* PHI*1700 U/V (1994)
* The Auteurs Vs µ-Ziq (1994)
* Salsa With Mesquite (1995)
* Urmur Bile Trax Volume 1 & 2 (1997)
* My Little Beautiful (1997)
* Brace Yourself (1998)
* The Fear (1999)
* Ease Up (2005)

### Com Tusken Raiders / Rude Ass Tinker

* Bantha Trax (1995)
* Bantha Trax Vol. 2 (1999)
* The Motorbike Track (1999)
* Imperial Break (2001)

### Com Jake Slazenger

* Makesaracket (1995)
* Megaphonk (1995)
* Nautilus (1996)
* Das Ist Ein Groovybeat, Ja? (1996)
* Pewter Dragón (2006)

### Com Kid Spatula

* Spatula Freak (1995)
* Full Sunken Breaks (2000)
* Meast (2004)

### Com Gary Moscheles

* Shaped to Make Your Life Easier (1996)

## Col·laboracions
### Diesel M (amb Marco Jerrentrup)

* M for Multiple (1993)
* M for Mangoes (1995)

### Mike & Rich (amb Aphex Twin)

* Expert Knob Twiddlers (1996)

### Slag Boom Van Loon (amb Speedy J aka Jochem Paap)

* Slag Boom Van Loon (1998)
* So Soon (2001)
# Rosa Ferré

Rosa Ferré (Extremadura, 1966) és una gestora cultural espanyola. De formació filòloga, amb estudis de literatura comparada, des del gener del 2018 és directora de Matadero Madrid. Anteriorment, des del setembre del 2012 va ser cap d'Exposicions del CCCB.
Al CCCB ha iniciat una nova línia de projectes que, sota el nom Sèrie Beta, posen en relació la creació artística i cultural, la investigació científica i la innovació social, com ara «Big Bang Data» (2014-2015) i «Més humans. El futur de la nostra espècie» (2015-2016). Entre altres projectes ha dirigit, també al CCCB, les exposicions «Metamorfosis. Visions fantàstiques de Starewitch, Švankmajer i els germans Quay» (2014) i «Les variacions Sebald» (2015). En l'actualitat està preparant el comissariat de l'exposició «Mil metres quadrats de desig», sobre arquitectura i sexualitat (2016-2017).
Té més de vint anys d'experiència en la concepció i la direcció de projectes expositius i de divulgació cultural en els àmbits de l'art, l'arquitectura, el cinema, la literatura i el pensament contemporanis. Ha treballat com a assessora de continguts i gestora de projectes expositius i editorials per a diferents institucions artístiques i culturals nacionals i internacionals. Ha estat assessora de diverses edicions del Festival Internacional de les Lletres – Gutun Zuria de Bilbao.
Com a comissària ha centrat la seva investigació i ha escrit sobre l'art i la cultura russos dels segles XX i XXI; en aquest àmbit destaquen l'exposició interdisciplinària «La Caballería Roja, creación y poder en la Rusia soviética 1917-1945» i la publicació homònima (Casa Encendida, Madrid, 2011). Entre els seus projectes expositius relacionats amb l'art rus d'avantguarda destaca l'organització de les següents exposicions, realitzades en col·laboració amb altres especialistes internacionals: «Kasimir Malèvitx» (la Pedrera, Barcelona, i Museu de Belles Arts de Bilbao, 2006); «Ródtxenko. La construcció del futur» (la Pedrera, 2009); «Gustavs Klucis. En el frente del arte constructivista» (Ajuntament de Còrdova – Cajasol, Sevilla, 2009).

## Referències

* ↑ «Rosa Ferré». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Halichoeres melanochir

Halichoeres melanochir és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Filipines fins a Taiwan, el sud del Japó i el nord-oest d'Austràlia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Chocolade Jacques-Wincor Nixdorf

L'equip Chocolade Jacques-Wincor Nixdorf, conegut anteriorment també com a Cedico, Home Market, Ville de Charleroi o Marlux, va ser un equip ciclista belga, de ciclisme en ruta que va competir entre 1995 i 2004.
No s'ha de conforndre amb l'equip Chocolade Jacques de 2005 a 2007.

## Corredor millor classificat en les Grans Voltes

| Any | Giro d'Itàlia | Tour de França | Volta a Espanya |
| 1995 | - | - | - |
| 1996 | - | - | - |
| 1997 | - | - | - |
| 1998 | - | - | - |
| 1999 | - | - | - |
| 2000 | - | - | - |
| 2001 | - | - | - |
| 2002 | - | - | - |
| 2003 | - | - | - |
| 2004 | 31.º Mauricio Ardila | - | - |

## Principals resultats

* Circuit de Getxo: Mika Hietanen (1995)
* Ruta Adélie de Vitré: Marc Bouillon (1996)
* Tour de Valònia: Thierry Marichal (1997), Gerben Löwik (2004)
* Gran Premi Criquielion: Renaud Boxus (2002)
* Tres dies de De Panne-Koksijde: Raivis Belohvoščiks (2003)
* Giro d'Oro: Dave Bruylandts (2003)
* Gran Premi de Valònia: Dave Bruylandts (2003)
* Volta a la Gran Bretanya: Mauricio Ardila (2004)
* Tour de Rijke: Jans Koerts (2004)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 1 participacions (2004)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificació finals:
** 0 classificacions secundàries:
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

Fins al 1998 els equips ciclistes es trobaven classificats dins l'UCI en una única categoria. El 1999 la classificació UCI per equips es dividí entre GSI, GSII i GSIII. D'acord amb aquesta classificació els Grups Esportius I són la primera categoria dels equips ciclistes professionals. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1995 | 46è | Mika Hietanen (354è) |
| 1996 | 48è | Frank Van Den Abeele (295è) |
| 1997 | 50è | Mika Hietanen (334è) |
| 1998 | 60è | Sébastien Demarbaix (413è) |
| 1999 | 15è (GSII) | Ludovic Capelle (228è) |
| 2000 | 22è (GSII) | Ludovic Capelle (198è) |
| 2001 | 38è (GSII) | Bart Heirewegh (597è) |
| 2002 | 26è (GSII) | Christian Poos (584è) |
| 2003 | 4t (GSII) | Dave Bruylandts (35è) |
| 2004 | 25è (GSI) | Gerben Löwik (75è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Txulim (poble)

* Per a altres significats, vegeu «Txulim (desambiguació)».
Txulim (rus: ЧулымцыTxulimtsi) Els txulims son un poble turquic que va aparèixer al segle XVI com a resultat de la barreja d'alguns dels grups turcs, que havien emigrat a l'est després de la caiguda del khanat de Sibèria, parcialment teleuts, ienisei kirguisos i grups de tàrtars de Tobolsk.
Els tres grups principals són:
* Els Txulim (abans ketzik) de la regió de Kémerovo.
* Els Txulim (abans tàtars de Meletzk) del districte d'Ačinsk, al krai de Krasnoiarsk.
* Els Txulim (abans tàtars de Tomsk) de dos districtes a la regió de Tomsk.
El seu nombre és desconegut, ja que el darrer cens fou el 1897 (quan eren 11.123) i després s'han comptat entre els tàtars de la Volga, però Tokarev els estimava en uns 11.000 el 1958. Parlen el txulim, una llengua turquesa amb molta influència russa. Eren xamanistes però al segle xviii van adoptar el cristianisme ortodox.

## Referències

* ↑ «The Chulym Tatars» (en anglès). The Red Book of the Peoples of the Russian Empire. [Consulta: 5 setembre 2020].

## Bibliografia

* Ivanov, Tatari Čulimskie, Tomsk, 1929
# Addrup

Addrup és un poble del districte de Cloppenburg, a la Baixa Saxònia, Alemanya.

## Geografia

Addrup limita amb els pobles de Gut Lage, Uptloh, Bevern, Calhorn i Stadtsholte dins del municipi d'Essen (Oldenburg) (en). A l'est, Addrup fa frontera amb Lüsche, al municipi de Bakum (en), al districte de Vechta (en). Situat a la frontera dels districtes de Cloppenburg i Vechta, Addrup es troba al centre de la regió de l'Oldenburger Münsterland (en).

## Història

La primera prova escrita de l'existència d'Addrup data del 950, inicialment el poble es deia Adathorpe. El 1340 el nom es va canviar per Addorpe, el 1376 es va dir Adorpe.
A l'edat mitjana, el comte de Tecklenburg (en) va establir un tribunal a Addrup. Més tard, el poble va formar part del Principat-Bisbat de Münster, del Ducat d'Oldenburg (en), del Departament de l'Ems Superior (en), després del Gran Ducat d'Oldenburg (en), de l'Estat Lliure d'Oldenburg i del Gau de Weser-Ems. Des de 1946, Addrup forma part de l'estat alemany de Baixa Saxònia.
El 1987 la gent d'Addrup va construir la Göpelplatz, una plaça del poble amb un pavelló i un terreny de joc per a nens.

## Gent notable

* Caspar Henry Borgess (en) (1824-1890), bisbe de Detroit
* Clemens große Macke (de) (n. 1959), antic diputat del Landtag de Baixa Saxònia (en)

## Referències

* ↑ Addrup.de: Homepage
* 1 2 3 Addrup.de: Història
* 1 2 Essen-Oldb.de: Addrup
* ↑ Addrup.de: Göpelplatz

## Enllaços externs

* Addrup - Lloc web oficial
* A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a Addrup
# Xatrac frontblanc

El xatrac frontblanc (Sterna striata) és una espècie d'ocell de la família dels làrids (Laridae) que habita costes i badies de Nova Zelanda, Tasmània i les illes Furneaux, Chatham i Auckland.
# Mirador del Mediterráneo

Mirador del Mediterráneo és un gratacel situat al Racó de l'Oix a Benidorm (Marina Baixa), País Valencià. És el seté edifici més alt de Benidorm.
Està format per 42 plantes, sis de les quals són usades com a garatge i tres com a plantes tècniques, de manera que n'hi ha 35 sobre el terra. La seua construcció es va iniciar al desembre del 2003 i va finalitzar al setembre de 2006. Gaudeix d'una de les millors vistes de la ciutat de Benidorm.
L'edifici està format en realitat per 2 torres bessones que estan unides en un nucli comú des dels fonaments fins a la planta setena, tram en què s'allotgen els garatges. Des d'ací fins a la planta 42 naixen les dues torres que estan unides cada certes plantes per passarel·les metàl·liques, les quals disposen d'un sistema de corrons que permeten l'oscil·lació de les torres per separat a causa del vent. Les passarel·les permeten l'evacuació en cas d'incendi en una de les torres passant a l'altra.

## Referències

* 1 2 3 Pérez Aranda, Francisco Ramón. «Guia de Rascacielos de Benidorm». Issuu p. 24. Concejalía de Diseño e Imagen. Ayuntamiento de Benidorm, 2011. [Consulta: 4 gener 2016].
# Rosa Florentina Eroles i Eroles

Rosa Florentina Eroles i Eroles (El Pla de Sant Tirs [?], 1815 [?] - Edgeworthstown, comtat de Longford, 18 de juny 1864) va ser una dona catalana, filla del general exiliat a Londres Antoni Eroles, i esposa de l'aristòcrata britànic Francis Beaufort Edgeworth.
Filla d'Anton Eroles i Sancho i la seva esposa Rosa Eroles i Navarro, ambdós del Pla de Sant Tirs, Rosa Florentina Eroles i Eroles era l'última dels quatre fills que va tenir la parella: Maria Francisca Theodora (Mariquita), Isidro Joseph Simon, Anton Marc Ramon i Rosa Florentina. En els llibres de la parròquia del Pla de Sant Tirs hi consten els batejos dels tres primers fills, però no el de Rosa Florentina.
Rosa Florentina Eroles vivia a Londres quan Francis Beaufort Edgeworth, aristòcrata d'una família terratinent anglo-irlandesa, escriptor amb fama d'excèntric, llavors estudiant de filosofia a Cambridge, la va veure a les escales del Museu Britànic i es van enamorar. Després d'una fuga de tres setmanes es casen el 19 de desembre de 1831. Van ser presents a la boda el germà sord-mut de Rosa, Antoni i Charles Sneyd Edgeworth, germanastre de Francis. El seu pare Antoni Eroles i un altre germà no van poder assistir per estar retinguts a Llemotges arran del canvi en la política del govern francès envers els borbons espanyols. Vídua el 1846.
Va tenir set fills, el primer dels quals només va viure un any i al segon van posar-li el mateix nom de fonts: William Edgeworth (1832-1833), William Edgeworth (1834-1863), Maria Edgeworth (Mary, 1839-1893), Antonio Eroles Edgeworth (1841-1911), David Reid Edgeworth (1842-1871), Richard Lestock Edgeworth (1843-1869) i Francis Ysidro Edgeworth (1845-1926).
Ysidro Francis Edgeworth (fins que no va ser adult) que va intercanviar els noms per evitar la confusió amb el seu pare, va ser un famós matemàtic i economista, autor de “Psicologia Matemàtica: un assaig sobre l'aplicació de les matemàtiques a les ciències morals”, que va influir a Alfred Marshall i va interessar tant a Keynes (que va ser el seu successor en l'edició d'”Econòmic Journal”) com a Hayek. (Font “Keynes vs Hayek”)

## Referències

* 1 2 Barbé, 2010, p. xxxv.
* ↑ Barbé, Lluís. «Mariquita Tennant (la meva recerca sobre Francis Ysidro Edgeworth i la seva parentela)» (pdf) p. 71-81. Institut d'Estudis Catalans - Anuari 2016-2017, 12-06-2017. [Consulta: 5 agost 2024].

## Bibliografia

* Barbé, Lluís. Francis Ysidro Edgeworth. Crònica familiar. Bellaterra: Servei de Publicacions UAB, 2006.
* Barbé, Lluís. Francis Ysydro Edgeworth. A Portrait with Family and Friends (en anglès). Traducció: Mary C. Black. Cheltenham, UK: Edward Elgar Publishing Limited, 2010. ISBN 978-1-84844-716-5.
* Keynes vs Hayek, El choque que definó la economía moderna de Nicholas Wapshott. Colección Deusto (Grup Planeta), Febrer de 2013. Barcelona,
# Hilda Montalba

Hilda Montalba (Anglaterra, 1845— Venècia, 1919) fou una pintora i escultora anglesa.
Hilda Montalba va néixer a Anglaterra el 3 de desembre de 1845. Era una de les quatre filles de l'artista suec Anthony Rubens Montalba i Emeline Davies. El cens britànic de 1871 mostra Anthony Montalba vivint a Notting Hill, Londres, amb quatre filles, totes artistes. Més endavant es traslladarien a Venècia, on Hilda va viure fins al final de la seva vida.

## Carrera

Tant Hilda com les seves tres germanes van assolir una gran reputació com a artistes. Hilda Montalba va exposar habitualment a la Royal Academy Summer Exhibition durant la dècada de 1870, a la Royal Society of British Artists, al Royal Glasgow Institute of the Fine Arts i a la Society of Women Artists.
Hilda va pintar molts temes paisatgístics, incloses escenes de Venècia. També va pintar vaixells de pesca i estudis detallats de persones venecianes. Un exemple notable del seu treball és una pintura que ara es troba a la Graves Art Gallery de Sheffield, Noi descarregant un vaixell venecià del mercat.
Entre 1883 i 1890 va exposar diverses obres a la galeria Grosvenor al carrer Bond Street, inicialment escultures, més tard pintures de Venècia, com la Boira veneciana, exposades el 1890. Va exposar la seva obra al Woman's Building a la World Columbian Exposition de 1893 a la ciutat de Chicago a l'estat d'Illinois.
Tres dels seus olis es troben a col·leccions públiques, en concret al museu de la ciutat de Sheffield i al National Trust.

## Referències

* ↑ History of Arundel Gardens Retrieved 7 February 2010
* 1 2 «Hilda Montalba». British Museum. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ Gray, Sarah. The Dictionary of British Women Artists (en anglès). ISD LLC, 2009, p. 187-188. ISBN 9780718840037.
* ↑ Denney, Colleen. At the Temple of Art: The Grosvenor Gallery, 1877-1890 (en anglès). Fairleigh Dickinson University Press, 2000, p. 132. ISBN 9780838638507.
* ↑ «Women's Art at the World's Columbian Fair & Exposition, Chicago 1893». [Consulta: 12 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Fotos d'obres: «Hilda Montalba» (en anglès). Arts Council England.
# Cistus parviflorus

Cistus parviflorus és una espècie de planta de la família de les Cistàcies de l'illa de Creta, d'on n'és endèmica. Al contrari que l'estepa Cistus creticus, bastant estesa per tota l'illa, l'estepa C. parviflorus té una distribució més reduïda per l'illa. És un matoll amb una forma molt compacta, en el que les flors són més petites que la resta de les seves germanes i d'un color rosat pàl·lid. Creix a la frigana (una formació vegetal típica de les zones costaneres rocoses de la Mediterrània Oriental) per sobre dels 400 metres i floreix entre març i maig.
# Txumakov

Txumakov - Чумаков (rus) - és un khútor de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora del riu Bélaia, a 9 km al sud-oest de Krasnogvardéiskoie i a 70 km al nord-oest de Maikop, la capital de la república.
Pertany al municipi de Krasnogvardéiskoie.