OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gérard de Villiers

Gérard de Villiers (París, França, 8 de desembre de 1929 − París, 31 d'octubre de 2013) va ser un escriptor francès, periodista i editor. Va estudiar periodisme a l'ESJ Paris (Escola Superior de Periodisme de París).
És el creador de la sèrie de novel·les d'espionatge SAS - prop de dues-centes -, començada l'any 1965, protagonitzades pel príncep austríac i agent de la CIA Malko Linge. SAS és un joc d'inicials: "Son Altesse sérénissime" (SAS) és la versió francesa de "His Royal Highness" (HRH); i el "Special Air Service" britànic (SAS); la unitat de forces especial principal de l'Exèrcit britànic.
Villiers és conegut per escriure novel·les a to amb esdeveniments contemporanis, com conflictes o amenaces terroristes d'actualitat. "Otage des talibans" està basat en informació recollida durant un viatge de camp a l'Afganistan i de fonts de la intel·ligència francesa, "Polonium" gira al voltant de l'assassinat d'Aleksandr Litvinenko a Londres, "Le défecteur de Pyongyang" està centrat en les activitats de rentat de diners a Corea del Nord, també va escriure sobre Carlos, el Chacal, o altres llibres ambientats a Macau.

## Referències bibliogràfiques

* Christophe Deloire, « Gérard de Villiers : Le mercenaire du polar », Le Point, January 13, 2005

## Referències

* ↑ «Muere el escritor francés Gérard de Villiers». ABC, 01-11-2013. (castellà)
* 1 2 «Get out of Afghanistan: France's million-selling spy writer» (en anglès). Sunday Times.
* ↑ «France's James Bond Gets the Scoop on the Hunt for Carlos» (en anglès). The New York Times.
* ↑ «Looking desperately for spies in Macau: from golden guns to nukes» (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-02-18. [Consulta: 16 desembre 2023].
# Cases caigudes al Pinell de Brai

Les cases caigudes del Pinell de Brai són un conjunt d'edificis enrunats del Pinell de Brai, i que significa un record de l'estat en què va quedar el poble després de quatre mesos de combats i bombardeigs a la rereguarda republicana. S'hi han instal·lat uns plafons per explicar els efectes destructius de la Guerra Civil i els bombardeigs franquistes. Els veïns del Pinell de Brai, prop de 1.800 el 1938, en tornar a casa després de mesos d'evacuació, van trobar una vila derruïda. En el decurs d'una llarga i dura postguerra, es van recuperar els camps de conreu lentament, es van reconstruir la majoria de cases i es va reprendre la vida quotidiana, en la mesura que l'ambient repressiu imposat per la dictadura franquista ho permetia.

## Història

En el context de la batalla de l'Ebre, un dels punts escollits per les forces republicanes per travessar el riu Ebre la nit del 25 de juliol de 1938 es trobava a les proximitats de Miravet. Després d'ocupar aquesta població, el gruix de les forces es va dirigir cap a la serra de Pàndols, per la carretera entre Miravet i el Pinell de Brai. Els republicans van entrar al Pinell de Brai cap a les 9 del matí del dia 25, sense trobar-hi resistència. Durant tota la batalla de l'Ebre, fins a l'ocupació per part de les forces franquistes, el 3 de novembre, el nucli del Pinell de Brai va esdevenir una zona de rereguarda republicana on es van instal·lar serveis sanitaris, d'intendència i de descans. Per aquesta raó, va ser un dels objectius dels nombrosos bombardeigs de l'artilleria de l'exèrcit franquista i de la seva aviació, bombardeigs que van deixar el poble molt malmès.

## Rodalia

El Pinell de Brai ofereix al visitant diverses rutes senyalitzades: la ruta de la Pau (itinerari circular de 74 quilòmetres que aprofita els GR i els PR), la ruta de les 3C (de celler, cova i castell) i la via verda de la Terra Alta. També s'hi pot visitar el Celler Cooperatiu del Pinell de Brai, anomenat Catedral del Vi de Catalunya, obra de Cèsar Martinell i Brunet, arquitecte deixeble de Gaudí. Tant la mateixa comarca de la Terra Alta com la veïna de la Ribera d'Ebre contenen una oferta d'espais de memòria important, ja que s'hi han recuperat espais històrics, s'hi han senyalitzat llocs de memòria i s'hi han creat diversos centres d'interpretació; tota aquesta oferta configura els Espais de la Batalla de l'Ebre. També es pot visitar per proximitat geogràfica i temàtica el camp d'aviació de la Sénia, al Montsià.

## Referències

* 1 2 3 «Cases caigudes al Pinell de Brai». Memorial Democràtic. Gencat. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 7 gener 2017].
# Nikolaos Hatzidakis

Nikolaos Hatzidakis (Berlín, 25 d'abril de 1872 - Atenes, 25 de gener de 1942) va ser un matemàtic grec.

## Vida i obra

Hatzidakis va néixer a Berlín de pares cretencs, però va fer els seus estudis a Atenes. El 1888 va matricular-se a la universitat d'Atenes en la qua es va graduar en matemàtiques i ciències el 1893. Els anys següents va ampliar estudis a les universitats de París, Göttingen i Berlín, excepte un breu període de 1897 en que va formar part de l'exèrcit grec que va intentar reconquerir Creta, en mans del otomans.
L'any 1900 va ser nomenat professor de l'Acadèmia Militar de Grècia de la qual va passar a la universitat d'Atenes com a professor titular de matemàtiques avançades. Va romandre en aquest càrrec fins a la seva jubilació el 1939. Va morir de fam el 1942, durant l'ocupació nazi del seu país.
El 1918 va ser fundador, impulsor i president de la Societat Matemàtica de Grècia, juntament amb els seus col·legues Georgios Remoundos i Panagiotis Zervos.
En el camp de les matemàtiques les seves contribucions més importants van ser en cinemàtica. Però Hatzidakis va ser una persona de molt diferents interessos intel·lectuals, entre els quals estava la literatura: va signar nombrosos poemes per a revistes literàries sota el pseudònim de Zefiros Bradinos.

## Referències

* ↑ Σταυριδη-Πατρικιου, 2008, p. 95.
* ↑ Alexander, Iavernaro i Rosa, 2012, p. 269.
* ↑ Αργύριου, 2003, p. 326.

## Bibliografia

* Alexander, Daniel S.; Iavernaro, Felice; Rosa, Аlessandro. Early Days in Complex Dynamics (en anglès). American Mathematical Association, 2012. ISBN 978-0-8218-4464-9.
* Αργύριου, Άλεξανδρος. Ιστόρια της ελληνίκης λογοτεχ́νιας και η π́ροσλήψη της (en grec modern). Εκδόσεις Καστανή, 2003. ISBN 9789600326925.
* Ψάλτη, Μάρα «Επίσκεψη σ’ έναν λησμονημένο. Ο μεταφραστής-ποιητής Νικόλαος Χατζιδάκης» (en grec modern). The Athens Review of books, Vol. 105, 2019. ISSN: 1792-0914.
* Σταυριδη-Πατρικιου, Ρενα. Οι φοβοι ενος αιωνα (en grec modern). Μεταιχμιο, 2008. ISBN 9789604553402.
* Terdimou, Maria «The unsolved equation: Mathematics at the University of Athens during the 19th century» (en anglès). Almagest, Vol. 5, Num. 2, 2014, pàg. 84-101. ISSN: 1792-2593.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Nikolaos Hatzidakis» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Φίλη, Χριστίνα Π. «Παναγιώτης Ζερβός (1878-1952) - Γεώργιος Ρεμούνδος (1878 -1928) - Νικόλαος Χατζηδάκης (1872-1942); ΑΦΙΕΡΩΜΑ Ο ΕΛΛΗΝΙΚΟΣ 20ος ΑΙΩΝΑΣ ΤΑ ΠΡΟΣΩΠΑ». TA NEA, 2000. [Consulta: 27 agost 2019]. (grec)
# Segle XIX aC

El segle XIX aC és el període que comprèn els anys inclosos entre el 1900 aC i el 1801 aC. Està marcat pel desenvolupament de la ciència a Mesopotàmia i Egipte i la intensificació del comerç entre els pobles de més poder.

## Política

Entre el 1878 aC i el 1841 aC es produeix la màxima expansió territorial d'Egipte sota Sesostris III, després de castigar els intents de revolta dels nubians. S'inicia la formació de l'imperi hitita, el qual desplaça altres pobladors de la regió cap al sud i l'est. Babilònia es constitueix com un estat. Ascaló i Jerusalem són ciutats d'influència a la zona de Llevant.

## Economia i societat

A Mèxic comencen a preparar-se begudes de cacau, les quals esdevindran un símbol nacional durant segles. L'ambre, per la seva banda, es torna un dels productes de comerç més preuats al nord d'Europa.
Els israelites es veuen forçats a instal·lar-se a Egipte per fugir de la fam, on seran usats massivament com a esclaus.

## Invencions i descobriments

Es produeixen importants avenços en les matemàtiques, que es conserven en tauletes babilòniques on es descriuen mètodes per resoldre equacions o les taules de multiplicar. Els Papirs de Berlín o el Papir de Moscou consignen els avenços egipcis en aquest camp.
Es comença a fondre el ferro, un metall molt car, potser fins i tot més que l'or, ja que no es coneix encara amb precisió la tècnica per obtenir-lo. S'empra en puntes d'arma principalment.

## Art, cultura i pensament

Destaquen diverses produccions de l'art egipci: les joies i monuments funeraris de Senusret II, les estàtues de Sesostris III, les esfinxs reials, l'escultura del nou realisme (amb obres com El jugador de daus)... Aquesta època d'esplendor corre en paral·lel a l'èxit polític i econòmic. S'escriuen també alguns textos cabdals de la literatura egípica, com Ensenyances del rei Amenemhat i Història de Sinuhé.

## Llista de governants

* Egipte - Amenemhat II, Faraó (1929 aC-1895 aC)
* Assíria - Erishum I, Rei d'Assíria (1939 aC - 1867 aC).

## Referències

* ↑ Jerry G. Powis, W. Jeffrey Hurst, María del Carmen Rodríguez, Ponciano Ortíz C., Michael Blake, David Cheetham, Michael D. Coe & John G. Hodgson (December 2007). "Oldest chocolate in the New World". Antiquity 81
# Fernando Sartorius Chacón

Fernando Sartórius y Chacón (Madrid, 17 de novembre de 1860-Zarauz, 20 d'agost de 1926) va ser un polític espanyol.
Fill de Luis José Sartorius y Tapia i de Remedios Chacón y Romero, el seu pare va ser un polític molt important de l'època d'Isabel II. Va quedar orfe a l'edat d'11 anys i va ingressar en l'exèrcit en l'arma de Cavalleria aconseguint el grau de coronel. Va succeir el seu pare en el títol de comte de San Luis i es va casar en 1891 amb Carmen Díaz de Mendoza y Aguado.
En l'àmbit polític va ser diputat per Conca des de 1899, senador vitalici des de 1922, ambaixador a Lisboa i ministre de Proveïments en el curt període que va intervenir entre setembre i desembre de 1919.

## Referències

* ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2020-04-07. [Consulta: 1r juny 2015].
* ↑ «Els Chacón». Arxivat de l'original el 2015-02-03. [Consulta: 1r juny 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Biografia a xtec.es
# Annie Kenney

Annie Kenney (Springhead, 13 de setembre de 1879 - Hitchin, 9 de juliol de 1953) fou una sufragista anglesa que va esdevenir una figura destacada en la Women's Social and Political Union. Va fundar la primera branca a Londres amb Minnie Baldock. Va atreure l'atenció de la premsa i del públic el 1905 quan, juntament amb Christabel Pankhurst, va ser empresonada diversos dies per agressió i obstrucció a la justícia. Aquest incident es considera un punt d'inflexió en la lluita pel sufragi de les dones al Regne Unit, amb l'assumpció de tàctiques de militants.

## Referències

* ↑ Jackson, Sarah «The suffragettes weren't just white, middle-class women throwing stones». The Guardian, 12-10-2015.
* ↑ E. S. Pankhurst. The suffragette: the history of the women's militant suffrage movement, 1905–1910 (New York Sturgis & Walton Company, 1911) p. 19 ff.
* ↑ Annie Kenney, Marie M. Roberts, Tamae Mizuta. A Militant (Routledge, 1994) Intro.
# Salvador Anglada i Llongueras

Salvador Anglada Llongueras (Barcelona, 1878 – Can Tunis, 19 d'agost de 1936) fou un empresari i polític carlí català.
Vivia al barri de Sants, on tenia una fàbrica de tints i blanqueigs i hi va fundar el Centro Carlista de Sants. El 1919 participà en una reunió a l'Ateneu Obrer Legitimista de Barcelona, presidida per Pere Roma, Miquel Junyent, Estanislao Rico Ariza i Ramón Sales, on es decidí organitzar un sindicat obrer, independent, basat en la doctrina social de l'Església, el Sindicat Lliure.
Fou regidor de l'ajuntament de Barcelona pel districte 7 a les eleccions municipals de 1920, per la candidatura carlista jaumista. Durant aquests anys fou sotscaporal del somatent, dirigit per Josep Bertran i Musitu. Va patir un atemptat personal l'any 1921, la qual cosa va motivar que els seus companys volguessin venjar-lo. Durant aquests anys, persones vinculades al Sindicat Lliure van ser responsables de represàlies i assassinats de sindicalistes del Sindicat Únic.
Va destacar com a orador en els mítings carlins. El novembre de 1932 es va integrar en la candidatura Dreta de Catalunya. El 20 de setembre de 1934 fou detingut per la Guàrdia Civil a Prades perquè van trobar municions i armes curtes al seu domicili de Barcelona. Fou arrestat a casa seva, al carrer Rei Martí de Barcelona, el 14 d'agost de 1936. Acusat de carlí i catòlic, fou afusellat a Can Tunis el 19 d'agost de 1936.
El seu fill Ricard Anglada va lluitar a la guerra civil espanyola integrat en els requeté català, però fou fet presoner i fou internat en el camp de treball del SIM a Concabella. La seva filla, Casilda Anglada Tomàs, va estar casada amb el també carlí Joaquim Isern i Fabra, alcalde de Parets del Vallès (1962-1966). Un net seu va ser Carles Isern Anglada, militant del Partit Carlí de Catalunya.
Durant la dictadura franquista la plaça de Sants de Barcelona fou anomenada Plaça Salvador Anglada en honor seu.

## Referències

* ↑ Ramón Sales i Amenós a el matiner carlí
* ↑ Oller Piñol, Juan. Martínez Anido: su vida y su obra. Librería General de Victoriano Suárez, 1943, p. 83.
* ↑ Pistoleros al amanecer per Xavier Theros, a El País
* ↑ De qui són els carrers? a "Memòria de Sants"
* ↑ «Inauguración del "Casal tradicionalista del Baix Llobregat"». El Cruzado Español, 31-10-1930, pàg. 5.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 107. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Traslado de un detenido a La Vanguardia, 20 de setembre de 1934
* ↑ Albert Torras Corbella Barcelona. Sants, Hostafrancs i La Bordeta. Recull Gràfic 1855-1975 p. 7
* ↑ Els camps de treball del SIM (II)
* ↑ Joaquim Isern i Fabra
* ↑ «Diada 2007 del Partit Carlí de Catalunya».
* ↑ ESTACIÓ DE SANTS (1936-1970)
# Cases aparellades de la Colònia Santa Maria

Les Cases aparellades de la Colònia Santa Maria és una obra del municipi de Súria (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un grup de cases disposades entorn d'un carrer. Són 12 blocs que alberguen cadascun dues famílies, i tots ells de les mateixes característiques: són fets de totxo, coberts a dues aigües amb teula, i duen una data a la part superior amb ceràmica vidriada: 1918. La seva característica principal és la partició del bloc per la meitat verticalment, i no per pisos. De planta rectangular, tenen un cos annex a cada lateral, també d'estructura rectangular. Cada bloc és voltat d'un petit jardí que delimita molt bé les cases, que són a peu pla, i tenen dues portes d'accés: una a la façana i l'altra al lateral, que dona a la cuina.
Es forma també un grup de xalets.
Hi ha un grup de cinc edificis o torres voltades i separades alhora per un ampli jardí. Són cases destinades als executius.
Els cinc blocs obeeixen a la mateixa planta malgrat algunes petites excepcions. La característica principal és que cada bloc està partit verticalment per la meitat i alberga a dues famílies.
S'bserva a les façanes laterals i frontals la diferenciació de les tres plantes marcada per una sanefa que delimita exteriorment els pisos. La sanefa del primer pis recorre tota la casa mentre que la del segon tan sols recorre els laterals llargs. Als peus dels murs hi ha una espècie d'encoixinat de mig metre d'alçada. El tercer pis és més baix que els altres dos.
Tot l'edifici està treballat amb totxo vista i els elements decoratius també. La coberta a dues aigües és de teula, algunes vidriades de color verd. També hi ha rajoles blanques i verdes a una part de la façana, combinades rítmicament.

## Història

Fins a l'any 1982 eren propietat de l'empresa, aquest any foren posades a la venda i comprades pels seus habitants.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Cases aparellades de la Colònia Santa Maria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Nikolaj Villumsen

Nikolaj Villumsen (nascut el 28 de febrer del 1983 a Aarhus, Dinamarca) és un polític danès qui és membre del Parlament Europeu d'ençà el 2019 amb el partit Esquerra Unitària Europea/Esquerra Verda Nòrdica (GUE/NGL) pel districte Sjællands Storkreds i del qual n'esdevé vicepresident el 18 de juliol del 2019. Nikolaj Villumsen es va graduar el 2003 a l'escola Risskov Gymnasium i el 2009 es va llicenciar d'història a la Universitat de Copenhaguen.

## Referències

* ↑ «Home | Nikolaj VILLUMSEN | MEPs | European Parliament» (en anglès). https://www.europarl.europa.eu,+15-01-2020.+[Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Nikolaj Villumsen > Enhedslisten» (en danès). https://enhedslisten.dk,+15-01-2020.+[Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Nikolaj Villumsen» (en anglès). https://www.guengl.eu,+15-01-2020. Arxivat de l'original el 2021-05-10. [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Nikolaj Villumsen» (en danès). https://www.ft.dk,+15-01-2020.+[Consulta: 15 gener 2020].
# Sedoset gris

El sedoset gris (Ptiliogonys cinereus) és una espècie d'ocell de la família dels ptilogonàtids (Ptilogonatidae) que habita boscos amb pins, roures i junípers de les muntanyes des de Mèxic fins a l'oest de Guatemala.

## Referències

* ↑ «Sedoset gris». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/09/2022(català)
# Fosfonat

El fosfonat o àcid fosfònic és un tipus de compost orgànic que conté els grups C-PO(OH)₂ o C-PO(OR)₂ (on R = alquil, aril. L'àcid fosfònic és qualsevol dels àcids de fórmula general RPO3H2 (que hom suposa derivats de l'hipotètic àcid fosfònic (HP(O)(OH)2), en els quals l'àtom de fòsfor està lligat directament a un carboni. Llurs sals i èsters s'anomenen fosfonats.
Els bisfosfonats van ser sintetitzats per primera vegada el 1897 per Von Baeyer i Felix Hofmann. Un exemple de bisfosfonat és el HEDP. Des del treball de Schwarzenbach el 1949, els àcids fosfònics són coneguts com a quelats efectius. La introducció d'un grup amino a la molècula per tal d'obtenir -NH₂-C-PO(OH)₂ augmenta les habilitats del fosfonats per atrapar metalls. Alguns exemples d'aquests compostos són 'iyot', EDTMP i DTPMP. Aquests fosfonats comuns són els anàlegs estructurals dels ben coneguts aminopolicarboxilats NTA, EDTA, ii DTPA. L'estabilitat dels complexos de metall s'incrementa amb l'increment en el nombre de grups àcid fosfònic. Els fosfonats són altament solubles en aigua, mentre que els àcids fosfònics són només lleugerament solubles. Els fosfonats no són volàtils i són poc solubles en solvents orgànics.

## Compostos fosfonats

* AEPN: Àcid 2-aminoetilfosfònic
* DMMP: Metilfosfonat de dimetil
* HEDP: Ácido 1-hidroxietiliden-1,1-difosfònic
* ATMP: Àcid aminotris(metilenfosfònic)
* EDTMP: Àcid etilendiamino tetra(metilenfosfònic)
* TDTMP: Àcid tetrametilendiaminotetra(metilenfosfònic)
* HDTMP: Àcid hexametilendiaminotetra(metilenfosfònic)
* DTPMP: Àcid dietilentriaminopenta(metilenfosfònic)
* PBTC: Àcid fosfobutan-tricarboxílic
* PMIDA: Àcid N-(fosfometil)iminodiacètic
* CEPA: Àcid 2-carboxietilfosfònic
* HPAA: Àcid 2-hidroxifosfonocarboxílic
* AMP: Àcid amino-tris-(metilen-fosfònic)

## Referències

* ↑ «Fosfonat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Antesfòries

Les Antesfòries (en grec antic: Ἀνθεσφόρια) eren uns festivals de les flors o de la primavera que se celebraven a Sicília en honor de Demèter i Persèfone per commemorar el llegendari retorn de Persèfone amb la seva mare al començament de la primavera. Consistia en la recollida de flors i la confecció de garlandes com feia Persèfone en el moment que havia estat raptada per Hades.
Estrabó diu que les dones celebraven un festival similar també a Hipònion, probablement derivat del de Sicília, i les participants collien les flors del camp i elaboraven garlandes (hauria estat una desgràcia si s'haguessin comprat). A Argos es feia també una festa de les Antesfòries amb similar cerimonial però dedicada a Hera, que portava el sobrenom d'Antea (Ἀνθεία), on les donzelles portaven cistells plens de flors i anaven en processó, acompanyades de música de flauta que tocava una melodia anomenada hieràcion (ἱεράκιον). A Cnossos, Afrodita també era venerada amb el nom d'Antea. Els romans tenien una festa anomenada Floràlia, en honor de Flora, que podria ser considerada anàloga a les Antesfòries.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Antesphoria». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 21-XI-2020].
# Sant Andreu Cricket Club

El Sant Andreu Cricket Club és un club de criquet de Barcelona, fundat l'any 2012 per Marta Marzal, veïna del barri de Sant Andreu. L'entitat aplega jugadors de categoria júnior de diverses nacionalitats: Índia, Pakistan, Blangadesh. Al no disposar d'un camp propi, realitza els seus entrenaments en un solar dels terrenys de les antigues casernes de Torras i Bages, propietat del Consorci de la Zona Franca de Barcelona. Entre els seus èxits, destaquen diversos subcampionats de lliga i copa.

## Referències

* ↑ Benvenuty, Luis; Oller, Sílvia. «Las historias del críquet». La Vanguardia, 06-04-2015. [Consulta: 24 setembre 2019].
* ↑ Benavides, Luis. «El Sant Andreu Cricket Club juga a les antigues casernes». El Periodico, 08-04-2014. [Consulta: 24 setembre 2019].
* ↑ «El Sant Andreu Cricket Club, un referent a Barcelona». Ara, 13-05-2015. [Consulta: 24 setembre 2019].
* ↑ «Reportaje - Sant Andreu Cricket Club 2016» (en castellà). RTVE, 09-06-2016. [Consulta: 24 setembre 2019].
# Cisteller de Berlepsch

El cisteller de Berlepsch (Asthenes berlepschi) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de vegetació baixa dels Andes de l'oest de Bolívia, a major alçària que altres espècies del seu gènere.

## Referències

* ↑ «Cisteller de Berlepsch». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Carles Sans López

Carles Sans López (Barcelona, 25 de maig de 1975) és un exjugador català de waterpolo.

## Biografia

Va jugar a la selecció estatal de waterpolo que va guanyar la medalla d'or a les olimpíades d'Atlanta el 1996.

## Clubs

* Club Natació Manresa
* Club Natació Terrassa
* Club Natació Barcelona
* Club Natació Catalunya
* Club Natación Martiánez
* Real Canoe Natación Club

## Títols
### En club com a jugador

* Quatre Lligues d´Espanya
* Quatre Copes del Rei d´Espanya

### Com a jugador de la selecció espanyola

* Medalla d'Or als Jocs Olímpics a Atlanta 1996.
* Campió del món el 2001 a Fukuoka
* Campió del món el 1998 a Perth
* Subcampió dels campionats del món Junior al Caire 1993.

## Enllaços externs

* «Comitè Olímpic Espanyol (COE)», 2008. [Consulta: 13 agost 2008].
* Federació Espanyola de Natació (RFEN). «MEDALLA EXTRAORDINARIA AL MÉRITO DEPORTIVO DE LA RFEN», 2008. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 24 agost 2008].
* Carles Sans a Sports Reference (arxivat)
* Unió de Federacions Esportives de Catalunya. Llibre d'Or de L'Esport Català, 2008. ISBN B-46.155-2008.