OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Neoperla osage

Neoperla osage és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba als Estats Units: Arkansas, Illinois, Iowa, Indiana, Missouri i Oklahoma.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Lentz, 1988. Ann. ent. Soc. Amer. 81(3):372.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Garland County, Arkansas (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Illinois (anglès)
* ↑ Illinois Natural History Survey (anglès)
* ↑ The University of Iowa (anglès)
* ↑ Biological Criteria for Streams of Missouri (anglès)
* ↑ Aquatic Macroinvertebrates Collected from Thirty-two Missouri Ozark Streams (anglès)
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Insect Endemism in the Interior Highlands of North America (anglès)
* ↑ DeWalt, R.E. i S.A. Grubbs, 2011. Updates to the Stonefly Fauna of Illinois and Indiana. Illiesia, 7(3):31-50. «PDF».
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Discover Life
# Port-Launay

Port-Launay (en bretó Meilh-ar-Wern) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 503 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | - | 778 | 858 | 926 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 898 | 944 | 1.329 | 1.140 | 1.115 | 1.115 | 1.147 | 1.062 | 1.063 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1.006 | 1.069 | 953 | 829 | 800 | 700 | 668 | 756 | 616 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 648 | 599 | 543 | 505 | 395 | 464 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean Coleno | |
| 2008- | Michel Caro | |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr
# Expedició 19

L'Expedició 19 va ser la dinovena estada de llarga durada a l'Estació Espacial Internacional (ISS). Aquesta expedició va ser llançada el 26 de març de 2009, a les 11:49 UTC a bord d'una nau espacial Soiuz TMA-14. L'Expedició 19 va ser l'última expedició de tres membres, abans de l'augment de tripulació a sis membres amb l'Expedició 20.
Aquesta expedició va ser comandada pel Coronel de les Forces Aèries Russes Guennadi Pàdalka. En el 31 de març de 2009, Pàdalka va plantejar una qüestió sobre l'ús compartit de les instal·lacions, com ara equips d'exercicis i lavabos. En Pàdalka afirma l'aprovació inicial de no utilitzar equips d'exercici de propietat del govern americà. Els membres russos i americans van ser informats per utilitzar només els seus propis lavabos i no compartir les racions. El resultat va ser una disminució general de la moral a l'estació.

## Tripulació

| Posició | Tripulant |
| Comandant | Guennadi Pàdalka, RSA Tercer vol espacial |
| Enginyer de vol 1 | Michael Barratt, NASA Primer vol espacial |
| Enginyer de vol 2 | Koichi Wakata, JAXA Tercer vol espacial |
| Comandant de reserva | Jeffrey Williams, NASA (per en Barratt) |
| Enginyer de vol 1 de reserva | Maksim Surayev, RSA (per en Pàdalka) |
| Enginyer de vol 2 de reserva | Soichi Noguchi, JAXA (per en Wakata) |

## Referències

* ↑ NASA (2009) NASA-Expedition 19 NASA
* ↑ 'Toilet row' lowers space morale. BBC News. 31 March 2009
* ↑ NASA. «NASA Assigns Crews for STS-127 and Expedition 19 Missions». NASA, 2008. Arxivat de l'original el 2017-06-08. [Consulta: 20 febrer 2013].

## Enllaços externs

* NASA Expedition 19 Main Page
* NASA's Space Station Expeditions page
* Expedition 19 Photography Arxivat 2008-03-03 a Wayback Machine.
# Hipermnestra (desambiguació)

«Hipermnestra» té aquests significats:
Segons la mitologia grega, Hipermnestra pot fer referència a:
* Hipermnestra: Filla de Dànau
* Hipermnestra (Filla de Testi): Filla de Testi.
* Hipermnestra o Mnestra: Filla d'Erisícton
# Josep Ciurana i Maijó

Josep Ciurana i Maijó (Torroja, Priorat, 1878 - Barcelona 1960) va ser un escriptor i polític català.
Als 4 anys, la seva família es traslladà a Reus, on va cursar els estudis primaris i el batxillerat. Es llicencià en Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona i guanyà la càtedra de literatura a l'Institut d'Albacete, més tard obtingué la càtedra a l'Institut de Lleida i després als instituts barcelonins Menéndez y Pelayo, Milà i Fontanals i Joan Maragall. Va ser fundador i primer director dels dos darrers. Guanyà la càtedra a Reus, on anà a viure el 1915. Col·laborador periodístic en diaris de tendència catòlica i dretana, va ser director del Semanario Católico de Reus des del 1901, i el 1911 va ser-ho del Diario de Reus, també d'ideologia conservadora.
Amb molta facilitat per l'escriptura, va dedicar-se a la novel·la, amb uns 22 títols, dels que potser destaca Reusenca (Reus: Tip. Sanjuán Germans, 1909), i obres de teatre, que es representaven majoritàriament al teatre del Patronat Obrer de sant Josep de Reus. També va publicar diversos llibres relacionats amb les assignatures que impartia als instituts: d'història de la literatura, de preceptiva literària i de gramàtica. La seva obra poètica, també abundant, es publicà a la Revista del Centre de Lectura. Va ser alcalde de Reus en dues ocasions. Tenia la creu de cavaller del Reial i Distingit Orde de Carles III, i també la Creu del Mèrit Civil
La ciutat de Barcelona li dedicà un carrer al Guinardó, segons consta al Nomenclàtor.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 190-191.
# Plogastel-Saint-Germain

Plogastel-Saint-Germain (en bretó Plogastell-Sant-Jermen) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 1.768 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.677 | 1.521 | 1.656 | 1.615 | 1.687 | 1.691 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Briant | |
| 2008- | Jocelyne Plouhinec | |
# Raja gallica

Raja gallica és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Pisonia

Pisonia és un gènere de plantes amb flor de la família de les nictaginàcies.

## Taxonomia

* Pisonia aculeata L. (pantropical)
* Pisonia alba Span.
* Pisonia albida (Heimerl) Britton ex Standl. - corcho bobo
* Pisonia brunoniana Endl. (Australàsia i Polinèsia)
* Pisonia capitata (S.Watson) Standl.
* Pisonia donnell-smithii Heimerl ex Standl. (El Salvador, Guatemala)
* Pisonia ekmani Heimerl (Cuba)
* Pisonia excelsa Blume
* Pisonia floridana Britt. ex Small
* Pisonia graciliscens (Heimerl) Stenmerik (Polinèsia)
* Pisonia grandis R.Br. - grans urpes del diable (Indo-Pacífic)
* Pisonia notundata Griseb.
* Pisonia rotundata Griseb. - urpes del diable llises
* Pisonia sandwicensis Hillebr. - Āulu (Hawaiʻi)
* Pisonia sechellarum F.Friedmann (Seychelles)
* Pisonia siphonocarpa (Heimerl) Stenmerik (Polinèsia)
* Pisonia subcordata Sw. - mampú d'aigua
* Pisonia umbellifera (J.R.Forst. i G.Forst.) Seem. - (Indo-Pacífic)
* Pisonia wagneriana Fosberg - Pāpala kēpau (Kauaʻi a Hawaii)
* Pisonia zapallo

## Referències

* ↑ «Pisonia aculeata L. pull-back-and-hold» (PDF). International Institute of Tropical Forestry. United States Forest Service. [Consulta: 21 gener 2010].
* ↑ Little Jr., Elbert L.; Roger G. Skolmen. Āulu (PDF). United States Forest Service, 1989.
* ↑ «Species records of Pisonia». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture. Arxivat de l'original el 2000-12-14. [Consulta: 21 gener 2010].
# Heiligenstein

Heiligenstein (en alsacià Heljestain) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 861 habitants.
Forma part del cantó d'Obernai, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del Pays de Barr.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 580 | 608 | 694 | 728 | 730 | 861 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marcel Kirstetter | |
# Cimbre

Cimbre és el nom dels següents personatges:
* Gai Anni Cimbre, pretor romà
* Publi Gabini Cimbre cavaller romà
* Luci Til·li Cimbre, un dels assassins de Juli Cèsar el 44 aC
# Poblat iber de Sant Antoni

El poblat iber de Sant Antoni és un jaciment arqueològic pertanyent a la tribu dels ilercavons situat al cim sud de l'allargat turó de Sant Cristòfol, a un quilòmetre de la localitat de Calaceit, a la comarca del Matarranya (Franja de Ponent, província de Terol).
Va ser excavat per l'arqueòleg calaceità Juan Cabré i per Pere Bosch i Gimpera (de l'Institut d'Estudis Catalans) entre els anys 1903 i 1919, i bona part dels materials que es van recuperar es localitzen en l'actualitat en el Museu d'Arqueologia de Catalunya, a Barcelona.
El poblat es troba excavat íntegrament, i poden apreciar-se dues fases d'ocupació: una primera, que abasta els segles V i IV aC, mostra una ocupació principalment sobre la part més elevada del turó; i una segona fase esdevé al segle iii aC, durant la qual es va ampliar el nucli principal vessants avall, aprofitant aterrossaments per construir nous habitatges, i envoltant el conjunt amb una muralla i diverses torrasses. Aquesta etapa d'esplendor arribaria a la fi possiblement amb la conquesta romana.
L'urbanisme del poblat es caracteritza per un eix central que articula el conjunt d'habitatges, de planta rectangular i de fins a dues altures, disposades en aterrossaments al llarg del vessant occidental, comunicats mitjançant carrers empedrats. Al nord del recinte emmurallat es localitza l'entrada principal, al costat d'una bassa que recollia l'aigua de pluja.

## Enllaços externs

* Iberos en el Bajo Aragón - San Antonio, Calaceit (Terol) Arxivat 2015-02-16 a Wayback Machine..
* Patrimonio Cultural de Aragón - Despoblat ibèric de San Antonio Arxivat 2014-01-08 a Wayback Machine..
* Rutas con Historia - Poblat ibèric de San Antonio.
# Regumiel de la Sierra

Regumiel de la Sierra és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 565 | 513 | 452 | 458 |
# Pisoniano

Pisoniano és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana de Laci, situat uns 40 km a l'est de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 739 habitants.
Pisoniano limita amb els següents municipis: Bellegra, Capranica Prenestina, Cerreto Laziale, Ciciliano, Gerano i San Vito Romano.

## Ciutats agermanades

* Sannat, Malta

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 5 abril 2019].

## Enllaços externs

* Pisoniano - Lloc web oficial (italià)
# Herba de la boca

L'herba de la boca (Pseudoturritis turrita), és una planta amb flors de la família de les brassicàcies. Addicionalment pot rebre els noms de torreta i turrita.

## Descripció

Es una planta herbàcia anual o bianual amb tiges que mesuren entre 20 i 100 cm, les fulles son ovalades amb el limbe dentat i unes petites flors blanques amb quatre pètals que floreixen entre l'abril i el juny. El fruit és una síliqua prima i allargada.

## Distribució

Habita de forma general la zona submediterrània, a la vora dels boscos caducifolis. A Catalunya es troba molt estesa pels Pirineus, la serralada prelitoral i als ports de Tortosa. També se'n pot trobar a València.

## Taxonomia

L'herba de la boca és la única espècie del gènere Pseudoturritis. Els següents noms científics són sinònims de Pseudoturritis turrita:
| Arabis elongata Salisb. Arabis eriocarpa Schur Arabis lateripendens St.-Lag. Arabis longisiliqua Wallr. Arabis major Gray Arabis ochroleuca (Lam.) Lam. Arabis pendula Lachen. ex Rchb. Arabis purpurascens C.Presl | Arabis rugosa Moench Arabis turrita L. Arabis turriti Clairv. Arabis umbrosa Crantz Brassica turrita (L.) Lyons Cardaminopsis petraea subsp. umbrosa (Turcz.) Peschkova Crucifera umbrosa (Crantz) E.H.L.Krause Erysimum ochroleucum (Lam.) Kuntze | Erysimum preslianum Kuntze Erysimum turrita (L.) Kuntze Turrita major Wallr. Turrita ochroleuca (Lam.) Bubani Turritis elongata Raeusch. Turritis ochroleuca Lam. Turritis pendula Desf. |

## Referències

* 1 2 «Arabis turrita». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 5 maig 2022].
* 1 2 «Pseudoturritis turrita» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 6 maig 2022].
* 1 2 «Arabette tourette - Pseudoturritis turrita - 3291» (en francès). Flore Chaumont Vexin Thelle. Office de la Culture de Chaumont-en-Vexin.. Arxivat de l'original el 2 de juliol 2022. [Consulta: 6 maig 2022].
* ↑ «Pseudoturritis» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 6 maig 2022].
# Eugène Dubois

Marie Eugène François Thomas Dubois (Eijsden, 28 de gener de 1858 - Haelen, 16 de desembre de 1940) va ser un anatomista neerlandès que es feu famós arran de la seva descoberta de l'Homo erectus a l'illa de Java el 1891. Eugène Dubois era el fill de Jean Dubois, un farmacèutic d'Eijsden. Molt jove se sentí atret per la història natural. Va fer estudis brillants i es va graduar com a doctor en medicina el 1884. Després ensenyà anatomia a la Universitat d'Amsterdam.

## El descobriment de l'Homo erectus

A mitjans de segle xix, Charles Lyell ja havia popularitzat el tema de la prehistòria, i Thomas Henry Huxley organitzava seccions d'anatomia comparada en les que es comparaven cranis de simis i humans amb diferents graus de desenvolupament. Amb L'origen de l'home, i la selecció en relació al sexe, publicat el 1871, Charles Robert Darwin va oferir nombroses proves que situaven l'ésser humà com una espècie més del regne animal, mostrant la continuïtat entre característiques físiques i mentals. Darwin va predir que Àfrica era l'origen del ser humà, però el naturalista neerlandès Eugène Dubois creia, com havia proposat Ernst Haeckel, que era a les Índies Orientals, d'on prové l'orangutan.
El Dubois creia, com Haeckel que l'origen del ser humà era a les Índies Orientals i en 1887 va anar a Sumatra, a les Índies Orientals Neerlandeses amb la seva dona i fill per fer de metge militar amb l'objectiu de buscar la baula perduda entre simis i homes. A Sumatra va explorar coves on va trobar restes fòssils fauna immemorial, i els descobriments van fer que es autoritats colonials posessin al capdavant d'un equip de recerca. Aviat es va veure que a Sumatra només hi havia relíquies de mamífers i el 1890, Dubois es va traslladar a Java, on s'havien produït troballes notables del Quaternari, el període que interessava al rastrejador d'homínids. Les cavernes locals, sense cap resultat, i va començar a practicar prospeccions a cel obert, temptejant els marges del riu Solo, on els camperols s'havien topat més d'una vegada amb restes prehistòriques. Els èxits de Dubois van començar el 1891, a l'illa de Java, a Trinil (Indonèsia), a les terrasses del riu Solo, amb el descobriment d'un molar i una calota (part superior del crani) de grans grossos que indicava una capacitat cranial d'uns 940 cc, als quals van seguir un fèmur i altres ossos. Dubois va anomenar aquest homínid Pithecanthropus erectus (actualment Homo erectus), que venia a significar «home-mico» (ser intermedi) que caminava en posició dreta. Al 1895 va tornar a Europa, on va donar a conèixer el seu descobriment, i no va ser fins al 1940 que es va definir completament com a Homo erectus.

## Referències

* ↑ Bowler, Peter J. Evolution: The History of an Idea (en anglès). University of California Press, 1989, p. 232. ISBN 9780520063860.
* ↑ Elliott, Julian. «Eugène Dubois, en busca del eslabón perdido de la humanidad» (en castellà). La Vanguardia, 13-02-2020. [Consulta: 24 juny 2022].
* ↑ SÁEZ, Roberto. Evolución humana: prehistoria y origen de la compasión (en castellà). Espanya: Almuzara, 2019, p. 43.
# Clytocerus duckhousei

Clytocerus duckhousei és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Tanzània.

## Referències

* ↑ Eaton, 1904. Ent. mon. Mag., 40, 59. Vol. 1, pàg. 773. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Wagner, R., Andersen T., 2007. Psychodidae (Diptera: Nematocera) from the West Usambara Mountains, Tanzania. Contributions to the Systematics and Ecology of Aquatic Diptera. Pàgs. 287-307. The Caddis Press, Columbus, els Estats Units. «Enllaç».
* ↑ Global Species (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Ploufragan

Ploufragan (en bretó Ploufragan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 10.579 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 4022 | 5109 | 8395 | 10289 | 10583 | 10579 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Rémy Moulin | PCF |
# Rena

Rena és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Nguyễn Thị Bình

Nguyễn Thị Bình, de nom de naixement Nguyễn Châu Sa, (Saigon, 26 de maig de 1927) és una exlíder comunista vietnamita que va negociar a la Conferència de Pau de París en nom del Front Nacional d'Alliberament del Vietnam (Việt Cộng).

## Trajectòria

Nascuda el 26 de maig de 1928 a la ciutat vietnamita de Saigon, fou la neta del líder independentista Phan Chu Trinh. Va estudiar francès al Liceu Sisowath de Cambodja i va treballar com a professora durant la colonització francesa del Vietnam. Es va afiliar al Partit Comunista del Vietnam el 1948. Entre el 1945 i el 1951 va participar en diversos moviments intel·lectuals contra els colons francesos. Posteriorment, va ser arrestada i empresonada entre 1951 i 1953 a la presó de Chi Hoa (Saigon) per l'autoritat colonial francesa al Vietnam.
Durant la Guerra del Vietnam, va esdevenir membre del comitè central del Vietcong i en vicepresidenta de l'Associació de Dones per a l'Alliberament del Vietnam del Sud. El 1969 va ser nomenada ministra de Relacions Exteriors del Govern Revolucionari i Provisional de la República del Vietnam del Sud jugant un paper important en els Acords de Pau de París de 1973, un acord internacional per posar fi a la guerra i restablir la pau al Vietnam, que va entrar en vigor el 17 de gener de 1973. Ella en fou una de les signants dels Acords.
Després de la Guerra del Vietnam, va ser nomenada ministra d'Educació de la República Socialista del Vietnam i de 1982 a 1986 va ser membre del comitè central del Partit Comunista del Vietnam. En acabat, va ostentar el càrrec de sotsdirectora de Relacions Exteriors del departament central del partit entre 1987 i 1992. L'Assemblea Nacional del Vietnam va escollir-la dues vegades per al càrrec de vicepresidenta de la República Socialista del Vietnam per als períodes de 1992-1997 i 1997-2002.

## Referències

* ↑ DDAA. «Nguyen Thi Binh». A: Northeastern Dictionary of Women's Biography (en anglès). 3a ed.. Boston: Northeastern University Press, 1999, p. 400–401. ISBN 978-1-55553-421-9.
* ↑ Brigham, Robert K. «Nguyen Thi Binh». A: The Encyclopedia of the Vietnam War: A Political, Social, and Military History (en anglès). 2a ed.. Santa Barbara: ABC-CLIO, 2011, p. 834–835. ISBN 978-1-85109-961-0.
* 1 2 V. Luong, Hy. Rowman & Littlefield. Postwar Vietnam: dynamics of a transforming society (en anglès), 2003, p. 223. ISBN 0847698653.
* 1 2 «BBC phỏng vấn bà Nguyễn Thị Bình» (en vietnamita). [Consulta: 17 juny 2018].

## Enllaços externs

* CVCE.eu - Declaració a la Conferència de Pau de París (1973) (francès)
* OnlineWomeninPolitics.org - Biografia de Nguyễn Thị Bình Arxivat 2012-06-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Ruta Ho Chi Minh (anglès)
# Piskokéfalo

Piskokéfalo (en grec, Πισκοκέφαλο) és un poble de Grècia situat a l'illa de Creta. Pertany a la unitat perifèrica de Lassithi, i al municipi i a la unitat municipal de Sitia. L'any 2011 tenia una població de 642 habitants.

## Jaciments arqueològics propers

Prop d'aquest poble, al turó Katrinia, hi ha un jaciment arqueològic d'un santuari minoic que estigué en ús entre els períodes minoic mitjà II i minoic tardà I (1700-1500 ae). En aquest jaciment s'han trobat molts objectes, com figuretes d'argila, tant masculines com femenines i d'animals, atuells, utensilis de cuina, grans, llums i escarabeus. En les figuretes femenines sobresurten els pentinats, extraordinàriament complexos, i algunes representen dones embarassades. En les masculines, la part inferior del tronc i les cames apareixen modelades de manera molt voluminosa.
D'altra banda, a la carretera entre Sitia i Piskokéfalo, al llogaret de Klimatarià, hi ha les restes d'una vila minoica.

## Referències

* ↑ Detall del cens de 2011 (en grec).
* ↑ Piskokéfalo (en grec), pàgs. 84-85.
* ↑ Cims sagrats de Creta i Citera: les troballes (en grec).
# Illa Santa Cruz

L'illa Santa Cruz (Santa Creu) és la més gran el territori de la qual és una propietat privada dels Estats Units. L'illa, situada davant la costa de Califòrnia i al comtat de Santa Barbara, amida 35 km de llarg i entre 3 i 10 d'ample. És una de les illes septentrionals de les illes Santa Bàrbara, i la més gran, amb 245,42 km² de superfície.

## Enllaços externs

* Fundació Santa Cruz Island Arxivat 2005-04-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Santa Cruz Island Channel Islands National Park (anglès)
* Illes Santa Bàrbara
* Anacapa · Sant Climent · Sant Miquel · Sant Nicolau · Santa Bàrbara · Santa Catalina · Santa Cruz · Santa Rosa
# Eugène Flachat

Eugène Flachat (París, 1802 – Arcachon, 16 de juny de 1873) va ser un enginyer civil francès. Va fer els seus primers estudis al liceu Bonaparte (actualment lycée Condorcet). Va col·laborar en els projectes d'una de les primeres línies de ferrocarril franceses, París - Le Pecq inaugurada el 28 d'agost de 1837, més tard la de París a Versalles RD (1840-1842). Va ser el constructor de la primera estació de ferrocarril de París. També va redissenyar la parisenca estació de Saint-Lazare l'any 1851 i altres projectes relacionats amb els ferrocarrils. Un carrer de París porta el seu nom. El seu cognom és un 72 noms que estan inscrits a la Torre Eiffel.

## Enllaços externs

* Rue Flachat, Paris
# Coll Carbonera

Coll Carbonera és un indret del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Claverol, a l'enclavament dels Masos de Baiarri, al Pallars Jussà.
Està situat a l'extrem nord-oest d'aquest enclavament, al sud-oest del punt de confluència del barranc de l'Infern amb la Noguera Pallaresa, i s'estén tot al llarg del marge esquerre d'aquest riu entre el barranc esmentat i el de Llabro. És al nord-oest del Solà de Baiarri i a ponent de l'Obaga de Baiarri. És al sud-oest del Congost de Collegats.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació