OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Ros (Gisclareny)

Cal Ros és una masia de Gisclareny (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a dues aigües amb teula àrab i el perpendicular a la façana de ponent. La façana principal era arrebossada però degut al seu abandó l'ha anat perdent progressivament. Les obertures es reparteixen a banda i banda de la porta central i als diferents nivells i encara conserven les llindes de pedra. Prop de la masia hi ha els coberts i pallisses de la mateixa època.

## Història

Construïda a finals del segle xvii o principis del segle xviii al peu del camí de Gisclareny al veïnat de Vilella, és deshabitada des de la guerra civil (1936- 1939). Formava part del terme de Sant Miquel de Turbians.

## Referències

* 1 2 «Cal Ros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Béni Mellal-Khénifra

La regió de Béni Mellal-Khénifra (en àrab جهة بني ملال خنيفرة, jihat Banī Mallāl Ḫanīfra; en amazic ⵜⴰⵏⴱⴰⴹⵜ ⵏ ⴰⵢⵜ ⵎⵍⵍⴰⵍ ⵅⵏⵉⴼⵔⴰ) és una de les dotze noves regions en que s'ha organitzat el Marroc després de la reforma administrativa de 2015. La seva capital és Beni Mellal. Reagrupa l'antiga regió de Tadla-Azilal i les províncies de Khénifra i de Khouribga.

## Demografia

En 2014 a població de la regió de Beni Mellal-Khénifra era de 2.520.776 habitants, el que representa el 7,4% de la població total del Marroc. La població rural predomina amb un 51% mentre que a nivell nacional és del 49,6%.

## Subdivisions

La regió de Béni Mellal-Khénifra aplega cinc províncies :
* la província de Béni Mellal
* la província d'Azilal
* la província de Fquih Ben Salah
* la província de Khénifra
* la província de Khouribga.
La regió de Béni Mellal-Khénifra limita a l'oest amb les regions de Casablanca-Settat i Marràqueix-Safi, al sud per la de Drâa-Tafilalet, a l'est per la Regió Oriental i al nord per les regions de Fes-Meknès i Rabat-Salé-Kenitra.

## Referències

* ↑ «Décret n°2.15.40 du 20 Février 2015, fixant le nombre des régions, leurs dénominations, leurs chefs-lieux ainsi que les préfectures et provinces qui les composent, publié au Bulletin Officiel n° 6340 du 05 Mars 2015». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 7 juliol 2021]. que entrarà en vigor en la mateixa data que el decret preveu a l'article 77 de la Llei orgànica Nº 59-11 sobre l'elecció dels membres del consell de les col·lectivitats locals.
# Bénouville

«Bénouville» té aquests significats:
* Bénouville (Calvados)
* Bénouville (Sena Marítim)
* Saint-Pierre-Bénouville
# Campionats del món de ciclocròs de 1967

Els Campionats del món de ciclocròs de 1967 foren la divuitena edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 19 de febrer de 1967 a Zúric, Suïssa. Per primera vegada es va disputar la cursa amateur.

## Resultats

| Prova | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| Cursa elit masculina | Renato Longo Itàlia | 1h 17' 32" | Rolf Wolfshohl RFA | + 3' 49" | Hermann Gretener Suïssa | + 9' 14" |
| Cursa amateur masculina | Michel Pelchat França | 1h 10' 36" | Julien Van Den Haesevelde Bèlgica | + 2' 20" | Peter Frischknecht Suïssa | + 2' 24" |

## Classificacions
### Classificació de la prova masculina elit

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Renato Longo | Itàlia | 1h 17' 32" |
| | Rolf Wolfshohl | RFA | + 3' 49" |
| | Hermann Gretener | Suïssa | + 9' 14" |
| 4 | Emmanuel Plattner | Suïssa | + 9' 14" |
| 5 | Eric De Vlaeminck | Bèlgica | + 11' 48" |
| 6 | Huub Harings | Països Baixos | + 1 volta |
| 7 | Giovanni Bettinelli | Itàlia | + 1 volta |
| 8 | Luciano Luciani | Itàlia | + 1 volta |
| 9 | Manuel Nava | Espanya | + 1 volta |
| 10 | André Foucher | França | + 1 volta |

### Classificació de la prova masculina amateur

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Michel Pelchat | França | 1h 10' 36" |
| | Julien Van Den Haesevelde | Bèlgica | + 2' 20" |
| | Peter Frischknecht | Suïssa | + 2' 24" |
| 4 | Jean Gérardin | França | + 2' 52" |
| 5 | Franco Livian | Itàlia | + 2' 57" |
| 6 | Pierre Bernet | França | + 3' 18" |
| 7 | Enrico Sfolcini | Itàlia | + 3' 40" |
| 8 | Luigi Torresani | Itàlia | + 3' 52" |
| 9 | Karl Stähle | RFA | + 4' 41" |
| 10 | Ernst Boller | Suïssa | + 4' 41" |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | RFA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Suïssa | 0 | 0 | 2 | 2 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Can Barri

«Can Barri» té aquests significats:
* Can Barri (Montmajor), edifici de Montmajor
* Can Barri (Sant Celoni)
* Can Barri o Ca l'Antic (Bigues), masia del poble de Bigues, al terme municipal de Bigues i Riells (Vallès Oriental)
* Can Barri (urbanització), urbanització del poble de Bigues, al terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental
* Polígon Industrial Can Barri, polígon industrial del poble de Bigues, al terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental
# Campionat de São Tomé i Príncipe de futbol

El Campionat de São Tomé i Príncipe de futbol és la màxima competició futbolística de São Tomé i Príncipe. És organitzada per la Federação Santomense de Futebol i fou creada el 1977. El campionat es decideix en un partit entre els campions de l'illa de São Tomé i l'illa de Príncipe.

## Historial

Font:

### Abans de la independència

Associação de Futebol de São Tomé
* 1935-37: desconegut
* 1938: Andorinha SC (1)
* 1939: Sport Lisboa e São Tomé (1)
* 1940-51: desconegut
* 1952: Sporting Clube de São Tomé (1)
* 1953: Sindicato (1)
* 1954-58: desconegut
* 1959: no es disputà
* 1960-62: desconegut
* 1963: Porto de São Tomé (1)
Associação Provincial de Futebol
* 1964: Porto de São Tomé (2)
* 1965: Andorinha SC (2)
* 1966: Sporting Clube de São Tomé (2)
* 1967: Andorinha SC (3)
* 1968: Andorinha SC (4)
* 1969: Andorinha SC (5)
* 1970: Andorinha SC (6)
* 1971: Sporting Clube de São Tomé (3)
* 1972: desconegut
* 1973: Andorinha SC (7)
* 1974: desconegut

### Després de la independència

* 1975-76: Vitória FC (ST) (1)
* 1976-77: Vitória FC (ST) (2)
* 1977-78: Vitória FC (ST) (3)
* 1978-79: Vitória FC (ST) (4)
* 1979-80: Desportivo de Guadalupe (ST) (1)
* 1980-81: Desportivo de Guadalupe (ST) (2)
* 1981-82: Sporting Praia Cruz (ST) (1)
* 1982-83: no es disputà
* 1983-84: Andorinha Sport Club (ST) (8)
* 1984-85: Sporting Praia Cruz (ST) (2)
* 1985-86: Vitória FC (ST) (5)
* 1986-87: no es disputà
* 1987-88: 6 de Setembro (ST) (1)
* 1988-89: Vitória FC (ST) (6)
* 1989-90: GD Os Operários (P) (1)
* 1990-91: Santana FC (ST) (1)
* 1991-92: no es disputà
* 1992-93: GD Os Operários (P) (2)
* 1993-94: Sporting Praia Cruz (ST) (3)
* 1994-95: Inter Bom-Bom (ST) (1)
* 1996: Bairros Unidos FC (ST) (1)
* 1997: No atorgat
* 1998: GD Os Operários (P) (3)
* 1999: Sporting Praia Cruz (ST) (4)
* 2000: Inter Bom-Bom (ST) (2)
* 2001: Bairros Unidos FC (ST) (2)
* 2002: no es disputà
* 2002-03: Inter Bom-Bom (ST) (3)
* 2004: GD Os Operários (P) (4)
* 2005: no es disputà
* 2006: no es disputà
* 2007: Sporting Praia Cruz (ST) (5)
* 2008: no es disputà
* 2009–10: GD Sundy (P) (1)
* 2011: Sporting Clube do Príncipe (P) (1)
* 2012: Sporting Clube do Príncipe (P) (2)
* 2013: Sporting Praia Cruz (ST) (6)
* 2014: UDRA (ST) (1)
* 2015: Sporting Praia Cruz (ST) (7)
* 2016: Sporting Praia Cruz (ST) (8)
* 2017: UDRA (ST) (2)
* 2018: UDRA (ST) (3)
* 2019: Agrosport (ST) (1)
* 2020: No es disputà
* 2021-22: GD Os Operários (P) (5)
(ST): Campió de São Tomé / (P): Campió de Príncipe

## Notes

* ↑ Campionat experimental, inclòs en el palmarès.
* ↑ Algunes fonts donen com a campió a Sporting Praia Cruz.
* ↑ El campió fou Sporting Praia Cruz però el títol no fou atorgat per una protesta de Vitória Riboque.

## Referències

* ↑ «São Tomé e Príncipe – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «São Tomé e Príncipe 2019». rsssf.
# Can Guardiola (Tiana)

Can Guardiola és una casa modernista de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Possiblement fou construïda entre 1905 i 1910.

## Descripció

És un edifici civil del qual exteriorment només es visible la façana, format per una planta baixa, un pis i un terrat. Destaca especialment per l'ús del maó o totxo com a material de construcció bàsic i de decoració, com a la balustrada superior o les sanefes decoratives de la cornisa, així com els arcs de descàrrega, en què s'utilitza el sardinell o maons vistos posats de cantell.
Purament decoratius resulten els guardapols en forma d'arc ogival situats damunt de totes les obertures i que donen un aire eclèctic a la construcció. Hi ha un petit pati frontal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Guardiola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Can Planella

Can Planella és un mas abandonat que pertany al veïnat de les Masies de Sant Amanç, a la vila d'Anglès, comarca de la Selva.

## Situació

Aquesta edificació es troba a 440 metres sobre el nivell del mar, enclavada al final del Bosc de Terra Blanca, prop de Can Garriga, quasi al límit sud del terme municipal a tocar del de Brunyola i Sant Martí Sapresa.

## Ús actual

Tot i que els darrers habitants abandonaren el mas a mitjan segle xx, actualment el seu estat és ruïnós, quasi desaparegut, conservant-se'n només les parets exteriors.

## Història

Les primeres mencions que es tenen de la casa daten del fogatge de 1497. En el fogatge de 1553 es menciona explícitament "Planella de Sant Amanç".

## Referències

* ↑ «Mapa de l'ICC». Institut Cartogràfic de Catalunya. [Consulta: 4 octubre 2013].
* ↑ «Pla Especial de Masies i Cases Rurals d'Anglès» (en català). Ajuntament d'Anglès. [Consulta: 4 octubre 2013].
# Can Planells (Blanes)

Can Planells és una obra de Blanes (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici cantoner situat entre la plaça de la Verge Maria i el carrer del Raval. Les obertures s'ordenen seguint eixos verticals. Les obertures de la planta baixa i les cantonades estan fetes de pedra. La volada dels balcons és menor en els pisos superiors. El sistema constructiu emprat és de parets de càrrega que configuren els espais interiors de l'edifici.

## Referències

* 1 2 «Can Planells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Cantó de Nogarò

Nogarò és un cantó del departament francès el Gers amb les següents comunes:
* Arblada de'n Haut
* Betós
* Borrolhan
* Caupena d'Armanhac
* Cravencèra
* Espans
* Lo Hogar
* Lana Sobiran
* Laur Jusan
* Lo Vedat
* Lupèr e Viòlas
* Manhan
* Mansiet
* Montguilhèm
* Montlasun d'Armanhac
* Mormèrs
* Nogarò
* Persheda
* Senta Crestia d'Armanhac
* Sengrièda
* Sent Martin d'Armanhac
* Salas d'Armanhac
* Sion
* Sorbets
* Tojosa
* Urgòssa

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1994 | Jean Dupuy | PS |
| 1994- | Jean-Pierre Pujol | Divers gauche, després PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 8.400 | 9.195 | 8.580 | 8.228 | 8.102 | 7.809 | 8.076 |
# Cantó de Nogent-le-Rotrou

El cantó de Nogent-le-Rotrou és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Nogent-le-Rotrou. Té 10 municipis i el cap és Nogent-le-Rotrou.

## Municipis

* Argenvilliers
* Brunelles
* Champrond-en-Perchet
* La Gaudaine
* Margon
* Nogent-le-Rotrou
* Saint-Jean-Pierre-Fixte
* Souancé-au-Perche
* Trizay-Coutretot-Saint-Serge
* Vichères

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Louis Aveline | radical |
| 1949-19.. | M. Ducœurjoli | RI |
| 19..-1967 | M. Moulin | Divers droite |
| 1967-1985 | Robert Huwart | Divers gauche, després MRG |
| 1985-1998 | Patrick Hoguet | UDF |
| 1998- | Philippe Ruhlmann | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 12.012 | 14.556 | 16.102 | 16.247 | 15.654 | 15.631 | 15.212 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Can Planés (Súria)

Can Planés és una obra de Súria (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat en el nucli del Samuntà, ubicat al nord del nucli de Súria. Es tracta d'una construcció de planta rectangular. El cos principal ha estat reformat al llarg dels segles xviii i xix en diferents indrets. A la façana principal destaca la presència de la part superior d'una finestra geminada, el més segur que reaprofitada. Està feta en un sol carreu treballat amb el doble arc.
Trull de Cal Planés o Trull del Samuntà és una construcció de planta poligonal a dos nivells. A l'interior es conserva tot un conjunt d'elements, eines i construccions auxiliars relacionats amb la mòlta de les olives i l'extracció i producció d'oli.

## Història

Es coneixen algunes reformes de la casa, per inscripcions amb les dates 1732, 1746. 1747 i 1833 a sengles indrets de la casa.

## Referències

* 1 2 3 «Can Planés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Can Poblet (Montblanc)

Can Poblet és una obra de Montblanc (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Actualment restaurant, Can Poblet es troba a l'antic terme de La Guàrdia dels Prats, molt a prop de la carretera de Tàrrega. Construïda en tres cossos, sembla que fou un important centre de producció i emmagatzematge vitícola.

## Història

A la Conca del Barberà hi ha poques cases aïllades. Moltes de les que existien en altre temps, en ser abandonades pels seus propietaris, s'anaren malmetent i avui estan derruïdes. Són construccions de pedra amb teulada a dues vessants, poc inclinades. Solen ser de planta baixa, pis i golfes (generalment arcades i ocupant tota la façana).

## Referències

* 1 2 «Can Poblet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Canis lupus hudsonicus

Canis lupus hudsonicus és una subespècie del llop (Canis lupus). present al Canadà: a l'oest de la Badia de Hudson entre el nord de Manitoba i els Territoris del Nord-oest. De vegades, migra més cap al sud a l'hivern seguint els ramats de caribús.
És de mida mitjana: entre 71 i 91 cm d'alçària. El seu pes pot variar entre 36 i 63 kg. Presenta dimorfisme sexual: les femelles són lleugerament més petites que els mascles. Pelatge espès amb una gamma de colors que va d'un gris clar a un color blanc groguenc o color crema. És més clar a l'hivern.
Es nodreix de grans ungulats com el caribú, l'ant i el bisó, tot i que també pot menjar carronya i animals més petits. De mitjana, necessita uns 10 kg de carn al dia. La seva esperança de vida és de 10 anys. L'aparellament, normalment, s'esdevé a la primavera entre el mascle i la femella dominants de la llopada. La gestació dura 62–65 dies i la femella té una ventrada de 4–6 cries. Els cadells són de color marró i, durant els primers 10 dies, sords i cecs. Comencen a sortir del cau després de diverses setmanes, són alletats durant 2–3 mesos i tots els membres del grup participen en la seva cria. Assoleixen la plena maduresa al cap de 2 anys.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 3 4 5 Cosmosmith (anglès)
* ↑ Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Cantó de Le Faouët

El cantó de Le Faouët (bretó Kanton ar Faoued) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 6 comunes:
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Berné | Berne | 1.316 | 34,77 | 56240 | 56014 |
| Guiscriff | Gwiskri | 2.394 | 85,46 | 56560 | 56081 |
| Lanvénégen | Lannejenn | 1.180 | 29,42 | 56320 | 56105 |
| Le Faouët | Ar Faoued | 2.806 | 34,03 | 56320 | 56057 |
| Meslan | Mêlann | 1.193 | 37,13 | 56320 | 56131 |
| Priziac | Prizieg | 986 | 44,63 | 56320 | 56182 |
| Cantó | Ar Faoued | 9.875 | 265,44 | - | 5607 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 13.906 | 12.826 | 11.893 | 11.408 | 10.495 | 9.875 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1994-2008 | Roland Duclos | Divers droite |
| 2008-2014 | Pierre Pouliquen | PS |
| 2014-2015 | Ghislaine Langlet | Divers gauche (DVG) |

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Tauvas

El cantó de Tauvas és un cantó francès del departament del Puèi Domat, situat al districte de Suire. Té sis municipis i el cap és Tauvas.

## Municipis

* Avèze
* Labessette
* Larodde
* Saint-Sauves-d'Auvergne
* Singles
* Tauvas

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1958-1994 | Pierre Bouchaudy | SFIO, després PS |
| 1994-2002 | Fernand Urlande | PS |
| 2002- | Christophe Serre | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 3.553 | 3.912 | 3.601 | 3.413 | 3.042 | 2.817 | 2.697 |
# Cantó de Tença

El cantó de Tença és un cantó francès del departament de l'Alt Loira, situat al districte de Sinjau. Té sis municipis i el cap és Tença.

## Municipis

* Le Chambon-sur-Lignon
* Chenereilles
* Le Mas-de-Tence
* Mazet-Saint-Voy
* Sant Gèire
* Tença

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1967 | M. Chaudier | SFIO |
| 1967-197. | M. Barreau | Divers gauche |
| 197.-1979 | Raymond Vincent | Divers gauche |
| 1979-1985 | M. Guilhot | Divers gauche |
| 1985-2011 | Jean Digonnet | Divers droite |
| 2011- | Jacqueline Decultis | EELV |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cap del Roc

El Cap del Roc és una muntanya de 1.448 metres que es troba al municipi de Montferrer i Castellbò, a la comarca de l'Alt Urgell.
# Cantó de Saint-Pol-sur-Ternoise

El cantó de Saint-Pol-sur-Ternoise és un cantó francès del departament del Pas de Calais, situat al districte d'Arràs. Té 42 municipis i el cap és Saint-Pol-sur-Ternoise.

## Municipis

* Beauvois
* Bermicourt
* Blangerval-Blangermont
* Brias
* Buneville
* Croisette
* Croix-en-Ternois
* Diéval
* Écoivres
* Flers
* Foufflin-Ricametz
* Framecourt
* Gauchin-Verloingt
* Guinecourt
* Hautecloque
* Héricourt
* Herlincourt
* Herlin-le-Sec
* Hernicourt
* Humerœuille
* Humières
* Ligny-Saint-Flochel
* Linzeux
* Maisnil
* Marquay
* Moncheaux-lès-Frévent
* Monts-en-Ternois
* Neuville-au-Cornet
* Nuncq-Hautecôte
* Œuf-en-Ternois
* Ostreville
* Pierremont
* Ramecourt
* Roëllecourt
* Saint-Michel-sur-Ternoise
* Saint-Pol-sur-Ternoise
* Séricourt
* Sibiville
* Siracourt
* Ternas
* Troisvaux
* Wavrans-sur-Ternoise

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Aimé Boutleux | UDSR |
| 1955-1967 | Charles Chopin | Divers droite |
| 1967-1992 | Pierre Bonnel | RI, després UDF |
| 1992-2004 | Georges Debret | UDF |
| 2004- | Maurice Louf | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 13.662 | 14.485 | 14.675 | 14.854 | 14.821 | 14.939 | 15.421 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Saint-Pois

El cantó de Saint-Pois és un cantó francès del departament de la Manche, situat al districte d'Avranches. Té 10 municipis i el cap es Saint-Pois.

## Municipis

* Boisyvon
* La Chapelle-Cécelin
* Coulouvray-Boisbenâtre
* Lingeard
* Le Mesnil-Gilbert
* Saint-Laurent-de-Cuves
* Saint-Martin-le-Bouillant
* Saint-Maur-des-Bois
* Saint-Michel-de-Montjoie
* Saint-Pois

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | Jean Lucq | Divers droite |
| 1964-1982 | Gonzague de Broglie | Divers droite, després UDF |
| 1982-1994 | Albert Goujon | UDF |
| 1994-2008 | Gérard Chénel | RPR |
| 2008- | Philippe Bas | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 4.751 | 4.331 | 3.707 | 3.386 | 3.137 | 2.921 | 2.837 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Capital eròtic

El capital eròtic és un concepte descrit per Adam Isaiah Green que mesura el potencial d'una persona per atreure sexualment d'altres. Es basa en l'aspecte físic, la sociabilitat, la bellesa general i la forma de relacionar-se amb altres persones, així com en l'autoestima, la manera de moure's i comportar-se i altres factors relacionats. El capital eròtic és variable i es pot incrementar potenciant les qualitats considerades atractives en una comunitat determinada (com per exemple vestir seguint una moda). La idea sorgeix d'una ampliació del concepte de capital de Pierre Bourdieu.

## Referències

* ↑ «capital eròtic | enciclopèdia.cat». [Consulta: 22 gener 2021].
# Capital flotant

El capital flotant (en anglès: Public Float o Free Float) és la part del capital social -el nombre d'accions- d'una empresa que es negocia lliurement al mercat de valors i no inclou les accions restringides, aquelles que estan en mans dels directius de la companyia i els inversors que controlen l'empresa. Per exemple una companyia pot mantenir 2 milions d'accions restringides del total de 10 milions, de manera que el capital flotant serien 8 milions d'accions. Les companyies amb un capital flotant petit tendeixen a presentar una major volatilitat en les seves cotitzacions donat una sola gran operació pot alterar significativament la seva cotització, mentre que les companyies amb un capital flotant gran presenten una cotització de l'acció menys volàtil.

## Bibliografia

* «Float». Investor glossary. Arxivat de l'original el 2011-10-21. [Consulta: 26 abril 2011]. (anglès)
* «Capital flotant». Diccionari econòmic financer La Caixa. Arxivat de l'original el 2010-09-14. [Consulta: 27 abril 2011].
# Cara de Mart

La «Cara» de Mart és una estructura distintiva de la superfície del planeta Mart ubicada a la regió marciana de Cidonia, que segons algunes persones sembla un rostre humà. Fa uns 3 km de llargada per 1, km d'ample i es troba a la latitud marciana de 10º Nord. Va ser fotografiada per primera vegada el 25 de juliol de 1976 per la sonda espacial Viking 1, que orbitava mart en aquell moment. El fet va cridar l'atenció del públic sis dies després d'un informe de premsa lliurat per la NASA.

## Fotografia original

La foto mostra terrenys en forma d'altiplà, amb una gran formació rocosa en el centre, la qual amb les ombres sembla un cap humà i dona la il·lusió d'ulls, nas i boca. Està il·luminada pels raigs solar els quals cauen amb una inclinació de 20 graus. La foto està presa des d'una distància de 1873 km.

## Interpretacions de les primeres fotografies
### Interpretació científica

L'aparença de la cara és per la combinació de l'angle d'il·luminació de la llum del Sol i la baixa resolució de la foto tendeixen a suavitzar les irregularitats de la superfície, i per la tendència del cervell humà a reconèixer patrons familiars, especialment cares. A més un lapse en les dades enviades pel Viking 2 creà un punt negre exactament on es trobarien les narius.

### Interpretació ufològica

Per la ufologia es tractaria de l'evidència d'un monument i la prova d'éssers intel·ligents a Mart. El principal proponent d'aquesta teoria és Richard Hoagland en el seu llibre Els monuments de Mart: una ciutat a la vora de l'eternitat.

## Enllaços externs

* ESA.int (Cydonia, the face on Mars).
* ESA.int
* La "cara de Mart" (Desmitificació del seu suposat origen artificial).