OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Étienne Maire Clarà

Etienne Maire Clarà (Barcelona, 1867 - Madrid, 1935) fou un lutier català.
Fill i alumne d'Etienne Maire Bretón, va anar a París amb el seu pare, però retornà a Barcelona després de la mort d'aquest i s'establí al número 80 del carrer Muntaner. Va ser lutier del Conservatori del Liceu, de l'Escola Municipal de Barcelona i de la Casa de la Caritat de Barcelona. El 1919 es traslladà a Madrid on morí el 1935.
Realitzà instruments amb un estil personal molt característic. El violinista Joan Manén (1883-1971) fou un gran admirador de les seves obres, amb les quals interpretà un bon nombre de concerts. Segons els seus documents es titula: Artista lutier del Conservatorio del Liceo de Su Majestad la reina Isabel II, de la Escuela Municipal de Música i de la Casa Provincial de la Caridad.

## Referències

* ↑ El violí de Joan Manén

## Bibliografia

* Els nostres luthiers : escultors del so. Exposició del 8 de maig al 7 de juliol de 1996, Capella de Santa Àgata, Museu de la Música.. Barcelona: Museu de la Música de Barcelona, 1996. ISBN 8476097883 [Consulta: 22 maig 2013].
* Vannes, René. Dictionnaire Universel des luthiers. Bruxelles: Les Amis de la Musique, 1972.

## Enllaços externs

* Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. Violí d'Etienne Maire que va pertànyer a Joan Manén, al Museu de la Música de Barcelona
# Bliznets

Bliznets (rus: Близнец) és un estratovolcà que es troba al centre de la península de Kamchatka, Rússia i s'eleva fins als 1.244 metres sobre el nivell del mar. El volcà està situat a la cresta de la serralada Sredinni, al sud-oest del volcà Kebenei.

## Referències

* 1 2 «Bliznets», Global Volcanism Program, Smithsonian Institution. [Consulta: 15 juny 2008].
* ↑ «Bliznets Volcano». Volcano Live. [Consulta: 15 juny 2008].
# Encyclopedia Lituanica

Encyclopèdia Lituanica (nom que deriva probablement de l'Encyclopædia Britannica o l'Encyclopedia Americana), és una enciclopèdia en anglès de sis volums (unes 3600 pàgines en total) sobre Lituània i temes relacionats amb aquest país. L'Encyclopèdia Lituanica va ser publicada entre 1970 i 1978 a Boston, Massachusetts per emigrants lituans als Estats Units, escapats de l'ocupació soviètica des del final de la Segona Guerra Mundial. Fins avui, és l'única enciclopèdia en anglès que presenta temes relacionats amb Lituània d'una manera tan extensiva.
L'enciclopèdia va ser publicada pels mateixos emigrants que van publicar la Lietuvių enciklopedija, una enciclopèdia general de 35 volums en lituà, entre 1953 i 1966. Després, dos volums que constaven d'addicions i suplements van ser afegits, i el trenta-setè i últim volum va ser publicat el 1985.
L'empresa va ser extremament complicada pel fet que la majoria dels recursos i les fonts es trobaven darrere el teló d'acer a la Unió Soviètica. Algunes de les entrades en l'Encyclopèdia Lituanica procedeixen d'aquest treball anterior, dos cinquenes parts del contingut del qual, versaven al voltant de temes relacionats amb Lituània. Per tant, la majoria dels articles van ser redactats originàriament en idioma lituà, i més tard traduïts a l'anglès. Malgrat tot, els observadors perceben una gran qualitat a les traduccions.
L'enciclopèdia va ser publicada per la Lithuanian Encyclopedia Press, fundada i dirigida per Juozas Kapočius, qui va rebre el premi de l'Orde del Gran Duc Gediminas el 1995. Va ser editada per Simas Sužiedėlis, i al final de l'últim volum es llisten els noms de 197 contribuïdors; dels quals solament un grapat són no-lituans.

## Referències

* ↑ Antanas, Klima. «Two Lithuanian Encyclopedias completed Lituanus: Lithuanian Quarterly Journal of Arts and Sciences 25(4)». Winter 1979. Arxivat de l'original el 2014-03-07. [Consulta: 29 juny 2013].
* ↑ Valdis Zeps, Review: Encyclopedia Lituanica, The Slavic and East European Journal, Vol. 17, No. 1 (Spring, 1973), p. 115
* ↑ «Awarded Persons Database, Orders, Medals and Other Awards, Administration of the Office of the President]». Arxivat de l'original el 2006-01-03. [Consulta: 29 juny 2013].

## Enllaços externs

* Encyclopedia Lituanica a biblioteques de tot el món Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Piula roquera

La piula roquera (Anthus crenatus) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies a turons a les terres altes de l'est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Piula roquera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Teobald de Blois

Teobald de Blois és el nom dels següents personatges:
* Teobald I de Blois dit «el Trampós» (~910 - 975/977), comte de Blois, Châteaudun, i Chartres, vescomte de Tours, senyor de Vierzon, Sancerre, Chinon, Saumur, Beaugency i Provins
* Teobald II de Blois (979/81 - 1004, bur Chartres Saint-Père), comte de Blois, Chartres, Châteaudun, Tours, Provins i Reims
* Teobald IV de Blois dit «el Gran» (~1090/1095 - 1152), comte de Blois, de Chartres, de Meaux, vescomte de Châteaudun, senyor de Sancerre (1102-1151), comte de Troyes i de Xampanya (1125-1151)
* Teobald V de Blois dit «el Bo» (? - 1191), comte de Blois (1151-1191).
* Teobald VI de Blois (?-1218), comte de Blois i de Clermont-en-Beauvaisis (1205 -1218)
# La Barre (Alt Saona)

La Barre és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Barre era de 99 persones. Hi havia 38 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 15 parelles sense fills, 11 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 37 eren cases i 10 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Barre el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 42 eren actives i 15 eren inactives. De les 42 persones actives 41 estaven ocupades (24 homes i 17 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 15 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a La Barre hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Barre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Barre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Aphyosemion congicum

Aphyosemion congicum és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: oest de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* 1 2 «Aphyosemion congicum» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Ahl, E. 1924. Über neue afrikanische Zahnkarpfen der Gattung Panchax. Zool. Anz. v. 60: 303-312.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Èter lípid

Els èters lípids són lípids én els quals un o més dels àtoms de carboni sobre el glicerol està enllaçat a una cadena alquil via un enllaç èter de forma oposada a l'enllaç èster usual.

## Tipus

Els èsters lípids s'anomenen plasmalogens si hi ha fosfolípids que contenen glicerol en un grup insaturat èter vinil O-(1-alquenil) a la primera posició de la cadena de glicerol. .
El Platelet-activating factor (PAF) és un èter lípid el qual té un grup acetil en lloc d'una cadena acil en la segona posició (SN-2).

## Biosíntesi

La formació d'un enllaç èter en els mamífers requereix dos enzims (DHAPAT) i (ADAPS), aquest resideix al peroxisoma. Segons això els defectes en el peroxisoma impedeixen sovint la producció d'èter lípids.

## Funcions

* Estructural els plasmalogens com també alguns lípids 1-O-alquils són ubics i de vegades la major part de la membrana cel·lular en els mamífers i bacteris anaeròbics. En archaea, els èter lípids són els lípids polars principals en l'embolcall de la cèl·lula i la seva abundància és una de les principals característiques que els separen de grup dels bacteris.
* Segon missatger: Les diferències en el catabolisme dels èters glicerofosfolípids per enzims específics poden estar implicats en la generació del sistema de segon missatger com les prostaglandina i àcid araquidònic que és important en la transducció de senyal.
* Antioxidant: És una altra funció possible, demostrada en cultiu cel·lular, dels èters lípids és la de protegir contra l'estrès oxidatiu.
* Anàlegs sintètics dels èterlípids: Els anàlegs sintètics tenen propietats citotòxiques i citostàtiques.
Un anàleg sintètic tòxic, miltefosine, s'ha introduït en el tractament oral de la malaltia tropicale leishmaniasis,causada per un protozou paràsit que en les seves membranes té un al contingut d'èter lípids.

## Referències

* ↑ Hajra AK «Glycerolipid biosynthesis in peroxisomes (microbodies)». Prog. Lipid Res., vol. 34, 4, 1995, pàg. 343–64. DOI: 10.1016/0163-7827(95)00013-5. PMID: 8685243.
* ↑ Paltauf F «Ether lipids in biomembranes». Chem Phys Lipids, vol. 74, 2, 1994, pàg. 101–39. DOI: 10.1016/0009-3084(94)90054-X. PMID: 7859340.
* ↑ Spector A, Yorek M «Membrane lipid composition and cellular function». J Lipid Res, vol. 26, 9, 01-09-1985, pàg. 1015–35. PMID: 3906008. Arxivat 10 October 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-10-10. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ Brosche T, Platt D «The biological significance of plasmalogens in defense against oxidative damage». Exp Gerontol, vol. 33, 5, 1998, pàg. 363–9. DOI: 10.1016/S0531-5565(98)00014-X. PMID: 9762517.
* ↑ Lux H, Heise N, Klenner T, Hart D, Opperdoes F «Ether--lipid (alkyl-phospholipid) metabolism and the mechanism of action of ether--lipid analogues in Leishmania». Mol Biochem Parasitol, vol. 111, 1, 2000, pàg. 1–14. DOI: 10.1016/S0166-6851(00)00278-4. PMID: 11087912.

## Enllaços externs

* «Èter lípid» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Blixen (cràter)

Blixen és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 20,8 km de diàmetre. Porta el nom de Karen Blixen (1885-1962), escriptora danesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Blixen». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Piula rosada

La piula rosada (Anthus roseatus) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies als Himàlaies a l'est d'Afganistan, nord de Pakistan, nord de l'Índia des de Caixmir fins Arunachal Pradesh, Tibet, oest i centre de la Xina.

## Referències

* ↑ «Piula rosada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Teobaldo Power y Lugo-Viña

Teobaldo Power y Lugo-Viña (Santa Cruz de Tenerife, Tenerife, 6 de gener de 1848 - Madrid, 1884) fou un músic i compositor de Tenerife, entre altres obres, dels cèlebres Cantos Canarios.

## Biografia

Descendent de comerciants irlandesos i de pare militar, destaca des de molt jove per la seva extraordinària habilitat enfront del piano i com a compositor. Va ser un nen prodigi capaç de sorprendre els intel·lectuals de l'època. Es trasllada a Barcelona, on és deixeble del compositor Gabriel Balart, i a París per realitzar els seus estudis musicals que conclou amb tan sols 18 anys. Des d'aleshores comença la seva meteòrica carrera que ho farà passar per Tenerife, Cuba, Madrid, Lisboa, Madeira, Màlaga. Entre aquests viatges i degut a la seva delicada salut passa una temporada en el seu Tenerife natal, concretament al poble Las Mercedes (San Cristóbal de La Laguna), on arranja els Cantos Canarios, transcendental i irreemplaçable text musical en la cultura canària, que recull fragments dels més famosos aires populars de les Illes i adapta a la música clàssica amb gran encert.
L'estrena d'aquesta obra es produeix a l'agost de 1880, moment des del qual s'erigeix com tot un símbol de la identitat musical de les Canàries. Tant és així que el 2003 la melodia corresponent a l'"Arrorró" dels Cantos Canarios, junt amb una lletra escrita per Benito Cabrera, s'estableix com a Himne Oficial de Canàries.
L'any 1882 aconsegueix mitjançant oposició la càtedra de piano de l'Escola Nacional de Música de Madrid, i també la de 2n Organista de la Capella Reial. Va morir amb tan sols 36 anys afectat de tuberculosi, una mort prematura que el va sobrevenir a la plenitud de la seva vida com a creador i concertista.
Actualment, un institut d'ensenyament secundari i un saló d'esdeveniments de Tenerife porten el seu nom.

## Bibliografia

* Alemán, Gilberto, Teobaldo Power Editorial Idea, ISBN 978-84-96161-15-3.
# La Red

La Red, també coneguda com a La Red Chilena de Televisión, és un canal de televisió privat a Xile. Va començar a emetre's el 12 de maig de 1991, com la segona cadena de televisió privada a Xile, després de Mega.

## Referències

* ↑ Espinoza, P. «"Somos diferentes a otros canales": La Red realizó cambio radical y presentó nuevo logo en la celebración de su aniversario número 30» (en castellà). En Cancha, 17 maig 2021. [Consulta: 20 juny 2021].

## Enllaços externs

* La Red - Lloc web oficial (castellà)
# Antígon de Nicea

Antígon de Nicea (grec antic: Ἀντίγονος; Nicea, segle ii) va ser un astròleg grec.
Se'n conserven tres horòscops d'importants figures històriques del seu temps. El més interessant és l'horòscop de l'emperador Hadrià (76-138 dC) que es coneix per la transcripció que en va fer l'astròleg del segle iv Hefestió de Tebes. És un document d'importància, ja que és l'únic document conegut del que els llatins en deien genitura imperatoria, és a dir un horòscop imperial. Les dades astronòmiques de l'horòscop han permès saber la data exacta del naixement d'Hadrià: va néixer el 24 de gener del 76, al sortir el sol. Era Aquari tant de signe solar com d'ascendent, i tenia la Lluna i Júpiter en conjunció. L'horòscop també explica que l'emperador havia de viure 62 anys i 6 mesos, i recordava alguns successos de la seva vida, com la seva adopció per Trajà. Fa una descripció detallada dels mecanismes astrològics que expliquen els episodis més importants de la vida l'emperador, i finalment, Antígon tracta de justificar astrològicament el culte a l'emperador i la submissió a ell dels súbdits de l'imperi. L'horòscop és molt complex en les seves explicacions i detalla les posicions dels planetes en els seus signes, i les seves relacions amb les estrelles fixes. Aquests detalls van permetre a l'astròleg explicar la fama de viatges d'Hadrià i justificaven l'elecció del seu successor.
D'Antígon de Nicea es coneixen dos horòscops més: un (post mortem) de Gneu Pedani Fusc Salinàtor, nebot d'Hadrià i amb qui va compartir consolat, i a qui l'emperador va ordenar executar, potser perquè un altre horòscop li havia promès l'imperi. El segon horòscop conegut no dona noms, i els estudiosos creuen que es tracta de l'horòscop de P. Aeli Afer, pare d'Hadrià o potser de Servià, cunyat de l'emperador.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la Antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 61-62. ISBN 8481641618.
# Šterusy

Šterusy és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1262.
# Enric Morera

«Enric Morera» té aquests significats:
Biografies:
* Enric Morera i Viura (1865-1942), compositor català
* Enric Morera i Català (n. 1964), polític i advocat valencià, President de les Corts Valencianes
Miscel·lània:
# Placencia Assassins Football Club

El Placencia Assassins Football Club és un club de Belize de futbol de la ciutat de Placencia.
La temporada 1918-19 va vendre la franquícia al club Altitude Assassins FC. L'any 2011 guanyà la Super League of Belize.

## Palmarès

* Lliga Premier de Belize de futbol:
** 2012
* Super Lliga de Belize de futbol:
** 2011

## Referències

* ↑ Placencia Assassins premierleagueofbelize
* ↑ «Belize 1918-19». rsssf [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «Week 2 results in PLB 2018-2019 Opening Season». Amandala Online, 15-08-2018 [Consulta: 28 octubre 2018].
* ↑ «Premier League of Belize kicks off this weekend». Amandala Online, 03-02-2012 [Consulta: 4 febrer 2012].
* ↑ «Placencia Assassin are Super League Champions 2011». Amandala Online, 02-08-2011 [Consulta: 29 gener 2012].
* ↑ «Premier League of Belize». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
# Tallarol d'Abissínia

El tallarol d'Abissínia (Sylvia abyssinica) és una espècie d'ocell de l'ordre dels passeriformes i de la família dels sílvids. Té una distribució discontinua i fragmentada per les terres altes de l'Àfrica occidental i central des del sud-est de Nigèria, a l'est fins al centre d'Etiòpia i del sud al nord-oest de Moçambic. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Anteriorment estava situat dins del gènere Pseudoalcippe. Però el Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) el traslladà al gènere Sylvia, prenent per base els resultats de diversos estudis.
El tallarol del Rwenzori en fou considerat una subespècie però finalment fou segmentat en una espècie apart (Sylvia atriceps)

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «tallarol d'Abissínia». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx Edicions, 2020, p. 633. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «African Hill-babbler. Sylvia abyssinica» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ «Sylviid babblers, parrotbills & white-eyes». World Bird List Version 7.3. International Ornithologists' Union, 2017.
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ ; Robson, C.«Ruwenzori Hill-babbler (Sylvia atriceps)». Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, 2017. [Consulta: 8 setembre 2017].
# Kenyon

Kenyon és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.661 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kenyon tenia 1.661 habitants, 677 habitatges, i 440 famílies. La densitat de població era de 285 habitants per km².
Dels 677 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.786 $ i la renda mediana per família de 50.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.000 $ mentre que les dones 22.255 $. La renda per capita de la població era de 19.569 $. Entorn del 2,3% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kenyon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kenyon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Antoni Oller

Antoni Oller és el nom dels següents personatges:
* Antoni Oller i Biosca, compositor i mestre de capella.
* Antoni Oller i Sarrà, batlle de Castellterçol.
# Joan Camprubí

Joan Camprubí és el nom dels següents personatges:
* Joan Camprubí (Reus, 1825 - Barcelona, ?), ballarí i coreògraf català.
* Joan Camprubí i Alemany (Barcelona, 10 de juliol de 1917 - 4 de febrer de 2000), actor i humorista català.
# Yates City

Yates City és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 725 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yates City tenia 725 habitants, 299 habitatges, i 209 famílies. La densitat de població era de 474,4 habitants/km².
Dels 299 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.344 $ i la renda mediana per família de 42.679 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.625 $ mentre que les dones 20.956 $. La renda per capita de la població era de 18.036 $. Aproximadament el 6% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yates City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yates City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.