OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Komatiïta

La komatiïta és un tipus de roca ultramàfica volcànica del mantell terrestre. Les komatiites tenen baix contingut de silici, potassi i alumini, i alt o extremadament alt de magnesi. La komatiïta rep el seu nom de la localitat tipus del riu Komati a Sud-àfrica.
Les autèntiques komatiïtes són molt rares i restringides a roques de l'Arqueà i poques són del Proterozoic, del Fanerozoic del Mesozoic).

## Petrologia

El magmes de composició amb komatiïtes tenen un molt alt punt de fusió, amb temperatures d'erupció calculades en més de 1.600 °C.
La lava komatiítica és extremadament fluida durant l'erupció (tenint una viscositat propera a la de l'aigua però amb la densitat d'una roca).

## Mineralogia

La mineralogia de les komatiïtes està composta d'oliví forsterític (Fo90 i més), piroxè càlcic i sovint de crom anortita (An85 i cap endavant) i cromita.

## Referències

* ↑ Entrada «komatiïta» del Diccionari de geologia (IEC)

## Bibliografia

* Hess, P. C. (1989), Origins of Igneous Rocks, President and Fellows of Harvard College (pp. 276–285), ISBN 0-674-64481-6.
* Hill R.E.T, Barnes S.J., Gole M.J. and Dowling S.E., 1990. Physical volcanology of komatiites; A field guide to the komatiites of the Norseman-Wiluna Greenstone Belt, Eastern Goldfields Province, Yilgarn Block, Western Australia., Geological Society of Australia. ISBN 0-909869-55-3
* Blatt, Harvey and Robert Tracy (1996), Petrology, 2nd ed., Freeman (pp. 196–7), ISBN 0-7167-2438-3.
* S. A. Svetov, A. I. Svetova, and H. Huhma, 1999, Geochemistry of the Komatiite–Tholeiite Rock Association in the Vedlozero–Segozero Archean Greenstone Belt, Central Karelia, Geochemistry International, Vol. 39, Suppl. 1, 2001, pp. S24–S38. PDF Arxivat 2004-07-24 a Wayback Machine. accessed 7-25-2005
* Vernon R.H., 2004, A Practical Guide to Rock Microstructure, (pp. 43–69, 150–152) Cambridge University Press. ISBN 0-521-81443-X
* Arndt, N.T. and Nisbet, E.G. 1982. Komatiites. Unwin Hyman, ISBN 0-04-552019-4. Hardcover.
* Faure, F., Arndt, N.T. Libourel, G. (2006). Formation of spinifex texture in komatiite: An experimental study. J. Petrol 47, 1591–1610.
* Arndt, N.T., Lesher, C.M. and Barnes, S.J., (2008). Komatiite. Cambridge University Press, Cambridge.

## Enllaços externs

* Unusual lava types Arxivat 2017-10-23 a Wayback Machine. accessed 7-25-2005
* Komatiites and astrobiology
* Komatiites and the Plume Debate
* Volcanic fireworks on Io
* Photos of Abitibi komatiite, Canada (with text in French) retrieved 2009-05-17
# Altínovka

Altínovka (en rus: Алтыновка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 397 habitants. Pertany al districte rural de Txernígovski.

## Referències

* ↑ Законодательное Собрание Приморского края. Закон Приморского края № 161-КЗ от 14 ноября 2001 г «Об административно-территориальном устройстве Приморского края», в ред. № 148-КЗ от 8 ноября 2007 г.
# Zalf Euromobil Fior

L'equip Zalf Euromobil Désirée Fior és un equip ciclista italià. Creat el 1982, té la finalitat de fomentar les noves promeses del ciclisme italià.
Malgrat participar en algunes curses dels circuits continentals, l'equip no té categoria continental, per tant no participa en les classificacions UCI.

## Principals victòries

* Giro del Canavese: Oscar Gatto (2005)
* Giro del Belvedere: Fabrizio Galeazzi (2006), Sacha Modolo (2009), Nicola Boem (2011), Simone Andreetta (2014), Andrea Vendrame (2015)
* Coppa Città di Asti: Oscar Gatto (2006)
* Circuit del Porto-Trofeu Arvedi: Manolo Zanella (2006), Paolo Simion (2012, 2013), Marco Maronese (2016)
* Giro del Casentino: Sacha Modolo (2006), Andrea Pasqualon (2010)
* Gran Premi Capodarco: Marco Bandiera (2006), Enrico Battaglin (2010)
* Trofeu Zssdi: Simone Ponzi (2007), Manuele Boaro (2008), Enrico Battaglin (2011)
* Trofeu Franco Balestra: Simone Ponzi (2007)
* Gran Premi della Liberazione: Manuele Boaro (2007), Sacha Modolo (2009)
* Giro delle Valli Aretine: Davide Malacarne (2007), Enrico Battaglin (2009)
* Gran Premi Palio del Recioto: Gianluca Brambilla (2008)
* Giro del Friül-Venècia Júlia: Gianluca Brambilla (2009), Matteo Busato (2011)
* Trofeu Ciutat de San Vendemiano: Alessandro Mazzi (2009), Stefano Agostini (2010), Giacomo Berlato (2014), Gianni Moscon (2015), Nicola Conci (2017)
* Memorial Davide Fardelli: Manuele Boaro (2009)
* Gran Premi San Giuseppe: Enrico Battaglin (2010, 2011)
* Trofeu Piva: Andrea Pasqualon (2010)
* Trofeu Alcide Degasperi: Sonny Colbrelli (2010)
* Trofeu Edil C: Andrea Zordan (2013)
* Gran Premi de Poggiana: Andrea Zordan (2013), Nicola Conci (2017)
* Ruta d'Or: Andrea Toniatti (2013), Giacomo Berlato (2014), Simone Velasco (2015)
* Piccolo Giro de Llombardia: Gianni Moscon (2014)
* Copa de la Pau: Simone Velasco (2015)

### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Referències

* ↑ «1982, l'anno della fondazione, nasce la leggenda». [Consulta: 13 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial (italià)
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Bathygobius coalitus

Bathygobius coalitus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Hawaii, el nord d'Austràlia, Nova Caledònia i les Illes Penghu.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E. i M. Goren 1993. A review of the gobioid fishes of the Maldives. Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. (58):1-37, 5 pls.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# El Milano

El Milano és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 192 | 193 | 172 | 161 |
# Steve Mullings

Steve Mullings (Saint Elizabeth, Jamaica, 28 novembre de 1982) és un atleta jamaicà, especialista en la prova dels 4x100 metres relleus, amb la qual va arribar a ser campió mundial el 2009.
Al Mundial de Berlín de 2009, va guanya la medalla d'or en relleus 4x100 m, amb un temps de 37,31 segons (rècord dels campionats), per davant de Trinitat i Tobago i del Regne Unit. Dos anys abans, havia guanyat la medalla de plata en la mateixa disciplina en el Mundial d'Osaka del 2007.
El 22 de novembre, el Panell Disciplinari Antidopatge de Jamaica li va imposar una suspensió de per vida de l'atletisme. Van votar per unanimitat la decisió.

## Referències

* ↑ «Steve Mullings». [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ Kessel, Anna (2011-08-11). Jamaican sprinter Steve Mullings 'tests positive' for banned substance Retrieved on 2011-08-12.

## Enllaços externs

* Steve Mullings a la World Athletics
# Krivovitxevita

La krivovitxevita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom de Sergey Vladimirovitx Krivovitxev, mineralogista i cristal·lògraf rus, professor de la Universitat Estatal de Sant Petersburg.

## Característiques

La krivovitxevita és un sulfat de fórmula química Pb₃Al(OH)₆SO₄(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2004. Cristal·litza en el sistema trigonal. Es troba en forma de grans equants de fins a 1 cm d'ample, en agregats de galena. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. És un mineral químicament relacionat amb les espècies del supergrup de l'alunita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la krivovichevita pertany a «07.BC: sulfats (selenats, etc.), amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran», juntament amb els minerals següents: d'ansita, alunita, amonioalunita, amoniojarosita, argentojarosita, beaverita-(Cu), dorallcharita, huangita, hidroniojarosita, jarosita, natroalunita-2c, natroalunita, natrojarosita, osarizawaïta, plumbojarosita, schlossmacherita, walthierita, beaverita-(Zn), ye'elimita, atlasovita, nabokoïta, clorotionita, euclorina, fedotovita, kamchatkita, piypita, klyuchevskita, alumoklyuchevskita, caledonita, wherryita, mammothita, linarita, schmiederita, munakataïta, chenita i anhidrocaïnita.

## Formació i jaciments

Es forma per l'alteració hidrotermal de la galena. Va ser descoberta al mont Lepkhe-Nel'm, al llac Seidozero, massís de Lovozero, a l'óblast de Múrmansk (Rússia), a on sol trobar-se associada a una gran quantitat de minerals, com ara la titanita, la rhabdofana-(Ce), el quars, la polilitionita, l'ortoclasa o l'òpal. És l'únic indret a on ha estat trobada aquesta espècie.

## Referències

* ↑ «Krivovichevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 juliol 2017].
# Antena de Oro 1991

La XX Edició dels Premis Antena de Oro, concedits el 15 de març de 1991 a l'edifici de Caixa d'Estalvis de Madrid en un acte presidit per l'alcalde de Madrid i presentat per Nieves Herrero i Curro Castillo, foren els següents:

## Televisió

* Luis Herrero, per Antena 3 Noticias del migdia, d'Antena 3 TV
* Nieves Herrero, per De tú a tú, d'Antena 3 TV
* Francisco Díez Ujados, realitzador de La Clave i El Gordo, d'Antena 3 TV
* Emilio Aragón, per VIP i VIP Noche, de Telecinco.
* Mari Carmen García Vela, presentadora d' Informe semanal, de Televisió Espanyola.
* Juan Valenzuela, productor d' Hablemos de sexo, Waku Waku i En buena hora, de Televisió Espanyola.
* Mario Camus, guionista por la sèrie La forja de un rebelde, de Televisió Espanyola.

## Ràdio

* Antonio Herrero, director d'“El primero de la mañana”, d'Antena 3 Radio.
* Curro Castillo, director de “Copejuego”, Cadena COPE.
* Carlos Herrera Crusset, presentador de “Las coplas de mi ser”, Cadena SER.
* Julio César Iglesias, presentador de “Sesión de Tarde”, Cadena SER.
* Héctor del Mar, Radio Intercontinental, per la seva trajectòria informativa al món de l'esport

## Altres

* Mercè Remolí, per España a las ocho, de Radio Nacional de España.
* Alfons Arús, per Arús con leche, d'Onda Cero Radio.
* Juan Antonio Fernández Machado, prr Directamente Encarna, de la COPE.
* Alicia Fernández Cobos, per la seva tasca com a directora de Radio 1 de Radio Nacional de España.
* Luis de Benito, per la seva tasca de direcció d'emissores d'Onda Cero Radio.

## Referències

* ↑ Las Antenas de Oro ya brillan en los canales privados, ABC, 15 de març de 1991
# Zellik-Galmaarden

La Zellik-Galmaarden fou una cursa ciclista belga que es disputava entre Zellik i Galmaarden, al Brabant Flamenc. La primera edició es disputà el 1983 i la darrera el 2012. Des del 2005 i fins a la seva desaparició formà part de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1983 | Frank Verleyen | Jean De Bondt | John de Crom |
| 1984 | Stefaan Aerts | Willem Wijnant | Johan Pauwels |
| 1985 | Rudy Brusselmans | Ole Eriksen | Pascal Van Der Vorst |
| 1986 | Rudy Van Der Haegen | Pascal Van Der Vorst | Peter Punt |
| 1987 | Jean-Pierre Valenpijn | Pedro Van Bondt | Peter Punt |
| 1988 | Eric De Clercq | Mark Broeck | Reginald Van Damme |
| 1989 | Patrick Van De Houwe | Rigo Willems | Pascal De Roeck |
| 1990 | Igor Patenko | Mario Liboton | Tom Desmet |
| 1991 | Mario Liboton | Nico Desmet | Dominique Kinds |
| 1992 | Wim Omloop | Sebastien Van Den Abeele | Danny Sleeckx |
| 1993 | Wim Feys | Robbie Vandaele | Mario Moermans |
| 1994 | Frank Høj | Pedro Rossele | Sébastien Demarbaix |
| 1995 | Andy De Smet | Gert Vanderaerden | Christophe Detilloux |
| 1996 | Niko Eeckhout | Johan Capiot | Dirk Aernouts |
| 1997 | Ludo Dierckxsens | Frank Høj | Cezary Zamana |
| 1998 | Kris Gerits | Andrzej Sypytkowski | Hans De Meester |
| 1999 | Joran Keppens | Bert Scheirlinckx | Koen Das |
| 2000 | Dmitriy Fofonov | Nico Indelkeu | Johan Coenen |
| 2001 | Tom Boonen | Stijn Vanstraelen | Jan Kuyckx |
| 2002 | Johan Vansummeren | Stijn Devolder | Bart Dockx |
| 2003 | Jurgen Van den Broeck | Bart Bastiaens | Pieter Mertens |
| 2004 | Jurgen Vermeersch | Koen Das | Kor Steenbergen |
| 2005 | Stijn Ennekens | Kristof De Beule | Kurt Dierickx |
| 2006 | Greg Van Avermaet | Gianni Meersman | Kevin Van Lierde |
| 2007 | Kevyn Ista | Kris Boeckmans | Kristof Vandewalle |
| 2008 | Bert De Backer | Björn Coomans | Joeri Klauwaert |
| 2009 | Jonas Vangenechten | Sep Vanmarcke | Sander Armee |
| 2010 | Coen Vermeltfoort | Kevin Claeys | Julien Vermote |
| 2011 | Gaëtan Bille | Mark McNally | Fabio Polazzi |
| 2012 | Kevin Thomé | Wesley Kreder | Mark McNally |

## Referències

* ↑ «In 2013 geen Zellik-Galmaarden» (en neerlandès). [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «Zellik-Galmaarden (Bel) - Cat.1.2». [Consulta: 30 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Bathygobius curacao

Bathygobius curacao és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Bermuda, Florida (Estats Units) i les Bahames fins al nord de Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pearl Harbor (desambiguació)

«Pearl Harbor» té aquests significats:
* Atac a Pearl Harbor per l'Marina Imperial Japonesa al matí del 7 de desembre de 1941.
* Pearl Harbor és port a l'illa de Hawaii.
* Pearl Harbor (pel·lícula) pel·lícula dirigida per Michael Bay.
# El Micalet (diari)

El Micalet va ser un diari gratuït de la Ciutat de València en llengua castellana publicat pel Grup Vocento, propietari, també, del diari Las Provincias.
Amb la compra en agost de 2007 de l'editora de Factoría de Información, editora del diari gratuït Qué!, des d'octubre de 2007 el diari va passar a publicar setmanalment els divendres, amb el subtítol de El Micalet Valencia fin de semana i que també es pot trobar a les pàgines centrals de Las Provincias els divendres. Amb el canvi de diari a setmanari, El Micalet ha canviat els continguts, sent ara una guia d'oci de València i la rodalia.

## Referències

* ↑ «Vocento se hará competencia en Valencia con dos diarios gratuitos» (en castellà). Levante-EMV, 03-08-2007. [Consulta: 15 març 2015].
* ↑ «Las propuestas de ocio para el fin de semana, en el nuevo ‘El Micalet’» (en castellà). Las Provincias, 10-10-2007. [Consulta: 15 març 2015].

## Enllaços externs

* Adreça del setmanari.
# Krivitsi

Krivitsi (en rus: Кривицы) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 178 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Amentes

Amentes (en grec Ἀμήντης "Amentes"), mencionat també com Amintas (Ἀμύντας "Amyntas"), fou un metge grec que va viure al segle III aC. L'esmenta Galè i diu que va inventar alguns embenats enginyosos.
Probablement és la persona que fou executada el 264 aC per ordre de Ptolemeu II Filadelf (284 - 246 aC) acusat de complot contra la seva vida. Alguns fragments de les obres d'un cirurgià anomenat Amyntas (molt possiblement una corrupció d'Amentes) encara existeixen.

## Referències

* ↑ Amentes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 142
# ¡Qué animal!

¡Qué animal! és un programa documental de divulgació científica de La 2 de TVE en el qual la biòloga Evelyn Segura viatja per la geografia espanyola per a descobrir la fauna dels llocs més representatius. La sèrie documental va començar la seva emissió el 14 de maig de 2017.
Cada capítol està relacionat amb una temàtica com ara animals amb superpoders, verinosos, cavernícoles... Segura entrevista científics especialitzats en cada temàtica i realitza sorprenents experiments per a il·lustrar diferents conceptes que s'expliquen al programa.

## Referències

* ↑ «Lliurament dels IX Premis Carles Rahola de Comunicació Local», 23-02-2018. [Consulta: 24 octubre 2021].
* ↑ «'¡Qué animal!' recibe la Mención de Honor de Divulgación Científica del concurso internacional Ciencia en Acción» (en castellà), 10-10-2018. [Consulta: 24 octubre 2021].
* ↑ «'¡Qué animal!' regresa a La 2 con nuevas y extraordinarias capacidades de la fauna española» (en castellà), 16-10-2020. [Consulta: 24 octubre 2021].
# Xakhtarsk

Xakhtarsk (en ucraïnès Шахтарськ i en rus Шахтёрск) és una ciutat d'Ucraïna, centre administratiu del districte de Xakhtersk de l'óblast de Donetsk, situat actualment a la zona separatista de l'anomenada República Popular de Donetsk de la Rússia.

## Història

El territori estava ocupat almenys des del segle v aC, època de la qual data una figura que representa que representa a un guerrer amb armes. Una altra estàtua trobada a la zona, és un monument del segle ix.
Va ser fundada en 1764 com a Oleksievo-Orlinka, un assentament establert pel Compte Alexei Orlov Alekseev-Orlovka, a la regió dels cosacs del Don. Sumava 950 habitants en 1801. Més tard es va fusionar amb el poble Oljovskoie. En la segona meitat del segle xix es va desenvolupar l'explotació dels jaciments de carbó i per 1865 hi havia ja dues mines. En 1891 residien en la localitat 6.795 persones. Des de 1900 va operar una altra mina, al voltant de la qual es va formar l'assentament de Katik.
Durant el segle XX es van construir noves mines i plantes de processament, clubs, biblioteques, escoles i hospitals. Les tropes nazis van ocupar la ciutat entre el 28 d'octubre de 1941 i el 2 de setembre de 1943 va ser posat en llibertat. La regió formava part de la República Socialista Soviètica d'Ucraïna, que el seu Soviet Suprem va determinar el 20 d'agost la fusió de les localitats de Oleksievo-Orlinka, Katik i Oljivtxik a la ciutat de Xakhtersk. A partir de desembre de 1991 la ciutat es va integrar en la República d'Ucraïna independent.

## Demografia

Des de la dècada de 1990 es registra una tendència al descens de la població, deguda a la migració. L'evolució de la població de la ciutat entre 1939 i 2014 va ser la següent:
En el cens de 2001 la llengua materna de la població era pel 76,44% el rus i pel 22,35% l'ucraïnès.

## Economia

Les activitats de la ciutat se centren en la indústria del carbó. També s'han desenvolupat la indústria d'aliments, la construcció i els serveis. Hi ha una fàbrica de roba.

## Referències

* ↑ Археологія, т. 17, К., 1964, p.p. 205, 207.
* ↑ Museo Regional de Donetsk.
* ↑ Розподіл населення за рідною мовою, Донецька область 2001 Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
# Bermúdez

Bermúdez és el nom dels següents personatges:
* José María Bermúdez de Castro (Madrid, 1952), paleoantropòleg
* Juan Bermúdez, navegant castellà del segle xvi nascut a la localitat de Palos de la Frontera, descobridor de les illes Bermudes
* Xavier Bermúdez López (Vilanova del Camí, 1978), arqueòleg i polític català
# Pere Nogués Solé

Pere Nogués Solé (Badalona, 27 de juliol de 1954) és un antic pilot d'automobilisme català. Fou un dels primers catalans que intentà córrer a Europa durant la dècada de 1970.
Debutà a 18 anys amb un Seat 1430 i el 1976 es proclamà campió d'Espanya de Fórmula 1430 amb un Selex. Aquesta victòria li permeté anar a Anglaterra a continuar la trajectòria esportiva. El 1977 guanyà la selecció de l'Escola Jim Russell, la qual cosa li permeté córrer en Fórmula Ford el mateix any i en Fórmula 3 el següent. També provà vehicles de Fórmula 2. El 1980 anà a córrer als EUA, on s'estigué dos anys abans de retirar-se el 1983.

## Referències

* 1 2 «Pere Nogués Solé». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «La gesta del Montecarlo». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 188. ISBN 84-320-6249-9.