OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quítxua de Pacaraos

El quítxua de Pacaraos és una varietat del quítxua que va ser parlada en la comunitat de Pacaraos, a la vall del riu Chancay (a 3000 msnm en la província de Huaral, departament de Lima, Perú) fins a mitjan segle xx. Aquest quítxua va ser investigat per primera vegada en els anys 1970 pel lingüista neerlandès Willem F. H. Adelaar. Llavors, aquest quítxua era parlat sobretot per dones de 60 anys o més.
Una peculiaritat del quítxua de Pacaraos és que no pertany a cap branca principal de la família quítxua. A diferència d'altres variants quítxues, el seu accent és fonèmic i cau sobre l'última o la penúltima síl·laba. Com les varietats Waywash i al contrari dels Wampuy, distingeix entre vocals llargues i curtes.
La consonant uvular /q/ del protoquítxua és fricativa a Pacaraos: al final de la síl·laba i a costat de consonants sordes és fricativa sorda [χ], en cas contrari és sonora [ʁ]. A diferència d'altres lectos quítxua distingeix entre [r] (exemple: rapqan "tots dos") i [rr] (exemple: rraqak "noia"). Com en algunes varietats del quítxua d'Ancash, l'africada postalveolar /t͡ʃ/ original s'ha transformat en [s] (exemple: say "aquest") i /s/ a [h] (exemples: huti "nom", haćha "planta", rrahu "neu"). L'africada retroflexa /ʈ͡ʂ/ s'ha mantingut.
El vocabulari del quítxua de Pacaraos coincideix parcialment amb el quítxua meridional (exemple: kunan "ara"), i en part amb el waywash (exemple: yarku- "emergir", akshu, "papa"). A més hi ha molts préstecs del jacaru o altres llengües aimaranes (exemples achara "vell", uni- "odiar", wilka "sol"). Algunes paraules són conegudes exclusivament en el quítxua de Pacaraos, entre altres arapu- "contestar", chaqpa "roba", rapqa- "tots dos".
Comparteix també molts sufixos amb el Waywash, entre ells -ćhaw "en, sobre" i -piqta, -piq "de, des de". El sufix d'acusatiu -kta té una forma llarga -kta i forma curta -k, aquesta última amb accent final. El sufix negatiu -el seu (<-chu) té variant curta -s. El gerundi és expressat amb -shpa, com en les variants QII. La primera persona del verb i la forma possessiva del substantiu van ser expressades pel accent final i addició del sufix -i. Exemple: tarpuy "sembrar" (arrel: tarpu-) - tarpúy "sembro" (cf. en waywash tarpuu, en wampuy tarpuni) - tarpunki "sembres" - tarpun "sembra".

## Bibliografia

* Adelaar, Willem. 1987. Morfología del Quechua de Pacaraos. Lima, Universidad Nacional Mayor de San Marcos.
* Willem F. H. Adelaar, Pieter Muysken (2006). The languages of the Andes, pp. 242-249. A sketch of a Peruvian Quechua Dialect (Pacaraos).
# Formiga lleó parisenca

La formiga lleó parisenca (Euroleon nostras) és una espècie d'insectes neuròpters de la família dels mirmeleòntids que es troba a Europa continental, al nord fins a Suècia del Sud i a l'est fins al Caucas, i a certes zones del Marroc. És una espècie comuna, que es fa més rara a la vora de la seva àrea de distribució. Viu fins a 1 500 metres d'altitud.

## Descripció

Aquest formiga lleó fa de 40 a 55 mil·límetres de longitud amb un cos estirat i prim (com aquell dels libèl·lules), de color negra brunenca. Les seves antenes en forma de maça són proeminents a l'extremitat. Les seves ales són replegades al repòs sobre l'abdomen. Les seves nervadures longitudinals són ramificades a l'extrem.
Aquest insecte és actiu a la nit.

## Ecologia

La seva vida larvària dura dos anys. La larva fa aproximadament 10 mil·límetres de longitud i avança de reculons. És freqüent de trobar-la a l'estiu en sòls sorrencs protegits a prop dels murs de les cases o als boscos clars. Espera les seves preses (sovint formigues) al fons d'un forat en embut que ha excavat en espirals a la sorra seca. Arribada a maduresa, la larva teixeix un capoll recobert de grans de sorra i després s'hi transforma en nimfa. Cap a la fi del mes d'agost l'adult emergeix i comença a volar al crepuscle. La curta vida de l'adult és dedicada a la reproducció.

## Hàbitat

Aquesta formiga lleó és comuna als boscos clars i els jardins on la larva pot elaborar el seu parany en terres sorrenques. També és comuna en zona urbana, n'hi ha sovint grans poblacions sota abrics artificials com dels ponts d'autopistes. És endemic als països catalans continentals i insulars.
* Vista frontal
* Vista lateral
* Larva de la formiga lleó
* Forat en embut excavat per la larva
* Formiga lleó adulta, amb les ales replegades
* Hàbitat en zona urbana
* Embuts de formigues lleons parisenques sota un pont d'autopista

## Referències

* ↑ Navàs i Ferré, Longí; Navás, Longinos. Entomologia de Catalunya: Neuròpters. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1923, p. 55-56.
* 1 2 Navàs i Ferré, 1923, p. 55.
* ↑ Klahr, Barbara «Les orquídies de Formentera» (pdf). Journal Europäischer Orchideen, 2005, pàg. 501-528.

## Bibliografia

* Chinery, Michael. Insectes de France et d'Europe occidentale (en francès). Flammarion, 8 2012, p. 102-103. ISBN 978-2-08-128823-2.
* Wachmann, Ekkehard. Netzflügler, Schlamm- und Kamelhalsfliegen (en alemany). Naturbuch-Verlag, 1997, p. 159. ISBN 3-89440-222-9.
* Gepp, Johannes. Ameisenlöwen und Ameisenjungfern (en alemany). Die Neue Brehm-Bücherei, 2010, p. 168. ISBN 978-3-89432-944-0.
# Autobomba urbana lleugera

La autobomba urbana lleugera (BUL) és un tipus de vehicle de bombers, una autobomba de dimensions reduïdes i de gran capacitat de maniobra i penetració, que té una capacitat mínima per a 800 l d'aigua, aproximadament, i que s'utilitza en serveis urbans. Està especialment indicada per a serveis de salvament o incendi en carrers estrets.

## Classificació

Les autobombes es classifiquen en Lleugeres (BUL) i Pesants (BUP), en funció de la capacitat d'aigua de la cisterna (més de 800 l i de 3.200 l, respectivament). Tanmateix la Norma UNE-EN 1846-1 classifica els vehicles de bombers segons la seva Massa Total en Càrrega (MTC):
* Lleuger (L): 3 t ≤ MTC ≤ 7,5 t, (BUL)
* Mitjà (M): 7,5 t ≤ MTC ≤ 16 t, (BUL o BUP)
* Superior (S): MTC ≥ 16 t. (BUP)
Així, un vehicle de tipus mitjà podrà anomenar-se lleuger o pesant, en funció de la capacitat d'aigua de la cisterna.

## Característiques

Les seves reduïdes dimensions permeten una fàcil circulació per zona urbana i una ràpida primera intervenció, però l'escassa capacitat d'aigua el fa dependre de la xarxa urbana d'hidrants d'incendi, o de l'ajuda d'altres autobombes.
Disposa d'una bomba hidràulica centrífuga, amb 2 sortides de Ø 70 mm, 1 sortida de Ø 45 mm i 1 sortida de Ø 25 mm, que permet llençar aigua amb alimentació de la cisterna (normalment de 800 l a 2.000 l), alimentació des de xarxa a pressió, des d'una altra autobomba, o per aspiració, fins a 7,5 m de fondària. Disposa també d'una mànega de Ø 25 mm semirrígida, de més de 40 m de llargada per a una intervenció ràpida.

## Referències

* ↑ «Diccionari de bombers». TERMCAT, Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Autobomba urbana lleugera». Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 «Autobomba urbana pesant». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «UNE-EN 1846-1:2011» (en castellà). AENOR, 19-10-2011.
* 1 2 3 «Vehicles de bombers» (en castellà). CEIS Guadalajara, 2015. Arxivat de l'original el 2022-07-10. [Consulta: 18 juliol 2022].
* ↑ «Carret d'intervenció ràpida» (en castellà). Rosenbauer.
# Jacob Sartorius

Jacob Sartorius (Tulsa, 2 d'octubre de 2002), de nom complet Rolf Jacob Sartorius, és un cantant estatunidenc i una celebritat d'Internet, que va aconseguir la fama a través de les xarxes socials gràcies a la publicació de vídeos de sincronia de llavis en Musical.ly. En 2016, va llançar el seu primer senzill «Sweatshirt», que va entrar en la llista d'èxits Billboard Hot 100 als Estats Units i el Canadà. Jacob Sartorius va ser el novè artista més buscat de 2016.
El 20 de gener de 2017, Sartorius va llançar el seu primer *EP amb The Last Text, que incloïa vuit cançons. El EP va figurar en les llistes d'àlbums dels Estats Units, el Canadà, Escòcia, Nova Zelanda, Irlanda i Austràlia. La seva primera gira de concerts, The Last Text World Tour, va tenir lloc el mateix any i poc després va llançar el seu segon EP, Left Em Hangin.
Des de finals de desembre de 2017, va mantenir una relació amorosa amb l'actriu britànica Millie Bobby Brown, que va finalitzar per decisió mútua al juliol de 2018, després de 7 mesos de relació.

## Referències

* ↑ Sprangler, Todd «Google top searches 2016: Pokemon Go, Prince, Donald Trump, iPhone...». Superior Telegram, 14-12-2016 [Consulta: 29 desembre 2016].
* ↑ Havens, Lyndsey «Jacob Sartorius Will Sing You To Sleep In New Video For 'Last Text': Exclusive». Billboard, 12-12-2016 [Consulta: 5 gener 2017].
* ↑ «Millie Bobby Brown and Jacob Sartorius Break Up After 7 Months of Dating» (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2018].
* ↑ AS, Diario «Millie Bobby Brown presenta a su novio, el cantante Jacob Sartorius» (en castellà). , 15-02-2018 [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ «Millie Bobby Brown Confirms She's Split From Jacob Sartorius» (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2018].
# Quint Salvidiè Rufus

Quint Salvidiè Rufus (llatí: Quintus Salvidienus Rufus) va ser un cavaller romà d'origen humil. Va ascendir mercès a Octavi (August) amb qui es trobava a Apol·lònia d'Il·líria i va recomanar l'assassinat de Juli Cèsar, que després es va produir (44 aC). Va servir llavors Octavi i l'any 42 aC va rebre el comandament de la flota contra Sext Pompeu, tot i que després d'alguns èxits menors defensant les costes d'Itàlia, va ser derrotat en aigües de Brundusium sota la mirada d'Octavi, i es va haver de retirar.
A la tornada d'Octavi de Grècia, on havia derrotat Cassi i Brut, Salvidiè Rufus va ser enviat a Hispània, però abans de creuar els Alps, Octavi el va cridar a Itàlia per fer front a Luci Antoni i Fúlvia que havien desfermat l'anomenada guerra de Perusa. En la lluita que va seguir (41 aC a 40 aC) va ser un dels legats d'Octavi, prenent part activa en la lluita.
Al final de la guerra va ser enviat a la Gàl·lia Narbonense. Tot i que Octavi li va donar diversos honors i li va prometre el consolat, va tenir tractes secrets amb Marc Antoni, i va induir les tropes de la seva província a desertar d'Octavi. Però la seva proposta va arribar tard, ja que Marc Antoni i Octavi van fer les paus i Salvidiè va quedar al descobert; cridat a Roma, Octavi el va acusar davant del senat i el va fer condemnar a mort (40 aC). Segons Titus Livi es va suïcidar abans de ser executat.

## Referències

* ↑ Vel·lei Patèrcul. Història Romana. Traducció: Jaume Joan Castelló. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2015, p. 158 [Consulta: 16 agost 2020].
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/709?rgn=full+text;view=image;q1=SalvidienusSmith,+William+(editor).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 701. ]
# Buscastell

Buscastell és un poble i el nom d'una antiga vénda, del municipi de Sant Antoni de Portmany, a Eivissa. Té 674 habitants (2009). En el seu terme hi ha es Broll, l'aqüífer més gran de l'illa.

## Referències

* ↑ «Buscastell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Buscastell
# Matematikmaskinnämnden

Matematikmaskinnämnden (MMN) (comitè suec per al maquinari informàtic) era una agència governamental sueca que va construir els primers ordinadors suecs: BARK i BESK.
L'any 1947 un estudi governamental a iniciativa de la Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien (Acadèmia Reial Sueca de Ciències de l'Enginyeria) i l'agència d'adquisicions navals van fer un estudi sobre la necessitat de maquinari informàtic. L'estudi va recomanar la compra immediata de maquinari dels Estats Units i es va assignar a aquesta finalitat un pressupost de 2 milions de corones sueques.
El MMN es va establir el 26 de novembre de 1948 per organitzar la compra. Durant el 1947 l'Acadèmia de Ciències de l'Enginyeria ja havia fet algunes activitats preliminars en aquesta direcció enviant cinc enginyers i científics joves als grups de recerca dels Estats Units per estudiar les activitats que s'hi estaven duent a terme. Dos d'ells van ser enviats a visitar a John von Neumann a la Universitat de Princeton, uns altres dos a visitar a Howard H. Aiken a la Universitat Harvard, i un darrer a visitar IBM.
Com que no va ser possible obtenir llicència d'exportació per fer arribar a Suècia els ordinadors construïts als Estats Units, els plans de MMN van canviar per construir els ordinadors en lloc d'importar-los. Com a mesura provisional, es va construir el BARK (1950) que funcionava amb relés. BARK prové de Binär Aritmetisk Relä-Kalkylator (Calculador de relés d'aritmètica binària). Més endavant es va construir el BESK (1954) que funcionava amb vàlvules de buit, i que per un breu període va ser l'ordinador més ràpid del món. BESK prové de Binär Elektronisk SekvensKalkylator.
L'any 1963 es va clausurar el MMN. En aquell moment el govern suec va considerar que ja no era necessari cap més desenvolupament per part d'una agència governamental perquè ja eren un producte industrial. MMN no va rebre diners per desenvolupar ordinadors de la generació següent (basats en transistors), així que quan es va clausurar, la MMN ja no era capdavantera en el desenvolupament d'ordinadors. Alguns anys abans, l'empresa FACIT havia contractat diversos empleats claus de MMN per a la seva divisió d'ordinadors electrònics, i el FACIT EDB era, en essència, una versió basada en transistors del BESK.

## Referències

* ↑ Den svenska IT-historien: Matematikmaskinnämnden Arxivat 2009-03-08 a Wayback Machine., accessed on August 30, 2009 (suec)
# Fredeluga capgrisa

La fredeluga capgrisa (Vanellus cinereus) és una espècie d'ocell de la família dels caràdrids (Charadriidae) que habita planures sense arbres i zones pantanoses del nord-est de la Xina i l'illa de Honshu, al Japó.
# Becerreá

Becerreá és un municipi de la Província de Lugo a Galícia. Pertany a la Comarca dos Ancares.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 9.153 | 7.864 | 7.015 | 5.091 | 3.424 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

| Agüeira Armesto Becerreá Cadoalla Cascallá Cruzul Ferreirós de Valboa Fontarón Furco Guilfrei Guillén Liber Morcelle | O Cereixal Ouselle Ousón Pando Penamaior Quintá Sevane Tortes Veiga Vilachá Vilaiz Vilamane Vilouta |

## Història

Hi ha restes arqueològiques de diverses etapes dins del terme municipal de Becerreá. De la prehistòria hi ha la cova dos Penedos (Fraiás, San Pedro). També hi ha moltes restes d'època antiga i de la cultura dels castres, com ara els castros de Castro de Castelo (Castro de Ouro, O Salvador), Castro de Guilfrei (Galgao, San Martiño) i castro de Guillén (Goás, San Pedro).
A la zona hi habitaven el ponle preromà dels zoelas, que tenien la seva capital al poblat d'Ocellum Gallaicorum (suposadament l'actual Ouselle). Per Ouselle hi passava també la via romana que unia Lugo amb Astorga.
El lli dels zoelas tenia fama a Roma, ja que s'usava per a la confecció de peces de roba i per a la cura de llagues i ferides. Si bé ja no es conrea el lli a la zona, han perviscut testimonis arreu de la comarca en forma d'antigues teles i útils utilitzats en la seva elaboració.
A l'edat mitjana (segle ix) es va fundar el monestir de Santa Maria de Penamaior, únic cenobi gallec dependent del monestir francès de Citeaux. D'aquesta època també es conserven sepulcres a Lagoa, San Vicente.
El 1808, durant la Guerra del Francès. els guerrillers locals van aconseguir apoderar-se d'un nombrós arsenal bèl·lic francès a prop del pont de Cruzul.

## Personatges cèlebres

* Antonio Rosón Pérez, advocat i polític (1911-1986).
* Juan José Rosón Pérez, germà de l'anterior, polític i ex-Ministre de l'Interior espanyol (1933-1986).
* Teresa Romero, infermera, primera persona contagiada d'ebola fora de l'Àfrica (1970-).

## Referències

* ↑ Ferrer Sierra, Santiago «Relación de yacimientos arqueológicos delimitados, municicpio de Becerreá». Diligència, 1997.
* ↑ «Mámoas e castros do concello de Becerreá» (en gallec). Colectivo Patrimonio dos Ancares. Arxivat de l'original el 2019-09-20. [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «O mito zoela de Ouselle (Becerreá)» (en gallec). Colectivo Patrimonio dos Ancares. Arxivat de l'original el 2019-05-05. [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ Aguado, Javier «El Eje Atlántico de los romanos». El Correo Gallego, 27-01-2008. Arxivat de l'original el 2018-08-21 [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «Monasterio de Santa María de Penamaior (Becerreá, Lugo, España)» (en castellà). Portal de Archivos Españoles (Ministerio de Cultura y Deporte). [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ Silvosa, Arcadio «Becerreá, 'O terror dos gabachos'». El País, 05-06-2008.
# Quint Serveu

Quint Serveu (en llatí Quintus Servaeus) era un magistrat romà dels segles I aC i I.
Va ser nomenat pretor, probablement l'any 17, i governador romà de la Commagena, durant el regnat de Tiberi, l'any 18. Era amic de Germànic Cèsar i a la mort d'aquest, Serveu va ser un dels acusadors de Gneu Calpurni Pisó l'any 20, del que es sospitava que havia enverinat Germànic. Va estar implicat en la caiguda de Sejà l'any 31, i va ser acusat i condemnat, però es va salvar a canvi de convertir-se en informador.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/800?rgn=full+text;view=image;q1=ServaeusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 792. ]
# Isaac le Maire

Isaac le Maire (Tournai, 1558/1559 - Egmond aan den Hoef, 20 de setembre del 1624) fou un comerciant a la mar Bàltica i la mar Mediterrània i que dirigent de la Companyia de Brabant i conegut com el primer venedor en descobert de la història.
Quan la Companyia Neerlandesa de les Índies Orientals va ser establerta el 1602, va ser un dels dirigents i un dels accionistes més importants. Va encapçalar una queixa del 40% del capital en 1609 de la mala qualitat del govern corporatiu presentant una petició contra el VOC, marcant la primera expressió registrada de disputa de govern corporatiu, acusant formalment que el Heeren XVII actuava en el seu propi interès i demanant més poder en la companyia. Aparentment Le Maire volia recuperar els beneficis de l'empresa per finançar expedicions pròpies en lloc de les de la companyia. Com la seva participació no anava acompanyada d'un major poder de vot, Le Maire va ser destituït pels altres governadors el 1605 acusat de malversació i es va veure obligat a signar un acord per no competir amb el VOC.
El 1616 va fundar la Companyia d'Austràlia. Avui en dia sobretot és conegut per la seva batalla constant amb els dirigents de la Companyia Neerlandesa de les Índies Orientals, que va portar a la descoberta de Cap Horn.

## Referències

* ↑ de Jongh, Johan Matthijs. «Shareholder Activism at the Dutch East India Company 1622-1625». A: Jonathan G S Koppell. Origins of Shareholder Advocacy (en anglès). Springer, p. 62. ISBN 978-0-230-11666-5.
* ↑ De Jongh, Matthijs. Shareholder Activism at the Dutch East India Company 1622–1625, in Origins of Shareholder Advocacy (en anglès). Palgrave Macmillan, p. 2010.
# Ca la Bona Mossa

Ca la Bona Mossa és una masia catalogada com a monument del municipi de Dosrius (Maresme) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Masia d'estructura clàssica de teulada amb vessants als laterals, que dibuixa un frontó a la façana principal. En aquesta façana hi ha un rellotge de sol, un portal rodó d'onze dovelles i un altre, de més petit, de llinda recta. Sobre cada porta se situen dues finestres gòtiques del tipus conopial, pròpies del segle xvi amb l'espitllera posada entre l'ampit i la clau de la dovella del portal.
Situada al centre del poble, és una casa petita i senzilla, dividida en dos cossos perpendiculars a la façana, formant dos habitacles. La planta baixa, amb un cos de 7,50 X 5 m, és on es fa vida. Hi ha l'entrada, la sala-cuina amb llar de foc, aigüera i mobles, menjador i l'escala que puja al pis. En aquest pis hi ha els dormitoris.

## Referències

* 1 2 «Ca la Bona Mossa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].
# Mateja Kežman

Mateja Kežman (serbi: Матеја Кежман; nascut el 12 d'abril de 1979 a Belgrad) és un exfutbolista serbi, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Després de militar a diversos equips balcànics, Kežman hi destacaria a les files del FK Partizan, d'on passa a les files del PSV Eindhoven, el qual paga 8 milions d'euros l'any 2000. En el seu primer any al club neerlandès, va ser el màxim golejador de l'Eredivisie, amb 24 dianes en 33 partits.
Durant els tres anys següents, el davanter assoleix 81 gols més, tot sent el primer jugador de la competició neerlandesa en tindre una xifra superior de gols que de partits en temporades consecutives. En total, amb el PSV va sumar 105 gols materialitzats al llarg de 122 partits. L'estiu del 2004, el Chelsea FC l'incorpora per 5,3 milions de lliures. Encara que marca el gol decisiu de la Curling Cup davant el Liverpool, no va reeixir en la seua etapa anglesa.
Per a la campanya 05/06 recala a l'Atlètic de Madrid, i a l'any següent fitxa pel Fenerbahçe SK turc, que paga 9,75 milions de dòl·lars. Amb el conjunt d'Estambul s'imposa a la lliga turca l'any del centenari de l'entitat.
L'agost del 2008, marxa cedit al Paris Saint-Germain FC, que finalment fa bona l'opció de compra. Per a la temporada següent, el quadre francés el cedeix al Zenit Saint Petersburg. En finalitzar la competició russa, el serbi retorna a París, on roman fins a la fi del seu contracte, al febrer del 2010.

## Selecció

Kežman va debutar amb la selecció de Iugoslàvia al març del 2000. Eixe any, hi va acudir a l'Eurocopa, celebrada a Bèlgica i els Països Baixos. El 2006, hi acudeix al Mundial d'Alemanya, la darrera cita a la qual va acudir el davanter.

## Títols
### Partizan

* Lliga de Iugoslàvia: 1998–99

### PSV Eindhoven

* Eredivisie: 2000–01, 2002–03
* Copa Johan Cruijff: 2000, 2001, 2003

### Chelsea

* Premier League: 2004–05
* Football League Cup: 2005

### Fenerbahçe

* Süper Lig: 2006–07
* Supercopa turca: 2007

### Individual

* Màxim golejador de la Lliga de Iugoslàvia: 2000
* Futbolista de l'any de Iugoslàvia: 2000
* Màxim golejador de l'Eredivisie: 2001, 2003, 2004
* Màxim golejador de la Copa de la UEFA: 2004

## Referències

* ↑ Ex-Chelsea striker Mateja Kezman wants to become a monk
* ↑ Mateja Kezman - Fenerbahçe-Resimleri
* ↑ Kezman setzt seine Reise fort
* ↑ «KEZMAN RETURNS TO PARIS». Arxivat de l'original el 2009-12-23. [Consulta: 12 febrer 2010].
* ↑ http://www.worldfootball.net/torschuetzenkoenige/uefa-cup/ Arxivat 2009-02-27 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.worldfootball.net/spieler_profil/mateja-kezman/

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Raúl Sáenz del Rincón

Raúl Sáenz del Rincón, també conegut com a Llona (Logronyo, 3 d'agost de 1976) és un exfutbolista i entrenador riojà. Com a jugador ocupava la posició de migcampista.

## Carrera esportiva

Llona va disputar un partit a primera divisió amb el CD Logroñés, a la campanya 96/97.
Posteriorment de la seua retirada, ha dirigit a equips com el Balsamaiso, filial del Logroñés que milita a la Divisió d'Honor juvenil, o el Berceo.

## Enllaços externs

* Fitxa de Llona
* Llona torna a casa
# Becfilós oriental

El becfilós oriental (Dasyornis brachypterus) és un ocell de la família dels dasiornítids (Dasyornithidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la espesa vegetació baixa, localment a la costa sud-est de Queensland al Districte McPherson, est de Nova Gal·les del Sud i l'extrem oriental de Victòria.

## Referències

* ↑ «Becfilós oriental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Quint Servili

Quint Servili és el nom dels següents personatges:
* Quint Servili Ahala, cònsol el 365 aC, el 362 aC i el 342 aC.
* Quint Servili Cepió, diversos personatges.
* Quint Servili Estructe Prisc, cònsol el 468 aC i el 466 aC.
* Quint Servili Fidenat, diversos personatges.
* Quint Servili Prisc Estructe, diversos personatges.