OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Johannes Widmann

Johannes Widmann (Cheb, c. 1462 - Leipzig, c. 1505) va ser un matemàtic alemany.

## Vida i obra

Widmann va néixer a la ciutat de Cheb (aleshores anomenada Eger) a la regió de Karlovy Vary; per això, a vegades, de l'anomena Widmann zu Eger. Va estudiar a la universitat de Leipzig entre 1480 i 1485 i, a partir de la seva graduació va ser professor en la mateixa universitat.
Widmann va escriure diverses obres de matemàtiques en llatí i en va imprimir algunes d'elles. En general son obres d'algorismes aritmètics.
El llibre pel qual és més recordat el va imprimir en alemany el 1489 i porta per títol Behende und hupsche Rechnung auf allen kaufmannschaft (Càlcul fàcil i net en tots els negocis). Es tracta d'una aritmètica mercantil, com se'n van imprimir moltes a tot Europa en aquest període. La seva importancia rau en el fet que en ella s'utilitzen per primera vegada els signes més i menys $+,-$ per a significar la suma i la resta de dos nombres.

## Referències

* ↑ Gärdner, 2000, p. 3-4.
* ↑ Gärdner, 2000, p. 6.
* ↑ Gärdner, 2000, p. 33.
* ↑ Deschauer, 2023, p. 72.
* ↑ Kleinman, 2019, p. 148-149.

## Bibliografia

* Deschauer, Stefan. «Die Aufgaben zur Regula Inventionis im Rechembuch des Johannes Widmann von Eger». A: Frank Forster, Torsten Fritzlar, Benjamin Rott (eds.). Probleme sind zum Lösen da (en alemany). WTM, 2023, p. 71-. ISBN 978-3-95987-182-2.
* Фогель, К. «Средневековые купеческие руководства по практической арифметике» (en rus). Историко-математические исследования, Vol. 23, 1978, pàg. 235-249. ISSN: 0136-0949.
* Gärdner, Barbara. Johannes Widmanns »Behende und hubsche Rechenung« (en alemany). Max Niemeyer Verlag, 2000, p. 71-. ISBN 3-484-31222-X.
* Kleinman, Paul. All the Sh*t You Should Have Learned (en anglès). Simon & Schuster, 2019. ISBN 978-1-5072-1241-7.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Johannes Widmann» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Vogel, Kurt. «Widman (Or Weideman Or Wideman), Johannes» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 12 juny 2024].
# Marià Puigllat i Amigó

Dr. Marià Puigllat i Amigó (Tona, Osona, 26 d'agost de 1804 - Roma, 3 de febrer de 1870). Eclesiàstic català, rector del Seminari de Vic i bisbe de Lleida.

## Biografia

Neix a Tona l'any 1804, però quan només tenia 4 anys la família es trasllada a Moià, tot i mantenir vinculacions i casa a Tona fins a la dècada dels 60 del segle xix.
Va cursar estudis primaris de llatí i humanitats als escolapis de Moià, d'on va passar al Seminari de Vic el curs 1821-1822. Va acabar les carreres de Filosofia i Teologia l'any 1830 i es doctorà el 1831. Des d'aquesta data fins al 1850 va fer de professor al Seminari, i en aquesta darrera data passa a ser-ne el rector- Aleshores el seminari assolia el miler d'estudiants.
Un dels mèrits més destacats del Dr. Puigllat fou convertir el seminari de Vic en un prestigiós col·legi de segon ensenyament. Hi va dedicar 40 anys de la seva vida, primer com a sacerdot i més tard com a canonge de la catedral. Aquests grans canvis es veuen amb el pes posterior d'aquesta institució en la renaixença catalana, amb personatges com ara Jacint Verdaguer, Jaume Collell, Martí Genís i Aguilar, Joaquim Salarich i Verdaguer o Narcís Verdaguer i Callís.
El 25 d'octubre de 1861 fou nomenat bisbe de Lleida, i hi fou consagrat 12 d'octubre de 1862. A finals de novembre de 1869 va marxar a Roma per assistir al Concili Vaticà I, convocat pel papa Pius IX. El bisbe moria a Roma el 3 de febrer de 1870.
# Nguyễn Thị Kim Ngân

Nguyễn Thị Kim Ngân (província de Bến Tre, Vietnam, 12 d'abril de 1954) és una líder comunista vietnamita elegida president de l'Assemblea Nacional. Fou ministre de treball, viceministre d'hisenda, el líder de la província de Hải Dương.

## Referències

* ↑ Vietnam Elects First Chairwoman of Parliament
* ↑ Nguyen Thi Kim Ngan elected as NA Chairwoman

## Enllaços externs

* Bà Nguyễn Thị Kim Ngân - Quốc Hội Arxivat 2016-04-01 a Wayback Machine. (vietnamita)
* Nguyên bộ trưởng Nguyễn Thị Kim Ngân Arxivat 2016-04-01 a Wayback Machine. Bộ Lao động - Thương binh và xã hội
* Nữ kiệt phương Nam làm 'quan' đất xứ Đông(vietnamita)
* Dấu ấn "Nữ kiệt xứ dừa" Nguyễn Thị Kim Ngân(vietnamita)
# Lythrypnus pulchellus

Lythrypnus pulchellus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Península de Baixa Califòrnia (Mèxic) i el Golf de Califòrnia.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W. 1896. A check-list of the fishes and fish-like vertebrates of North and Middle America. Rep. U. S. Fish Comm. v. 21 [1895] Append. 5. 207-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii, Estats Units. 332 p.

## Bibliografia

* Bussing, W.A., 1990. New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Disc de marcar

El disc de marcar és un dispositiu mecànic de què estan dotats determinats tipus de telèfons antics per a la Marcació per impulsos.

## Descripció

Consisteix en un disc giratori proveït de deu forats numerats del 0 al 9 en els que l'usuari introdueix el dit per fer girar el disc fins a un límit. Assolit aquest límit, s'allibera el disc que retrocedeix per l'acció d'una molla helicoidal situada al voltant de l'eix de gir, fins que el disc torna a la seva posició original. La culminació d'aquest procediment equival a marcar una de les xifres del número telefònic prement un botó, en els telèfons de botons. Un número telefònic complet es marca repetint el mateix procediment amb cada xifra que el compon, sempre deixant que, marcada una xifra, el disc retorni a la posició inicial, abans de marcar la següent.
En aquest moviment de retrocés, mitjançant una lleva, es produeix l'obertura i tancament de la línia telefònica, també anomenada bucle local o d'abonat, un número de vegades igual al dígit marcat (el 0 origina 10 impulsos). Aquestes obertures i tancaments del bucle són detectats i registrats per la central telefònica i donen lloc a l'accionament dels dispositius de selecció pertinents per tal d'enllaçar a l'usuari que truca amb el destinatari.
La peça giratòria en la qual s'introdueix el dit es denomina caràtula. Algunes caràtules de disc incorporen un porta-etiquetes dins del qual hi ha inserit un cartó, que queda a la vista, i sobre el qual l'abonat al servei telefònic pot anotar el seu número de telèfon.

## Galeria

| Disc de marcar alemany Fe TAp 615. | Model UK. | Ericofon. | Disc de plàstic. |

## Vegeu també

* Microtelèfon
* PTR
* Telefonia
* Telèfon
* Telèfon mòbil
* Prefix telefònic
* Central de commutació
* Marcació per tons
* Marcació per impulsos
* Phoneword

## Referències

* ↑ Fiber Optics Weekly Update. Information Gatekeepers Inc.
* ↑ «A look at the evolution of the Dial Telephone». [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ «When Dials Were Round and Clicks Were Plentiful». Catherine Greenman. Arxivat de l'original el 2007-06-16.
* ↑ «Automatic Telephone or Other Electrical Exchange». United States Patent and Trademark Office.

## Enllaços externs

* Phone-history
# Niacina

La niacina, també coneguda com a vitamina PP o àcid nicotínic, és una vitamina hidrosoluble incolora molt abundant a la natura. Pertany al grup de les vitamines B. La seva fórmula química és C₆H₅NO₂. La designació vitamina B3 inclou l'àcid nicotínic i també un altre compost, l'amida corresponent a aquest àcid (un grup amino -NH₂ substitueix el grup hidroxil -OH): la nicotinamida o niacinamida, que queda amb la fórmula C₆H₆N₂O.
La niacina és part essencial dels coenzims NAD+, NADH, NADP+ i NADPH. A més té un paper important al metabolisme de les cèl·lules i a la producció d'hormones esteroides a la glàndula suprarenal, que tenen a veure amb el creixement.
L'absència o quantitat insuficient de vitamina B3 a la dieta és causant de la malaltia anomenada pel·lagra.

## Diferències fonamentals entre la niacina i la nicotinamida

La niacina i la nicotinamida són ambdues considerades vitamina B3 i el seu comportament quant a vitamina és idèntic. Les dues acabaran a formar part del NAD, NADH+, NADP i NADPH* i en són fonamentals, però les seves altres propietats i funcions dintre de l'organisme són diferents. La diferència fonamental està en el que passa a la conversió de niacina a nicotinamida. Per exemple, la niacina ajuda a reduir el colesterol dolent però la nicotinamida no.

## Fonts alimentàries

La vitamina B3 és abundant a la natura. La forma àcida (niacina, vitamina PP) és més freqüent als vegetals (fruita, llegums, verdures de fulles verdes, tomàquet, pastanaga, espàrrec, bolet, nou, etc.) mentre que la forma amida ho és al món animal (peix blau, aus, fetge, ronyons). L'aminoácid triptòfan, precursor de la niacina, es troba a la carn magra, ous i llet. Com additiu alimentari té la numeració E-375.

## Referències

* ↑ Villalobos, Pilar; Montesinos, Manuel; Roig, Núria; Coto, D. Costa; García, A. Cabacas «Pel·lagra en una adolescent afectada d'anorèxia nerviosa». Pediatria catalana: butlletí de la Societat Catalana de Pediatria, 77, 1, 2017, pàg. 27–29. ISSN: 1135-8831.
# Santiago Marco i Urrútia

Santiago Marco i Urrútia (Tarragona, 1885-Barcelona, 1949) fou un decorador, esmaltador i teòric català.
D'adolescent va marxar a viure a Barcelona, on va aprendre l'ofici de l'esmalt sobre vidre de mans d'Agustí Rigalt. Després d'un viatge a Mèxic per motius personals, on assistí a l'Escola Nacional de Belles Arts, on estudià amb Antoni Fabrés, i treballà al taller del nord-americà Mr. Wenwoor, on treballà en alguna vidriera esmaltada. Tornat a instal·lar a Barcelona el 1908, on es va dedicar al disseny de mobles, esmalts i decoració d'interiors en general. Inicialment treballant a l'estudi de Francesc Vidal. Cap al 1920 creà estudi propi.
Santiago Marco va dirigí les obres d'adaptació i decoració del Parlament de Catalunya, coordinades pel conseller de Governació, Josep Tarradellas i inaugurades el desembre de 1932.
Fou president del Foment de les Arts i el Disseny entre 1922 i 1949.

## Referències

* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 132. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ Catalunya, Parlament de. «Parlament de Catalunya». [Consulta: 7 abril 2019].
# Marlhac

Marlhac (francès Marliac) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 25 agost 2010].
# Nikolaj Pirnat

Nikolaj Pirnat (Idrija, Imperi Austrohongarès, 10 de desembre de 1903 – Ljubljana, Iugoslàvia, 9 de gener de 1948) va ser un pintor i escultor eslovè. Va ser el primer exponent del realisme social a les belles arts eslovenes, exposant les seves pintures a Ljubljana el 1928.

## Biografia

Nikolaj Pirnat, fill de l'escriptor Maks Pirnat, va assistir al liceu de Kranj i a l'institut d'Idrija. Va estudiar durant quatre anys i mig a l'Acadèmia de les Arts de Zagreb, on el 1925 es va graduar d'escultura amb Ivan Meštrović i el 1927 va passar un any a París. El 1928 es va traslladar de Maribor a Ljubljana, on va viure i treballar com a dibuixant al consell de redacció del diari Jutro. Durant la Segona Guerra Mundial va ser empresonat al camp de concentració italià de Gonars el 1942. Aquell any s'hi va establir una escola de pintura eslovena. Un cop tancat el camp arran de l'Armistici entre Itàlia i les forces aliades, va dirigir el departament de propaganda artística dels partisans iugoslaus. Va assolir el grau de capità i va ser guardonat amb l'Ordre de la Germandat i la Unitat i l'Ordre del Mèrit de la Nació. Després de l'alliberament de Belgrad, va ser il·lustrador de Borba. El 1945 va ser nomenat professor titular de dibuix a la recentment creada Acadèmia de Belles Arts de Ljubljana.
És l'autor de l'estàtua de Joan Baptista al centre del pont de Trnovo a Ljubljana. Algunes de les seves obres es troben a les col·leccions del Museu d'Art Modern i al Museu Nacional d'Història Natural, ambdós a Ljubljana, i a la Galeria d'Art de Maribor.

## Referències

* ↑ Plut-Pregelj. Historical Dictionary of Slovenia. Rowman & Littlefield, 2018, p. 514. ISBN 9781538111062.
* ↑ «117 let od rojstva Nikolaja Pirnata» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-06-26. [Consulta: 2 juny 2022].
* ↑ Plut-Pregelj. Historical Dictionary of Slovenia. Rowman & Littlefield, 2018, p. 40. ISBN 9781538111062.
* ↑ Benvenuti, Arturo. Imprisoned: Drawings from Nazi Concentration Camps. Skyhorse, 2017, p. 197. ISBN 9781510706682.
* ↑ «Trnovo Bridge». visitljubljana.com.
* ↑ «MG+MSUM collections: Graphics». Museum of Modern Art, Ljubljana.
* ↑ «Fine Arts Collection». National Museum of Natural History.
* ↑ «Nikolaj Pirnat». Artfacts.
# Lythrypnus phorellus

Lythrypnus phorellus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de Florida i Texas fins a l'Amèrica Central.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W. 1896. A check-list of the fishes and fish-like vertebrates of North and Middle America. Rep. U. S. Fish Comm. v. 21 [1895] Append. 5. 207-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.

## Bibliografia

* Bussing, W.A., 1990. New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Disc golf

El disc golf és un esport de disc volador en el qual els jugadors llancen un disc a un objectiu.
El disc golf es juga mitjançant regles similars al golf, sovint seguint un recorregut on hi ha entre 9 i 18 forats. Els jugadors completen un forat llançant un disc des de la zona de sortida cap a un objectiu i tirant de nou des de la posició d'aterratge del disc fins a assolir l'objectiu. Els jugadors han de completar cada forat i el recorregut general emprant el menor nombre de tirs. El disc golf es juga al voltant de 40 països. A partir del 2018, hi ha més de 115.000 membres actius de la Professional Disc Golf Association (PDGA) a tot el món.

## Referències

* 1 2 «How to Play Disc Golf» (en anglès americà). [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «On Your Own; Connecting a Fairway» (en anglès). The New York Times, 02-07-1990. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «PDGA Player Search» (en anglès). [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «History of Disc Golf – Deaf Disc Golf Association» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2020-01-04. [Consulta: 15 gener 2020].
# New Flame

El MV New Flame és un vaixell ferroveller. Va xocar amb un petrolier enfront de la Punta d'Europa, el cap més meridional de Gibraltar el 12 d'agost del 2007, i acabà parcialment submergit. El vaixell es trencà en dues parts, en desembre del 2007, enmig de nombrosos esforços de recuperació. Després del rescat de la tripulació, el capità fou detingut per haver eixit sense autorització i, més endavant, va ser posat en llibertat sota fiança a l'espera de la investigació sobre les circumstàncies de l'accident.

## La descripció del vaixell

El New Flame mesura 190 metres (623.4 peus) de llargària, 30 metres (98.4 peus) d'amplària i 28 metres (91.9 peus) d'alçària, 16 (52.5 peus) metres dels quals estan baix de la línia d'aigua. Aquest pesa quasi 27,000 tones. En el temps de l'incident aquest tenia una tripulació de 23 i fou posseït per l'empresa grega "Transmar". El vaixell fou construït en juny de 1994 per Daewoo H. I, Corea del Sud i primer anomenat "Skaustrand". Des de 1995 s'anomenava Aditya Gautam i fou posseït per l'empresa índia "Textiles & Industries Ltd" que el va vendre el 2005 a "Transmar" per 22.5 milions de dolars.

## Referències

* ↑ «The company». Transmar Shipping Co S.A. Arxivat de l'original el 17 juliol 2006. [Consulta: 22 agost 2007].
* ↑ «New Flame. Seen here in New York, USA. July, 2007». Shipspotting.com. [Consulta: 22 agost 2007].
# Aurora Mikalsen

Aurora Mikalsen (Kristiansund, 21 de març de 1996) és una futbolista professional noruega que juga com a portera a l'SK Brann Kvinner d'ençà del 2021 i a la selecció nacional de Noruega.
Amb anterioritat va jugar a la FA Women's Super League anglesa als equips del Manchester United i el Tottenham Hotspur.

## Referències

* ↑ «Vi ønsker Aurora Mikalsen velkommen til Sandviken.» (en noruec). Sandviken Toppfotball, 28-07-2021. Arxivat de l'original el 25 d’abril 2022. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ «Kristiansundkeeper Aurora inn på landslaget». , September 19, 2018.
* ↑ AS, TV 2. «Dette er Norges tropp til EM - går for medalje» (en noruec). TV 2, 07-06-2022. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ updated, Jessy Parker Humphreys last. «Norway Women’s World Cup 2023 squad: full 23-player team» (en anglès). fourfourtwo.com, 06-06-2023. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «Man Utd Women announce signing of Aurora Mikalsen» (en anglès). www.manutd.com.
* ↑ «Aurora Mikalsen to depart Manchester United Women» (en anglès). www.manutd.com.
* ↑ «Aurora Mikalsen joins Spurs Women» (en anglès). Tottenham Hotspur.
* ↑ «Spurs Women player update». Tottenham Hotspur.
# Santiago Marrè Burcet

Santiago Marrè Burcet (Calella, 5 de febrer de 1935) és un promotor cultural especialitzat en cinema, president honorífic de l'entitat cultural Foto-film Calella.
Ha estat president de l'entitat cultural Foto-film Calella durant 25 anys fins a la seva jubilació, després de la qual va passar a ser-ne president honorífic. Des del Foto-film ha organitzat des de 1974 la Trobada Internacional de Cinema 9,5, única en el sector, integrada en els darrers anys en el Festimatge de Calella. Per la seva promoció del cinema, l'any 2013 va rebre la medalla d'or de la UNICA – Unió Internacional de Cinematografia Amateur. També ha format part del consell de redacció de la revista local Estela des de 1987 fins a la seva desaparició el 2012.
L'any 2018 va rebre la Creu de Sant Jordi «pel valor incalculable de la seva tasca de creació, recerca, conservació i divulgació d'imatges cinematogràfiques històriques, de gran interès per al patrimoni audiovisual de Catalunya. Organitzador de les Trobades Internacionals de Cinema 9,5 i del Mercat del Col·leccionista, i president honorari de Foto-Film Calella, la seva trajectòria ha obtingut el reconeixement del sector.»

## Referències

* ↑ «Calella fa créixer el Festimatge». El Punt, 04-04-2014.
* ↑ «Medalla d’Or de la UNICA pel calellenc a Santiago Marrè». Foto-Film Calella, 2013.
* ↑ «Empremtes de la revista calellenca Estela». Biblioteca Can Salvador de la plaça de Calella, 2012.
* ↑ «Creu de Sant Jordi per a Santiago Marrè». Ràdio Calella, 17-07-2018.
* ↑ «Santiago Marrè Burcet». Departament de Cultura - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2024].
# Josep Anton Oliveras i Bou

Josep Anton Oliveras i Bou (? - Sant Feliu de Llobregat, 2013) va ser un propietari i polític català, alcalde de Sant Feliu de Llobregat entre 1970 i 1973.
Era un agricultor propietari acomodat. El seu pare havia estat estat assassinat pels revolucionaris durant la Guerra Civil.
Fou bibliotecari del Frente de Juventudes i col·laborador-fundador de Radio Juventud. Va militar activament en el SEU durant els seus estudis inacabats de perit agrònom. Va ser conseller local del Movimiento alguns anys. Presidí l'Acció Catòlica de Sant Feliu i fou membre del Sometent. Durant la dècada de 1960 va fer fortuna venent part de les seves propietats a Sant Feliu i Sant Just Desvern com a sòl edificable i obrí l'únic garatge de la localitat aleshores.
Va ser escollit regidor de Sant Feliu pel terç sindical el 1963 com a representant de la HSLG i va accedir a l'alcaldia l'any 1970. El 1972 va inaugurar una nova escola d'ensenyament general bàsic, a la qual se li donà el nom de «Colegio Modelo» (actualment Escola Falguera), en remembrança d'un altra escola que hi havia hagut 40 anys abans a Sant Feliu. Cessà com a alcalde a petició pròpia el 1973 per motius de salut.
Als anys 80 va ser candidat local d'Alianza Popular i fou president d'honor de la penya taurina "El Cordobés" de Sant Feliu de Llobregat.

## Referències

* ↑ «Josep Anton Oliveras Bou». fetasantfeliu. [Consulta: 26 març 2013].
* 1 2 3 Marín i Corbera, Martí. Els Ajuntaments Franquistes a Catalunya (Política i administració municipal 1938-1979). Lleida: Pagès, Editors, 2000, p. 517. ISBN 84-7935-693-6.
* ↑ Sans, Llorenç «Col·legi Model. Un temps... hi havia un col·legi». Vaivé, 01-03-1989, pàg. 24.
* ↑ «Cuando el río suena... Josep Antoni Oliveras». El Periódico del Llobregat, 17-02-1983, pàg. 8.
* ↑ «Se inauguró el nuevo local social de la peña taurina «El Cordobés»». Butlletí d'informació municipal i ciutadana, 01-12-1980, pàg. 8.