OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parowan

Parowan és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 2.565 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Parowan tenia 2.565 habitants, 893 habitatges, i 682 famílies. La densitat de població era de 169,6 habitants per km².
Dels 893 habitatges en un 37,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,6% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 23,6% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,2% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 21,9% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.426 $ i la renda mediana per família de 36.548 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.170 $ mentre que les dones 17.036 $. La renda per capita de la població era de 14.859 $. Entorn del 7,8% de les famílies i l'11% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Parowan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Parowan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El Jebha

El Jebha (àrab: الجبهة, al-Jabha) és una petita ciutat portuària situada a la costa Mediterrània, als peus del Rif, al nord del Marroc. Forma part de la ruta que va de l'oest a l'est passant pel nord del Marroc. El Jebha, és la capital del districte (cercle) de Mtiwa i pertany a la província de Chefchaouen a la regió de Tànger-Tetuan.
L'any 1994 tenia 2.406 habitants, mentre que el 2004 arribava a 2.984.
Els carrers són rectes amb les cases alienades, algunes conserven l'aire colonial.
El nom de la ciutat deriva de la seva localització al peu d'una cadena de muntanyes. El Jebha és l'equivalent àrab de front, i les muntanyes que l'envolten destaquen com si la ciutat fos el seu front.

## Economia

Les dues fonts principals d'ingressos són la pesquera i el comerç. El port genera recursos tant per la pesca, com pels turistes que voregen el Mediterrani per la costa, com pel comerç que genera tot plegat.
El dia més important en la setmana és sens dubte el dimarts, conegut com el Tlatha. Aquest dia molta gent s'acosta a El Jebha per fer la seva compra setmanal. Totes les botigues s'abarroten i els carrers s'omplen de furgonetes i camions.
# Jerissa

Jerissa o Djerissa (àrab: الجريصة, al-Jarīṣa) és una ciutat de Tunísia, al sud de la governació del Kef, amb una població d'aproximadament 12.000 habitants incloent al ciutat mateixa i els nuclis annexes. És capçalera d'una delegació amb 14.420 habitants al cens del 2004.

## Economia

A la rodalia s'exploten mines de ferro a la zona del Djebel Slata. L'explotació era a càrrec de la societat estatal Société du Djebel Djérissa. Tanmateix, no hi ha cap zona industrial per la transformació in situ. L'agricultura hi és una activitat secundària. Una via de ferrocarril uneix les mines amb la ciutat que és un nus ferroviari que divideix les línies que van cap al nord, a Tunis, i les que van cap al sud.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 23 58 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en sis sectors o imades:
* Djerissa Centre (23 58 51)
* Djérissa Nord (23 58 52)
* Djerissa Sud (23 58 53)
* Besseriana (23 58 54)
* Fej Ettameur (23 58 55)
* Enneayem (23 58 56)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 23 19).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 69-72. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Glabbeek

Glabbeek és un municipi belga de la província de Brabant Flamenc a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Glabbeek, Attenrode, Bunsbeek, Kapellen, Wever i Zuurbemde. Limita al nord-oest amb Tielt-Winge, al nord-est amb Bekkevoort, a l'oest amb Lubbeek, a l'est amb Kortenaken i al sud amb Tienen.
# André Comte-Sponville

André Comte-Sponville (París, 12 de març de 1952) és un filòsof francès. Ha estat membre del Comitè Consultiu Nacional d'Ètica Francès del 2008 al 2016.
Va estudiar a l'Escola Normal Superior de París (on va ser alumne i amic de Louis Althusser). Va ser conferenciant de la Universitat de la Sorbona, de la qual va dimitir l'any 1998 per dedicar-se exclusivament a l'escriptura i a altres conferències alienes.
Els seus filòsofs d'influència són Epicur, l'estoïcisme, Montaigne i Spinoza. Entre els contemporanis, és pròxim a Claude Lévi-Strauss, Marcel Concha i Clément Rosset. Es descriu a si mateix com a materialista, racionalista i humanista.

## Referències

* Invitació a la Filosofia
* Página web de Comte-Sponville (en francès) Arxivat 2010-06-26 a Wayback Machine.
# Kreuzkirche (Munic)

La Kreuzkirche (alemany: Kreuzkirche), també coneguda com a Allerheiligenkirche (alemany: Allerheiligenkirche) (literalment: Església de tots els sants) és una església cementiri de Múnic, a Baviera.
Fou bastida el 1478 per Jörg von Halsbach, i fou la primera església amb cementiri a la parròquia de Sant Pere. Antigament on hi ha l'església hi havia una cruïlla de quatre camins, i per això el sufix original am Kreuz ("a la cruïlla").
Té murs de maons sense adornar, voltes gòtiques i una bella torre de gran alçada. L'interior fou reconstruït a partir de 1620 en estil barroc, i els únics elements gòtics que van quedar foren la volta de la nau, fragments d'un fresc, i un crucifix de Hans Leinberger. Hi ha també l'Aparició de la Verge a St. Agustí (per Hans Rottenhammer) en estil manierista

## Enllaços externs

* muenchen.de: Allerheiligenkirche
* Photo spread of Allerheiligenkirche / All Saints Catholic Church
# Pere Nuez Pérez

Pere Nuez Pérez (en esperanto Petro Nuez) (1927-1984) va ser un comptable, georgista i esperantista català.
Va aprendre la llengua auxiliar internacional esperanto el 1956 i des de llavors va participar activament al moviment esperantista, sobretot com a professor de la llengua. Va ensenyar a diversos llocs, com a la Cooperativa de Teixidors de Gràcia, que estava situada a l'actual Teatreneu. És autor d'un curs elemental d'esperanto que l'any 1984 s'editava per desena vegada. També va revisar el diccionari Lexicón Sopena esperanto-castellà i castellà-esperanto. Va ser el responsable del servei de coordinació de la Federació Espanyola d'Esperanto a Catalunya, així com el principal organitzador de diverses trobades esperantistes a la província de Barcelona. El 1980 va ser un dels fundadors de l'Associació Catalana d'Esperanto. Als Jocs Florals Internacionals de 1982, organitzats per Gabriel Mora i Arana i presidits per Manuel Casanoves, Pere Nuez va guanyar una menció honorífica pel seu poema Marista Amo (Amor mariner). També va ser membre de l'Associació Universal d'Esperanto. Alguns dels seus alumnes van ser Joan Ramon Guiñón i Roset o el lingüista Lluís de Yzaguirre.
A més de la seva faceta d'esperantista, Pere Nuez va ser un seguidor i promotor de la doctrina econòmica de Henry George, que havia introduït a Catalunya el també esperantista Jesús Paluzíe i Borrell. Sobre aquesta matèria, Pere Nuez va donar xerrades i conferències a llocs com el Club d'Amics de la UNESCO de Barcelona, on el 10 de maig de 1980 va impartir la conferència Una realitat econòmica. Quatre anys de georgisme a Dinamarca. Alguns dels seus deixebles esperantistes també han estat georgistes, com Joan Manuel Alarcón. Al morir, la seva vídua i també esperantista Maria Garcés i Coll va llegar el seu arxiu personal a l'Associació Catalana d'Esperanto, la biblioteca de la qual porta des de llavors el nom de Biblioteca-Arxiu Petro Nuez.

## Referències

* 1 2 3 4 Marco Botella, Antonio. Esperanto en Katalunio (1887-1987) (en esperanto). Barcelona: Barcelona Esperanto-Centro, 2005.
* ↑ França, Joao «Les cooperatives obreres de Gràcia, part de la història invisible del barri». Eldiario.es, 17-08-2013.
* ↑ Pérez i Baró, Albert. Cent anys de la Cooperativa Teixidors a mà (Gràcia 1876-1976), 1976.
* ↑ «24-a kataluna esperantista renkontiĝo». Boletín de la Asociación Española de Esperanto.
* ↑ «Conferencias para hoy». La Vanguardia, 10-05-1980, pàg. 28.
* ↑ Puig, Llibert «Malkovru la bibliotekon de KEA». Kataluna Esperantisto, 343, 2007.
# Cottonwood (Alabama)

Cottonwood és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.170 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cottonwood tenia 1.170 habitants, 485 habitatges, i 323 famílies. La densitat de població era de 82,1 habitants/km².
Dels 485 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,2% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones hi havia 90,6 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.452 $ i la renda mediana per família de 32.065 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.833 $ mentre que les dones 15.515 $. La renda per capita de la població era de 13.111 $. Aproximadament el 18,1% de les famílies i el 27,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# El Jo

El Jo és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Està situada a llevant de Moià, pràcticament integrada en al nucli urbà; és al nord de la carretera N-141c quan aquesta surt del nucli urbà de Moià. És al nord-est del Mas Samsó i a ponent del Molí d'en Pujol.
# Jacarepaguá

Jacarepaguá (nom en Guaraní) és un barri de la Zona Oest de la ciutat de Rio de Janeiro, localitzat en la Baixada de Jacarepaguá, entre el Maciço de la Tijuca i la Serra de la Pedra Branca. Amb una superfície de 75,80 km², és el quart barri més gran de la ciutat. El 2000, la seva població era de 100.822 persones, la qual cosa el situava com el 9è barri més populós de Rio.
No obstant això, és un barri en procés de disgregació, perquè hi ha importants àrees, que històricament s'han considerat com la part principal de Jacarepaguá, que amb el temps s'han anat separant i conformant com a barris propis, com és el cas d'Anil, Curicica, Cidade de Deus, Freguesia (Jacarepaguá), Gardênia Azul, Pechincha, Praça Seca, Tanque i Taquara, que juntament amb Vila Valqueire i Jacarepaguá mateix, formen part del districte XVI (Jacarepaguá) del municipi de Rio de Janeiro.
La resta de l'antic barri de Jacarepaguá és avui un nombrós grup de localitats amb nomenclatures pròpies que són, en general, delimitacions recents que no s'han denominat oficialment com a barris per la Prefectura de Rio. Existeix la creença que amb el temps Jacarepaguá desapareixerà com a barri i quedarà com una referència històrica per als barris veïns.

## Referències

* 1 2 «Jacarepaguá - Rio de Janeiro» (en portuguès). [Consulta: 23 agost 2020].
* 1 2 «Tudo sobre o bairro Jacarepaguá». [Consulta: 23 agost 2020].
# Almafuerte

«Almafuerte» té aquests significats:
* Almafuerte, pseudònim més reconegut del poeta argentí Pedro Bonifacio Palacios (1854-1917).
* Almafuerte, localitat de la Província de Misiones, Argentina.
* Almafuerte, localitat de la Província de Còrdova, Argentina.
* Almafuerte (1995-), banda argentina de heavy metall.
* Almafuerte (1998), àlbum de la banda del mateix nom.
* Almafuerte (pel·lícula) (1949), pel·lícula de Luis César Amadori.
* Almafuerte, institució esportiva dedicada al rugbi de Buenos Aires, Argentina.
* Estación_Almafuerte, una estació ferroviària situada en Almafuerte, en el Departament Tercero Arriba, Província de Còrdova, Argentina.
# Glacera Abruzzi

La Glacera Abruzzi (Urdu: آبروزي گلیشیر) és una glacera que es troba al sud del grup Gasherbrum de pics vuitmils i setmils, i al nord del pic Baltoro Kangri al territori Gilgit-Baltistan del Pakistan. La glacera, alimentada per les glaceres sud dels Gasherbrum baixa per a unir-se amb la part final la Glacera de Baltoro (una de les glaceres més llargues de la Terra, fora de les regions polars) que flueix cap al nord-oest fins a Concòrdia i després gira cap a l'oest. La glacera proporciona vistes magnífiques del K2, el segon cim més alt del món.
La glacera fou anomenada així en honor del Príncep Lluís Amadeu de Savoia-Aosta, Duc dels Abruzzi, un alpinista i explorador italià que va dirigir una expedició a la serralada del Karakoram el 1909, incloent-hi diversos ascensos parcials al K2.

## Referències

* ↑ «The Famous Glaciers in Pakistan – Karakorum Expeditions» (en anglès americà). [Consulta: 16 abril 2020].

## Vegeu també

* Glacera de Baltoro
# Kkwaenggwari

El kkwaenggwari (k͈wɛŋ.gwa.ɾi: k͈wɛŋ.gwa.ɾi) és un gong pla petit de bronze utilitzat principalment en la música tradicional de Corea. És fet de llautó i es toca amb una maça. Produeix un so agut i metàl·lic i penetrant quan és colpejat amb energia. Mentre el música pica amb una mà, amb l'altra controla la ressonància provocada. És particularment important en el samulnori i el pungmul, tot i que també apareix en altres gèneres. Apareix sobretot en la música i dansa dels agricultors, l'intèrpret del kkwaenggwari s'anomena sangsoe.
El nom de l'instrument és probablement onomatopeic pel so que produeix l'instrument, "ggwaeng-ggwaeng" (hangul: 꽹꽹). Un altre nom alternatiu és swe.
L'instrument s'utilitza comunament en arts escèniques populars a Corea, incloent música xamànica, dansa, teatre de màscares i és l'instrument principal al pungmul.
A la música de les festes dels pagesos, l'intèrpret principal (sangsoe) d'aquest petit gong produeix sons que són aguts i forts mentre que els sons que fa l'intèrpret del gong petit, són, comparativament, més suaus. La maça que s'utilitza per colpejar el gran gong està fet de fusta i s'embolcalla amb tela o pell de cérvol.

## Referències

* ↑ Eolssigu! The sounds of Korea (en anglès, català, castellà). Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2017, p. 81. ISBN 9788491560371.
* ↑ «Traditional Korean Instruments | KTPAA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2008-11-21. [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ Hye-gu, Lee. Korean Music and Instruments (en anglès). Seoul: National Classical Music Institute of Korea, cop. 1984, p. 24.

## Vídeos

* Samulnori, on apareix el kkwaenggwari
# Petrell de Pycroft

El petrell de Pycroft (Pterodroma pycrofti) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics, que cria a una sèrie d'illots propers a la costa septentrional de l'Illa del Nord de Nova Zelanda i es dispersen cap al nord pel Pacífic.
# Cottonwood (Arizona)

Cottonwood és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2007 tenia 10.222 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cottonwood tenia 9.179 habitants, 3.983 habitatges, i 2.369 famílies La densitat de població era de 332,1 habitants/km².
Dels 3.983 habitatges en un 25,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,5% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 40,5% no eren unitats familiars. En el 34,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 23,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.444 $ i la renda mediana per família de 37.794 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.308 $ mentre que les dones 19.977 $. La renda per capita de la població era de 17.518 $. Aproximadament el 8,9% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cottonwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cottonwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.

## Enllaços externs

* Monument Nacional de Tuzigoot (anglès) (castellà)
# Oswaldpeetersita

L'oswaldpeetersita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom de Maurice Oswald Peeters (1945-), de la KU Leuven de Lovaina, Bèlgica.

## Característiques

L'oswaldpeetersita és un carbonat de fórmula química (UO₂)₂(CO₃)(OH)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2000. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Reial Institut Belga de Ciències Naturals, a Brussel·les.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'oswaldpeetersita pertany a «05.EA - Uranil carbonats, UO₂:CO₃ > 1:1» juntament amb els següents minerals: UM1997-24-CO:CaCuHU, urancalcarita, wyartita, roubaultita, kamotoïta-(Y) i sharpita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Jomac, al White Canyon, situat al districte homònim del comtat de San Juan (Utah, Estats Units). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Oswaldpeetersite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 maig 2017].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Jacarezinho

Jacarezinho és un barri de la zona nord de la ciutat de Rio de Janeiro al Brasil que concentra una de les faveles més grans de la ciutat.
Jacarezinho significa Petit Jacaré, i rep el nom del riu Jacaré. Jacaré també és el nom portuguès del caiman cocodril, però el nom actual del riu significa 'tortuós', 'sinuós' i no porta el nom de l'animal.

## Característiques

El barri és principalment conegut per la seva favela, una de les més grans de la ciutat de Rio. Aquesta favela és igualment la una de les més violentes en nombre anual de successos, de prop o de lluny lligats al consum i al narcotràfic.
L'escola de samba de la favela es diu Grêmio Recreativo Escola de Samba Unidos do Jacarezinho i va ser fundada el 16 de juny de 1966. Els seus colors són rosa i blanc.
Segons un estudi que data del 2000, l'índex de desenvolupament humà del barri era de 0,731, classificant-lo així en el lloc 121 de les 126 regions administratives de la ciutat. La seva població és estimada l'any 2010 en més de 37.000 habitants.

## Personalitats del barri

* Romário (nascut l'any 1966): jugador de futbol

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* 1 2 3 «Jacarezinho: a história da favela mais negra do Rio de Janeiro | William Reis» (en portugués). [Consulta: 16 octubre 2020].
* ↑ «Academia do Samba - O maior portal do Carnaval Brasileiro». [Consulta: 16 octubre 2020].
* ↑ «[https://acmspublicaciones.revistabarataria.es/wp-content/uploads/2017/05/24.2014.Alm_.OBrien.456_474.pdf SALUD Y ESTRATIFICACIÓN SOCIAL: LAS FAVELAS DE RÍO DE JANEIRO]». [Consulta: 16 octubre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Antoni Ferrer Carné

Antoni Ferrer Carné (Manresa, 1957 - 2009) va ser un pintor català autodidacta encuadrat en el moviment hiperrealista.

## Biografia

Ferrer Carné dotava les seves obres de gran sentiment, destacant els rostres i les figures humanes que les posseïa d'una gran força interna amb, gairebé sempre, sensació de patiment i dolor.
Pintor controvertit, molt conegut i reconegut per tot el món artístic, va saber transmetre la seva moguda vida plasmant el seu immens talent sobre teles, fustes, retalls de paper, estovalles i tovallons de bars, que tant sovint freqüentava, i en tants altres invents que havia d'anar improvisant per poder expressar la seva vida i tanmateix poder sobreviure gràcies al seu talent. Va morir l'any 2009 després d'haver tingut una trajectòria a l'abast de pocs artistes. Just en el moment de la seva defunció estava preparant un gran projecte per exposar a Nova York. Va guanyar nombrosos premis i va exposar en les galeries més importants del país. Tot i no poder gaudir en vida del seu prestigi, actualment és un artista molt valorat i admirat arreu del món, i les seves escasses obres són fruit de grans elogis per tot el cercle artístic internacional.
* Oli sobre Fusta pintor Antoni Ferrer Carné
* Oli sobre tela pintor Antoni Ferrer Carné

## Exposicions

Exposicions individuals:
* 1981: "Aigua", Caixa de Barcelona a Manresa.
* 1982: Caixa de Pensions de Manresa.
* 1983: Celler de Cal Nicolau, de Martorell. Sala de Cultura Sant Jordi, de Granollers. Concurs "Ynglada-Guillot", de Barcelona.
* 1985: Caixa de Pensions de Manresa. Sala Prado, de Sitges.
* 1986: Mayte Muñoz Galeria d'art, de Barcelona. Galeria Chelsea, de Manresa.
* 1987: Galeria Grifé&Escoda, de Madrid. Galeria Sergio Sánchez, de Manresa.
* 1988: Sala Garbí, de Calella.
* 1989: Sala Parés, de Barcelona.
* 1990: Galeria Jordi Boronat, de Barcelona.
* 1991: Galerias Costa, de Palma.
* 1992: Galeria Jordi Boronat, de Barcelona.
* 1994: "El món del silenci" a Fundació Caixa Manresa, a la sala Plana de l'Om, del 8 al 24 d'abril de 1994.
* Exposició individual a Xipell el gener del 2006.
Exposicions col·lectives:
* 1983: Col·lectiva al Revés, de Manresa.
* 1985: Col·lectiva Chelsea, Manresa.
* 1986: Col·lectiva Chelsea, Manresa.

## Premis

* 1r premi al V Concurs de Dibuix Banco de Vizcaya, de Barcelona, el 1982.
* 3r premi de dibuix XX Saló d'Art de Martorell, a Martorell el 1982.
* Finalista Premio Blanco y Negro, Madrid, el 1987.
* Finalista Bienal de Murcia, de Múrcia, el 1988.
* 1r premi al concurs nacional de dibuix Banco de Vizcaya.

## Bibliografia

* Gent de casa, J. Boixet, 1992.
* Art a Manresa (segles XIX i XX)
* Diccionari Ràfols

## Referències

* 1 2 3 «Artistes del Bages. Ferrer Carné, Antoni». Museu Comarcal de Manresa [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ Art a Manresa segles XIX i XX.
* ↑ Gent de casa, 1992.
* ↑ Diccionari Ràfols. Diccionari Ràfols.