OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montanissell

Montanissell és un nucli de població del municipi de Coll de Nargó, a l'Alt Urgell. El 2005 tenia 28 habitants i és en un lloc elevat a 1.134 metres d'altitud al peu de la serra de Sant Joan. Sota mateix de la cinglera es troba l'església de Sant Joan. La «vila de Montangocello» (Montanissell) és citada el 988 per una permuta entre el bisbe d'Urgell i el Comte Borrell II.

## Indrets d'interès

Montanissell manté els següents monuments protegits com a béns culturals d'interès local:
* Sant Joan de Montanissell
* Castell de Montanissell
* Mare de Déu de la Salut de Montanissell

## Referències

* ↑ GGCC, Coll de Nargó: Montanissell.
# Sant Joaquim del Mas Perer

Sant Joaquim del Mas Perer és una capella del terme comunal de vila de Ceret, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord), situada en el Mas Companyó.
És en el Mas Perer, en el sector sud-oest del terme de Ceret, prop del termenal amb Reiners.
És una capella molt petita, de construcció popular, d'una sola nau gairebé quadrada. Té un petit campanar d'espadanya i una finestra grossa damunt de la porta. És tan petita que queda amagada en la vegetació del lloc on es troba.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «36 - Ceret». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Vall 19. Sant Joaquim del Mas Perer». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Morellàs i les Illes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ La capella de Sant Joaquim del Mas Perer en els ortofotomapes de l'IGN
# Hieracium amplexicaule

Hieracium amplexicaule L. és una planta perenne de la familia de les Asteràcies (compostes), subfamília cicoriòidies. La floració segons els llocs es pot produir des de darrers de maig a primers d'octubre, essent més primerenca als llocs més càlids i més tardana als frescos i humits.

## Morfologia

Planta d'alçada variable, entre 30 i 60 cm., formada per un grup de fulles basals normalment verdes al temps del principi de la floració, o bé ja assecant-se amb temps massa eixut, i una tija amb diverses fulles amplexicaules, generalment de 4 a 6, que sosté una inflorescència en forma paniculada-corimbosa amb un nombre de capítols entre 5 i 20.
Les fulles basals són oblanceolades i llargament atenuades en pecíol més o menys alat, sovint una mica dentades. Les fulles caulinars són ovades, enteres o dentades, de mida decreixent cap a la part superior. Exemplars molt desenvolupats poden tenir alguna fulla oblonga o subpanduriforme dentada o no, a la part inferior.
La tija sol estar ramificada a la inflorescència, o pot tenir algunes ramificacions més avall en exemplars prou desenvolupats.
Els capítols estan continguts per un conjunt de bràctees lanceolades que formen l'involucre d'un conjunt de flors ligulades grogues, i amb els estils també grocs. Aquenis de 3 a 4,5 mm. de longitud, negres a la maturitat, sobre un receptacle amb pèls curts.
Tota la planta està coberta de pèls glandulosos que li donen un tacte apegalós. Hi ha també pèls fins a la part inferior de la tija i principi del pecíol de les fulles basals. A la summitat, bràctees involucrals i una mica per sota, s'hi poden veure pèls asteriformes.

## Hàbitat

Preferentment llocs boscans i muntanyencs entre 700 i els 2400 m. Les escletxes de roques són un bon refugi contra l'activitat de cert tipus de fauna.

## Bibliografia

* Flora - MANUAL DELS PAÏSOS CATALANS. Ed. Pòrtic. Oriol de Bolòs, Josep Vigo, Ramon M. Masalles, Josep M. Ninot

## Enllaços externs

* http://herbarivirtual.uib.es/cat-med/especie/6797.html
# Xavier Cuenca Iturat

Xavier Cuenca Iturat (Vilanova i la Geltrú, 13 de febrer de 1958) és un escultor català. Nascut a Vilanova i la Geltrú, és llicenciat en escultura per la Facultat de Belles Arts de Sant Jordi (Barcelona) l'any 1982, on fou deixeble de l'escultor Josep Salvador Jassans. Ha realitzat diverses intervencions escultòriques en espais públics a Maastrich (Holanda), Barcelona, Cassà de la Selva, Rubí Castelldefels, Argentona, Vilanova i la Geltrú, Sitges, Sant Pere de Ribes, i Gavà. Ha fet exposicions de la seva obra escultòrica a París, Barcelona, Madrid, Girona, Lleida, Calafell, Sitges, i Andorra. És característica de la seva obra els cossos fragmentats i especialment el treball amb la matèria amb la que crea irregularitats texturals que s'inspiren en el paisatge natural. És un dels pocs escultors catalans en actiu que realitza manualment tots els processos de la realització de les escultures en bronze íntegrament al seu taller.

## Referències

* ↑ PUIG ROVIRA, Francesc Xavier: Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú. Ajuntament de Vilanova i la Geltrú. 2003 (p. 102-103)
* ↑ VVAA. XCI. Xavier Cuenca. Geografia Humana (catàleg de l'exposició). Centre d'Art Contemporani La Sala. Vilanova i la Geltrú, 2012

## Bibliografia

* Xavier Cuenca. Galeria Àngela Rodeja. Girona. 1998
* GARCIA, Xavier: Vilanovins amb llustre o sense. Ed. El Cep i la Nansa.Vilanova i la Geltrú. 2001
# Uanhenga Xitu

Uanhenga Xitu és el nom kimbundu d'Agostinho André Mendes de Carvalho (Ícolo e Bengo, Angola, 29 d'agost de 1924 - Luanda, Angola, 13 de febrer de 2014) fou un nacionalista i escriptor angolès. En els darrers anys ha estat objecte d'estudis científics i ha rebut homenatge a Angola i altres països.

## Biografia

Treballà formalment com a infermer alhora que va exercir clandestinament activitats polítiques a favor de la independència d'Angola, raó per la qual fou arrestat per la PIDE el 1959 a l'aeroport de Luanda. Jutjat per un tribunal militar, fou condemnat a dotze anys de presó prorrogables a quinze i pèrdua de drets polítics en aquests anys. De 1960 a 1970 fou bandejat al camp de Tarrafal a Cap Verd, on va començar a escriure. Un cop alliberat es va incorporar al Consell de la Revolució del MPLA. Un cop proclamada la independència d'Angola fou ministre de Salut, comissari de la província de Luanda i ambaixador de la República Popular d'Angola a Polònia. Fou diputat a l'Assemblea Nacional i membre del Comitè Central del MPLA fins 1998.
La seva narrativa es basa en històries populars despullades de rigor literari, ja que la seva preocupació era establir un lligam semiòtic amb el seu poble, que l'estimula a escriure. El 2006 fou guardonat amb el Premi de Cultura i Arts d'Angola.

## Obres

* Mestre Mestre Tamoda Tamoda (1974)
* Mestre Tamoda e Outros Contos (1977)
* Manana (1974)
* Maka na Sanzala (1979)
* Vozes na Sanzala (Kahitu) (1976)
* Os Sobreviventes da Máquina Colonial Depõem (1980)
* Os Discursos de "Mestre" Tamoda (1984)
* Bola com Feitiço (1974)
* O Ministro (1989)
* Cultos Especiais (1997)
* Meu Discurso (1974)

## Referències

* ↑ «Morreu Agostinho Mendes de Carvalho `Uanhenga Xitu`» (en portuguès). RTP, 13-02-2014 [Consulta: 19 gener 2015].
* ↑ Uanhenga Xitu, União dos Escritores Angolanos
* ↑ «Music And Poetry Mark homage To Writer Uanhenga Xitu». Agência Angola Press, 01-09-2006 [Consulta: 8 novembre 2013].
# Altzo

Altzo és un petit municipi de Guipúscoa (País Basc). Té una extensió de 9,8 km² i una població de 359 habitants (2004). Està situat en la part oriental de Guipúscoa, dins de la comarca de Tolosaldea.
Altzo es troba a cavall de la vall de l'Oria i el del riu Araxes, poc abans de la seva confluència. Li separen 32 km de la capital provincial, Sant Sebastià i 6 km de la capital comarcal, Tolosa.Té la particularitat de ser un municipi binuclear. Està compost per dos barris coneguts com a Altzo Baix (en basc Altzo Azpi) i Altzo Dalt (en basc Altzo Muño). Aquests dos barris antigament van ser independents i encara avui dia constituïxen dos nuclis de població ben definits.
Altzo Azpi és el nucli més antic, però també el més petit i menys poblat. Es troba pràcticament en la Vall de l'Oria, al barranc que forma la desembocadura d'un rierol. La població té una estructura lineal al llarg de la vall i de la carretera que puja cap a Altzo Muño.
Altzo Muño es troba en una zona elevada de pendents suaus, semi-amagada entre els boscos que separen la Vall de l'Oria i la de l'Araxes. Presenta un aspecte dispers. Aquí es concentra la major part de la població i es troba l'ajuntament.
# The Bank Job

The Bank Job és una pel·lícula britànica de Roger Donaldson estrenada el 2008.
La pel·lícula és una temptativa de documentar un robatori que va tenir lloc a Londres el 1971, « Baker Street robbery », del qual els diners i els objectes preciosos robats mai no han estat trobats. Els productors afirmen que el govern Britànic va publicar una D-notice (ordre que impedeix als mitjans de comunicació publicar certes informacions) amb el probable objectiu de preservar la reputació d'un membre de la família reial britànica, segons la pel·lícula, la princesa Margarita. Per contra, la pel·lícula conté diversos elements de ficció i és doncs difícil distingir el que és verdader de la resta.

## Argument

Londres, al començament dels anys 1970. Terry Leather és un brètol sense envergadura que s'ha conformat amb robatoris de cotxes i amb petites maquinacions. És casat i pare de família. Un dia, una de les seves amigues, Martine, li proposa un robatori amb efracció en un banc de la ciutat. Per a Terry, es tracta de la sort de la seva vida. L'aposta: buidar la sala dels cofres on es troben diners i joies, passant per un túnel cavats des d'un comerç veí, després compartir el botí. Martine no ha proposat el gir de manera única per als diners. Recentment, a la seva tornada de Marrakech, ha estat detinguda per a possessió de droga i li han proposat un arranjament: evitar la presó i a canvi recuperar fotos comprometedores en relació amb un personatge de la família reial, preses pel polèmic activista dels drets civils Michael Abdul Malik, una mena de Malcolm X, d'aquí el seu nou nom Michael X, per tal d'enviar-los a una persona propera al govern.
* El rodatge ha tingut lloc de gener a març del 2007 a Londres, Melbourne i a Sardenya

## Repartiment

* Jason Statham: Terry Leather
* Saffron Burrows: Martine Love
* David Suchet: Lew Vogel
* Stephen Campbell Moore: Kevin Swain
* Daniel Mays: Dave Shilling
* James Faulkner: Guy Arthur Singer
* Michael Jibson: Eddie Burton
* Peter De Jersey: Michael Abdul Malik, anomenat Michael X
* Peter Bowles: Milles Urquhart
* Richard Lintern: Tim Everett
* Georgia Taylor: Ingrid Burton
* Craig Fairbrass: Nick Barton
* Colin Salmon: Hakim Jamal
* Alki David: Bambas
* Keeley Hawes: Wendy Leather
* Hattie Morahan: Gale Benson

## Referències

* ↑ Vanessa Thorpe. «Untold story of Baker Street bank robbery» (en anglès). The Guardian, 11-03-2007.
* ↑ Tom Pettifor. «Bank job that opened the door on a royal sex scandal» (en anglès). The Daily Mirror, 16-02-2008. Arxivat de l'original el 16 de maig 2008. [Consulta: 6 maig 2011].
* ↑ Lions Gate Entertainment. «The Bank job». Lions Gate Entertainment, 2008. Arxivat de l'original el 2008-02-02. [Consulta: 6 maig 2011].
# Sant Joaquim de la Masia de Vilanova

Sant Joaquim és la capella de la Masia de Vilanova, del municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà. Pertany al territori del poble de Rivert.
Està situada al costat nord-est de la Masia de Vilanova, al nord del poble de Sensui, a prop de l'extrem sud-oriental de la Serra del Cavall. És a la dreta del barranc de Vilanova.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hieracium nobile

Hieracium nobile és una planta perenne de la família de les asteràcies (compostes), subfamília cicoriòidies, que es pot trobar florint a partir de darreries d'estiu i durant gairebé tota la tardor.

## Morfologia

La planta té una alçada normalment entre 10 i 60 cm. que excepcionalment pot apropar-se a un metre, formada per una única tija bastant rígida i coberta de pèls simples llargs i alguns asteriformes, més abundants aquests cap a la part superior, a la inflorescència, on es ramifica.
Les fulles basals inicials, les més grans, peciolades i agrupades en forma de roseta, normalment estan seques i en gran part desaparegudes al temps de la florida. Les fulles de la part baixa de la tija, oblanceolades o el·líptiques, més o menys agudes, i amb un pecíol amplament alat, més curt com més amunt, solen estar bastant juntes i poden tenir l'aparença d'una roseta de fulles. Més amunt, les fulles es tornen sèssils o quasi amplexicaules, disminuint progressivament de mides, ovades o bé ovato-lanceolades. Totes les fulles són enteres o molt poc dentades. Els pecíols són pilosos i el limbe de les fulles amb pèls curts o glabrescent a l'anvers, és més llargament pilós al marge i al revers.
Inflorescència ramificada a la part superior, ramificacions a l'axil·la de bràctees o fulles petites piloses només al marge, en forma de panícula. Peduncles i bràctees dels capítols amb abundants pèls asteriformes i pèls simples curts, i escasses i petites glàndules. Estils més aviat foscs que destaquen sobre el groc de les lígules. Aquenis d'uns 4-5 mm, de llargada, de color bru clar. Receptacle de les llavors moderadament pilós.
* Inflorescència

## Hàbitat

Sempre sobre terreny silici, en ambients no gaire eixuts de vores de camins forestals, boscos prou clars o clarianes de bosc, preferentment amb un bon gruix de terra, només viuen bé en escletxes de roques en indrets molt humits.

## Referències

Flora - MANUAL DELS PAÏSOS CATALANS, Oriol de Bolòs, Josep Vigo, Ramon M. Masalles, Josep M. Ninot. Ed. Pòrtic, tercera edició del 2005. ISBN 84-7306-857-2 LOS GENEROS HIERACIUM Y PILOSELLA EN EL AMBITO DE FLORA IBERICA, de Gonzalo Mateo Sanz, versió 1.1 del 26-XII-2007, entre altres articles del mateix autor.
# Colí cuallarg

El colí cuallarg (Dendrortyx macroura) és una espècie d'ocell de la família dels Odontofòrids (Odontophoridae) que habita zones de bosc a les muntanyes del sud-oest i sud de Mèxic.
# Xavier Cortadellas i Gratacòs

Xavier Cortadellas i Gratacòs (La Bisbal d'Empordà, 27 de novembre de 1956) és un escriptor, periodista i editor català, autor de llibres d'assaig i de ficció en català. Fou director de la revista Gavarres des de la seva fundació l'any 2002 fins al 2009, i de la Revista de Girona entre 2009 i 2017. També desenvolupà tasques d'articulista al diari El Punt i de crític literari al setmanari Presència i a la revista literària Caràcters.
L'any 2010 va fundar Edicions Sidillà, juntament amb Judit Pujadó. Al febrer de 2021, per commemorar el desè aniversari de l'editorial va publicar juntament amb Judit Pujadó i Ignasi Revés, el llibre Arrelats: les famílies més antigues de Catalunya.

## Obres

* Primer senyal (1989)
* Lleis binàries (Empúries, 1997)
* La terra blanca (Columna, 2010)
* El poble dels Centfocs. Llegendes de les Gavarres (Sidillà, 2011)
* Enaigats. Relats de gent i d'aigua (Sidillà, 2020)

## Premis i reconeixements

* Premi Recull-Francesc Puig i Llensa de narrativa de 1989 per Primer senyal
* Premi Marià Vayreda de narrativa de 1997 per Lleis binàries

## Referències

* 1 2 3 «Xavier Cortadellas i Gratacòs». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Sala, Xevi. «"Parlo d'un món que s'acaba"». El Punt Avui, 23-04-2010.
* ↑ «Cortadellas: «El problema de la literatura és que sobra ego i falten històries»». El Punt Avui.
* ↑ «Gerard Bagué, nou director de la Revista de Girona». Empordà.info, 18-12-2017. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Xavier Cortadellas i Gratacòs». Grup62.cat. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ Gregori Borrell, Magda. «"Hi ha gent que es pensa que es pot escriure sense haver llegit"». LaMira.cat, 11-06-2020. [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ Sàez, A. «Les famílies més antigues». Segre, 13-03-2021, pàg. 33.
* ↑ Martín, Miquel. «El tresor de les Gavarres» (pdf). La Vanguardia (edició Girona) p. 6, 15-07-2011. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «El poble dels Centfocs». EdicionsSidilla.cat. [Consulta: 24 gener 2017].
* ↑ Vázquez, Eva. «Les venes de la terra». ElPuntAvui.cat, 08-09-2020. Arxivat de l'original el 30 de setembre 2020. [Consulta: 4 gener 2020].
# Tuwat

El tuwat (touat, tuat) és una parla amaziga de les llengües zenetes. És parlada pels amazics zenetes en un nombre de viles a la regió de Touat d'Algèria; principalment a Tamentit (on era pràcticament extingida el 1985) i Tittaf, al sud del gurara. La web Ethnologue les considera una sola llengua, «Zenati», però Blench classifica el gurara com un dialecte Mzab–Wargla, i tuwat com un dialecte del continu rifeny.

## Referències

* ↑ «Le dernier document en berbère de Tamentit» (en francès). Awal, 1, 1985.
* ↑ «Tuwat». Ethnologue.
* ↑ Blench, Roger. «The Afro-Asiatic Languages. Classification and Reference List» (pdf) (en anglès) p. 13. Cambridge: Roger Blench, 2006. Arxivat de l'original el 2013-05-23. [Consulta: 11 juny 2017].
# Altès

* Per a altres significats, vegeu «Marta Altés».
Altès o Altés és un poble del municipi de Bassella (Alt Urgell) a 491 m d'altitud, a l'esquerra de la Ribera Salada (que a l'edat mitjana era anomenada Riu d'Altès). La seva església parroquial, dedicada a Sant Pere, era l'església de l'antic castell d'Altès i ja és esmentada a l'acta de consagració de la catedral de la Seu d'Urgell, l'any 839. Segons Meyer-Lübke l'etimologia d'aquest topònim és d'origen ibèric (a l'acta de consagració de la catedral de la Seu d'Urgell surt escrit amb la forma Aootense). Segons Joan Coromines, ve del basc ote-tsu ("ple d'esbarzers").

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana, Rd. 1979, Vol 1, pàg. 704
* ↑ DCVB
# Termosfera

La termosfera és una de les capes de l'atmosfera terrestre anomenada així per la seva elevada temperatura, causada per la ionització dels gasos (per això, també s'anomena ionosfera), Si el Sol està actiu, les temperatures a la termosfera poden arribar a 1.500 °C. No obstant això, aquestes elevades temperatures no es corresponen amb la sensació de calor que tindríem en la troposfera, ja que a la termosfera la densitat és molt més baixa.
En aquesta capa, els gasos s'hi troben ionitzats, ja que aquesta capa absorbeix les radiacions solars de menor longitud d'ona (raigs gamma i raigs X), que són altament energètiques. En aquesta capa es desintegren els meteorits a causa de les altes temperatures i es produeixen les aurores polars.

## Referències

* ↑ «Termosfera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Sant Jolian de Bèc

Sant Jolian de Bèc (en francès Saint-Julia-de-Bec) és un municipi de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.
# Contiger

Contiger és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté una sola espècie, Contiger vittatalis, que es troba a Amèrica del Nord, on ha estat registrada des de Florida.
L'envergadura és d'uns 15 mm. S'han registrat adults alats al gener, de març a abril, de juny a juliol i de setembre a octubre.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea.
* ↑ Moth Photographers Group
# Xavier Costa i Ferré

Xavier Costa i Ferré (Amposta, 18 de juliol de 1986) és un jugador d'hoquei sobre patins català, que juga en la posició de davanter al club italià CGC Viareggio.
Nascut el 18 de juliol de 1986 a Amposta, capital de la comarca del Montsià, es formà en el món de l'hoquei sobre patins a les categories inferiors del Club Hoquei Vila-seca com a davanter. Fou en aquest mateix equip que debutà l'any 2004 com a professional jugant a Primera divisió. L'any 2006 s'estrenà en la màxima categoria quan fitxà pel Club Esportiu Lleida Llista Blava. La temporada següent, es traslladà a les Canàries per jugar de 2007 a 2011 amb el Club Patín Tenerife, club amb el qual va guanyar el seu primer gran títol europeu, la Copa de la CERS de 2007/08. Després d'acabar contracte amb el club canari per dissolució de l'entitat, fitxà per dues temporades amb el Club d'Esports Vendrell. Amb l'equip penedesenc conquerí la Copa espanyola de 2013 i la Copa de la CERS de 2012/13. L'any 2013 fitxà per dues temporades amb el Reus Deportiu, entitat amb la qual no assolí cap títol. L'any 2015, poc abans de marxar a jugar a Itàlia, fou fitxat per la secció d'hoquei patins del Futbol Club Barcelona. Amb el club blaugrana obtingué, en el seu primer any de jugador, la Lliga, la Copa, la Supercopa espanyola i la Copa Continental. La temporada 2016-2017 fitxà pel club italià CGC Viareggio, amb previsió d'un contracte de quatre anys.

## Palmarès
### CP Tenerife

* 1 Copa de la CERS (2007/08)

### CE Vendrell

* 1 Copa de la CERS (2012/13)
* 1 Copa del Rei / Copa espanyola (2013)

### FC Barcelona

* 1 Copa Continental (2015)
* 1 Supercopa espanyola (2015/16)
* 1 Copa del Rei / Copa espanyola (2016)
* 1 OK Lliga / Lliga espanyola (2015/16)

## Referències

* 1 2 «Xavier Costa i Ferré». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Vendrell fitxa Toni Sánchez i presenta Àlex Ribó, Àngel Rodríguez i Xavi Costa». OKcat.cat, 23-06-2011. [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ Graell, Jordi. «El Reus Deportiu tanca la plantilla amb Xavi Costa». Ara.cat, 16-07-2013. [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ «Xavi Costa ja és oficialment jugador del Reus Deportiu». OKcat.cat, 17-07-2013. [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ Libiano, Marc. «Xavi Costa no seguirá en el Reus Deportiu» (en castellà). DiarideTarragona.com, 16-03-2015. Arxivat de l'original el 2016-08-16. [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ «Xavi Costa no continuarà al Reus Deportiu». ReusDigital.cat, 17-03-2015. [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ Gallén, Carles. «El Barça presenta a Xavi Costa, el primero de sus tres nuevos fichajes» (en castellà). MundoDeportivo.com, 25-05-2015. [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ «Xavi Costa, nuevo fichaje del FC Barcelona de hockey» (en castellà). Sport.es, 22-05-2015. [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ «Xavi Costa disfruta de la experiencia italiana» (en castellà). HockeyAsturias.com, 17-08-2017. [Consulta: 30 agost 2017].
# Ukuma

Ukuma és un municipi de la província de Huambo. Té una extensió de 1.600 km² i 42.687 habitants segons el cens de 2014. Comprèn les comunes de Kakoma, Ukuma i Mundundo. Limita al nord amb el municipi de Londuimbale, a l'est amb els municipis d'Ekunha i Longonjo, al sud i oest amb el municipi de Ganda i a l'oest amb el municipi de Tchinjenje.

## Referències

* ↑ Ukuma al cens d'Angola
# Antena de Oro 1987

La XVII Edició dels Premis Antena de Oro, concedits el 5 de març de 1988 però corresponents al període 1986-1987 va guardonar els següents:

## Televisió

* Jesús Hermida, per Por la mañana.
* Iñaki Gabilondo, per En familia.
* Tres estrelles de TV3
* TVG i ETB

## Ràdio

* José Luis Pécker, de Antena 3 Radio.
* Xavier Sardà, de RNE.
* Carmen Pérez de Lama, de la Cadena SER.
* Clara Isabel Francia, de Radiocadena Española
* Wenceslao Pérez Gómez, de Radiocadena Española
* José Luis Delestal, de Radiocadena
* Rafael Ruiz, de COPE
* Pilar Gasset, d'Inter.
* Emilio Bengoa, de Radio España
* José María Gómez Labad, de RNE
* Radio 2, de RNE
* Cadena Rato

## Referències

* ↑ Gabilondo y Hermida ganan el premio Antena de Oro, ABC, 6 de març de 1988