OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stewart Stevenson

James Alexander Stewart Stevenson (conegut com a Stewart Stevenson) (en gaèlic: Seamus Alasdair Stiùbhart MacSteafain) (nascut el 1946) és un polític escocès membre del Parlament d'Escòcia d'ençà el 2001. Stevenson va néixer a Edimburg, criat a la ciutat de Cupar, comtat de Fife i educat a Bell Baxter High School i Universitat d'Aberdeen. Es va presentar a les eleccions per les circumscripcions de Banff i Buchan del 2001 al 2011, i per Banffshire i Buchan des del 2011. Al govern escocès, va ser ministre de transport, infraestructura i canvi climàtic des del maig del 2007 al desembre del 2010, i ministre de medi ambient i canvi climàtic des del maig del 2011 al setembre del 2012.

## Referències

* ↑ «Stewart Stevenson MSP» (en anglès). http://stewartstevenson.scot/,+02-10-2019.+[Consulta: 2 octubre 2019].
* ↑ «Stewart Stevenson» (en anglès). https://www.parliament.scot,+26-09-2019.+[Consulta: 2 octubre 2019].
* ↑ «Stevenson, (James Alexander) Stewart, (born 15 Oct. 1946), Member (SNP) Banffshire and Buchan Coast, Scottish Parliament, since 2011 (Banff and Buchan, June 2001–2011) | WHO'S WHO & WHO WAS WHO» (en anglès). https://www.ukwhoswho.com,+02-10-2019.+DOI: 10.1093/ww/9780199540884.001.0001/ww-9780199540884-e-42022. [Consulta: 2 octubre 2019].
* ↑ Scottish Government, St Andrew's House. «Parliament approves Scottish Ministers» (en anglès). https://www2.gov.scot,+17-05-2007. Arxivat de l'original el 2019-10-02. [Consulta: 2 octubre 2019].
# Territori dels Rius del Sud

El Territori dels Rius del Sud fou una divisió administrativa colonial francesa constituïda el 1882 amb el que abans eren els Establiments dels Rius del Sud. Es va constituir en colònia separada l'1 d'agost de 1889. El seu governador fou Jean-Marie Bayol (+ 1905) sota dependència orgànica del governador del Senegal.
El 1887 Samori Turé va demanar el protectorat francès però aviat la situació es va torçar i el 1891 esclatarà la guerra.

## Referències

* Worldstatesmen per Ben Cahoon
# Tom Welling

Thomas John Patrick "Tom" Welling (Putnam Valley, Nova York, 26 d'abril de 1977) és un actor, director, productor i ex-model conegut pel seu paper de Clark Kent a la sèrie de televisió Smallville.

## Biografia

Fill d'un executiu retirat de la General Motors i una mestressa de casa, té dues germanes més grans i un germà més petit, Nicholas, que també és actor. Va escollir ser paleta i viure a la casa dels seus pares. Un caçatalents el va descobrir quan tenia 22 anys, i li va suggerir treballar com a model. Després d'uns quants anys viatjant per tot el món, Welling es va començar a interessar per l'actuació.
El seu primer treball important com a actor va ser a la sèrie de televisió Judging Amy, on hi aparegué en sis episodis. També va aparèixer a les sèries Special Unit 2 i Undeclared amb papers menys rellevants. Va obtenir el paper de Clark Kent per la sèrie Smallville en una audició a nivell nacional amb l'objectiu de trobar una cara nova. Welling es va negar dos cops a interpretar el paper abans d'acceptar.
Welling també va intentar fer el pas a la pantalla gran amb pel·lícules com Cheaper by the Dozen amb Steve Martin, Cheaper by the Dozen 2, i el remake Terror en la boira, l'any 2005.
A partir de la novena temporada de Smallville, es convertí en productor de la sèrie, i un any més tard, en productor executiu. També va desenvolupar una sèrie per The CW, Hellcats, on en fou el productor executiu. La sèrie va durar una temporada i finalment no va ser renovada.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2003 | Cheaper by the Dozen | Charlie Baker | Nominat – Tria del Públic Jove: Estrella emergent masculina |
| 2005 | Terror en la boira | Nicholas "Nick" Castle | |
| 2005 | Cheaper by the Dozen 2 | Charlie Baker | |
| 2013 | Parkland | Agent secret Roy Kellerman | |
| 2014 | Draft Day | Brian Drew | |
| 2016 | The Choice | Dr. Ryan McCarthy | |
# Tom Whisky ou l'Illusioniste toqué

Tom Whisky ou L'illusioniste toqué és un curtmetratge mut francès del 1900 dirigit per Georges Méliès. Va ser estrenat per la Star Film Company de Méliès i està numerat 234 als seus catàlegs.
Méliès interpreta el mag de la pel·lícula. Els altres actors de la pel·lícula no han estat identificats positivament, però l'historiador del cinema Georges Sadoul, analitzant una producció fotogràfica en què les tres dones de la pel·lícula es plantegen en grup, va creure que Jeanne Mareyla era la dona del centre.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 341, ISBN 9782732437323
* 1 2 Malthête & Mannoni 2008, p. 105

## Enllaços externs

* Tom Whisky ou l'Illusioniste toqué a Internet Movie Database (anglès)
* Tom Whisky ou l'Illusioniste toqué a YouTube
# Torre Vídua Comes

La Torre Vídua Comes o Torre Vídua Comas és una obra modernista de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa-torre de planta baixa i pis, amb teulada a quatre vessants. Presenta planta de creu grega, en la que destaca un petit absis que fa d'oratori i capella, a la planta baixa. L'accés principal de la casa es fa sota la tribuna sostinguda per columnes. La casa es conserva sense modificacions, envoltada d'espaiosos jardins. Té incorporada una piscina just al davant de la façana principal. Als jardins es troba una escultura d'Eulàlia Fàbregas de Sentmenat.

## Història

Promotora de l'obra, Josefa Ribó, Vda. de Comas, que sol·licità la llicència municipal d'obres en data 6/6/1913.

## Referències

* 1 2 3 «Torre Vídua Comes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Torre Vileta

La Torre Vileta és una obra del municipi de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta rectangular, amb part planta baixa i dos pisos. La façana mira al sud i a la part oest té un cos addicionat rematat amb una galeria de 6 arcades d'arc de mig punt. Al costat est, capçant el terraplè de l'eixida, hi té un annex de serveis.
La coberta de teula és a doble vessant i té el carener paral·lel a la façana principal. L'entrada té un portal d'arc rodó, restaurat amb pedra vermella i aixecat de rasant per uns graons d'obra vista. A l'interior hi ha una gran escalinata de marbre, uns grans arcs de pedra i uns esgrafiats a l'estuc de les parets.

## Història

Els antics propietaris eren els Llobatera, la darrera fou Mercè Llobatera, que es vengué la casa el 1934-35. Els compradors tenien el nom de Guix i actualment són Bosch i Guix.
Originàriament la finca era més gran, ja que part dels terrenys han estat parcel·lats per la urbanització "Torre Vileta".

## Referències

* 1 2 3 4 «Torre Vileta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Tomàs Graves

Tomàs Graves (nascut el 27 de gener de 1953 a Palma, Mallorca) és un dissenyador gràfic, impresor, músic i escriptor mallorquí. És fill dels poetes Robert Graves i Beryl Graves.

## Biografia

L’any 1964 va començar els estudis a l’internat Bedales d'Anglaterra. L’any 1972 va començar disseny topogràfic al London College of Printing. El 1975 va tornar a Mallorca i va començar a treballar com a dissenyador, fotògraf i músic. El 1979 va viatjar a Nicaragua per 6 mesos per observar i documentar la Revolució Sandinista amb enregistraments i fotografies. Allà feia teatre amb el Teatre Popular Sandinista.
Es va incorporar a la banda mallorquina Pa amb Oli el 1980. Aquell mateix any va conèixer a la seva futura dona, Carmen. El 1983, Graves i Carmen varen fundar la New Seizin Press a Deià, que estigué en funcionament fins a l’any 2000. La seva filla, Rocío, va néixer el 1987. Tomàs Graves i Carmen es varen casar el 1996.
Va començar a escriure i a traduir l’any 1996. La seva primera traducció va ser Beloved Majorcans de Guy de Forestier a l'anglès, seguida de la seva pròpia obra en castellà, Un hogar en Mallorca (A Home in Majorca). Volem pa amb oli va ser traduïda a Bread and Oil i també va ser publicat en alemany (Brood en Olie). El seu primer llibre en anglès va ser Tuning Up at Dawn.

## Obra publicada

* A Home in Majorca (1998). El primer llibre de Graves, coescrit amb en Pere Joan. És un manual per a persones que s'han assentat en la Mallorca rural. Cobreix tots els aspectes de la vida mediterrània, inclosa l'arquitectura tradicional, els drets de pas, la flora i la fauna, la gestió de l'aigua. ISBN 978-8476516706
* Bread and Oil (2006). Una col·lecció de receptes i idees centrades en el pa i l'oli que formen els ingredients bàsics de la dieta mallorquina. El llibre es refereix no tan sols al menjar sinó també a la història social i la cultura. ISBN 978-1-90494-352-5
* Turning Up at Dawn (2004). Combina els records de Graves sobre el seu creixement amb el seu pare i la seva família a Mallorca i Anglaterra, la seva carrera com a músic i impressor, la cultura i la política espanyoles i el seu afecte per Espanya i, en particular per Mallorca. Tuning Up at Dawn va ser el Llibre de la Setmana de Ràdio 4 de la BBC el 2005. ISBN 978-0-00712-817-4.
Contribucions a:
* Time Out Guide to Mallorca & Menorca
* Rough Guide to the Balearics

## Referències

* ↑ Harper, George Mills. The Poet’s Prophecy Fulfilled. Londres: Macmillan Education UK, 1974, p. 121–152.
* ↑ «A conversation with Tomás Graves» (en anglès britànic), 13-07-2015. [Consulta: 11 novembre 2021].
# Tinamú de Taczanowski

El tinamú de Taczanowski (Nothoprocta taczanowskii) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu en zones de praderia dels Andes del centre i sud del Perú.
# Tinamú de bec corbat

El tinamú de bec corbat (Nothoprocta curvirostris) és el nom científic d'un ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu a praderies andines de l'Equador.
# Andrea Guerra

Andrea Guerra (Santarcangelo di Romagna, 22 d'octubre de 1961) és un compositor italià. És conegut per les seves pel·lícules de Facing Windows (2003), Hotel Rwanda (2004) i The Pursuit of Happyness (2006).
Fill del poeta i guionista Tonino Guerra, Andrea Guerra va néixer a l'octubre de 1961 a la ciutat italiana de Santarcangelo di Romagna. Després d'estudiar composició i arranjament amb el mestre Ettore Ballotta, es va traslladar a Roma, on va començar la seva carrera component música per a documentals de natura. En anys successius, va escriure compondre per a diverses pel·lícules per a directors com Ferzan Özpetek, Roberto Faenza, Giuseppe Bertolucci i altres.
El 2015 va debutar a Bollywood component la partitura de Dum Laga Ke Haisha. El 2016 va compondre la partitura de Shahrukh Khan.

## Referències

* ↑ «Andrea Guerra :: Biografia». www.andreaguerra.it. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «Andrea Guerra biografia» (en italià). ComingSoon.it. [Consulta: 6 setembre 2017].
* ↑ «Andrea Guerra - Studio Legale Cau» (en italià). Studio Legale Cau, 30-05-2017 [Consulta: 7 setembre 2017].
# Museu de Belles Arts de Berna

El Museu de Belles Arts de Berna, anomenat en alemany Kunstmuseum Bern és un museu fundat el 1879, la col·lecció del qual abasta un període de vuit segles, des de l'edat mitjana fins a l'art contemporani.
El museu acull obres de Paul Klee, Pablo Picasso, Ferdinand Hodler, Meret Oppenheim, Louise Catherine Breslau o Ricco Wassmer. La col·lecció inclou més de 3.000 pintures i escultures, a més de prop de 48.000 dibuixos, gravats, fotografies, vídeos i pel·lícules.

## Col·lecció

Entre les obres del primer Renaixement italià, cal destacar una Mare de Déu amb el Nen del 1449 al 1453 del pintor florentí Fra Angelico.

### Algunes obres
#### Pintura

* Duccio: Maesta
* Paul Cézanne: Autoretrat.
* Van Gogh: Dos gira-sols.
* Alfred Sisley: Langland Bay, Storr's Rock, Matin(1897).
* Pierre Bonnard, Dans un jardin méridional
* Georges Braque:
** Guitare et Compotier
** Maisons à l'Estaque
* Louise Catherine Breslau, Contre Jour
* Marc Chagall, Dédié à ma fiancée
* Salvador Dalí:
** Les Atavismes du crépuscule
** El colós de Rodes
* Ferdinand Hodler, L'Elu
* Paul Klee, Ad Parnassum
* Franz Marc, Cheval bleu
* Joan Miró, Composition
* Claude Monet, Glace sur la rivière
* Pablo Picasso, Buveuse endormie
* Félix Vallotton, L'Enlèvement d'Europe
* Vincent van Gogh, Deux Tournesols

#### Escultura
## El tresor artístic de Múnic

El 7 de maig de 2014, l'endemà de la mort del col·leccionista Cornelius Gurlitt, el museu és designat com a únic legatari i, per tant, es converteix en el propietari d'" El tresor artístic de Múnic ".

## Referències

* ↑ Bern 7, Kunstmuseum Bern, Hodlerstrasse 8-12, CH-3000. «Kunstmuseum Bern» (en alemany). [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ «Actualités, Allemagne - Etats-Unis» (en français). Connaissance des Arts, 633, desembre 2005, p.46.
* ↑ «Le Musée des beaux-arts de Berne légataire du « trésor nazi » de Cornelius Gurlitt» (en francès). Le Monde.fr, 07-05-2014.
# Paulamys naso

Paulamys naso és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica de l'illa de Flores (Indonèsia). En un primer moment fou descrita com a espècie extinta, però des d'aleshores se n'ha trobat com a mínim un exemplar vivent. El seu hàbitat natural són els boscos montans. Està amenaçada per la destrucció del seu medi. El seu nom específic, naso, significa 'nas' en llatí.

## Referències

* ↑ Clayton, E. Paulamys naso. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 20 març 2018.
* ↑ Entrada «Paulamys» d'Animalia (en anglès).
# Passage West

Passage West (en irlandès An Pasáiste Thiar) és una ciutat portuària d'Irlanda, al comtat de Cork, a la província de Munster. Es troba al marge oest del port de Cork, a uns 10 kilòmetres al sud-est de la ciutat. Compta amb molts serveis, instal·lacions i mitjans socials. Passage West va ser designada àrea de conservació en el Pla de Desenvolupament 2003 del comtat de Cork.

## Història

Fins a finals del segle xvii era un llogaret de pescadors i només a partir del segle xix es va començar a desenvolupar com a ciutat portuària. Charles Stewart Parnell i el predicador John Wesley hi van fer discursos. Fou escenari d'un enfrontament força violent entre les forces partidàries i contràries al Tractat Angloirlandès durant la Guerra Civil Irlandesa.

## Composició del consell municipal (2009)

| Partit | Escons |
| Fine Gael | 2 |
| Fianna Fáil | 2 |
| Labour Party | 1 |
| Sinn Féin | 1 |
| Independents | 3 |

## Agermanaments

* Chasseneuil-du-Poitou

## Enllaços externs

* http://www.passagewestmonkstown.ie Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* http://www.passagewest.info Arxivat 2014-10-11 a Wayback Machine.
* http://www.harbourviews.net Arxivat 2008-07-25 a Wayback Machine.
* http://www.whereisournewschool.com Arxivat 2008-07-25 a Wayback Machine.
* http://www.passagewestgaa.com
# Anochecer en la escollera III

Anochecer en la escollera III és una pintura a l'oli d'Ignasi Pinazo Camarlech, realitzada entre el 1898 i el 1900. Forma part de la col·lecció de l'Institut Valencià d'Art Modern, i es considerada com una de les obres fonamentals del museu, aixina com unes de les de major mida de les realitzades per l'autor. Va ser legada al museu per Esperanza Pinazo Martínez, i és la setena obra que més visites virtuals rep.
L'obra va ser creada després que l'artista s'assentara a Godella el 1895, així com de la desfeta de Cuba, tema sobre el qual l'artista va treballar al quadern 76, centrant-se en els efectes dels soldats i les seues ferides. Anochecer en la escollera III té una temàtica ben diferent, però comparteix amb ells aspectes compositius i formals, com la disposició de les figures assegudes, així com les imatges del port. Entre les figures que aparéixen hi trobem diverses dones, dos sacerdots i un jove amb abric gris al costat. En la composició s'ha vist la influència del pintor alemany Caspar David Friedrich, a qui Pinazo tenia en bona consideració, i en particular amb el quadre Eixida de la lluna al mar.

## Referències

* ↑ Camarlench, Ignacio Pinazo; Valencia, Real Academia de Bellas Artes de San Carlos de. I. Pinazo (1849-1916): els seus dibuixos al Museu de Belles Arts de València : col·lecció de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles. Generalitat Valenciana, 2006. ISBN 978-84-482-4312-8.
* 1 2 3 4 5 Institut Valencià d'Art Modern. 50 obras maestras de la Colección del IVAM: 1900-1950. Rocío Robles Tardío. València: Institut Valencià d'Art Modern, 2019. ISBN 978-84-482-6416-1. OCLC 1241664690. p.74
* ↑ «Las 50 obras maestras del IVAM, reunidas en una nueva publicación del museo». La Vanguardia, 16-12-2019. [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ «Los hallazgos de Pinazo». El País [Madrid], 28-07-2008. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Cuadernos del IVAM.. 2004. Institut Valencià d'Art Modern, 2004.
* ↑ Camarzana, Saioa. «¿Cuáles son las obras de arte que más visitas virtuales reciben?». El Cultural, 02-04-2021. [Consulta: 23 novembre 2021].
# Lythrypnus heterochroma

Lythrypnus heterochroma és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Bahames, Cuba, Mèxic i Belize.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W. 1896. A check-list of the fishes and fish-like vertebrates of North and Middle America. Rep. U. S. Fish Comm. v. 21 [1895] Append. 5. 207-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Böhlke, J.E. i C.C.G. Chaplin 1993. Fishes of the Bahamas and adjacent tropical waters. Segona edició. University of Texas Press, Austin, Texas, Estats Units.

## Bibliografia

* Bussing, W.A., 1990. New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Torrent d'en Barres

El torrent d'en Barres, també anomenant torrent de ses Boqueres i també dit més puntualment, en el curs mig i alt, torrent de na Vica, d'en Bielet, d'en Bet o de sa Conca, és un curs d'aigua intermitent dels municipis mallorquins de Santanyí i Felanitx. La part alt del torrent, la qual s'anomena torrent de sa Conca, recull les aigües dels puigs de Sant Salvador i s'Envestida i creua i drena l'indret anomenat sa conca, petita depressió a cavall de Felanitx i Santanyí, situada a llevant del llogaret de Calonge. El curs baix del torrent creua de forma encaixonada i entre parets la marina de Santanyí i finalment desemboca a la Platja de Portopetro després de drenar una superfície total de 23 km². Arran dels aiguats de 1989, que provocàren una forta revinguda de fins a 859 m³/s i greus danys materials, el curs mig i baix es canalitzà i s'hi construïren dics de contenció de revingudes. A la desembocadura forma un petit aiguamoll conegut com es Prat de Portopetro, espai natural actualment degradat però que encara conté retalls de vegetació halòfila com joncs, canyís o salicòrnia.

## Referències

* ↑ Aguiló, Cosme «Toponímia de Santanyí i Ses Salines». Tesi Doctoral. Departament de Filologia Catalana i Lingüística General Universitat de les Illes Balears, 2007.
* ↑ Miquel Grimalt; Antoni Rodríguez-Perea «Cabals màxims al Llevant i Migjorn de Mallorca durant les revingudes del setembre de 1989 *». Treballs de Geografia [Palma], 1989.
* ↑ «Humedales de las Islas de España». WWF. [Consulta: 9 agost 2020].
# Multiculturalisme

El multiculturalisme o la multiculturalitat és l'existència plàcida vista com a enriquidora en un mateix territori de dues o més cultures (on totes menys una solen ser fruit de la immigració), com la ideologia política que es basa en la tolerància envers els costums de l'altre grup social. La diversitat cultural es veu com una riquesa que cal preservar; així, es duen a terme polítiques que tendeixin a afavorir l'expressió de les particularitats de les diverses cultures. També es permet l'existència d'estatuts (legals, administratius) específics per als membres d'una o altra comunitat cultural.
El multiculturalisme s'oposa, per tant, al racisme i a la xenofòbia, i a les seves manifestacions; però també a l'assimilacionisme o al segregacionisme. Tot això, en l'àmbit polític, comporta actuacions per evitar la discriminació o l'exclusió social d'un dels grups: el més feble. El multiculturalisme es distingeix, així, de l'interculturalisme, que el que promou és la interculturalitat i l'establiment, inexcusables, d'unes regles de convivència mínimes comunes (drets i deures ciutadans).

## Multiculturalisme i multiculturalitat

Es parla de multiculturalitat per designar la realitat sociològica d'existència de diverses cultures en un mateix territori. Es parla de multiculturalisme per designar una visió filosòfica i/o una acció (o proposició d'acció) política que promou aquesta realitat multicultural.
És objecte de debat si l'ideal multicultural de cultures coexistents en pau que s'interrelacionen i s'influeixen mútuament entre si, però romanen diferents, és sostenible, paradoxal o fins i tot desitjable, doncs els estats-nació, que abans haurien estat sinònims d'una identitat cultural pròpia pròpia, la perden davant del multiculturalisme forçat i que això finalment erosiona la cultura diferent de les nacions d'acollida.

## La multiculturalitat en la literatura

Molt freqüentment la literatura ens acosta al tema de la cruïlla de cultures o als problemes de la immigració o simplement ens porta altres accents i mirades. Alguns autors i autores actuals que han aprofundit en la multiculturalitat a través de les seves obres poden ser: Jhumpa Lahiri, Amin Maalouf, Mohamed Chukri, Lucette Lagnado, Iñaki Carro, Angeles Caso, Sefi Atta, Ngozi Adichie, Fatima Mernissi, José Antonio González Sainz, Chimamanda Adichie, Julia Alvarez, Nicole Boumaâza, etc.

## Referències

* ↑ Multiculturalitat Guia temàtica electrònica de la Biblioteca/CRAI de la Universitat Pompeu Fabra. [Darrera actualització: 22 gener 2016]
* ↑ Nagle, John. Multiculturalism's double bind: creating inclusivity, cosmopolitanism and difference (en anglès). Ashgate Publishing, Ltd., 23 setembre 2009, p. 129. ISBN 978-0-7546-7607-2.
* ↑ «Report attacks multiculturalism» (en anglès). BBC News, 30-09-2005 [Consulta: 10 desembre 2010].
* ↑ «Literatura para la multiculturalidad | KULTURARTEKOA - El Blog de interculturalidad del IES MUNGIA BHI | Página 3» (en espanyol europeu). [Consulta: 21 gener 2018].

## Vegeu també

* Justícia lingüística
Viccionari