OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manoel Nunes

Manoel Nunes, conegut com a Neco, (São Paulo, 5 de març, 1895 - São Paulo, 31 de maig, 1977) fou un futbolista brasiler de les dècades de 1910 i 1920.

## Trajectòria

Romangué la major part de la seva trajectòria futbolística al club Corinthians. Fou el primer futbolista al qual el club li construí una estàtua (el 1929). En total jugà durant 17 anys al club paulista.
Jugà amb la selecció del Brasil, amb la qual guanyà dues Copes Amèrica els anys 1919 i 1922. Amb Corinthians guanyà el campionat paulista set vegades, essent màxim golejador els anys 1914 i 1920.
Fou entrenador del Corinthians diversos cops, guanyant un nou campionat paulista l'any 1937.

## Palmarès
### Jugador

* Copa Amèrica de futbol: 1919, 1922
* Campionat paulista: 1914, 1916, 1922, 1923, 1924, 1928, 1930

### Entrenador

* Campionat paulista: 1937

## Referències

* ↑ Perfil a cbf.com.br
# Manuel Arranz Herrero

Manuel Arranz Herrero (Barcelona, 1946 - 1990) fou un professor, historiador i arxivista català.

## Biografia

Es va doctorar l'any 1979 en Història General, amb la tesi Els professionals de la construcció a la Barcelona del segle XVIII, publicada de manera pòstuma el 1991.
Va exercir com a professor de Ciències Econòmiques entre 1970-1982, i a l'Institut de Ciències de l'Educació de la UB. Va coordinar recerques sobre el patrimoni industrial. Dirigí l'Arxiu Municipal d'Esplugues de Llobregat entre 1985-1990. Va dedicar part dels seus esforços a la investigació històrica sobre el patrimoni artístic de Barcelona. Les seves investigacions es van centrar també en aspectes de la Catalunya dels segles xviii i xix, com ara els moviments migratoris, l'arquitectura i la construcció, i l'economia.
Al Poblenou de Barcelona, va ser membre cofundador de l'Ateneu Popular la Flor de Maig, i membre i president de l'Arxiu Històric del Poblenou.

## Publicacions

Fou autor o coautor dels llibres:
* El Parc de la Ciutadella, una visió històrica (1984)
* Anàlisi històrica de l'Ajuntament de Barcelona (segles XVIII-XX)
* Els March de Reus i el seu Palau a la rambla de Barcelona (1987)
* Mestres d'obres i fusters. La construcció a Barcelona en el segle XVIII (1991)
* La menestralia a Barcelona al segle xviii. Els gremis de la construcció (2001)
* La Rambla de Barcelona. Estudi d'història urbana (2003)

## Referències

* ↑ DDAA. El Poblenou en 135 veus. Barcelona: Arxiu Històric del Poblenou, 2005, p. 14. ISBN 978-84-609-4966-4.
* ↑ «ARRANZ HERRERO, Manuel. La Rambla de Barcelona. Estudi d’història urbana. Barcelona: Rafael Dalmau Editor, 2003, 128 p.». Biblio 3W. Universitat de Barcelona, vol.X, nº 597, 25-07-2005.

## Bibliografia

* DIVERSOS AUTORS. Enciclopèdia del Poblenou. Barcelona: Arxiu Històric del Poblenou, 2005.
# Marià Prat i Fainé

Marià Prat i Fainé (Manresa, 1898 - ?) fou un actiu militant sindicalista de la CNT. Se'l considera un dels cenetistes amb més prestigi de Manresa. Director del setmanari El Trabajo, òrgan de la CNT. Fou empleat de la delegació de Treball de la Generalitat. Després de la guerra, fou condemnat a 30 anys de presó. Sortí en llibertat vigilada 6 anys després.
Alguns historiadors argumenten que fou traslladat de França a Espanya per ésser afusellat pels franquistes.

## Referències

* 1 2 Diccionari Biogràfic del Moviment Obrer als Països Catalans
* ↑ Joaquim Aloy, Jordi Basiana i Pere Gasol La República a Manresa en un clic (1931-1936)
# Marc Orozco i Torres

Marc Orozco i Torres (Olesa de Montserrat, 4 de setembre del 1989) és un atleta català.
Fou l'únic atleta català que va disputar el Mundial del 2008 en pista coberta de València, on va debutar en un mundial d'atletisme. Va concursar en relleu de 4x400 realitzant una marca de 3'07"93 i quedant en 7a posició.

## Referències

* ↑ «Marc Orozco serà l'únic atleta català que disputarà el Mundial en pista coberta de València». 3/24, 26-02-2008.

## Enllaços externs

* Perfil Oficial de la Real Federació d'Atletisme Espanyola de Marc Orozco Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Masia de Taús

La Masia de Taús és una masia situada al municipi de les Valls d'Aguilar, a la comarca catalana de l'Alt Urgell.
# Masia de Vilatorrada

Masia de Vilatorrada és una masia de Sant Joan de Vilatorrada (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conjunt d'edificis situats als voltants del Bosc de Vilatorrada, al que s'accedeix per un camí que neix al carrer del Montseny, a la part posterior del institut Quercus.
La casa pròpiament dita és un edifici format per tres cossos adossats construïts en diverses èpoques. Tota la construcció és feta de maçoneria de pedra irregular unida amb calç. El cos més antic i nucli de la casa és el central. Es tracta d'un cos aixecat possiblement al segle xvii. Adossat al que era la façana principal d'aquest cos que es trobava orientada a llevant, es va adossar un altre cos també rectangular i estret format per planta baixa, primer pis i golfes, superant en alçada a la casa originària. La façana d'aquest cos més modern es va convertir en la façana principal de la casa. També orientada a llevant s'hi emplaçà el portal d'accés en forma d'arc rebaixat amb una inscripció que marca la data del 1790.

## Referències

* 1 2 «Masia de Vilatorrada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2017].
# Masia de Santa Magdalena

La Masia de Santa Magdalena és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La masia de Santa Magdalena té planta en forma d'L i es compon de planta baixa, pis i cobertes compostes. El cos central té una torratxa-mirador de planta rectangular i coberta plana. Les crugies són paral·leles a la façana principal. Té escales als cossos laterals per accedir a la primera planta.
Adossada a la masia trobem una petita ermita de planta rectangular amb arc central apuntat. La coberta és a dues vessants amb dos nivells de careners perpendiculars a la façana principal i campanar de cadireta d'una arcada. Presenta un portal adovellat de mig punt, ull de bou i campanar de cadireta d'una arcada de mig punt.
Les parets de càrrega són de paredat comú i totxo. Trobem forjats de diferents tipus: de biga de fusta i revoltó, de biga i llata de fusta i de bigues metàl·liques i revoltó. Les cobertes són de teula àrab.
La façana principal és simètrica i les obertures són amb llinda. A la planta baixa hi ha una finestra central i dos portals d'arc rebaixat i finestres laterals. A la planta primera hi ha un balcó suportat per mènsules igual que la cornisa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia de Santa Magdalena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Masia de Vinfaro

La Masia de Vinfaro és una obra d'Alfés (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar aïllat amb gran nombre d'afegits d'obra agrícola. L'edifici segueix el característic model simètric de gran mansió: entrada i gran sala central, on donen totes les habitacions.
Està situat al nord del terme, a la dreta del riu Set. De l'antic castell de Vinfaro depenien els termes de la Manxa i de Torrepicona.

## Història

El 1282 l'antic poblat de Vinfaro comptava amb 16 focs.
En una de les parets hi hagué un escut procedent del vell casal -propietat del Marqués de Benavent. Havia estat sota la propietat dels Romeu de Lleida i dels Montagut de València. Fou adquirit el 1516 per la família Remolins i el 1628 pels Riquer, marquesos de Benavent. Al començament del segle xviii ja era despoblat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia de Vinfaro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Maria Hasse

Maria-Viktoria Hasse (30 de maig de 1921 - 10 de gener de 2014) va ser una matemàtica alemanya que es va convertir en la primera professora en la facultat de matemàtiques i ciències de la TU Dresden. Va escriure llibres sobre teoria de conjunts i teoria de categories, i és coneguda com un dels homònims del teorema de Gallai-Hasse-Roy-Vitaver en la coloració de grafs.

## Educació i carrera

Nascuda a Warnemünde, Hasse va anar al Gymnasium a Rostock, i després d'un trimestre al Reichsarbeitsdienst de 1939 a 1940, va estudiar matemàtiques, física i filosofia a la Universitat de Rostock i a la Universitat de Tübingen de 1940 a 1943, obtenint un diploma l'any 1943 a Rostock. Va continuar allà com a assistent i conferenciant, obtenint un doctorat l'any 1949 i una habilitació el 1954. La seva tesi doctoral, Über eine singuläre Intergralgleichung 1. Art mit logarithmischer Unstetigkeit va ser supervisada per Hans Schubert (sobre una equació integral singular del primer tipus amb discontinuïtat logarítmica); la seva tesi d'habilitació va ser Über eine Hillsche Differentialgleichung (sobre l'equació diferencial de Hill). Va treballar com a professora d'àlgebra a la TU Dresden des de 1954 fins que es va jubilar l'any 1981.

## Aportacions

Amb Lothar Michler, Hasse va escriure Theorie der Kategorien (Deutscher Verlag, 1966). També va escriure Grundbegriffe der Mengenlehre und Logik (Conceptes bàsics de la teoria de conjunts i de la lògica) (Harri Deutsch, 1968).
En la teoria de la coloració gràfica, el teorema de Gallai – Hasse – Roy – Vitaver proporciona una dualitat entre les coloracions dels vèrtexs d'un graf i les orientacions de les seves arestes. Indica que el nombre mínim de colors necessaris en una coloració és igual al nombre de vèrtexs de la ruta més llarga, en una orientació triada per minimitzar la longitud d'aquesta ruta. Va ser declarat l'any 1958 en un llibre de text de teoria de grafs de Claude Berge, i publicat independentment per Hasse, Tibor Gallai, B. Roy i L. Vitaver. La publicació d'aquest resultat de Hasse va ser la segona cronològicament, l'any 1965.

## Referències

* 1 2 3 Voss, Waltraud (2016), Lieselott Herforth: Die erste Rektorin einer deutschen Universität, Gender studies (en alemany), transcript Verlag, pp. 127–128, ISBN 9783839435458
* 1 2 3 "Hasse, Maria-Viktoria", Catalogus professorum rostochienium, University of Rostock, retrieved 2018-02-25
* 1 2 Maria Hasse at the Mathematics Genealogy Project
* ↑ Voss (2016) The Rostock CPR gives the date of her start at Dresden as 1964, but this would leave a ten-year gap in her work life, and Voss is clear that she arrived before the 1962 start of Lieselott Herforth.
* 1 2 Isbell, J. R., "Review of Theorie der Kategorien", Mathematical Reviews, MR 0213411
* 1 2 MR0215725
* 1 2 Independent publications of the Gallai–Hasse–Roy–Vitaver theorem:
# Master of Fine Arts

Un Master of Fine Arts o Màster de Belles Arts (MFA o MFA) és un postgrau en una àrea de les arts visuals o plàstiques, literàries i escèniques que s'atorga als Estats Units i al Regne Unit. Típicament requereix de dos a tres anys d'estudi més enllà de la llicenciatura. El treball del curs és de naturalesa aplicada primordialment i el programa normalment acaba en una presentació o obra important.

## Referències

* ↑ «College Art Association Standards and Guidelines Document: MFA Standards - Adopted by the CAA Board of Directors on April 16, 1977; revised on October 12, 1991, and October 26, 2008.». College Art Association. Arxivat de l'original el 4 març 2013. [Consulta: 16 març 2013].
* ↑ «Association of Writers & Writing Programs Standards and Guidelines Document: AWP Hallmarks of a Successful MFA Program in Creative Writing». Association of Writers & Writing Programs. Arxivat de l'original el 23 març 2013. [Consulta: 16 març 2013].
* ↑ «The Master of Fine Arts Degree and Faculty Policies». Co-published by the National Association of Schools of Art and Design (NASAD), the National Association of Schools of Dance (NASD), and the National Association of Schools of Theatre (NAST). Arxivat de l'original el 14 desembre 2013. [Consulta: 16 març 2013].
* ↑ Bukalski, Peter J.; Barbier, Annette «The University Film and Video Association Guidelines for MFA Programs». Journal of Film and Video. University Film and Video Association (UFVA), 52, 1, 2000, pàg. 33–47. JSTOR: 20688233.
# Marzabotto

Marzabotto (Marzabòt, en el dialecte bolonyés montà mitjà) és un comune d'Itàlia que té 6.813 habitants de la Ciutat metropolitana de Bolonya a l'Emilia-Romagna. Forma part de la Unione dell'Appennino Bolognese.
Aquest municipi és tristament famós per la Massacre de Marzabotto perpetrada per les Waffen-SS quan foren assassinades centenars de persones durant la Segona Guerra Mundial.

## Història

La zona de Marzabotto era part integrant de l'Etruria padana, al seu territori hi ha les restes de la ciutat etrusca del segle vi aC. anomenada Kainua.
El centre habitat de Marzabotto es va desenvolupar en temps relativament recents. Al final de la Segona Guera Mundial va ser l'escenari de la Massacre de Marzabotto. (29 de setembre de 1944), perpetrada pels nazis.

## Subdivisions

Lama di Reno (La Lâma), Lama di Setta (La Lâma ed Sàtta), Pian di Venola (Piàn ed Vännla), Sibano (Sibàn), Sperticano (Sperdgàn), Sirano (Siràn), Pioppe (Al Fiòp), Pànico (Pàng), Canovella (Canvèla), San Silvestro (San Silvèster), Casaglia (Casâia), Luminasio (Alminés), Medelana (Madlèna), Quercia (Quérza), Gardeletta (Gardlàtta), Allocco (Alòc)

## Galeria fotogràfica

* Acròpolis etrusca de Marzabotto
* Planta de Marzabotto

## Notes

* ↑ . ISBN 978-88-8342-594-3.
* ↑ Romolo Augusto Staccioli, Gli etruschi. Un popolo tra mito e realtà, Newton Compton Editori, 2005, pag. 186.
* ↑ Elisabetta Govi (a cura di), Marzabotto una città etrusca, Ante Quem, 2007, pag. 65
* ↑ quirinale.it

## Enllaços externs

* Comitato regionale per le onoranze ai Caduti di Marzabotto
* La Memoria Storica di Marzabotto Arxivat 2004-10-23 a Wayback Machine.
* Scuola di Pace di Monte Sole
* Parco storico di Monte Sole
# Maryvonne Kendergi

Maryvonne Kendergi (Gaziantep, 15 d'agost de 1915 - Montreal, 27 de setembre de 2011) va ser una escriptora, professora, musicòloga, pianista i comentarista quebequesa.

## Biografia

Kendergi va néixer a Alep Vilayet, Imperi Otomà. Es va criar a Síria i es va traslladar a França. A la Sorbona, va estudiar i va obtenir una llicenciatura avançada el 1942. Es va traslladar al Canadà el 1952, i es va convertir en ciutadana canadenc el 1960.
Durant deu anys va organitzar programes de ràdio sobre música contemporània a Radio-Canadà i també va aparèixer regularment a la televisió. Va ensenyar a la Universitat de Montreal. Va exercir un paper important en la fundació de la "Quebec Contemporary Music Society" el 1966. Va ser una presidenta del Consell canadenc de música.
Kendergi va ser nomenada membre de l'Orde del Canadà el 1980 i va ascendir a l'Oficina de l'Orde el 1992. Es va convertir en Chevalier a l'Orde del Quebec el 1985.
Kendergi va morir el 27 de setembre de 2011 a Montreal, Quebec.

## Honors

* 1980 - Membre de l'Orde del Canadà
* 1982 - Medalla al Consell de la Música del Canadà
* 1983 - Premi Lynch-Staunton
* 1985 - Chevalier de l'Orde nacional del Québec
* 1985 - Prix Calixa-Lavallée
* 1992 - Oficial de l' Orde del Canadà
* 1994 - Medalla de l'Académie des lettres du Québec
* 2000 - Prix Opus, hommage

## Referències

* 1 2 3 Maryvonne Kendergi - la musique en partage". Ràdio Canadà. Arxivat des de l'original el 2 de novembre de 2005. Recuperat el 2 de juliol de 2010
* 1 2 3 Rochon, Pierre; Thomas, Suzanne. "Maryvonne Kendergi". Enciclopèdia de la música al Canadà. Historica Canadà. Recuperat el 25 d'agost de 2019.
* ↑ Història i ordre". Quebec Societat de Música Contemporània. Recuperat el 2 de juliol de 2010
* 1 2 3 Maryvonne Kendergi, OC, CQ, L.ès.Mus., D.Mus., msrc" El governador general del Canadà. Recuperat el 26 de gener de 2012
* ↑ Maryvonne Kendergi (1915-2011) Chevalière (1985)". Ordre National du Québec (en francès). Gouvernement du Québec. Maig 2007. Recuperat el 26 de gener de 2012. La pàgina traduïda de Babel Fish aquí.
* ↑ Maryvonne Kendergi est mort" [Maryvonne Kendergi Is Dead]. Ràdio-Canadà (en francès). Ràdio-Canadà. 30 de setembre de 2011. Recuperat el 26 de gener de 2012. Pàgina de Google Translate aquí
# Matisse (cràter)

Matisse és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 189,04 km de diàmetre. Porta el nom del pintor francès Henri Matisse (1869-1954), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Matisse». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 14 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Matiúixino

Matiúixino (en rus: Матюшино) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 16 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Matiè

Matiè és el nom dels següents personatges:
* Publi Matiè, tribú militar
* Gai Matiè, duumvir naval el 181 aC
* Marc Matiè, pretor el 173 aC
# Matambú

El Territori Indígena de Matambú pertany a l'ètnia chorotega i és un dels 24 territoris indígenes de Costa Rica. La reserva va ser creada en 1980 pel Poder Executiu i és l'única de l'ètnia chorotega, situada entre els cantons de Hojancha i Nicoya, província de Guanacaste. Té 1084 habitants indígenes i 600 no indígenes i l'idioma més parlat és el castellà de manera monolingue doncs la llengua autòctona es va perdre. Entre la comunitat hi ha una diferenciació marcada entre dos grups, els que busquen preservar la seva cultura i identitat indígena i un altre que prefereix integrar-se dins de la societat costarquenya.

## Referències

* ↑ Matambú y Matambuguito fortalecen su identidad y sus cultivos tradicionales Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. Acontecer Universidad Estatal a Distancia
* 1 2 3 Pueblo Chorotega Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. Atlas Digital de los Pueblos Indígenas, Universitat de Costa Rica
# María Aurora Flórez Rodríguez

María Aurora Flórez Rodríguez (Trobajo del Camí, León; 20 de setembre de 1974) és una professora i política espanyola, diputada pel PSOE al Congrés durant la XI i XII legislatura.

## Biografia

Llicenciada en Filologia Anglesa per la Universitat de Lleó, és funcionària de carrera del cos de professors d'ensenyament secundari. Va viure diversos anys a l'estranger, on va treballar com a professora d'espanyol per a estrangers i com a personal laboral del MECD en l'ambaixada d'Espanya a Ottawa, i exerceix com a professora d'anglès en la Comunitat de Madrid. El desembre de 2015 va ser triada diputada per Lleó al Congrés, sent reelegida en 2016.

## Referències

* ↑ Congreso de los Diputados. «Flórez Rodríguez, María Aurora». [Consulta: 17 setembre 2017].
* ↑ Franco, J.C. «Aurora Flórez será la uno del PSOE al Congreso y mueve a Palomo al Senado». , 19-09-2015 [Consulta: 17 setembre 2017].
# Mas d'en Mestres

El Mas d'en Mestres és una masia d'Alforja, a l'antic terme de Cortiella, inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una gran casa pairal, de planta rectangular, amb capella incorporada i obra de paredat amb reforços de maons. La façana té bastants obertures i la porta és d'arc escarser. És coberta amb teulada d'una vessant. La capella, al primer pis de la casa, té accés independent, amb porta d'arc agut i petita espadanya a sobre. Prop del mas, hi ha un fossar particular. A la façana arrebossada, un rellotge de sol.

## Història

Formava part de l'antic terme de Cortiella, que fou donat per la reina Sança a Ramon de Gavagou o Ganagot el desembre de 1190. Més tard s'incorpora a Alforja. Cortiella tenia 3 focs el 1553, 4 el 1708 i 1 el 1830. Entre 1586 i 1669 participà en la Comuna del Camp de Tarragona. El 1553 constaven en el terme de Cortiella 8 masos, entre ells el de Joan Mestres. Fou la casa pairal del cap carlí del mateix nom, i fou refeta cap al 1860. El mas domina una bona part de l'antic terme, i té una capella dedicada a sant Antoni de Pàdua, que ha estat restaurada i condicionada a mitjans dels anys setanta pels actuals propietaris. A la clau de la porta d'entrada del mas hi ha una destral i a les dovelles dels costats la data 1857, i en una font tapiada la data 1880.

## Referències

* 1 2 «Mas d'en Mestres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Mas d'en Mestres». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mas d'en Jover

El Mas d'en Jover és una masia gòtica de Tarragona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas molt gran, de tres pisos, amb planta quasi quadrada. Coberta a dos vessants de teules.
Gaudeix d'importants elements exteriors com les finestres, i interiors, com les arcades de pedra treballada d'estil gòtic.
Tancant al davant per al bestiar també té edificis auxiliars.

## Referències

* 1 2 3 «Mas d'en Jover». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Mariya Stadnik

Mariya Stadnik –en ucraïnès, Марія Стадник, Mariya Stadnyk– (Lvov, 3 de juny de 1988) és una esportista azerbaiyana d'origen ucraïnès que competeix en lluita estil lliure. Va estar casada amb el lluitador ucraïnès Andri Stadnik.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu, obtenint en total dues medalles, plata a Londres 2012 i bronze a Pequín 2008, ambdues en la categoria de 48 kg. En els Jocs Europeus de Bakú 2015 va obtenir la medalla d'or en la categoria de 48 kg.
Ha guanyat 4 medalles en el Campionat Mundial de Lluita entre els anys 2009 i 2015, i 5 medalles d'or en el Campionat Europeu de Lluita entre els anys 2008 i 2016.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2008 | Pequín ( Xina) R.P. de la Xina | 3 | Lliure 48 kg |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) Regne Unit | 2 | Lliure 48 kg |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) Brasil | 2 | Lliure 48 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2009 | Herning ( Dinamarca) Dinamarca | 1 | Lliure 48 kg |
| 2011 | Istanbul ( Turquia) Turquia | 2 | Lliure 48 kg |
| 2014 | Taskent ( Uzbekistan) Uzbekistan | 3 | Lliure 48 kg |
| 2015 | Las Vegas (Estats Units) Estats Units | 2 | Lliure 48 kg |
| Jocs Europeus ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Bakú ( Azerbaidjan) Azerbaidjan | 1 | Lliure 48 kg |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2008 | Tampere ( Finlàndia) Finlàndia | 1 | Lliure 48 kg |
| 2009 | Vílnius ( Lituània) Lituània | 1 | Lliure 48 kg |
| 2011 | Dortmund ( Alemanya) Alemanya | 1 | Lliure 48 kg |
| 2014 | Vantaa ( Finlàndia) Finlàndia | 1 | Lliure 48 kg |
| 2016 | Riga ( Letònia) Letònia | 1 | Lliure 48 kg |

## Referències

* ↑ «Mariya Stadnik» Arxivat 2011-08-13 a Wayback Machine. en Sports-Reference.com (SR/Olympic Sports) (en inglés).
* ↑ «Mariya Stadnik» en IAT.uni-leipzig.de (en inglés).