OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pirard

* Per a altres significats, vegeu «Erard».
Pirard o Erard (altres ortografies Pirhard, Erhard, Pirardus, Erardus) (nascut? i mort el 838, 840 o 841) era bisbe de Lieja de 831 fins a la seva mort.
No se sap pràcticament res d'aquest bisbe de Lieja, ni tan sols el seu nom o la durada del seu episcopat és segur. Fabritius parla de Pirardus, del qual l'episcopat hauria durat de 833 a 841. Chapeauville parla de Pirardus del qual l'episcopat hauria acabat el 841, Mooyer fa esment dels dos noms Pirhard i Erhard, del qual l'episcopat hauria durat de 832 cap a 840. Hauria instaurat la festa dels Tots Sants a la diòcesi, per tal tal de poder suprimir les celebracions precristianes o cèltiques dels morts o halloween.

## Referències i bibliografia

* Llista dels bisbes de Lieja
* ↑ Ernst F. Mooyer, Onomasticon chronographikon hierarchiae germanicae: Verzeichniß der deutschen Bischöfe seit d. J. 800 n. Chr. Geb. nebst einem Anhang, die Würdenträger einiger Abteien und Ritterträger enthaltend, 160 pàgines
* ↑ Karl Morz Fabritius, Pirardus 833-841, Geschichte des Hochstifts Luttich, Leipzig, Editorial Weidmannschen Buchhandlung, 1792, pàgina 10 (en català: Història del principat bisbal de Lieja (alemany))
* ↑ Joannes Chapeauville, Catalogue des evesques de Tongre, Maestrecht et Liège, Liège, Editorial Léonard Streel, 1617, 24 pàgines
* ↑ Ernst F. Mooyer, pàgina 58
* ↑ Claude Mélard, Pirard Arxivat 2012-04-04 a Wayback Machine., Chronologie de la principauté de Liége, consulta el 18 de març de 2012,
# Pla 75

Pla 75 (títol original, Plan 75) és una pel·lícula dramàtica japonesa del 2022 dirigida per Chie Hayakawa, protagonitzada per Chieko Baisho, Hayato Isomura i Stefanie Arianne. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Chieko Baishō com a Mishi Kakutani
* Hayato Isomura com a Himoru Okabe
* Stefanie Arianne com a Maria
* Yuumi Kawai com a Yoko Narimiya
* Takao Taka com a Yukio Okabe
* Ohkata Hisako com a Ineko
* Kazuyoshi Kushida com a Fujimaru
* Yusaku Mori
* Yoko Yano com a companya de feina de la Mishi
* Mari Nakayama com a companya de feina de la Mishi

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar a la secció Un certain regard del 75è Festival de Cinema de Canes el 20 de maig de 2022. La pel·lícula també va rebre una menció especial del premi Càmera d'Or. La pel·lícula es va estrenar al Japó el 17 de juny. Va ser seleccionada com a candidata japonesa a la millor pel·lícula internacional als 95è Premis Oscar.
La distribuïdora cinematogràfica TBA Studios va adquirir-ne els drets de distribució als cinemes de les Filipines, un dels països coproductors d'aquesta pel·lícula.

## Referències

* ↑ Hadfield, James. «‘Plan 75’: A chilling look at a callous future society», 23-06-2022. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ Grierson, Tim. «‘Plan 75’: Cannes Review», 21-05-2022. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ Pla 75 a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Keslassy, Elsa. «Un Certain Regard’s Japanese Dystopian Title ‘Plan 75’ Sells to Several Territories (EXCLUSIVE)». Variety, 27-05-2022. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ Lui, John. «Japanese film Plan 75 about the elderly 'scarier than a horror movie', says director». The Straits Times, 24-08-2022. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ Peerez, Jessica. «Plan 75: How a Haunting Solution to an Aging Population Inspires Empathy». MovieWeb, 09-06-2022. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ «Oscars Race: Austria Enters ‘Corsage’ in International Film Contest». Variety, 13-09-2022. [Consulta: 15 setembre 2022].
* ↑ Shakleton, Liz. «TBA Studios Acquires Philippines Rights To Japan’s Oscars Submission ‘Plan 75’». Deadline Hollywood, 25-09-2022.

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Phoxinus oxycephalus

Phoxinus oxycephalus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Àsia.
Els mascles poden assolir els 17,2 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
# Phoxinus issykkulensis

Phoxinus issykkulensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al territori de l'antiga URSS.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Platja de les Titarolites

La platja de les Titarolites és una platja del municipi de Llançà (Alt Empordà) situada en una zona urbanitzada, entre la platja del Morer a llevant, i la punta de la Farella, que la separa de la platja de la Farella a ponent. Orientada a sud-est, té una longitud de 45 m i una amplada mitjana de 8 m, de sorra, grava i còdols i un pendent d'entrada a l'aigua fort. Al costat sud una planassa rocosa que s'endinsa al mar esdevé un trampolí per a la mainada. S'hi accedeix pel camí de ronda.

## Referències

* ↑ «Platja Titarolites». Costa Brava's.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platja de les Titarolites». Ajuntament de Llançà.
# Phreatoasellus

Phreatoasellus és un gènere de crustacis isòpodes pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó i la península de Corea.

## Taxonomia

* Phreatoasellus akyioshiensis (Ueno, 1927)
* Phreatoasellus higoensis (Matsumoto, 1960)
* Phreatoasellus iriei (Matsumoto, 1978)
* Phreatoasellus joianus (Henry & Magniez, 1991)
* Phreatoasellus kawamurai (Tattersall, 1921)
* Phreatoasellus minatoi (Matsumoto, 1978)
* Phreatoasellus uenoi (Matsumoto, 1978)
* Phreatoasellus yoshinoensis (Matsumoto, 1960)

## Referències

* ↑ Matsumoto, K., 1962. Two new genera and a new subgenus of the family Asellidae of Japan. Annotationes Zoologicae Japonenses 35 (3): 162-169.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Arctos Specimen Database (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Henry, J. P. i Magniez, G., 1991. Quelques Asellotes (Isopoda) stygobies et obscuricoles du Sud-est de la Coree. Stygologia 6 (4): 217-225.
* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Pleasanton (Kansas)

Pleasanton és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.387 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pleasanton tenia 1.387 habitants, 562 habitatges, i 384 famílies. La densitat de població era de 326,5 habitants/km².
Dels 562 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.714 $ i la renda mediana per família de 32.014 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.917 $ mentre que les dones 18.333 $. La renda per capita de la població era de 13.309 $. Entorn del 18,8% de les famílies i el 21,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pleasanton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pleasanton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Poliquèlides

Els poliquèlides (Polychelida) són un infraordre de crustacis decàpodes.

## Taxonomia

L'infraordre Polychelida inclou 38 espècies en dues famílies:
* Família Eryonidae De Haan, 1841
* Família Polychelidae Wood-Mason, 1874

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Polychelida» (en anglès). [Consulta: 22 setembre 2021].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 22 setembre 2021].
# Plácido Álvarez-Buylla y Lozana

Plácido Álvarez-Buylla Lozana (Oviedo, 5 d'abril de 1885 - París, 10 d'agost de 1938) fou un diplomàtic i polític asturià, ministre d'Indústria i Comerç el 1936.

## Biografia

De jove va practicar el futbol. Va jugar a la seva ciutat natal, a l'Oviedo FC. El 1906 es traslladà a Madrid per estudis i fitxà pel Madrid FC. El 1907 es produí una escissió al conjunt blanc i ingressà a l'Español FC de Madrid, on jugà fins a 1911. Aquest any encara jugà al RCD Espanyol de Barcelona.
Es va llicenciar en dret en la Universitat d'Oviedo i es va doctorar a Madrid. El 1916 va ingressar en el cos diplomàtic i va servir com a representant a diverses nacions. El 1924 li va ser concedida pel Vaticà l'encomana de l'Orde de Sant Gregori Magne El 1933 va ser nomenat director general del Protectorat Espanyol al Marroc i colònies.
En guanyar el Front Popular les eleccions de febrer de 1936 va ser nomenat ministre d'Indústria i Comerç, càrrec que va ocupar fins al 4 de setembre d'aquest mateix any, quan es va formar el primer govern de Largo Caballero. Després d'això va ser nomenat cònsol general de la República a Gibraltar, càrrec que va ocupar fins al 20 de febrer de 1938 quan fou destinat a París.

## Referències

* 1 2 3 «BUYLLA, DEFENSA BLANCO». El Mundo. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Jugadors R. Madrid». leyendablanca. Arxivat de l'original el 2011-09-23. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Asamblea General». Mundo Deportivo, 23-11-1911. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Encíclica Maximam Gravissimamque» ( PDF) (en (llatí)). Acta Apostolicae Sedis. Santa Sede, 1924.
* ↑ «Firma del Presidente de la República» ( PDF). ABC p. 8, 20-09-1936.
* ↑ «Gaceta de la República» (TIF), 20-02-1938. Arxivat de l'original el 20 de febrer de 1938.
# Portal de Gombrèn

Portal de Gombrèn és una obra del municipi de Gombrèn (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El 28 de gener de 1376, l'abat a Ramon, de la comunitat de Sant Joan de les Abadesses compra el castrum de Blancafort et vallem Gonzem. Feia quasi un segle del 30 d'abril de 1278, quan Blanca de Mataplana, o d'Urg, decidí fer forziam et populatrionem novam in villam et locum qui de Gomsen.Tothom qui acudís a poblar a la forcia et villa de Gomsen restava enfranquit de questia, tola et força et opera; ab omni ademprivi et exorquia et intestia, arsina, etc. La declaració constitueix l'acta de naixement del poble de Gombrèm.

## Història

Podem apreciar que el topònim Gombrèn s'origina d'un nom personal quan, l'any 987, els homines de Gumesindo, per mitjà d'un seu representant, testificaren davant d'un tribunal del comte de Cerdanya i Besalú. Am posterioritat, el 1246, hi ha esment del «valle de Gomsen», en una venda feta pel rei Jaume I el Conqueridor als esposos Galceran d'Urg i Blanca. Al testament de Ramon d'Urg., senyor de Mataplana, el 1297, consta el senyoriu que té damunt «de Gomsen». L'any abans, el testador disposava que els homes dels masos de l'endret només haguessin de fortificar o reparar el castell de Blancafort i el propi lloc o vila de Gomsèn. El darrer terç del segle xiv, la vall, amb la vila, «de Gomzem» fou venuda pel senyor de Mataplana, Jaume Roger de Pallars, al noble Pere Galceran de Pinós, qui ho vengué a St. Joan de les Abadesses.

## Referències

* 1 2 «Portal de Gombrèn». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Pierrefitte (Vosges)

Pierrefitte és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 93 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pierrefitte era de 93 persones. Hi havia 48 famílies, de les quals 20 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 50 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 46 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 40 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 24 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pierrefitte el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 47 persones, 39 eren actives i 8 eren inactives. De les 39 persones actives 37 estaven ocupades (22 homes i 15 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 8 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Pierrefitte hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pierrefitte a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pierrefitte a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Propietat biològica

En l'àmbit de les ciències de laboratori clínic una propietat biològica és una propietat (vegeu propietat (ontologia)) d'un sistema biològic humà (o animal), el mesurament o examen in vitro de la qual serveix per ajudar al diagnòstic, pronòstic, tractament i seguiment de les malalties, així com per al seu coneixement. En el cas que es tracti d'una propietat susceptible de ser mesurada rep en nom de magnitud biològica.
Les propietat biològiques són els subjectes principals de les ciències de laboratori clínic, i el seu mesurament o examen és l'activitat principal del laboratori clínic.

## Bibliografia

* Fuentes Arderiu X, Miró Balagué J. Naturalesa de les propietats biològiques examinades al laboratori clínic. In vitro veritas 2011;12:150-9 (http://www.acclc.cat/continguts/ivv135.pdf Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.).
# Propietat anticommutativa

En matemàtiques, la propietat anticommutativa és la propietat d'una operació en la qual si se'n canvia la posició de dos arguments qualsevol el resultat final queda canviat de signe. Les operacions anticommutatives s'usen molt en àlgebra, geometria, anàlisi matemàtica i, per tant, en física. A vegades se les anomena operacions antisimètriques.
Alguns exemples de l'ús d'operadors anticommutatius són la resta, el producte vectorial i l'àlgebra de Lie.

## Definició formal

Sigui A$^n$ el producte cartesià de n conjunts A, amb n un nombre natural, i sigui G un grup diem que un morfisme $\scriptstyle *:A^{n}\to {\mathfrak {G}}$ és anticommutatiu si, i només si,
    ${x_{1}*x_{2}*\dots *x_{n}}=\operatorname {sgn}(\sigma )({x_{\sigma (1)}*x_{\sigma (2)}*\dots *x_{\sigma (n)}})\qquad \forall {\boldsymbol {x}}=(x_{1},x_{2},\dots ,x_{n})\in A^{n}$
on $\scriptstyle \sigma :(n)\to (n)$ és qualsevol permutació del conjunt (n) dels primers n nombres naturals i $\mathrm {sgn} (\sigma )$ és la seva signatura.

## Bibliografia

* Nicolas Bourbaki. «III. Àlgebres tensorials, àlgebres externes, àlgebres simètriques». A: Algebra (en francès). 2a edició. Berlín-Heidelberg-Nova York: Springer-Verlag, 1989, p. xxiii+709 (Elements of Mathematics). ISBN 3-540-64243-9.

## Vegeu també

* Propietat commutativa
# Premi Cóndor de Plata al millor maquillatge i caracterització

El Premi Còndor de Plata al Millor maquillatge i caracterització és un dels guardons lliurats anualment per l'Asociación de Cronistas Cinematográficos de la Argentina.
Està dirigit als maquilladores les labors dels quals s'han destacat en pel·lícules argentines estrenades l'any anterior.
Es lliura des del 64è lliurament dels Premis Cóndor de Plata, realitzada l'any 2016.

## Guanyadors i nominats

| Any | Nominats | Pel·lícula |
| 2016 |
| 2016 | Karina Camporino | El patrón: radiografía de un crimen |
| 2016 | Araceli Faraci | El Clan |
| 2016 | Rebeca Martínez | Kryptonita |
| 2016 | Verónica Sabatini y Norberto Poli | Eva no duerme |
| 2017 |
| 2017 | Alberto Moccia | Gilda, no me arrepiento de este amor |
| 2017 | Emanuel Miño | Primavera |
| 2017 | Rebeca Martínez | Resurrección |
| 2017 | Valeria Bredice | Ataúd blanco i La larga noche de Francisco Sanctis |
| 2018 | | |
| 2018 | Marisa Amenta y Alberto Moccia | Zama |
| 2018 | Angela Garacija | Desearás al hombre de tu hermana |
| 2018 | Dolores Giménez | El otro hermano |
| 2018 | Marisa Amenta, Néstor Burgos y Angela Garacija | La cordillera |
| 2018 | Beatushka Wojtowicz | Madraza |
| 2019 |
| 2019 | Marisa Amenta y Emanuel Miño | El Ángel |
| 2019 | Alberto Moccia | La Flor |
| 2019 | Yamila Repalli | Aterrados |
| 2020 |
| 2020 | Alberto Moccia | Muere, monstruo, muere |
| 2020 | Marisa Amenta i Malvina Mariani | La odisea de los giles |
| 2020 | Cintia Español | La sabiduría |
| 2020 | Angela Garacija | Bruja |
| 2020 | Eugenia Sangalli | Las buenas intenciones |

## Múltiples premis i nominacions
### Tres premis

* Alberto Moccia

### Dos premis

* Marisa Amenta

### Tres nominacions

* Marisa Amenta
* Alberto Moccia

### Dues nominacions

* Rebeca Martínez
* Emanuel Miño

## Referències

* ↑ Infobae. «Premios Cóndor de Plata: la lista completa de ganadores» (en castellà), 04-10-2016. [Consulta: 26 agost 2017].
* ↑ Télam. «Todos los nominados a los premios Cóndor de Plata» (en castellà), 08-03-2016. [Consulta: 26 agost 2017].
* ↑ La Nación. «Premios Cóndor de Plata 2017: todos los ganadores» (en castellà), 08-08-2017. Arxivat de l'original el 2018-06-15. [Consulta: 26 agost 2017].
* ↑ http://www.escribiendocine.com.+«Còpia arxivada» (en castellà), 12-03-2017. Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-08-15. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-11-11. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ La Nación. «Premios Cóndor de Plata 2019: todos los ganadores» (en castellà), 27-08-2019. [Consulta: 3 setembre 2019].
* ↑ La Nación. «Premios Cóndor de Plata 2019: se dieron a conocer los nominados» (en castellà). [Consulta: 13 maig 2019].
* ↑ Infobae. «Todos los ganadores de los Cóndor de Plata», 25-03-2021. [Consulta: 25 març 2021].

## Vegeu també

* Premi Sur al millor maquillatge i caracterització
# Precepte moral

Un precepte moral és una norma ètica que obliga a complir-la per als que estan dins un sistema moral concret. Per exemple, els deu manaments bíblics són la guia de conducta bàsica per als creients judeocristians i l'anomenada regla d'or és el principi més freqüent en els diferents sistemes ètics i es considera una greu falta no seguir-la.
La diferència entre els preceptes morals i les normes de conducta d'una comunitat radica en el fet que els primers estan formulats de manera explícita, se sanciona el seu incompliment (amb el rebuig social o un càstig) i constitueixen la base de qualsevol norma ètica posterior.
Kant volia, amb la seva Crítica de la raó pràctica, arribar a establir un precepte moral universal, que no depengués de cap cultura o experiència prèvia. Per això va anomenar-lo «imperatiu categòric», subratllant la seva necessitat.
# Prozostrodon brasiliensis

Prozostrodon brasiliensis fou un cinodont avançat relacionat amb els avantpassats dels mamífers. Els seus parents foren els precursors dels primers mamaliaformes. Les restes de P. brasiliensis foren trobades al geoparc de Paleorrota, a la formació de Santa Maria (Brasil), i actualment estan dipositades al departament de Geociències de la Universitat Federal de Rio Grande do Sul.

## Referències

* ↑ The Continental Tetrapod-Bearing Triassic of South Brazil Arxivat 2011-06-11 a Wayback Machine. (anglès)
# Prados Redondos

Prados Redondos és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 100 | 92 | 86 | 124 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Prat del Duc

El prat del Duc és un planell del massís del Port del Comte que pertany íntegrament al municipi de la Coma i la Pedra. Està situat uns 700 metres a llevant del cim del Pedró dels Quatre Batlles entre els 2.275 i els 2.300 metres d'altitud.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Altitud presa del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:5.000
# Província de Prato

La província de Prato és una província que forma part de la regió de la Toscana dins Itàlia. La seva capital és Prato. Limita al nord amb l'Emília-Romanya (ciutat metropolitana de Bolonya), a l'est i al sud amb la ciutat metropolitana de Florència i a l'oest amb la província de Pistoia. Té una àrea de 365,72 km², i una població total de 253.799 hab. (2016). Hi ha 7 municipis a la província. Creada el 1992 en una escissió de la província de Florència, és la segona província d'Itàlia més petita per extensió i per nombre de municipis, precedida només per Trieste.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT

## Enllaços externs

* Pàgina provincial (italià)