OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Índex TA-35

L'índex TA-35, més conegut per la seva nomenclatura en anglès TA-35 Index o simplement TA-35, és un índex borsari israelià calculat per la Borsa de Valors de Tel-Aviv que fa un seguiment del rendiment de 35 grans empreses que cotitzen a les borses d'Israel.
És un dels índexs de renda variable més seguits a Israel, considerat com l'índex insígnia d'Israel i com un indicador de l'economia israeliana, de manera similar a l'S&P 500 als EUA o l'Ibex 35 a Espanya.
El gener de 1992 es va llançar el TA-25, amb un valor de 100 punts com a valor base i una llista de 25 empreses indexades. L'índex es va ampliar el 12 de febrer de 2017 per incloure 35 accions en lloc de 25, en un intent de millorar l'estabilitat i, per tant, reduir el risc per als seguidors i amb l'objectiu de fomentar la inversió estrangera.

## Referències

* ↑ «TA-35 Index Composition». Tel Aviv Stock Exchange. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «Tel Aviv stocks mostly higher on first day of expanded indices». Reuters, 12-02-2017. [Consulta: 22 juliol 2017].
* ↑ «Move over TA-25, and say hello to the TA-35; Stock exchange to update main indexes». The Jerusalem Post, 28-01-2017. [Consulta: 22 juliol 2017].
# Maria Lluïsa Orriols i Vidal

Maria Lluïsa Orriols i Vidal (Vilanova i la Geltrú, 6 de gener de 1946 - 14 de gener de 2011) fou una historiadora local, especialista en història medieval i arxivera. Llicenciada per la Universitat de Barcelona, a la Facultat de Geografia i Història, en la secció d'Història medieval. Va ser professora de geografia i història a l'Institut Manuel de Cabanyes. Del 1992 al 1997 va ser responsable de l'Arxiu Municipal de Vilanova, actualment Arxiu Comarcal del Garraf. Ha estat arxivera al Museu del Vi de Vilafranca del Penedès, a la Parròquia de Santa Maria de la Geltrú, a la Parròquia de Sant Antoni Abat de Vilanova i la Geltrú, a l'Arxiu Històric Municipal de Vilanova, a l'Arxiu Històric Comarcal del Garraf i a la Biblioteca-Museu Victor Balaguer. Va col·laborar en l'actualització de l'Arxiu del Monestir de Sant Benet de Montserrat.
L'any 2002 va guanyar el Premi Equitat, convocat per l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, amb un treball sobre la dona a la baixa edat mitjana a la Geltrú, posteriorment editat (El Cep i la Nansa, 2003).

## Llibres

* Alguns aspectes de la Geltrú a la Baixa Edat Mitjana Vilanova i la Geltrú: l'Ajuntament. Comissió de Cultura, 1984
* Els Artífexs del retaule de Santa Maria de la Geltrú Vilanova i la Geltrú: Círcol Catòlic, 1992 (en col·laboració amb Joaquim Vicente Ibañez)
* El capbreu de la Rectoria de la parroquial església de Santa Maria de la Geltrú l'any 1495 Vilanova i la Geltrú: Parròquia de Santa Maria de la Geltrú, 1995 (en col·laboració amb Xavier Sordi i Esteva)
* Thesauri Guialtrude: recull d'articles de Mn. Nicolau Faura [apunt biogràfic a càrrec de M.Ll. Orriols i Vidal] Vilanova i la Geltrú: Consell Pastoral Parroquial de Santa Maria de la Geltrú, 1996
* La Confraria del Sant Crist de Santa Maria de la Geltrú: una història de 350 anys Vilanova i la Geltrú: Confraria del Sant Crist de Santa Maria de la Geltrú, 2000
* Aproximació a la dona geltrunenca del segle XV Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, 2003
* Vilanova i la Geltrú, l'any 1570, a propòsit d'un Vot del poble Vilanova i la Geltrú: El Cep i la Nansa, 2004
* Moviment urbanístic a la Vila nova a les darreries del segle XVI Vilanova i la Geltrú: Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2007
* L'Ermita de Sant Cristòfor (segles XV i XVI) Vilanova i la Geltrú: Grup Fem Pous. Parròquia de Santa Maria de la Geltrú, 2010

## Referències

* ↑ «Mor la historiadora Maria Lluïsa Orriol». Diari de Vilanova, 21-01-2011, p. pàgina 22.
* ↑ Puig Rovira, Francesc Xavier. Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú: dones i homes que han fet història. Vilanova i la Geltrú: Ajuntament de Vilanova, 2003, p. 238.
* ↑ Altadill i Giner, Miquel. Dones de Vilanova, 2011, p. 108-109.
* ↑ «Lluïsa Orriols retrata la vida de la dona geltrunenca al segle XV». Diari de Vilanova, 28-03-2003, pàg. 96.
* ↑ «L'Antina recupera un llibre sobre el Carnaval». Diari de Vilanova, 01-03-2002, pàg. 81.
# L'illa de l'Ós

L'illa de l'Ós (títol original: Bear Island) és una pel·lícula canadenco-britànica dirigida per Don Sharp, estrenada el 1979. És una adaptació de la novel·la escrita per Alistair MacLean Ha estat doblada al català.

## Argument

Un valuós tresor nazi es troba amagat en el Pol. Un biòleg estatunidenc i un antic oficial de la Gestapo s'enfrontren per tractar de recuperar-lo.

## Repartiment

Repartiment:
* Donald Sutherland: Frank Lansing
* Vanessa Redgrave: Heddi Lindquist
* Richard Widmark: Otto Gerran
* Christopher Lee: Lechinski
* Barbara Parkins: Judith Rubin
* Lloyd Bridges: Smithy
* Lawrence Dane: Paul Hartman
* Patricia Collins: Inge Van Zipper
* Michael J. Reynolds: Heyter
* Bruce Greenwood: tècnic
* Donald Sutherland (2005) fa el paper de Frank Lansing
* Vanessa Redgrave (2011) fa el paper de Heddi Lindquist
* Richard Widmark (1991) fa el paper de Otto Gerran
* Christopher Lee (2009) fa el paper de Lechinski
* Barbara Parkins (2006) fa el paper de Judith Rubin
* Lloyd Bridges (1992) fa el paper de Smithy
* Bruce Greenwood (1987) fa el paper d'un tècnic

## Referències

* ↑ Registre de la Cinematographie i de l'Audiovisuel du CNC Arxivat 2012-08-03 at Archive.is.
* ↑ «L'illa de l'Ós». Ésadir.cat. [Consulta: 12 gener 2023].
* ↑ Section fullcredits a Internet Movie Database
* ↑ «Bear Island». The New York Times.
* ↑ L'illa de l'Ós a Internet Movie Database (anglès)
# Pittsburgh Ironmen

Pittsburgh Ironmen era un equip de bàsquet estatunidenc de la Basketball Association of America (Després NBA) situat a Pittsburgh (Pennsilvània). Varen participar només una temporada, acabant amb un rècord de 15-45, últims de la Divisió Oest.

## Trajectòria

Note: G = Guanyats, P = Perduts, % = Percentatge de victòries
| Any | G | P | % | Playoffs | Resultats |
| Pittsburgh Ironmen (BAA) ||||||
| 1946-47 | 15 | 45 | .250 | No classificats | |
# Cimenná

Cimenná és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1484.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «História obce». [Consulta: 21 desembre 2021].
# Mare de Déu de Montserrat de Ben Viure

La Mare de Déu de Montserrat de Ben Viure és una església de Veciana (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petit edifici de planta rectangular amb absis semicircular i un petit pòrtic d'entrada als peus de l'església. Té un petit campanar d'espadanya, que conserva una campana del 1732. Prop de l'església hi ha una espadanya amb l'any 1797 gravat a la pedra, que demostra l'existència d'una capella anterior.

## Referències

* ↑ «Mare de Déu de Montserrat de Ben Viure». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Marta García-Matos

Marta García-Matos (Madrid, 1973) és una física espanyola.
Es va llicenciar en física teòrica a la Universitat Autònoma de Madrid el 1998. Va continuar els seus estudis en filosofia de la ciència i del llenguatge a la Universitat de Hèlsinki, on va iniciar el doctorat en lògica matemàtica. Durant el 2002 va ser visiting scholar a la Universitat de Boston. A Innsbruck (Àustria) va acabar la seva tesi i es va doctorar finalment el 2005. Fins al 2009 va compaginar la seva tasca investigadora amb la docència, impartint classes de matemàtiques a la UPF i a secundària (Aula Escola Europea i Tecnos). En l'actualitat treballa a l'equip de divulgació científica de l'ICFO-Institut de Ciències Fotòniques, a càrrec de projectes que tenen per objectiu aproximar la ciència al públic, a través d'una visió més humanística. Treballa també en diversos guions expositius i audiovisuals i és autora d'un seguit de contes de ciència-ficció sobre física de la llum per a nens i adults.

## Referències

* ↑ «Marta García-Matos». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Cimego

Cimego és un antic municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 417 habitants. Limitava amb els municipis de Castel Condino, Condino, Daone, Pieve di Bono, Tiarno di Sopra i Tiarno di Sotto.
L'1 de gener 2016 es va fusionar amb els municipis de Brione i Condino creant així el nou municipi de Borgo Chiese, del qual actualment és una frazione.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Carlo Bertini | Llista cívica |
# Green Acres

Green Acres és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 5.158 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Green Acres tenia 5.158 habitants, 2.021 habitatges, i 1.414 famílies. La densitat de població era de 599,9 habitants per km².
Dels 2.021 habitatges en un 33,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.290 $ i la renda mediana per família de 38.839 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.488 $ mentre que les dones 22.361 $. La renda per capita de la població era de 15.494 $. Aproximadament el 7% de les famílies i el 10,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Green Acres». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Green Acres». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Llagosta Thermidor

La llagosta Thermidor o llamàntol Thermidor és una preparació amb llagosta o llamàntol típica de la cuina francesa, que consisteix en una barreja cremosa de carn de llagosta cuita, rovells d'ou i brandi (sovint conyac), farcit en una closca de llagosta. També es pot servir amb una escorça de formatge daurat, típicament Gruyère. La salsa ha de contenir mostassa (normalment en pols).
A causa que els seus ingredients són cars i requereix una gran elaboració, la llagosta Thermidor sol considerar-se una recepta principalment per a ocasions especials.

## Elaboració

Segons la tradició del mestre cuiner i autor culinari Auguste Escoffier, el marisc es parteix en dues meitats en sentit longitudinal i es fa suaument al grill. Després es trosseja, es col·loca dins de les mitges closques i es napa amb una fina capa de salsa Thermidor, feta amb salsa beixamel, nata fresca i mostassa anglesa.
Segons l'autora Mademoiselle Rose, la llagosta es bull en salmorra i després d'aquesta operació es napa amb salsa Thermidor (fonamentada en la salsa beixamel amb mostassa i brandi). El nom prové de l'ús d'aquesta salsa a l'emplatat final quan es serveix.

## Història

La llagosta Thermidor va ser creada el 1894 al restaurant «La Maison Maire», situat en les rodalies de la Comédie-Française, on s'havia estrenat el 1891 l'obra Thermidor, de l'escriptor Victorien Sardou, que va crear un escàndol que la disputa es va traslladar al Parlament francès. El nom del plat va ser un homenatge a l'obra i a la cèlebre polèmica que va derivar d'ella (l'obra va ser prohibida uns anys). El títol de l'obra es refereix al mes homònim del calendari republicà francès en què va caure el Terror i es va iniciar la Reacció Termidoriana.

## Notes

* ↑ La Maison Maire, propietat de Paillard, era especialment famosa pels seus vins, així com per l'ànec a la sang, els macarrons Perigueux, les perdius a la cassola, i les patates a la crema.
* ↑ El 24 de gener de 1891, gairebé cent anys després de la Reacció Termidoriana, es va representar l'obra Thermidor, de Victorien Sardou, a l'escenari de la Comédie-Française. Va ser suspesa després del segon acte, després de les protestes dels membres republicans radicals del públic, i es va requerir la intervenció de la policia. L'obra va ser programada per tornar a l'escenari cinc anys més tard, el 3 de març de 1896, interpretada per l'actor Coquelin Ainé, al Teatre de la Porte Saint-Martin.

## Referències

* ↑ Escoffier, Auguste. Ma cuisine (en francès). París: Flammarion, 1934, p. 194.
* ↑ Mademoisella, Rose. 100 Formulas Para Preparar Salsas. Recetas Exquisitas Y Variadas (en castellà). Madrid: Calleja, 1910.
* ↑ Gall, Michel. Le Maître des saveurs. La vie d'Auguste Escoffier (en francès). París: Fallois, 2001, p. 108.
* ↑ «Linda's Culinary Dictionary Index» (en anglès). Wat's cooking America.
* ↑ Courtine, Robert J; Bordas, Nicole; Bernet, Daniel. Grand livre de la France à table. Cuisine des provinces de France (en francès). París: Pierre Bordas et Fils, 1982, p. 27.
* ↑ Pouffary, Marion. 1891, l'affaire Thermidor (en francès). París: Armand Collin, 2009. ISBN 9782200925628.
# Xenophrys jingdongensis

Xenophrys jingdongensis és una espècie d'amfibi que viu a la Xina i al Vietnam.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Liang, F., Shunqing, L., Datong, Y., Ohler, A. & Swan, S. 2004. Xenophrys jingdongensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 de gener de 2008.
# Lucas Gassel

Lucas Gassel (Helmond, c. 1490 – Brussel·les, 1568) va ser un pintor flamenc i dibuixant de l'època manierista, molt conegut als Països Baixos, però poques de les seves obres han sobreviscut. Segons Karel van Mander va ser un pintor de paisatges molt admirat per l'humanista Dominicus Lampsonius, que també va ser amic seu. Segons el RKD va deixar la seva ciutat natal cap al 1520 i es va instal·lar a Anvers. Posteriorment es va traslladar a Brussel·les, on va morir.
Va començar la seva carrera com a pintor a Anvers probablement entre el 1520 i 1530, en els seus inicis va treballar per a altres artistes creant fons amb paisatges. L'última imatge coneguda del pintor data de 1568. Les seves imatges mostren principalment temes bíblics en un marc de paisatges rocosos en la seva majoria muntanyencs. Entre les seves obres, a més d'altres tipus de paisatges, hi destaquen les panoràmiques de ciutats i les escenes amb arquitectures. El seu estil és similar al de Joachim Patinir i Herri Met de Bles.
Una de les seves obres més conegudes, "Paisatge amb Sant Jerònim penitent", es caracteritza pel detall present en els jardins i la complexitat de detall que s'aprecia en el monestir que hi ha al fons de la pintura. En primer pla podem veure la figura semi-despullada de Sant Jerònim, de genolls enfront d'un crucifix, busca deixar clar que realitza la seva penitència en solitud. Els atributs habituals en les imatges del sant, com el barret, la roba de cardenal i el lleó, es distribueixen al voltant de la imatge.

## Obres

* David i Betsabé
* Sant Jerònim penitent
* Crist amb Sant Pere i els seus deixebles al mar de Galilea
* Fugida a Egipte

## Referències

* 1 2 Lucas Gassel en el Karel van Mander's Schilder-boeck, 1604, cortesia de la Llibreria Digital per la literatura holandesa
* 1 2 Lucas Gassel en el RKD
* ↑ Denison Champlin, John. Cyclopedia of painters and paintings, Volume 2. C. Scribner's Sons, 1886.
* ↑ The Royal Museum of Fine Arts, Antwerp and the Rockox House Museum. «St. Jerome in Words and Images» (en anglès). [Consulta: 28 setembre 2014].
# Griswold

Griswold és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.039 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Griswold tenia 1.039 habitants, 440 habitatges, i 282 famílies. La densitat de població era de 657,6 habitants/km².
Dels 440 habitatges en un 25,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 27,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.538 $ i la renda mediana per família de 38.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.667 $ mentre que les dones 18.542 $. La renda per capita de la població era de 16.430 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Griswold». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Griswold». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Llagosta salamenya

La llagosta salamenya o rosada (Palinurus mauritanicus) és una espècie de crustaci decàpode de la família Palinuridae. És menys apreciada pels consumidors que la llagosta comuna (Palinurus elephas).

## Descripció

La llagosta salamenya difereix de la llagosta comuna (Palinurus elephas) perquè el seu primer parell de potes caminadores (pereiopodis) són més primes que els altres pereiopodis. Poden arribar, com a mínim, als 21 anys.

## Distribució i hàbitat

Des del sud-oest d'Irlanda a l'oest del Mediterrani fins a Sicília, però no al mar Adriàtic, i a la costa occidental africana fins al Senegal. Palinurus mauritanicus i Palinurus elephas, són les úniques espècies de la família Palinuridae que es troben tant a l'oceà Atlàntic com al Mediterrani.
Es troba en fons de mar fangosos o rocallosos en aigües més profundes de 200 metres, la majoria entre 200 i 400 m.

## Dieta

Palinurus mauritanicus menja la carronya de peixos morts però també mol·luscs vius, altres crustacis, poliquets i equinoderms.

## Reproducció

L'època de cria és de finals d'estiu fins a la tardor. Les femelles porten 60.000 ous, les seves larves, conegudes com a fil·losomes, són part del plàncton.

## Referències

* ↑ Lipke B. Holthuis. «Palinuus mauritanicus». A: FAO Species Catalogue, Volume 13. Marine Lobsters of the World. Food and Agriculture Organization, 1991 (FAO Fisheries Synopsis No. 125). ISBN 92-5-103027-8 [Consulta: 7 gener 2011].
* ↑ «Els eucàrides decàpodes: crancs, gambes i afins | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ Groeneveld, Johan C.; Goi, Raquel; Latrouite, Daniel. Palinurus Species. Oxford (Regne Unit): Blackwell Publishing Ltd, p. 385–411.
* ↑ Maigret, J. Contribution à l'étude des langoustes de la côte occidentale de l'Afrique (en francès). Aix-Marseille University, 1978, p. 264 pp.
* ↑ Postel, E. «Langoustes de la zone intertropical africaine» (en francès). Mémoires de l'Institut Fondamental de l'Afrique Noire, 77, 1966, pàg. 397–474.
# Ťapešovo

Ťapešovo és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Referències

* ↑ «Námestovo (District, Žilinský kraj, Slovakia) - Population Statistics, Charts, Map and Location» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2018].
# Marek Čech (futbolista txec)

* No s'ha de confondre amb Marek Čech (futbolista eslovac).
Marek Čech (nascut el 8 d'abril de 1976 a Ostrava, Txecoslovàquia), és un futbolista txec que juga actualment com a porter al Sparta de Praga.
# Maria Teresa Grau

Maria Teresa Grau (Barcelona, 1926) és una jugadora de tennis de taula catalana.
Juntament amb la seva germana Montserrat, competí amb el Tennis Sant Gervasi, amb el qual aconseguí dos Campionats de Catalunya per equips (1949 i 1950) i un d'Espanya (1949). Posteriorment, jugà amb el Club Ariel amb el qual guanyà dos Campionats d'Espanya (1953 i 1954). A nivell individual, es proclamà campiona de Catalunya (1947) i d'Espanya (1953), així com fou campiona de Catalunya en dobles (1950).

## Referències

* ↑ «Maria Teresa Grau». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Labeo camerunensis

Labeo camerunensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Camerun fins a Cabinda.

## Referències

* 1 2 «Labeo batesii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reid, G.M., 1985. A revision of African species of Labeo (Pisces: Cyprinidae) and a re-definition of the genus. Verlag von J. Cramer, Braunschweig. 322 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Coll de Joell

El Coll de Joell és una collada situada a 1.708,3 metres d'altitud al límit dels termes comunals d'Aiguatèbia i Talau i de Ralleu, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a la zona meridional del terme de Ralleu i a la central - septentrional del d'Aiguatèbia i Talau, a ponent del Pic de l'Home i al nord-est del Pic de l'Escarabat, a prop al nord-oest del poble d'Aiguatèbia.
És un dels escenaris habituals dels itineraris de bicicleta de muntanya de les Garrotxes de Conflent, el Capcir i l'Alta Cerdanya.

## Referències

* ↑ El Coll de Joell en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una ruta de bicicleta de muntanya
# Zombie Zombie

Zombie Zombie és un grup francès d'electropop. Agafen el nom joc de Spectrum que es va fer famós el 1984. La seva música és synth-pop seqüenciat amb sintetitzadors i en les seves actuacions en directe fan ús d'aparells i instruments musicals vintage. Influenciats a nivell musical per les pel·lícules de terror. Ho han fet pal·lès en la seva interpretació musical de John Carpenter, una icona de la música analògica. L'any 2012 van editar Rituels d'un Nouveau Monde, un disc que fa ús d'efectes de veu, música modular construïda en un horitzó còsmic.

## Referències

* ↑ «Zombie Zombie». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 15 febrer 2016].
# Manuel Cortés de Miras

Manuel Cortés de Miras fou un polític valencià de començaments del segle xx. Fou elegit regidor del Partit Liberal en 1904, i en gener de 1906 fou escollit alcalde d'Alacant. Durant el seu mandat va autoritzar als Germans Maristes a obrir una escola a la ciutat. Fou destituït el març de 1907 pel govern conservador d'Antoni Maura i Montaner.