OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plaça Major (Villena)

La Plaça Major de Villena (Alt Vinalopó, País Valencià) està situada al costat del Carrer Major d'aquesta localitat i segueix la tradició de les places majors hispàniques. Urbanísticament és l'eix principal de comunicacions entre el centre històric i la ciutat moderna. Està incoada com monument pertanyent al Conjunt Històric-Artístic del nucli antic de Villena, encara que en 1977 es van iniciar tràmits de desincoació per a declarar-la Monument Històric-Artístic.

## Història

La primera menció que es té d'aquesta plaça es remunta al segle xiv, encara que la seva formació suposa un procés que es produïx amb el pas del temps, fins a arribar a la seva forma actual. Originalment va ser un espai obert que servia com lloc de reunions al Consell Municipal, fins que en 1560 aquest decideix edificar en l'angle nord de la plaça l’Almudí, o lloc destinat a l'apilament de blat de l'almodí, traslladant-se simultàniament les sessions municipals a les denominades Cases del Tresor, en la Plaça de Santiago.
En el segle xviii, l'Ajuntament adquireix unes cases situades en el centre de la plaça per a la seva demolició tancant, poc després, l'angle sud. Del segle xix daten la font i safareig semicircular, així com diverses obres d'embelliment i ornamentació. Així mateix, en 1888 es va derrocar la Torre del Orejón, que estava situada en el carrer Major, a l'extrem nord-oest de la plaça.

## Bibliografia

* SOLER GARCÍA, José Mª. Breve historia de la Plaza Mayor. Villena, n.º 30, Villena: Ayuntamiento de Villena. 1980

## Referències

* ↑ Plaza Mayor Generalitat Valenciana. Conselleria de Cultura i Esport. Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià
* ↑ PRATS ESQUEMBRE, Vicente «La Torre del Orejón». Revista Villena. Ajuntament de Villena, 1973.
# Més - Compromís

* Aquest article tracta sobre el partit polític. Si cerqueu la coalició del 2019, vegeu «Més Compromís (coalició)».
Més-Compromís és un partit polític del País Valencià, d'ideologia valencianista, progressista, ecologista, feminista, republicana i antifeixista. El partit naix com a refundació del Bloc Nacionalista Valencià al VIII Congrès del juny de 2021. Forma part de la Coalició Compromís. A data de 2024 compta amb 4.600 militants.
Actualment, amb més de 722 regidors i una huitantena d'alcaldies, és la tercera força política valenciana. A més, compta amb 11 representants a les Corts Valencianes d'un total de 19 que té la Coalició Compromís, 6 representants a les diputacions provincials de Castelló (2), Alacant (1) i València (3), i 1 diputat al Congrés dels Diputats.

## Ideologia

Segons els seus estatuts es defineix com a força unitària del nacionalisme valencià progressista d'esquerres.
| « | Article 1. Definició. Més-Compromís és l'organització política unitària del nacionalisme valencià progressista, d’esquerres, ecologista i feminista. | » |
En el moment del seu naixement, la formació tenia com objectiu la construcció nacional i popular del País Valencià i la millora de la qualitat de vida del conjunt del poble valencià, amb l'objectiu, segons els seus impulsors, d'abraçar un sobiranisme d'arrel popular que permeta a la nova formació aconseguir una major penetració a la societat valenciana de la que tenia el Bloc Nacionalista Valencià. En la vessant nacional, això implicava una simplificació del discurs, que fou vista com aigualida per part dels sectors crítics, arribant alguns d'ells a abandonar el partit, cas del que havia estat el seu secretari en l'anterior refundació Pere Mayor.

## Referències

* 1 2 «Títol Preliminar». Estatuts de Més - Compromís.
* ↑ Alós, Carlos. «El Bloc aprueba cambiar su denominación por la de Més Compromís por la mínima» (en castellà), 26-06-2021. [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ «La refundación del Bloc y su apuesta por la izquierda social salen adelante sin entusiasmo». La Vanguardia, 28-06-2021. [Consulta: 22 agost 2021].
* 1 2 3 4 «La «simplificació nacional» del Bloc als estatuts». El Temps. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «David González llança una proposta de candidatura unitària per al congrés de Més Compromís». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Pere Mayor, històric del Bloc, abandona Més Compromís» (en catalan). [Consulta: 7 gener 2022].
# Oratori de Sant Pius V

Oratori de Sant Pius V és un oratori de creu llatina coronat per una cúpula situat al municipi de Cadaqués, Alt Empordà. Està inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al sud del nucli antic de la població de Cadaqués, a uns 200 metres de la platja de Sant Pius V dins la badia de Sa Conca. Bastit damunt un petit replà elevat per sobre els curs de la riera del mateix nom.
L'oratori és un petit edifici de planta quadrada, cobert amb una cúpula molt prominent, coronada per una creu de ferro. A cada un dels costats hi ha àmplies arcades de mig punt que tenen grans lloses de pissarra travesseres, a manera de falses llindes, en el punt d'arrencada de cada arc. S'accedeix per l'arcada de ponent, totalment arrebossada i encalcinada, tot i que s'aprecia la construcció de rebles i morter. A l'interior hi ha un relleu esculpit en pedra calcària, força malmès: s'hi representa el papa Pius V aureolat i barbut, amb caputxa llevada i posició orant davant d'una creu posada entre dos petits xiprers. Aquests tres elements se sostenen sobre una mena de pedestal de formes sinuoses que creen dues volutes. En un extrem superior hi ha l'emblema papal de contorn apergaminat. La part inferior de la pedra era ocupada per una inscripció gravada, de cinc línies, força erosionada. Només s'interpreta clarament l'inici:"PIUS PAPA V,,,," i, de la resta, algunes lletres soltes.

## Història

Sant Piu Quint és el nom com es coneix un petit oratori dedicat a Sant Pius V, així com el rec que hi passa per sota, i la petita platja on desemboca.
No hem trobat dades en les recerques fetes, fins al moment, als arxius parroquial i municipal de Cadaqués sobre l'erecció de l'oratori. L'il·lustre i veterà historiador Josep Rahola i Sastre, especialista en temes monogràfics locals, ens manifesta que ell tampoc recorda haver trobat indicis durant els llargs anys que investiga als esmentats arxius.
Evidentment, l'oratori es construí amb posterioritat a la canonització de Pius V (any 1712); ho acabaria de confirmar el detall que la seva efígie sigui aureolada. Cal recordar que Pius V-el dominicà Antonio Ghisleri- fou el papa que patrocinà la coalició i la formació de l'esquadra aliada que vencé els turcs a Lepant (1571). El 7 d'octubre de 1571 els vaixells de la Santa Lliga vencien la flota turca a Lepant. La victòria cristiana suposà la fi de l'hegemonia turca a la Mediterrània. Així, no és d'estranyar la devoció que li reteren els cadaquesencs, tan castigats per la pirateria.
Ens preguntem si edificacions populars barroques de Cadaqués, com aquest oratori, la capella de St. Baldiri i, potser, el campanar de la parròquia, en les quals s'observa una molt possible influència oriental, són fruit dels viatges dels mariners de la vila per la parròquia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Oratori de Sant Pius V». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Casa Edmond Bebié

La casa Edmond Bebié és un edifici noucentista situat a la Gran Via de les Corts Catalanes xamfrà amb el carrer de Girona, a la Dreta de l'Eixample.

## Història i descripció

Cap al 1895, l'enginyer suís Edmond Bebié Wild, propietari d'una fàbrica de filats de llana prop de Zúric, va adquirir un terreny a la vora del riu Ter, entre els municipis de Montesquiu i les Llosses, i hi fundà una colònia tèxtil, la Farga de Bebié, també coneguda com la «colònia dels suïssos», que va funcionar fins a l'any 2008.
A Barcelona, el seu fill Edmond Bebié va adquirir la casa que Victòria de Grassot i Valldejuli havia fet construir el 1882 a la cantonada de la Gran Via i el carrer de Girona, i el 1923 va encarregar-ne la reforma a l'arquitecte Miquel Madorell i Rius per a establir-hi la seu corporativa. Entre d'altres coses, aquesta intervenció va suposar la remunta d'un pis i la millora estètica de la façana amb un nou estucat, baranes de ferro forjat als balcons i un coronament mixtilini. A la reixa de la porta principal hi ha les inicials E.B., i al medalló damunt la llinda el nom Bebié.
El 2009, l'edifici va ser adquirit per la immobiliària Servihabitat, filial de La Caixa, que el va rehabilitar per a fer-hi apartaments de luxe.

## Referències

* 1 2 «Casa Edmund Bebié». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ Victòria de Grassot i Valldejuli. «Gran Via de les Corts Catalanes xamfrà Girona. Sol·licitar permís per construir habitatge». Q127 Eixample 1004/1882. AMCB, 20-01-1882.
* ↑ Salvador, Rosa «Servihabitat se adjudica el hotel Selenza de Rayet por 18 millones». La Vanguardia, 20-03-2009.

## Enllaços externs

* «Casa Edmund Bebié». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Unió Italiana del Treball

La Unió Italiana del Treball, en italià Unione Italiana del Lavoro (UIL), és una de les principals confederacions sindicals italianes.
El naixement de la UIL és el resultat de les divisions generades per la unitat de la CGIL. El 5 de març de 1950 a Roma, al qual van assistir 253 delegats a la conferència de l'associació de la Unió Italià del Treball (UIL), amb un fort caràcter social, democràtic i reformista.

## Secretaris generals

| 1953-1969 | Italo Viglianesi |
| 1969-1971 | Lino Ravecca, Ruggero Ravenna i Raffaele Vanni |
| 1971-1976 | Raffaele Vanni |
| 1976-1992 | Giorgio Benvenuto |
| 1992-2000 | Pietro Larizza |
| 2000- | Luigi Angeletti |

## Vegeu també

* CGIL
* CISL

## Enllaços externs

* Unió Italiana del Treball - Lloc web oficial (italià)
# Longs Peak

El Longs Peak és una de les 54 muntanyes amb un cim per sobre dels 14.000 peus (4267.2 m), també anomenats fourteeners, de Colorado. El Longs Peak es troba a de les muntanyes Rocoses d'Amèrica del Nord. El cim té exactament 14,259 peus (4346 metres). El cim es pot veure des Longmont, Colorado, així com la resta del Front Range Colorado. Porta el nom de Major Stephen Long, que va explorar la zona en la dècada de 1820. El Longs Peak és una de les muntanyes més prominents de Colorado, elevant-se prop de 3000 metres sobre la vora occidental de les grans Planes.
Juntament amb la muntanya Meeker, a vegades són conegudes com les Twin Peaks (no s'ha de confondre amb una altra muntanya propera anomenada Twin Sisters).

## Referències

* 1 2 «Longs Peak - Keyhole Route».

## Enllaços externs

* Longs Peak on 14ers.com (anglès)
* Longs Peak Keyhole Route on 14ers.com (anglès)
* Longs Peak on Bivouac.com (anglès)
# Platja del Borró

La platja del Borró, també anomenada platja del Borró Gran, o del Borró de dins, o d'Assutzenes, és una platja natural del municipi de Colera (Alt Empordà) situada a 4 km de la població, a la badia de Garbet, entre la platja de Garbet i la platja del Borró d'enfora. Té una longitud de 93 m i una amplada mitjana de 18 m, de sorres fines, graves i còdols. L'accés és per un curt caminet que baixa des de la carretera N-260, o pel camí de ronda des de la platja de Garbet.
La platja té un sistema dunar associat d'uns 82 m d'amplada, on creix el borró (Ammophila arenaria), planta que dona nom a la platja. El nom d'Assutzenes fa referència a un altre planta que hi creix, el lliri blanc (Lilium candidum).

## Referències

* ↑ «Platja del Borró de dins (petita de Garbet)». Visita Costa Brava.
* ↑ «Platja del Borró». Platges i Dunes de Catalunya.
* ↑ «Punta d'es Borró». Catalunya.com.
* ↑ «Descripció geoambiental i paisatgística del sistema platja-duna de cala Borró (cap Ras, Alt Empordà- Costa Brava, Girona)». ResearcheGate, 01-11-2015.
* ↑ «Platja del Borro de dins/ Assutzenes». Costa Brava Pirineu de Girona.
# Osrblie

Osrblie és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1622.
# Lygropia

Lygropia és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Lygropia acastalis (Walker, 1859)
* Lygropia acosmialis (Mabille, 1879)
* Lygropia aureomarginalis (Gaede, 1916)
* Lygropia amplificata (Warren, 1896)
* Lygropia anaemicalis Hampson, 1912
* Lygropia arenacea Hampson, 1899
* Lygropia atrinervalis Hampson, 1910
* Lygropia bicincta Hampson, 1912
* Lygropia bilinealis (Walker, 1866)
* Lygropia cernalis (Guenée, 1854)
* Lygropia chrysozonalis Hampson, 1912
* Lygropia cosmia
* Lygropia disarche
* Lygropia distorta (Moore, 1885)
* Lygropia egerialis (Snellen, 1899)
* Lygropia erythrobathrum
* Lygropia euryclealis (Walker, 1859)
* Lygropia falsalis Dyar, 1918
* Lygropia flavicaput (Warren, 1896)
* Lygropia flavinotalis Hampson, 1912
* Lygropia flavivialis Hampson, 1912
* Lygropia flavofuscalis (Snellen, 1887)
* Lygropia glaphyra
* Lygropia haroldi
* Lygropia holoxanthalis Holland, 1900
* Lygropia hyalostictalis Hampson, 1912
* Lygropia hypoleucalis Hampson, 1912
* Lygropia imparalis
* Lygropia joasharia Schaus, 1940
* Lygropia joelalis Schaus, 1940
* Lygropia leucocepsalis Hampson, 1912
* Lygropia leucophanalis Mabille, 1900
* Lygropia leucostolalis Hampson, 1918
* Lygropia melanoperalis Hampson, 1912
* Lygropia murinalis Schaus, 1912
* Lygropia nigricornis Hampson, 1898
* Lygropia ochracealis (Saalmüller, 1880)
* Lygropia ochrotalis Hampson, 1912
* Lygropia octonalis (Zeller, 1873)
* Lygropia phaeocraspia Hampson, 1912
* Lygropia phaeoneuralis Hampson, 1912
* Lygropia plumbicostalis (Grote, 1871)
* Lygropia pogonodes Hampson, 1912
* Lygropia poltisalis (Walker, 1859)
* Lygropia polytesalis (Walker, 1859)
* Lygropia rheumatica Meyrick, 1936
* Lygropia rivulalis Hampson, 1899
* Lygropia rotundalis (C. Felder, R. Felder & Rogenhofer, 1875)
* Lygropia shevaroyalis Hampson 1908
* Lygropia silacealis (Amsel, 1956)
* Lygropia straminea Hampson, 1912
* Lygropia sumatralis Swinhoe, 1916
* Lygropia szentivanyi (Munroe, 1968)
* Lygropia tetraspilalis Hampson, 1912
* Lygropia tripunctata (Fabricius, 1794)
* Lygropia unicoloralis (Guenée, 1854)
* Lygropia vinanyalis Viette, 1958
* Lygropia xanthozonalis (Hampson, 1895)
* Lygropia yerburii (Butler, 1886)

## Espècies antigues

* Lygropia antithetis Meyrick, 1937
* Lygropia anthracopis Meyrick, 1934
* Lygropia fusalis Hampson, 1904
* Lygropia memmialis (Walker, 1859)
* Lygropia schematospila Meyrick, 1937
* Lygropia viettalis (Marion, 1956)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 1r març 2019].
# Més enllà dels dos minuts infinits

Més enllà dels dos minuts infinits (japonès: ドロステのはてで僕ら) és una pel·lícula de comèdia de ciència-ficció japonesa del 2020 escrita per Makoto Ueda i dirigida per Junta Yamaguchi en el seu debut com a director. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

Tornant al seu apartament després d'acabar la jornada, en Kato, propietari del Cafè Phalam, es veu a si mateix parlant-se des de la pantalla del seu ordinador: "Soc el jo del futur. Dos minuts en el futur". La pantalla de casa seva i la de l'ordinador del cafè estan connectades d'alguna manera. En Kato torna al seu establiment i, amb els seus clients habituals, comença a explorar aquest fenomen.

## Repartiment

* Kazunari Tosa
* Riko Fujitani
* Masashi Suwa
* Yoshifumi Sakai
* Haruki Nakagawa
* Munenori Nagano
* Takashi Sumita
* Chikara Honda
* Aki Asakura

## Producció

La pel·lícula es va rodar durant set dies en un cafè de Kyoto per membres de la companyia de teatre Europe Kikaku. La pel·lícula, que s'edita per semblar com si s'hagués rodat en pla seqüència, és un exemple de nagamawashi, un microgènere de pel·lícules japoneses d'un sol pla de baix pressupost que han guanyat popularitat després de l'èxit de Kamera o Tomeru na! el 2017.

## Referències

* ↑ «Més enllà dels dos minuts infinits». Goita què fan, ara!. [Consulta: 15 juny 2024].
* ↑ «Beyond the Infinite Two Minutes | Third Window Films» (en anglès britànic). [Consulta: 26 maig 2022].
* ↑ Balmont, James. «Screen sensation: the single-shot thriller bringing time-travel into the Zoom era» (en anglès). the Guardian, 03-12-2021. [Consulta: 26 maig 2022].
# Lèmur nan de Groves

El lèmur nan de Groves (Cheirogaleus grovesi) és una espècie de primat de la família dels quirogalèids. És endèmic del sud-est de Madagascar. Té l'esquena, les extremitats i el cap de color marró rogenc. La panxa és de color gris rogenc. Fou anomenat en honor del mastòleg australià Colin Groves. Com que fou descoberta fa poc, encara no s'ha avaluat l'estat de conservació d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Adam T. McLain; Runhua Lei; Cynthia L. Frasier; Justin M. Taylor; Carolyn A. Bailey; Brittani A. D. Robertson; Stephen D. Nash; Jean Claude Randriamanana; Russell A. Mittermeier; Edward E. Louis Jr. «New Cheirogaleus (Cheirogaleidae: Cheirogaleus crossleyi Group) Species from Southeastern Madagascar» (en anglès). Primate Conservation, 31, 2017, pàg. 27–36.
# MPA

MPA té els següents significats:
* Moviment per l'Autodeterminació, moviment independentista de Còrsega
* Moviment per l'Autonomia, partit polític d'Itàlia
* Moviment Polític per l'Alternativa, partit polític històric d'Itàlia
* Exèrcit Popular de Manipur (del seu nom en anglès Manipur People's Army), moviment armat de Manipur (Índia)
* Metropolitan Police Authority, autoritat de policia que controla el Metropolitan Police Service en el Gran Londres
* Motion Picture Association, associació de defensa internacional dels drets del cinema estatunidenc
* Institut Max Planck d'Astrofísica (del seu nom en alemany Max Planck-Institut für Astrophysik), institut d'investigació en astrofísica, de la xarxa de la Societat Max Planck alemanya
* Agència de Productes Mèdics (Suècia) (del seu nom en anglès Medical Products Agency), agència pública sueca que vetlla pel control dels medicaments
* Macedonian Press Agency, agència de notícies grega, integrada a l'Agència de Notícies Atenesa-Macedònia
* MPa i mPa també són els símbols de megapascal i mil·lipascal, múltiple i submúltiple respectivament del Pascal, unitat de pressió del Sistema Internacional
# Més falses aparences

Més falses aparences (títol original: The Whole Ten Yards) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Howard Deutch, estrenada l'any 2004. Ha estat doblada al català.

## Argument

Gràcies al seu ex-veí, Nicholas " Oz " Oseransky, que li ha proporcionat un dossier dental a mig arreglar, Jimmy " La Tulipa " Tudeski, assassí a sou, ara porta una vida tranquil·la i anònima.

## Repartiment

* Bruce Willis: Jimmy Tudeski « Jimmy la Tulipa »
* Matthew Perry: Nicholas « Oz » Oseransky
* Amanda Peet: Jill St. Claire
* Kevin Pollak: Lazlo Gogolak
* Natasha Henstridge: Cynthia Oseransky
* Frank Collison: Strabo
* Johnny Messner: Zevo
* Silas Weir Mitchell: Yermo
* Tasha Smith: Jules « Julir » Figueroa

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Més falses aparences». [Consulta: 10 desembre 2018].
* ↑ Mitchell, Elvis «FILM REVIEW; Trying to Make a Disaffected Tulip Just as Deadly the Second Time Around» (en anglès). The New York Times, 09-04-2004. ISSN: 0362-4331.
# Casa Elies (Bellver de Cerdanya)

La Casa Elies és una obra de Bellver de Cerdanya (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Reforma i ampliació d'una masia intentant seguir una continuïtat en relació a l'edifici preexistent. S'utilitza en la seva totalitat el forjat del primer pis i s'incorporen dos cossos nous edificats sobre la coberta originària. S'allarguen les ales de la coberta i això fa que es formin uns porxos a banda i banda de la casa, de planta rectangular. A la façana principal hi ha unes escales amb baranes de fusta i un emporxat amb dos grans arcs de pedra.

## Referències

* ↑ «Casa Elies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Mabolo

Mabolo (Diospyros blancoi) és un arbre tropical que pertany al mateix gènere que el caquier. La pell del fruit està coberta per una fina capa de pèl de vellut normalment de color marró-verdós. La seva polpa és suau, cremosa i rosada però l'aroma del fruit en si no és agradable i a l'illa Reunió el qualifiquen de "Caca de Chat" (caca de gat). És natiu de les Filipines d'on ve le nom de mabolo.
Sinònims de D. blancoi són:
* Cavanillea philippensis Desr.
* Diospyros discolor Willd. (nom. illeg.)
* Diospyros philippensis (Desr.) Gürke (nom. illeg.)

## Cultiu

Creix bé en sòls diversos des del nivell del mar fins a 700 m d'altitud, necessita una bona pluviometria ben distribuïda al llarg de l'any. És un arbre molt productiu.

## Galeria d'imatges

* Fruita de Mabolo
* Fruita de Mabolo (a rodanxes)
* Llavors de Mabolo
* Fulles i fruit
# Münstersche Aa

El Münstersche Aa és un afluent del riu Ems de 43 quilòmetres de llarg .

## Geografia
### Curs

El riu neix al nord-oest de la regió de Westfàlia prop de 16 quilòmetres a l'oest de Münster. La font està situada a l'oest del nucli urbà del municipi de Havixbeck al pendent nord-est de les Baumberge.
L'Aa flueix primer un parell de quilòmetres cap al sud-est, vorejant l'est de Münster-Roxel, per després doblegar-se cap al nord i fluir a través del Aasee, un embassament ea Münster. Tot seguit, travessa aquesta ciutat en direcció nord, alimentant-se d'abundants rierols i, finalment, desemboca al riu Ems prop de Greven.
# Münsterlingen

Münsterlingen és un municipi del cantó de Turgòvia (Suïssa), situat al districte de Kreuzlingen.
El municipi és el resultat de la fusió dels antic municipis independents Landschlacht i Scherzingen en el context de la reorganització administrative de Turgòvia l'1 de gener de 1994. El nom i l'escut provenen de l'antic monestir de Münsterlingen.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Phyllotis darwini

Phyllotis darwini és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de les zones costaneres del centre-oest de Xile, on viu a altituds d'entre 0 i 2.000 msnm. El seu hàbitat natural són els matollars semiàrids i mediterranis. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del naturalista britànic Charles Darwin.

## Referències

* ↑ D'Elía, G. Phyllotis darwini. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 3 abril 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 100. ISBN 978-0801893049.
# Osric

Osric és el nom dels següents personatges:
* Osric de Deira, rei de Deira (~632/~634)
* Osric de Hwicce, rei del regne anglosaxó de Hwicce a finals del segle VII
* Osric de Northúmbria, rei de Northúmbria (718 - 29)
# Vall-llebrerola

Vall-llebrerola és un llogaret del terme municipal d'Artesa de Segre, a la comarca la Noguera. El 2019 tenia 8 persones.
Està situat a l'esquerra de la riera de Seguers o de Vall-llebrera, aigua amunt de Vall-llebrera, de la parròquia de la qual depèn.
Destaca l'església romànica de Sant Serni de Vall-llebrerola restaurada i datada a la fí de s. XI.

## Referències

* ↑ «Vall-llebrerola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «250349 Artesa de Segre». Idescat. [Consulta: 26 juliol 2020].
* ↑ «Vall-llebrerola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.