OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont de Martís

El Pont de Martís és una obra d'Esponellà (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un pont de pedra que travessa la riera que surt de l'estany d'Espolla i les basses de Martís, serveix o servia d'antic pas que anava a Usall i al Fluvià des de Martís. Està format per un arc de punt rodó o volta de canó i dos passos d'aigua de secció quadrada i simètricament disposats a cada banda de la volta, a les vores hi ha una barana baixa de pedra que segueix el perfil triangular del pendent del pont. A la riba nord de la riera i quasi a l'extrem nord-oest del pont hi ha una creu de terme.

## Referències

* ↑ «Pont de Martís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Plaisance (barri de París)

El barri de Plaisance (Quartier de Plaisance, en francés) és el 56é barri administratiu de la ciutat de París, dins del 14é districte de la capital francesa.

## Situació

El barri de Plaisance es troba a la zona occidental del 14é districte de París. Pel nord, fita amb el barri de Montparnasse, pels volts de l'Estació Montparnasse. Per l'est, limita amb el barri del Petit-Montrouge. Pel sud, i ja fora de París, fita amb la comuna de Malakoff (Alts del Sena). Per l'oest, limita amb els barris de Saint-Lambert i Necker, dins el 15é districte.
# Portada/article juliol 10
## Manifestació «Som una nació. Nosaltres decidim»

La Manifestació «Som una nació. Nosaltres decidim» (també anomenada del 10-J) va ser una demostració col·lectiva en contra de la resolució del recurs d'inconstitucionalitat efectuat pel Tribunal Constitucional sobre el text de l'Estatut de Catalunya, realitzada a Barcelona el 10 de juliol del 2010 sota el lema "Som una nació. Nosaltres decidim" amb el suport de la majoria dels partits polítics representats al Parlament de Catalunya (excepte pel PPC i C's), així com dels sindicats i prop de 1.600 entitats.
La manifestació, la més multitudinària de la història de Catalunya fins a aquella data, la qual va aplegar entre 1,1 milions de persones segons la Guàrdia Urbana i 1,5 segons Òmnium Cultural, va ser un clam per la independència i el dret del poble de Catalunya a decidir el seu futur.
# Pitó (sàtrapa de Bactriana)

Pitó (en grec antic Πείθων) fill de Sosicles, va ser un militar macedoni del temps d'Alexandre el Gran.
Alexandre li va donar el comandament de Zariaspa amb la satrapia de Bactriana, on s'havien establert uns invàlids macedonis de la guàrdia reial, amb un petit cos de mercenaris. Flavi Arrià diu que custodiava també la propietat reial a Zariaspa.
El cap de la resistència, Espitàmenes, va irrompre a Bactriana i es va dirigir a Zariaspa i Pitó va reunir totes les seves forces i va sortir per enfrontar-se amb l'enemic al que va sorprendre i al que va arrabassar el botí que havien fet en el seu camí; però a la tornada Espitàmenes el va sorprendre i molts dels seus homes van morir. Ell mateix va ser ferit de gravetat i va caure en poder de l'enemic.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Peithon». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 19 maig 2022].
# Pitó d'Abdera

Pitó d'Abdera (en llatí Python, en grec antic Πύθων fou un dels dirigents de la ciutat d'Abdera.
Va entregar la ciutat a Èumenes II de Pèrgam en un acte de traïció. Una vegada ho va haver fet, va tenir seriosos remordiments potser per no obtenir el resultat esperat, i finalment el fet va ser indirectament la causa de la seva mort.

## Referències

* ↑ 3.Python a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 629
# Pitó d'Enos

Pitó d'Enos (grec antic: Πύθων Αἴνιος, llatí: Python) fou un filòsof peripatètic grec nadiu d'Enos, a Tràcia.
Més que per la seva filosofia es va destacar per ser la persona, que juntament amb el seu germà Heraclides, va matar el rei dels odrisis Cotis I el 358 aC, en revenja per alguna cosa que el rei havia fet al seu pare. Els dos assassins van rebre d'Atenes la ciutadania atenenca i corones d'or. Segons Plutarc els dos germans havien estat deixebles de Plató.

## Referències

* ↑ 2.Python a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 630
# Pontifícia Universitat Catòlica de Minas Gerais

La Pontifícia Universitat Catòlica de Minas Gerais (Pontifícia Universidade Católica de Minas Gerais, PUC-MG) és una universitat privada del Brasil.
La universitat fou creada el 1958, a Belo Horizonte, a l'estat de Minas Gerais, al Brasil, i és la més gran i la més antiga universitat de l'estat.

## Referències

* ↑ pucminas.br Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine., PUC Minas en xifres
* ↑ http://www.pucminas.br/destaques/

## Enllaços externs

* Pontifícia Universidade Católica de Minas Gerais
# Plaça de la Verge (Blanes)

La plaça de la Verge és una obra del municipi de Blanes (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Plaça d'ús vianant entre el creuament dels carrers del Raval, Valls i de la Verge. Té unes dimensions properes als cent metres quadrats, amb cinc arbres i un fanal central. Consta de tres elements a ressaltar: la fornícula de la Verge, la porta medieval i els porxos i taulells del peix.
Pel que fa a la fornícula, és de les més grans del poble. Té una protecció de vidre i està decorada amb dos fanals sobre l'emmarcament de mig punt amb motllures i pilastres. La fornícula forma la part superior de la porta medieval i uneix els dos edificis separats pel carrer de la Verge. Sobre la Verge tenim una cornisa emmotllurada de còncaus i convex coronat per una mena d'urna ornamental.
Quant a la porta, era l'antiga entrada nord de la Vila. Està formada per una doble arcada de mig punt amb grans dovelles i brancals de pedra que es completava amb una porta que baixava de dalt a baix.
Finalment, els porxos i el taulell de venda de peix consten d'unes arcades de mig punt amb pilars quadrats i massissos, sobretot als extrems, coberts amb volta d'aresta rebaixada i arcs feixons d'unió amb l'edifici. Entre pilars, de senzilles motllures, hi ha un taulell de mig metre amb desguassos i lleugera inclinació cap a l'exterior.

## Història

El 1936 la imatge de la Verge es va salvar de la destrucció per romandre amagada i, posteriorment fou restaurada per l'artista blanenc Narcís Oliva. Les devotes principals d'aquesta imatges eren les dones embarassades, que s'encarregaven que no li faltés llum perquè els parts anessin bé.
La porta de la plaça de la Verge és un dels pocs vestigis del recinte emmurallat de la vila de Blanes. El 1381, per encàrrec de Bernat de Cabrera, es va refer la muralla i es van obrir nous portals sota planejaments del mestre d'obres Arnau Bargués. Actualment el portal queda inserit al mig de la ciutat. El gran taulell del peix està datat amb una inscripció de 1901 i va funcionar com a espai de venda fins als anys seixanta. Es van construir sota la porxada de la casa del carrer del Raval 20 que, actualment, és una terrassa d'un bar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Plaça de la Verge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Patrice Felix Tchicaya

Patrice Felix Tchicaya és un fotògraf de moda nascut a París el 1960, amb arrels familiars congoleses. De ben jove va anar a viure a Londres, on de seguida va introduir-se dins del món de la moda. A més a més de Londres, Tchicaya també ha treballat com fotògraf de moda a Nova York i París, ciutat on viu i treballa actualment. L'àmbit de creació de Patrice Felix Tchicaya inclou també el vídeo, les instal·lacions, la poesia i la composició sonora-musical. L'obra de Tchicaya s'ha exposat en diferents mostres internacionals, inclouent “Àfrica Remix”, a Johannesburg (2007); Tokyo (2006), Estocolm (2006), París (2005), Londres (2005) i Dusseldorf (2004) i “Black Paris”, a Bayreuth (2006).

## Referències

* ↑ «Patrice Felix Tchicaya». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Nina Jäckle

Nina Jäckle (Villingen-Schwenningen, 20 de maig de 1966) és una escriptora alemanya.

## Biografia

Nina Jäckle nasqué a la Selva Negra el 1966, visqué a Stuttgart i després de deixar l'institut assistí a diversos centres d'ensenyaments de llengües a la Suïssa francòfona i a París. La seua intenció era traduir literatura francesa, però es decidí a escriure.

## Obres

* Damit sich die Tage unterscheiden, teatre radiofònic, Ràdio Bremen, 1995.
* Der Gewitterkoffer, teatre radiofònic, Ràdio Bremen, 1996.
* Auf dem Platz donis Dorfes, teatre radiofònic, Ràdio Bremen, 1996.
* In einem Wort, teatre radiofònic, ORF 1, 1999.
* Es gibt solche, relats, Berlin Verlag, 2002. ISBN 3-8333-0103-1.
* Noll, novel·la, Berlin Verlag, 2004. ISBN 3-8270-0543-4.
* Auf allen Sendern, stündlich, teatre radiofònic, 2005.
* Gleich nebenan, novel·la, Berlin Verlag, 2006. ISBN 3-8270-0654-6.
* Hanne, teatre radiofònic, DSR, Suïssa, 2006.
* L'instant choisi, novel·la, París, 2007.
* Warten, relat, 2008.
* Das möblierte Zimmer, curtmetratge, 2009, guió i direcció.
* Nai, oder was wie sota ist, relat, Klöpfer & Meyer, 2010.
* Sevilla, novel·la, Berlin Verlag, 2010.
* Zielinski, novel·la, Klöpfer & Meyer, 2011, ISBN 978-3-86351-002-2.
* Einer der Tage, curtmetratge, 2012.
* Der lange Atem, novel·la, Klöpfer & Meyer, Tubinga, 2014. ISBN 978-3-86351-077-0.
* Warten. Narració. Kunststifter Verlag, 2014. ISBN 978-3942795241.
* Stillhalten. Novel·la. Klöpfer & Meyer, Tübingen, 2017, [[Special:BookSources/9783863514518|ISBN 978-3-86351-451-8.]]

## Beques, premis i distincions

* Premi promocional GEDOK (1995)
* Premi promocional d'Hamburg per a literatura (1996)
* Participació en el concurs Ingeborg Bachmann (2002)
* Beca d'estada Alfred Döblin, Berlín (2003)
* Beca de treball del Deutscher Literaturfonds (2003)
* Beca Monestir Cismes (2004)
* Beca de treball literari de l'estat federat de Baden-Württemberg (2005)
* Premi en el 6é concurs de teatre radiofònic de Karlsruhe (2004) per l'obra "Auf allen Sendern, stündlich"
* Beca de literatura en la Fundació Künstlerdorf Schöppingen, Rin del Nord-Westfàlia (2004)
* Beca de la Casa Heinrich Heine de la ciutat de Lüneburg (2007)
* Cronista de la ciutat de Schwaz
* Membre del club PEN d'Alemanya des de 2008
* Beca de literatura en la Fundació Künstlerdorf Schöppingen (2009)
* Cronista del castell de Beeskow (2009)
* Premi del jurat i Os d'or en el Festival de Cinema d'Ebensee (2010)
* Diana d'or i premi al millor guió en el festival cinematogràfic de Klopeiner See (2010)
* Beca de literatura Herrenhaus Edenkoben (2010)
* Beca de la Casa de la Literatura d'Aargau (2012)
* Beca de literatura de l'estat Lliure de Baviera (2012)
* Beca de literatura "La Verdine" del Centre nacional del llibre (2013)
* Beca de treball del Deutscher Literaturfonds (2013)

## Referències

* ↑ Recensió en el FAZ sobre la novel·la Sevilla, el 8 de desembre de 2010.
* ↑ Das Phantom in der Kiste. En: FAZ. 13 de juliol de 2011, p. 30.
* ↑ Recensió sobre Der lange Atem, WDR3, consultada el 6 d'agost de 2014.
# No identificat

No identificat (títol original en romanès, Neidentificat) és una pel·lícula de thriller romanesa del 2020 dirigida per Bogdan George Apetri, protagonitzada per Bogdan Farcaș, Dragos Dumitru, Vasile Muraru, Ana Popescu, Kira Hagi i Andrei Aradits. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Referències

* ↑ Petrache, Paul. «Thriller-ul românesc care te face, în sfârșit, să apreciezi filmele făcute la noi», 21-07-2022. [Consulta: 29 desembre 2022].
* ↑ Ide, Wendy. «‘Unidentified’: Tessaloniki Review», 08-11-2020. [Consulta: 29 desembre 2022].
* ↑ Talbot-Haynes, Michael. «UNIDENTIFIED», 15-09-2022. [Consulta: 29 desembre 2022].
* ↑ «Unidentified». Goita què fan, ara!. [Consulta: 1r maig 2023].
# Nowata

Nowata és l'única ciutat i seu del Comtat de Nowata a l'estat d'Oklahoma dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Nowata tenia 3.971 habitants, 1.622 habitatges, i 1.026 famílies. La densitat de població era de 494,6 habitants per km².
Dels 1.622 habitatges en un 28,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,5% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.835 $ i la renda mediana per família de 31.836 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.556 $ mentre que les dones 18.989 $. La renda per capita de la població era de 12.633 $. Entorn de l'11,6% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nowata». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nowata». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Neferthenut

Neferthenut, o Nofrethenut, (Nfrt ḥnwt, "bella dama") va ser una reina egípcia de la XII Dinastia. Era probablement una esposa de Senusret III.

## Notícies

Neferthemut en jeroglífic :
Fins ara només se la coneix pel sarcòfag i fragments de relleus de la capella trobats al costat de la seva piràmide. Aquesta piràmide (originàriament de 16.8 x 16.8 m de base i segurament la mateixa mida d'alçada) i capella, formaven part del complex piramidal de Senusret III a Dashur. La posició de la seva tomba, al costat de la piràmide del rei Senusret III, és un dels elements que fa pensar que fos seva esposa.
Van trobar la seva tomba saquejada; l'arqueòleg francès Jacques de Morgan, que la va excavar el 1894, només hi va trobar dos caps de maça. Per la seva banda, l'egiptòleg alemany Dieter Arnold, que va tornar a excavar el complex piramidal i la tomba de la reina, va assenyalar la baixa qualitat de la inscripció del seu sarcòfag, que contrasta amb els sarcòfags d'altres dones reials enterrades al costat de la piràmide, cosa que suggereix que la reina no hauria estat enterrada aquí des del principi. En una altra cambra sota la piràmide hi ha un segon sarcòfag sense inscripció.

## Títols

Neferthenut duia els títols següentsː
* Esposa del Rei (ḥmt-nỉswt)
* La que du la Corona Blanca (ẖnm.t-nfr-ḥḏ.t)
* Princesa eterna (ỉrỉỉ.t-pˁt)
* La que veu Horus i Seth (m33t-ḥrw- stš).

## Referències

* 1 2 de Morgan, 1895, p. 54.
* ↑ Arnold, 2001, p. 61-63, pl. 119.
* ↑ Grajetski, 2005, p. 34.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Arnold, D. The Pyramid Complex of Senwosret III at Dahshur, Architectural Studies (en anglès). Nova York: Metropolitan Museum of Art, 2001. ISBN 978-0300089301.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetski, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: a hieroglyphic dictionary (en anglès). Londres: Golden House Publications, 2005. ISBN 0954721896.
* de Morgan, J. Fouilles à Dahchour (mars-juin 1894) (en francès). Viena: A. Holzhausen, 1895.
# Neòfit VII de Constantinoble

Neòfit VII (en grec Νεόφυτος Ζʹ) va ser patriarca de Constantinoble dues vegades, la primera de l'any 1789 al 1794 i la segona del 1798 al 1801.
Va néixer a Esmirna, on va tenir una educació molt acurada. Nomenat metropolità de Maronea l'any 1771, va succeir com a patriarca de Constantinoble a Procopi I l'any 1789. Va governar l'església amb equanimitat, però es va veure obligat a dimitir l'1 de març de 1794. Va ser reelegit el 1798, i el 1801 va marxar ca al Mont Atos. Durant el seu patriarcat va rehabilitar el Liceu Privat Grec de Fener, i va fundar diverses escoles.

## Referències

* ↑ «Νεόφυτος Ζ´» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 14 agost 2023].
# Nycticeius cubanus

Nycticeius cubanus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids, endèmica de l'oest de Cuba. Es tracta d'una espècie petita, fins i tot més petita que el seu congènere Nycticeius humeralis. És una espècie insectívora, encara que és poc el que es coneix del seu comportament i la seva dieta.

## Referències

* ↑ Simmons, Nancy B. «Order Chiroptera». A: Wilson, Don E.; Reeder, DeeAnn (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 462. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494. (anglès)
* 1 2 Nycticeius cubanus. UICN 2010. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN (anglès), edició 2010, consultada el 20 octubre 2010.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Nyctidromus

Nyctidromus és un gènere d'ocells de la família dels caprimúlgids (Caprimulgidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 3.4, 2013) aquest gènere està format per dues espècies:
* enganyapastors pauraque (Nyctidromus albicollis).
* enganyapastors d'Anthony (Nyctidromus anthonyi).
# Nuncarga

Nuncarga és un petit llogaret del terme municipal de Peramola. Es troba al peu del Tossal de Nuncarga, a 500 m d'altitud. Està situat al sector meridional del terme, a la dreta del riu Segre i a l'esquerra del torrent Salat.
Nuncarga es caracteritza pel seu enclavament, enmig de la vall fèrtil del Segre i emmurallat per belles muntanyes, que el situen de manera privilegiada en el territori.

## L'entorn i el paisatge

L’entorn de Nuncarga, atenent al Catàleg de paisatge de l’Alt Pirineu i Aran, destaca per trets distintius com:
* Paisatge mediterrani continental solcat per la verda vall del Segre.
* L’horta i els conreus a banda i banda del riu Segre, combinats amb l’abundant vegetació de ribera i amb el retall en el cel dels cingles calcaris que determinen el final del congost del Segre. L’estructura d’aquest mosaic agroforestal de la plana agrícola confereix notables contrastos cromàtics estacionals.
* Paisatge agrícola dinàmic i ben conservat.

## L'església

L'església de Nuncarga té com a patrona Santa Llúcia. Aquesta apareix documentada per primera vegada l'any 1279. Ha estat sota diverses advocacions com Nostra Senyora del Roser, Santa Maria del Pla i finalment Santa Llúcia. És un edifici d'una sola nau, coberta amb volta de canó, de secció semicircular i reforçada per dos arcs torals, i amb la capçalera trevolada a llevant. El 1940 es va ensorrar el campanar de cadireta de dos ulls, juntament amb la rectoria; els dos edificis formaven un conjunt monumental. Més tard, es va construir un campanar d'espadanya d'un sol ull, situat a ponent. La porta s'obre a la façana sud, amb un arc adovellat.

## Referències

* ↑ Catalunya, Observatori del Paisatge de. «Observatori del Paisatge - Coedicions - Catàleg de paisatge. Alt Pirineu i Aran». [Consulta: 25 novembre 2022].
# OCM

OCM té els següents significats:
* Orquestra Camera Musicae, orquestra amb seu a Tarragona
* Orquestra de Cambra de Mallorca, orquestra de cambra creada el gener del 2017 a Mallorca
* Organització civil i militar, moviment inclòs dins de la Resistència francesa durant la Segona Guerra Mundial
* Organitzacions Comunes de Mercat, conjunt de normes en el marc de la Política Agrícola Comuna de la Unió Europea
* Òptim climàtic medieval, període de clima excepcionalment càlid que es donà a l'hemisferi nord entre els segles x i xiv
# OCP

OCP té els següents significats:
* Obra del Cançoner Popular, institució històrica per a la salvaguarda de la música popular dels Països Catalans, fundada a Barcelona
* Orquestra de Cambra Portuguesa, orquestra de cambra amb seu a Oeiras (Portugal)
* Omni Consumer Products, corporació fictícia protagonista de la saga RoboCop
* OCP Construccions (de l'acrònim format per les dues empreses fusionades OCISA i Construccions Padrós), empresa espanyola de construcció, integrada actualment a Actividades de Construcción y Servicios
* Office Chérifien des Phosphates, primera empresa mundial productora de fosfats, amb seu a Casablanca, al Marroc
* Oregon Catholic Press, editorial litúrgica amb seu a Portland (Oregon), als Estats Units
* Píndola anticonceptiva (del seu nom en anglès Oral Contraceptive Pill), mètode anticonceptiu femení administrat per via oral
* Operational Camouflage Pattern, patró digital de camuflatge utilitzat per l'exèrcit dels Estats Units
# Nèstor de Laranda

Nèstor de Laranda (en grec antic: Νέστωρ, llatí: Nestor) fou un poeta èpic grec suposadament nascut a Laranda a Lícia, segons la Suïda, mentre que Estrabó diu Laranda de Licaònia. Va viure en el regnat de l'emperador Septimi Sever, que va regnar de l'any 193 al 211.
La Suïda l'anomena poeta èpic. Esteve de Bizanci diu que va escriure un poema titulat Ἀλεξανδρείας (Fets d'Alexandre). Se'l considera el pare del poeta Pisandre de Laranda. Eustaci de Tessalònica li atribueix també una Odissea que va escriure λειπογράμματον (sense respectar la gramàtica, substituint la ς per una τ a tot arreu). La Suïda també el fa autor d'una Ilíada on va eliminar en cada cant la lletra que li donava títol: al primer llibre, α, no va utilitzar aquesta lletra; al segon, β, va prescindir d'aquesta, i així successivament. Es considera que va escriure Μεταμορφώσεις (Metamorfosis). Quatre fragments d'aquest autor figuren a l'Antologia grega. El quart epigrama retreu a alguns poetes el que vulguin escriure poemes sobre art quan n'estan poc qualificats. L'última línia la va recollir Erasme al proverbi Equitandi peritus ne canas ("El que sap muntar a cavall no canta").

## Referències

* ↑ 1.Nestor of Laranda a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1170