OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ramon Peris-March

Ramon Peris-March (Barcelona, 25 de novembre de 1959) és un actor català.

## Biografia

Des del 1991 treballa al Club Super 3. Fins al 2001 va interpretar el Petri, l'encarregat de rebre els missatges dels 'súpers' en el seu "Petrifax" durant la primera època del club. Després de deixar el personatge va seguir lligat al Club, on ha fet de 'coach' dels actors més joves i ha preparat els espectacles de la Festa dels Súpers.

## Referències

* ↑ «El Petri fa 30 anys: “El nom era pel carrer Petritxol de Barcelona”», 02-03-2022. [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ 324cat. «El Club Super3 estrena compte de Twitter per a grans i petits», 29-11-2020. [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ «L'actor que feia de Petri sorprèn revelant què fa ara i per què es deia així», 03-03-2022. [Consulta: 18 novembre 2023].
# Apep (sistema estel·lar)

2XMM J160050.7-514245, denominat oficiosament com Apep pels seus descobridors, és un sistema de tres estels que conté un estel binari de Wolf-Rayet i una supergegant calenta, localitzat en la constel·lació d'Escaire. Anomenat en honor de la deïtat serp homònima de la mitologia egípcia, el sistema estel·lar està envoltat per un vast complex de vent estel·lar i pols còsmica llançats a l'espai per la ràpida velocitat de rotació de l'estel primari del binari i amb forma de «remolí» per la influència de l'estel secundari. Alguns estudis han conclòs que el sistema és un candidat a generador d'esclats de rajos gamma en la Via Làctia. La inclinació axial de l'estel primari de 30° respecte a la Terra suggereix que una possible explosió de rajos Gamma no afectaria a la vida en aquest planeta.

## Referències

* 1 2 Dacheng Lin «Classification of X-ray sources in the XMM-Newton serendipitous source catalog» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 10-08-2012. DOI: 10.1088/0004-637X/756/1/27.

## Enllaços externs

* Anisotropic winds in a Wolf–Rayet binary identify a potential gamma-ray burst progenitor, de Nature Astronomy
* 2XMM J160050.7–514245 en SIMBAD
# Ducat de Lucca

    Pel ducat longobard de Lucca, vegeu Ducat de Túscia
El Ducat de Lucca fou un estat creat l'any 1815 al nord de la península Itàlica en base els antics dominis de la República de Lucca, annexionada el 1803 per la França de Napoleó Bonaparte, i annexionat al Gran Ducat de Toscana l'any 1847.

## Antecedents

L'any 1815 el Congrés de Viena optà per convertir l'antiga República de Lucca, l'última ciutat estat, al costat de Venècia, Gènova e San Marino, de mantenir una constitució republicana, en un ducat independent sota les mans de la família dels Borbó-Parma.
Els Borbó-Parma, descendent de manera indirecta de la família dels Farnese, històricament havien dominat el Ducat de Parma, Piacenza i Guastalla. Ara bé, amb l'ocupació napoleònica de la península italiana, els ducats parmesans s'integraren a l'estat francès i la família dels Borbó-Parma, fidel a Napoleó Bonaparte, rebé un nou estat, el Regne d'Etrúria.

## Creació del Ducat

Amb l'acabament de les Guerres Napoleòniques els Borbó-Parma foren expulsats de Parma i s'entregà el territori a l'arxiduquessa Maria Lluïsa d'Àustria, segona esposa de Napoleó. Per tal de compensar els Borbó-Parma, el Congrés de Viena creà el Ducat de Lucca, basant-se en l'antiga república abolida l'any 1803, i fou transmès a la infanta Maria Lluïsa d'Espanya, vídua de Lluís I d'Etrúria, i, per tant, matriarca de la família Borbó-Parma.
Les decisions del Congrés de Viena van ser durament i fermament rebutjades per la infanta, que també va induir el seu germà, el rei Ferran VII d'Espanya, a no signar ni l'Acta Final ni el posterior Tractat de París del 1815. L'antiga reina d'Etrúria es va refugiar a la seva residència romana i es va negar rotundament a prendre possessió del nou ducat que li havia estat assignat.
Dos anys més tard les grans potències van trobar un acomodament: Ferran VII va tornar al concert dels estats europeus signant finalment les actes anteriors, i, alhora, un nou tractat col·lateral a l'Acta Final, signat el 10 de juny de 1817, va reconèixer a Maria Lluïsa de Borbón, el seu fill Carles Lluís i els seus descendents barons directes el dret de reversió al Ducat de Parma després de la mort de l'exemperadriu dels francesos. En aquest moment, d'acord amb el que ja ha establert el Congrés de Viena, el ducat de Lucca s'integraria al Gran Ducat de Toscana.
L'octubre de 1847, però, sense ni tan sols esperar la mort de l'antiga emperadriu (que es va produir dos mesos més tard), Carles Lluís, que havia succeït a la seva mare el 1824, va cedir aviat el ducat al gran duc de Toscana Leopold II.
L'any 1860, després d'una incursió militar i un referèndum popular, el Gran Ducat de Toscana, inclòs el Ducat de Lucca, es va integrar al Regne d'Itàlia. Actualment corresponen aproximadament respectivament a la regió italiana de la Toscana, amb capital a la ciutat de Florència, i a la província de Lucca.

## Llista de Ducs de Lucca

* 1815-1824: Maria Lluïsa d'Espanya
* 1824-1847: Carles Lluís de Lucca (Carlo Lodovico, en italià)
# Shirley (Arkansas)

Shirley és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 337 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shirley tenia 337 habitants, 136 habitatges, i 91 famílies. La densitat de població era de 54,4 habitants/km².
Dels 136 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,8% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 18,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.958 $ i la renda mediana per família de 30.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.875 $ mentre que les dones 14.545 $. La renda per capita de la població era de 10.096 $. Entorn del 14,1% de les famílies i el 23,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shirley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shirley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Robinson (cràter)

Robinson és un petit cràter d'impacte lunar que es troba al sud-oest de la plana emmurallada de grans parets del cràter J. Herschel. Es troba en el terreny continental al nord de la Mare Frigoris, en la part nord-oest de la cara visible de la Lluna. Al sud-oest apareix una altra plana emmurallada, la del cràter South.
Aquesta formació només ha estat lleugerament desgastada per altres impactes, i conserva una vora exterior afilada i trets topogràfics ben definits. El material solt de les parets internes s'ha desplomat i acumulat en el fons al voltant del sòl interior, particularment en la meitat occidental. El brocal té una forma aproximadament circular, però presenta petites irregularitats en forma de lleugeres protuberàncies exteriors en el perímetre.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Robinson (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 15 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 15 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Robinson» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-07-07. [Consulta: 15 juliol 2018].
# Teatre Reial Carré

El Teatre Reial Carré (neerlandès: Koninklijk Teatre Carré) és un teatre d'estil nou Renaixentista d'Amsterdam, ubicat a prop del riu Amstel. Quan el teatre va ser fundat el 1887, estava destinat originalment com un edifici de circ permanent. Actualment, és utilitzat principalment per musicals, cabaret, actuacions i concerts.

## Història

El Director de circ alemany Oscar Carré, buscant una ubicació per actuacions de circ a l'hivern, va obrir el Circ Carré el 3 de desembre de 1887. En el començament, fou només un edifici de fusta amb una façana de pedra. En els primers anys, fou només utilitzat a l'hivern, però a partir de 1893, el productor de teatre holandès Frits van Haarlem va portar als mesos d'estiu els espectacles vodevil. Els espectacles esdevenien molt exitosos, per això es va canviar l'edifici del circ per un teatre amb totes les formes de diversió popular. El 1920, va canviar el seu nom a Teatre Carré.
En el segle XX l'edifici era principalment utilitzat per espectacles de vaudeville i revista, i ocasionalment per operetes i òperes italianes. Artistes neerlandesos com Lou Bandy i Louis Davids i altres com la cantant Joséphine Baker o el pallasso Grock van actuar aquí.
Després de la Segona Guerra Mundial, espectacles de revista i circs d'hivern van quedar populars. El 1956, Carré va introduir el teatre musical als Països Baixos amb Porgy and Bess. L'espectacle d'home sol va seguir el 1963, quan Toon Hermans va donar el seu primer espectacle de cabaret com a solista. Al final del 1960s, el teatre estava en perill de ser enderrocat. però per les protestes d'artistes, el municipi d'Amsterdam va rebutjar finalment el permís per l'enderroc. El 1977 el municipi va comprar l'edifici. Dins 1987, al centenari, li va ser concedit el Koninklijk (Reial) i el nom va ser canviat a Teatre Reial Carré. El 2004, el teatre fou completament renovat, mantenint la historica façana i el disseny 'interior.

## Galeria

* Vista des del riu Amstel
* Carré al Light Festival 2013
* Interior del teatre

## Referències

* ↑ Architectenweb > Archipedia: Koninklijk Theater Carré

## Enllaços externs

* web Teatre Carré (neerlandès)
# Kano (desambiguació)

«Kano» té aquests significats:
* Kano, ciutat de Nigèria
* Emirat de Kano, estat africà
* Estat de Kano, estat de Nigèria
* Crònica de Kano, història dels hausses
# Raion de Bòikivske

El raion de Bòikivske (en ucraïnès Бойківський район) és un antic raion de l'óblast de Donetsk d'Ucraïna.
Comprèn una superfície de 1300 km². La capital és la ciutat de Bòikivske. Segons les estimacions, el 2010 tenia una població total de 35.058 habitants. El seu codi KOATUU és 1424800000, el codi postal 87100 i el prefix telefònic +380 6279.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Alonso de Calatayud

Alonso de Calatayud fou un militar espanyol del segle xvii al servei de Felip IV de Castella.
Fill segon de Luis de Calatayud, cavaller de l'orde de Calatrava, i d'Isabel de Calatayud, comtes del Real i senyors de les viles de Catarroja i El Provencio. De nen se li va atorgat l'hàbit de l'orde de Sant Jaume i en créixer va seguir carrera militar al servei de Felip IV de Castella. Va arribar al grau de mestre de camp en un terç d'infanteria. Va acompanyar a Pedro Fajardo de Zúñiga y Requesens, en la campanya de 1640-1641 va dirigir un terç, participant en les batalles de Coll de Balaguer, Cambrils, i Martorell i Montjuïc. El 1642 va ser nomenat governador d'armes de Cotlliure. El 1650 el rei va recompensar-lo amb les comanadories de Zagra i Zenet, de l'orde de Sant Jaume, pels serveis prestats.

## Referències

* 1 2 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). vol. 1. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 49-50.
* ↑ (castellà) Francisco Manuel De Melo, Historia de los movimientos, separación y guerra de Cataluña «Historia de los movimientos, separación y guerra de Cataluña en tiempo de Felipe IV - Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes». Arxivat de l'original el 2010-01-07. [Consulta: 24 juliol 2012].
# Ducat de Los Castillejos

El Ducat de Los Castillejos és un títol nobiliari espanyol creat el 19 de febrer de 1871 pel rei Amadeu I d'Espanya a favor de Joan Prim i Agüero II marquès de Los Castillejos, per elevació del Marquesat a Ducat.
Juan Prim i Agüero, era fill de Joan Prim i Prats, I marquès de Los Castillejos, I comte de Reus, I vescomte de Bruch i de Francisca Agüero i González, I duquessa de Prim, II comtessa d'Agüero.
La seva denominació fa referència a la batalla de Castillejos que es va lliurar l'1 de gener de 1860, durant la guerra amb el Marroc, en represàlia pels atacs dels marroquins contra Ceuta i Melilla, i que va donar lloc a atorgar el marquesat de Castillejos a Joan Prim i Prats.

## Notes

* El Marquesat de Los Castillejos atorgat a Joan Prim i Prats havia estat creat per Isabel II en 1860. Aquest títol, va deixar d'existir en 1871, en ser elevat a ducat, per Amadeu I, amb el nom de Ducat de Castillejos, en la persona de Joan Prim i Agüero, II marquès de Castillejos, II comte de Reus, II vescomte de Bruch.
Aquest primer Marquesat de Castillejos, és diferent i independent a:
* Marquesat de Castillejo, creat en 1847, per Isabel II, per a la seva mitja germana Maria dels Miracles Muñoz i Borbó, filla del segon matrimoni de la Reina Regent Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies.
* Així mateix és independent del Marquesat de Castillejos, creat en 1769, per Carles III, per a Francisco Guardia y Fernández.

## Ducs dels Castillejos

| | Titular | Periodo |
| Creació per Amadeu I |||
| I | Juan Prim y Agüero | 1871-1930 |
| II | Carles Muntadas i Salvadó Prim | 1935-1943 |
| III | Lluís Muntadas i Salvadó Prim | 1943-1953 |
| IV | Carlos Muntadas-Prim i Audhui | 1953-2012 |
| V | Blanca Muntadas-Prim i Desvalls | 2012-actual titular |

## Història dels ducs de Castillejos

* Juan Prim y Agüero (..-1930), I duc de Castillejos, II i últim marquès dels Castillejos (per elevació a Ducat), II comte de Reus, II vescomte de Bruch, Gentilhome Gran d'Espanya amb exercici i servitud del rei Alfons XIII. El títol de duc de Castillejos es va concedir al seu pare, "a títol pòstum", per la qual cosa en haver-se concedit "postmortem", se'l considera a ell com a primer duc. Solter. Sense descendents. Li va succeir el seu renebot (net de la seva germana Isabel Prim i Agüero, II duquessa de Prim:
* Carles Muntadas i Salvadó Prim, II duc de castillejos. Sense descendents. Li va succeir el seu germà:
* Lluís Muntadas i Salvadó Prim, III duc de Castillejos, III duc de Prim.
* Lluís Muntadas i Salvadó Prim, III duc de los Castillejos, III duc de Prim.
* Va casar amb Simone Audhui Giullin. Li va succeir el seu fill:
* Carlos Muntadas-Prim i Audhui, IV duc dels Castillejos
* Va casar amb María Magdalena Desvalls i Madrazo. Li va succeir la seva filla per mort del IV duc:
* Blanca Muntadas-Prim i Desvalls, V duquessa dels Castillejos

## Notes

* ↑ «Ducat de Los Castillejos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Referències

* Reial Carta de Successió del títol en 2012.
* Sol·licitud al títol per part de Blanca Muntadas-Prim
* Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
# Silicur

Un silicur és un compost químic binari format per combinació del silici amb un element menys electronegatiu.
Els silicurs han estat objecte de molt d'estudis amb l'objectiu d'emprar-los en circuits integrats (díodes Schottky, estructures MOS o Metall-Òxid-Semiconductor…). Es poden classificar en dos grups, els metàl·lics i els semiconductors.
Hom ha preparat més de 180 silicurs metàl·lics amb la majoria d'elements metàl·lics de la taula periòdica. Es caracteritzen per la seva estabilitat a altes temperatures i resistència a l'oxidació. La majoria presenten característiques metàl·liques amb baixa resistivitat elèctrica, alguns d'ells (V$_3$Si, Nb$_3$Si, CoSi$_2$, ...{\textstyle V_{3}Si, Nb_{3}Si, CoSi_{2}, ...}) presenten superconductivitat.
Els silicurs semiconductors han sigut estudiats en rutes d'obtenció de nous dispositius, basats en silici, en optoelectrònica i connexions òptiques. Contràriament a l'elevat nombre de silicurs metàl·lics, només se'n coneixen una dotzena de semiconductors (MgSi$_2$, BaSi$_2$, CrSi$_2$, MoSi$_2$, WSi$_2$, {\textstyle MgSi_{2}, BaSi_{2}, CrSi_{2}, MoSi_{2}, WSi_{2}, } MnSi$_{2−x}$, ReSi$_{2−x}$, βFeSi$_2$, Ru$_2$Si$_3$, OsSi$_2${\textstyle \quad MnSi_{2-x}, ReSi_{2-x}, \beta FeSi_{2}, Ru_{2}Si_{3}, OsSi_{2}} i Ir$_3$Si$_5${\textstyle Ir_{3}Si_{5}}).

## Referències

* 1 2 3 Adachi, S. The Handbook on Optical Constants of Semiconductors: In Tables and Figures. World Scientific, 2012. ISBN 9789814405973.
* 1 2 Borisenko, V. Semiconducting Silicides: Basics, Formation, Properties. Springer Science & Business Media, 2013. ISBN 9783642596490.
# Rickard Dahl

Rickard Dahl (Landskrona, 5 d'agost de 1933 - 8 d'agost de 2007), a vegades escrit Richard Dahl, fou un atleta suec, especialista en el salt d'alçada, que va competir a finals de la dècada de 1950. La seva efímera carrera va quedar marcada per la sorprenent victòria en la prova del salt d'alçada al Campionat d'Europa d'atletisme de 1958, on va establir un nou rècord suec amb 2,12 metres. En aquesta competició va superar a Jiří Lanský i Stig Pettersson. Per aquesta actuació va ser guardonat amb la medalla d'or Svenska Dagbladet. També guanyà una medalla de bronze al Festival Mundial de la Joventut i els Estudiants de 1959.
Després de retirar-se de la competició, passà a exercir de periodista esportiu per al diari Länstidningen Södertälje, i més tard pel Nordvästra Skånes Tidningar.

## Millors marques

* Salt d'alçada. 2,12 metres (1958)

## Referències

* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* 1 2 «Stora Grabbar». [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ «World Student Games (UIE)». [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Vem är det 33.1977. (en suec). 33.1977, 1976, p. 196. ISBN 91-1-766022-X.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 5 desembre 2021].
# Màlik-Xah III

Muin al-Din Malik Xah III ibn Mahmud ibn Muhammad ('Màlik-Xah III, + 1160) fou sultà seljúcida (1152-1153) fill de Mahmud II ibn Muhàmmad ibn Màlik-Xah. A la mort del seu oncle Masud ibn Muhàmmad sense hereus fou proclamat sultà per lamir Khass Beg Arslan i l'atabeg Ildegiz de l'Arran i tenia tanmateix el suport de quasi tots els amirs de l'Azerbaidjan.
Es va mostrar totalment incapaç i el califa abbàssida al-Muqtafí va poder recuperar bona part del seu antic poder i alliberar-se de la influència seljúcida. El 1153 els amirs el van deposar i el van substituir pel seu germà Muhammad II ibn Mahmud. Fou tancat en una presó però es va poder escapar i vers el 1056 va rebre del seu germà el govern de Fars. Va morir a Isfahan el 1060.

## Referències

* C. E. Bosworth, Cambridge History of Iran
# Tarantel·la

La tarantel·la és un ball tradicional ràpid i alegre originari del sud d'Itàlia. N'existeixen diverses versions locals, com la napolitana, la calabresa o la de Montemarano (Campània); i de vegades hom pot incloure dins de la tarantel·la altres balls del sud d'Itàlia emparentats amb ella, com la tammurriata de Campània, la viddaneddha de Reggio Calabria o la pizzica del Salent (Pulla). El fet que el nom d'aquest ball particular pugui agrupar també genèricament d'altres s'explica perquè va ser molt popular i gairebé un símbol al Regne de les Dues Sicílies al segle xix, de manera que, en aquella època, algunes persones van començar a anomenar amb aquest nom, que era el que estava de moda i era conegut arreu, a altres balls i danses semblants. En aquell segle, una tarantel·la estilitzada va incloure's a la dansa clàssica.
Avui dia encara és popular al sud d'Itàlia, i per exemple es balla regularment a les trobades de balls tradicionals i populars que es fan a la plaça del Rei de Barcelona.

## Etimologia

Una antiga llegenda diu que el nom d'aquesta dansa tradicional pot provenir d'«aranya tarant» o «taràntula», però no és clar si és pels moviments que produeix una persona que fuig, o que acaba de ser picada per aquesta, o bé per un suposat origen sanador d'aquest ball, alguna manera de curar-la o de fer suportar millor el dolor en una mena de dansa-teràpia.
Una altra versió situaria l'origen del nom del ball a Tàrent, o en algun altre lloc més imprecís de la Pulla, on hi ha una cultura popular pròpia força desenvolupada amb, per exemple, una llengua, el tarandine, i que té un tipus de música tradicional que antigament es deia tarantedde.

## Indumentària

La indumentària tradicional consta de, per a les dones, una camisa àmplia blanca, un davantal blanc o clar, un cosset negre i una faldilla àmplia amb vol, generalment de colors vius i decorada amb una, dues o tres franges horitzontals en un color que contrasti, sovint negres, al baix. Els homes porten mitges i camisa blanques, armilla habitualment negra o fosca, pantalons d'un color viu i faixa en un color que contrasti. Els ballarins poden fer anar castanyoles o, molt més habitualment, una pandereta amb picarols, que pot estar adornada amb cintes llargues de colors vius.

## Referències

* ↑ La tarantel·la napolitana Recopilació d'informació en forma de text, fotos, vídeos i documents sonors d'un ballarí de la plaça del Rei de Barcelona. En aquesta plaça es reuneixen setmanalment professionals, aficionats i públic en general de diversos països per a ballar, investigar i intercanviar coneixements sobre les seves danses tradicionals. (català) (castellà) (italià)
# Kanokon

Kanokon (かのこん) és una novel·la lleugera japonesa escrita per Katsumi Nishino, i il·lustrada per Koin. La primera novel·la fou llançada el 31 d'octubre de 2005, i fins a febrer de 2008 consta de deu volums publicats per Media Factory baixa la seua etiqueta MF Bunko J. Fou adaptat a un manga per Rin Yamaki publicant-se en la revista seinen Monthly Comic Alive des de 27 de juny de 2006, també per l'editora Media Factory. Un drama CD fou llançat el 28 de març de 2007. Una sèrie d'anime fou estrenada el 5 d'abril de 2008 i és produïda pels estudis Xebec. A més eixí una novel·la visual amb el títol de Kanokon Essui desenvolupada per 5pb i distribuït per a la PlayStation 2 el 31 de juliol de 2008. La història segueix la vida de Kouta Oyamada i les xiques rabosa i llop que estan darrere d'ell.

## Referències

* ↑ «Kanokon Romantic Comedy Light Novels Adapted for Anime» (en (anglès)).