OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hansi Burg

Hansi Burg (Viena, 12 de febrer de 1898 - Garatshausen, 14 de març de 1975) va ser una actriu de cinema i escenògrafa alemanya d'origen austríac.
Va néixer a Viena com a filla d'Eugen Burg, un dels principals actors alemanys. Va estudiar ball a Berlín amb Rita Sacchetto. Va començar a actuar professionalment el 1917, apareixent sobretot a l'escenari, però també en diverses pel·lícules mudes.
Burg es va fer coneguda per la seva relació a llarg termini amb l'estrella de cinema Hans Albers que va conèixer mentre actuaven junts. El ministre de propaganda nazi Joseph Goebbels els va obligar a separar-se perquè era jueva, tot i que van romandre en contacte secret. Durant la Segona Guerra Mundial va viure exiliada a Gran Bretanya. Va tornar el 1945 i es va establir a viure amb Albers de nou. El seu pare va morir al camp de concentració de Theresienstadt.

## Filmografia

* Mutter Erde (1919)
* Abenteuer der Bianetti (1919)
* The Girl from Acker Street (1920)
* Der unsichtbare Dieb (1920)

## Referències

* ↑ Manvell & Fraenkel, p. 148.
* ↑ Burleigh, pp. 301–302.

## Bibliografia

* Burleigh, Michael (2001) [2000]. El Tercer Reich: una nova història. Nova York: Hill i Wang. ISBN 978-0-8090-9326-7.
* Hardt, Úrsula (1996). De Caligari a Califòrnia: la vida d'Erich Pommer a les guerres internacionals de cinema. Providència: llibres de Berghahn. ISBN 978-1-57181-930-7.
* Kosta, Barbara (2009). Seducció voluntària: l’àngel blau, Marlene Dietrich i Cultura de masses. Nova York: llibres Berghahn. ISBN 978-0-85745-619-9.
* Manvell, Roger; Fraenkel, Heinrich (2010) [1956]. Doctor Goebbels: la seva vida i la seva mort. Nova York: Skyhorse Publishing. ISBN 978-1-61608-029-7.
# Ivan Ivanovitch Sakharine

Ivan Ivanovitch Sakharine és un personatge de ficció de còmic de Les aventures de Tintín i un obsessiu col·leccionista de maquetes de vaixells antics, apareix per primera vegada a l'àlbum El secret de l'Unicorn, que es va publicar per entregues, en format de tira còmica en blanc i negre, al diari Le Soir entre l'11 de juny de 1942 i el 14 de gener de 1943, i creat per Hergé. Concretament, la seva primera aparició es va produir a la tira del 19 de juny de 1942, però no es fa menció del seu nom fins a tira del 2 de juliol. En aquesta aventura Tintin, compra un vaixell antic, després de regatejar en el preu amb el venedor, amb la intenció de regalar-se'l al capità Haddok; quan la venda ja està tancada, fa la seva aparició Sakharine, disposat a oferir més diners, no se'n surt i persegueix Tintin per tal d'aconseguir que aquest li vengui la maqueta i així poder posseir el preuat vaixell.

## Biografia de ficció

Ivan Ivanovitch Sakharine, viu a Brussel·les i és un col·leccionista obsessiu de maquetes de vaixells antics, entre els quals, un que s'anomena L'Unicorn. A l'àlbum El Secret de l'unicorn, s'adona que estan venent en un mercat una peça idèntica del vaixell que té a la seva col·lecció ell i un altre home Barnaby, intenten comprar-lo però Tintin, se'ls ha avançat i ja el te en propietat. Malgrat que li ofereixen molts més diners dels que li ha costat Tintin es nega a vendre'ls-hi, posterior-ment roben la maqueta del vaixell i Sakharine n'és un dels principals sospitosos.

## Trajectòria Editorial

El personatge de Sakharine, apareix per primera vegada, a la pàgina número tres de l'àlbum El secret de l'Unicorn, la història continua i acaba a El tresor de Rackham el Roig on també i surt el personatge, l'altre àlbum i últim on surt és a Tintín i l'Art-Alfa. Abans de l'àlbum es va publicar per entregues al diari Le Soir, entre l'11 de juny de 1942 i el 14 de gener de 1943, el dibuix del vaixell és diferent de la versió publicada al diari de la de l'àlbum, ja que Herge el va redibuixar cada vegada que sortia en una vinyeta, a l'inici es va inspirar en la fotografia d'un vaixell de la revista, Wandelaer et sur l'eau, li va semblar interessant la imatge d'aventura i evasió que donava sense pensar gaire en què el dibuix tingues un cert rigor històric. Alexandre Berqueman, Un col·leccionista i especialista en art marítim va convèncer a Herge perquè corregís algunes incoherències i errors del primer dibuix de l'Unicorn. Aquestes correccions fetes pel dibuixant amb guaix es poden veure en les pàgines originals.

## Al cinema

A la pel·lícula, Les aventures de Tintín: El secret de l'Unicorn, Sakharine i té el paper de dolent, essent un descendent de Rackham el Roig, que vol disputar-li l'herència al Capità Haddock.

## Referències

* ↑ «TINTIN : Le Secret de La Licorne» (en francès). bellier.co. [Consulta: 26 juliol 2020].
* 1 2 SAKARINE pujando (en castellà). nº 60 Pag.2. Moulinsart, 2014, p. 16 (Figuras de Tintín la colección oficial). ISBN 978-84-684-2529-0.
# Niwa Nagahide

    En aquest nom japonès, el cognom és Niwa.
Niwa Nagahide (丹羽 長秀, 6 d'octubre de 1535 - 15 de maig de 1585) va ser un samurai japonès dels períodes Sengoku i Azuchi-Momoyama de la història del Japó. Fungi com servent del clan Oda i eventualment es va convertir en dàimio.
Des de la seva joventut, Nagahide va servir sota les ordres d'Oda Nobunaga i es va convertir en un dels seus principals servents, lluitant en les principals batalles, com la de Nagashino. Fungi a més com a governador i la construcció del castell Azuchi va estar sota la seva supervisió entre altres tasques. Nagahide contraure núpcies amb la filla adoptiva de Nobunaga, la qual cosa reflecteix també el grau de confiança de què gaudia.
En 1582, quan Nobunaga va ser assassinat durant l'Incident de Honnō-ji, Nagahide es trobava enmig d'una campanya i va tornar ràpidament per auxiliar Toyotomi Hideyoshi a vèncer Akechi Mitushide, que havia traït a Nobunaga. Durant una reunió al castell Kiyosu per decidir el futur del clan, Nagahide va donar suport a la posició de Hideyoshi per la qual cosa va guanyar en han de la província d'Echizen i el de la província de Kaga, els quals sumaven més d'1.230.000 koku, convertint-se en un dels dàimios més poderosos del país, però, va morir al cap de poc el 1585.

## Referències

* Biografia de Nagahide Arxivat 2007-08-21 a Wayback Machine. (japonès)
* Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co. ISBN 1-85409-523-4.
# Lynn Vidali

Lynn Vidali (San Francisco, 26 de maig de 1952), coneguda de casada com a Lynn Gautschi, és una nedadora estatunidenca, ja retirada, especialista en estils, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic on va guanyar la medalla de plata en els 400 metres estils del programa de natació. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, va disputar tres proves del programa de natació. Guanyà la medalla de bronze en els 200 metres estils, mentre en els 400 metres estils fou setena i en els 100 metres braça quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès també destaca el fet de posseir el rècord mundial dels 200 metres estils i els 4x100 metres estils.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Lynn Vidali». [Consulta: 14 juliol 2021].
# Léninski (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Léninski».
Léninski (en rus: Ленинский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 119 habitants. Pertany al districte municipal d'Ozinki.

## Referències

* ↑ «История административно- территориального деления Саратовской губернии 1917 - 1928 годы. Справочник. Дергачевский, Новоузенский и Покровский уезды.». Arxivat de l'original el 2017-12-21.
# Majadas

Majadas de Tíetar és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolución demográfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 518 | 530 | 683 | 739 | 768 | 1030 | 1321 | 1205 | 1011 | 1026 | 1237 | 1257 | 1255 | 1248 | 1209 | 1152 | 1311 | 1328 | 1291 |
# Majadita

Majadita o Cerro de la Majadita és una muntanya que s'eleva fins als 6.280 msnm. Té una prominència de 2.113 metres. Es troba a la província de San Juan, l'Argentina, a prop de la ciutat de Rodeo. Va ser un dels darrers cims de més de 6.000 metres dels Andes en ser escalat, ja que no va ser fins al desembre de 1996 quan John Biggar el va escalar per primera vegada.

## Referències

* ↑ «Majadita - Peakbagger.com». [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ «Argentina and Chile North, Ultra-Prominences - peaklist.org». [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Biggar, John. The Andes: A Guide for Climbers and Skiers (5th ed.). Andes Publishing (Scotland), 2020, p. 248 pp. ISBN 978-0-9536087-6-8.
# Mamífer verinós

Els mamífers verinosos són aquells que produeixen verí, que utilitzen per matar o debilitar les preses o per defensar-se dels depredadors. Als ecosistemes actuals, els mamífers verinosos són bastant rars. El verí és molt més comú en altres vertebrats: rèptils (com les serps), amfibis (com les granotes verí de sageta) o peixos (com el peix pedra). No hi ha ocells que ataquin o es defensin amb verí però alguns causen enverinament si són menjats, com el pitohuí, o l'ifrit.
Sembla que els mamífers verinosos foren més comuns al passat. S'han trobat dents canines de fa seixanta milions d'anys de dues espècies extintes, Bisonalveus browni i un altre mamífer no identificat. Mostren solcs que segons alguns paleontòlegs indiquen una mossegada verinosa. Tanmateix, altres científics han qüestionat aquesta conclusió car molts mamífers no verinosos vivents (com molts primats, coatís i ratpenats) també tenen solcs profunds al llarg de les seves canines, suggerint que aquest tret no sempre representa una adaptació per injectar verí.
Per explicar la raresa de mamífers verinosos, Mark Dufton de la Universitat de Strathclyde ha suggerit que els mamífers actuals no necessiten verí perquè són prou intel·ligents i efectius com per matar ràpidament mitjançant les dents o les urpes, mentre que el verí, poc importa com de sofisticat sigui, pren temps a debilitar la presa. De fet, l'almiquí, un eulipotifle verinós, està sent foragitat dels seus hàbitats naturals a Cuba per gossos, gats i mangostes introduïdes.
Els ornitorrincs poden injectar verí amb unes urpes de les potes del darrere.

## Referències

* ↑ Dufton, Mark J. «Venomous mammals» (en anglès). Pharmacology & Therapeutics, 53, 1992, pàg. 199-215. DOI: 10.1016/0163-7258(92)90009 [Consulta: 28 desembre 2023].

## Vegeu també

* Peix verinós
* Toxicofera - El clade que conté totes les espècies verinoses de rèptils.

## Enllaços externs

* Shrew handbook Arxivat 2005-12-26 a Wayback Machine. (anglès)
* Verí de les musaranyes Arxivat 2006-05-06 a Wayback Machine. (anglès)
* Verí de l'ornitorrinc Arxivat 2012-02-01 a Wayback Machine. (anglès)
# Llum de nit

El llum de nit (Myctophum punctatum) és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes present a l'oceà Atlàntic oriental (15°N-20°N), l'Atlàntic occidental (des de Groenlàndia fins als Estats Units) i la Mediterrània. És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 0-1.000 m de fondària. Els mascles poden assolir 11 cm de longitud total. Menja copèpodes, eufausiacis i alevins. És depredat per Sebastes fasciatus, Sebastes mentella, Beryx splendens (a les Illes Açores) i Phycis phycis (a les Açores). És sexualment madur en assolir els 5 cm de llargària i les femelles arriben a produir fins a 900 ous.

## Referències

* ↑ Brito, A., 1991. Catálogo de los peces de las Islas Canarias. Francisco Lemus, La Laguna, Illes Canàries, Espanya. 230 p.
* ↑ McAllister, D.E., 1990. A list of the fishes of Canada. Syllogeus Núm. 64. Nat. Mus. Nat. Sci., Ottawa, Canadà. 310 p.
* ↑ Quignard, J.-P. i J.A. Tomasini, 2000. Mediterranean fish biodiversity. Biol. Mar. Mediterr. 7(3):1-66.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Muus, B.J. i J.G. Nielsen, 1999. Sea fish. Scandinavian Fishing Year Book, Hedehusene, Dinamarca. 340 p.
* ↑ Hulley, P.A., 1984. Myctophidae. p. 429-483. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* ↑ Gomes, T.M., E. Sola, M.P. Grós, G. Menezes i M.R. Pinho, 1998. Trophic relationships and feeding habits of demersal fishes from the Azores: importance to multispecies assessment. ICES C.M. 1998/O: 7.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Muus, B.J. i J.G. Nielsen, 1999.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mantidactylus albolineatus

Mantidactylus albolineatus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus albolineatus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Marc Herenni

Marc Herenni és el nom dels següents personatges:
* Marc Octavi Herenni, comerciant romà
* Marc Herenni (cònsol), cònsol el 93 aC
* Marc Herenni (decurió), decurió de Pompeia
* Marc Herenni Picent, cònsol sufecte el 34 aC.
# Maria Rosa Riumbau

Maria Rosa Riumbau (Barcelona, 1943) és una jugadora de tennis de taula catalana.
Es formà al Club Putxet, filial del Club Tennis Barcino amb el qual competí esportivament. Posteriorment, competí amb el Club Ariel i el Club Mayda. Es proclama campiona d'Espanya en vuit ocasions, dos d'individual (1965, 1968), una de dobles (1964, fent parella amb Montserrat Guiamet) i tres de dobles mixtos (1964, 1965, 1966). També guanyà el campionat d'Espanya per equips amb el CT Barcino (1964) i l'Ariel (1965). A nivell provincial, aconseguí vuit títols de campiona de Barcelona, dos en individual (1965, 1967), tres de dobles (1965, 1966, 1970), dos de dobles mixtos (1966, 1968) i un per equips (1964). Internacional amb la selecció espanyola en més de vint ocasions, participà al Campionat del Món de 1967 i al d'Europa de 1966 i 1968. Es retirà esportivament al final de la temporada 1967-68.

## Referències

* ↑ «Maria Rosa Riumbau». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Hernández, M.C. «Temporada definitiva para Maria Rosa Riumbau». Mundo Deportivo, 20-10-1967. [Consulta: 12 febrer 2023].
* ↑ Hernández, M. Carmen. «Trio de "campeonas" en tel tenis de mesa nacional». Mundo Deportivo, 08-02-1968. [Consulta: 3 febrer 2023].
# OKS Odra Opole

L'Opolski Klub Sportowy Odra Opole és un club de futbol polonès de la ciutat d'Opole.

## Història

El club va néixer el 16 de juny de 1945. Evolució del nom:
* 1945: Odra Opole
* 1949: Budowlani Opole (fusió amb Lwowianka Opole i Chrobry Groszowice)
* 1958: Odra Opole
* 1999: Odra/Varta Opole (fusió amb Vartą Namysłów)
* 1999: Odra Opole
* 2002: Odra/Unia Opole (fusió amb Unią Opole)
* 2004: Odra Opole
Va jugar a primera divisió les temporades següents: 1953, 1956-1958 (3 temporades), 1960-1966 (7 temporades), 1967-1970, 1971-1974, 1976-1981. També fou campió de copa de la lliga el 1977.

## Palmarès

* Copa de la Lliga polonesa de futbol:
** 1977

## Futbolistes internacionals amb Polònia

* Engelbert Jarek, 3 partits, 1 gol
* Bernard Blaut, 1 partit
* Henryk Szczepanski, 28 partits
* Norbert Gajda, 7 partits, 2 gols
* Konrad Kornek, 15 partits
* Henryk Brejza, 9 partits
* Antoni Kot, 1 partit
* Zbigniew Gut, 11 partits
* Bohdan Masztaler, 10 partits
* Wojciech Tyc, 1 partit
* Zbigniew Kwasniewski, 2 partits
* Roman Wojcicki, 11 partits
* Jozef Mlynarczyk, 5 partits
* Jozef Adamiec, 1 partit

## Referències

* ↑ Odra Stadium at odraopole.pl
* ↑ «Odra Opole». 90minut.pl, 16-06-2009 [Consulta: 16 juny 2009].
* ↑ «Poland Final Tables (1st and 2nd level)». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 «Poland - List of League Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial (polonès)
* Website dedicated to the history of Odra Opole (polonès)
* Odra Opole a 90minut.pl (polonès)
# OLC

OLC té els següents significats:
* Observatori de la Llengua Catalana, institució que vetlla per la situació social i legal de la llengua catalana
* Consell d'Alliberament d'Oròmia (del seu nom en anglès Oromiyaa Liberation Council), partit polític d'Etiòpia
# Object Management Group

Object Management Group (OMG) és un consorci americà sense ànim de lucre, creat el 1989 que té per objectiu l'estandardització i promoció de l'Objecte Model en totes les seves formes. Hi participen onze multinacionals : Hewlett-Packard, IBM, Sun Microsystems, Apple Computer, American Airlines and Data General).
L'OMG treballa en coneguts estàndards com : UML (Unified Modeling Language), MOF (Meta-Object Facility), CORBA (COmmon Request Broker Architecture) i IDL (Interface Definition Language).
També ha treballat en les recomanacions de Model Driven Architecture o enginyeria dirigida pels models.

## Enllaços externs

* Lloc web d'Object Management Group
# Organització Internacional de la Cultura Turca

L'Organització Internacional de la Cultura Turca (en turc: 'Uluslararası Türk Kültürü Teşkilatı', TÜRKSOY) és una organització cultural internacional de països turcoparlants i altres pobles turquesos que utilitzen llengües turqueses.
El secretari general de la TÜRKSOY és Duisen Kaseinov, que fou Ministre de Cultura del Kazakhstan. La TÜRKSOY té la seu a Ankara (Turquia).

## Història

L'organització va fer les primeres reunions el 1992 a Bakú i Istanbul, amb l'assistència dels ministres de cultura de l'Azerbaidjan, el Kazakhstan, Kirguizstan, Uzbekistan, Turquia i Turkmenistan. La TÜRKSOY fou establerta formalment el 12 de juliol de 1993.
El 1996 es va iniciar la cooperació oficial entre la TÜRKSOY i la UNESCO.

## Membres

| País/Territori | Llengua | Notes |
| República de l'Altai | Altai | Subjecte federal de Rússia. |
| República de l'Azerbaidjan | Àzeri | País independent |
| Baixkíria | Baixkir | Subjecte federal de Rússia. |
| Gagaúsia | Gagaús | Regió autònoma de Moldàvia. |
| Kazakhstan | Kazakh | País independent |
| Khakàssia | Khakàs | Subjecte federal de Rússia. |
| Kirguizstan | Kirguís | País independent |
| República Turca de Xipre del Nord | Turc | País independent de facto. |
| República de Sakhà | Iakut | Subjecte federal de Rússia. |
| Tatarstan | Tàtar | Subjecte federal de Rússia. |
| República de Turquia | Turc | País independent |
| República de Turkmenistan | Turcman | País independent |
| República Tuvà | Tuvinià | Subjecte federal de Rússia. |
| República de l'Uzbekistan | Uzbek | País independent |

## Vegeu també

* Consell Turc

## Referències

* ↑ UNESCO Web Site. «Relations with the Joint Administration of the Turkic Culture and Arts (TÜRKSOY), and Draft Agreement between that Organization and UNESCO», 1996. [Consulta: 4 desembre 2009].

## Enllaços externs

* Lloc web de TÜRKSOY Arxivat 2009-08-23 a Wayback Machine.
# Os epipúbic

Els ossos epipúbics són un parell d'ossos que es projecten cap endavant des de la pelvis en el cas dels marsupials moderns i en alguns mamífers fòssils : multituberculats, monotremes i fins euterians basals (els avantpassats dels mamífers placentaris).
En els marsupials moderns els ossos epipubic són sovint anomenats "ossos marsupials" perquè donen suport a la bossa de la mare (marsupi en llatí significa "bossa"), però la seva presència en altres grups de mamífers indica que aquest no era la seva funció original, la qual alguns investigadors pensen que era ajudar a la locomoció mitjançant el suport a alguns dels músculs que flexionen la cuixa.
Els ossos epipúbics van ser descrits l'any 1698 però la seva funció va romandre inexplicada.

## Referències

* ↑ Novacek, M.J.; Rougier, G.W.; Wible, J.R.; McKenna, M.C.; Dashzeveg, D; Horovitz, I «Epipubic bones in eutherian mammals from the late Cretaceous of Mongolia». Nature, vol. 389, 6650, 1997, pàg. 440–1. DOI: 10.1038/39020. PMID: 9333234.
* ↑ White, T.D. «An analysis of epipubic bone function in mammals using scaling theory». Journal of Theoretical Biology, vol. 139, 3, August 9, 1989, pàg. 343–57. DOI: 10.1016/S0022-5193(89)80213-9. PMID: 2615378.
* ↑ Reilly SM, White TD. «Hypaxial motor patterns and the function of epipubic bones in primitive mammals». Science, vol. 299, 5605, 17-01-2003, pàg. 400–2. DOI: 10.1126/science.1074905. PMID: 12532019.
# Octavi Frontó

Octavi Frontó (en llatí Octavius Fronto) va ser un magistrat romà del segle i. Probablement formava part de la gens Octàvia.
Va ser pretor durant el regnat de l'emperador Tiberi. L'any 16 va parlar al senat en contra del gran luxe que llavors dominava la societat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 185.
# Olivier Gendebien

Olivier Gendebien va ser un pilot de curses automobilístiques belga que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Olivier Gendebien va néixer el 12 de gener del 1924 a Brussel·les, Bèlgica i va morir el 2 d'octubre del 1998 a Les Baux de Provence, Bouches-du-Rhône, França.

## A la F1

Va debutar a la primera cursa de la temporada 1956 (la setena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 22 de gener del 1956 el GP de l'Argentina al Circuit Oscar Alfredo Galvez.
Olivier Gendebien va participar en quinze curses puntuables pel campionat de la F1, repartides en sis temporades diferents (1956 - 1961) assolí dos podis com a millor posició.
Fora de la F1 va guanyar nombroses proves entre les quals destaquen les 24 hores de Le Mans que va arribar a guanyar en quatre ocasions (1958, 1960, 1961 i 1962), les 12 hores de Sebring ((1959, 1960, 1961) i la Targa-Fiorio (1958, 1961, 1962).

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Posició | Punts |
| 1956 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | ARG 5 | MON | 500 | BEL | | | | | | | | 23è | 2 |
| 1956 | Scuderia Ferrari | Lancia - Ferrari | Lancia | | | | | FRA Ret | GBR | ALE | ITA | - | 0 | | 23è | 2 |
| 1958 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | ARG | MON | HOL | 500 | BEL 6 | FRA | GBR | ALE | POR | ITA Ret | MAR Ret | - | 0 |
| 1959 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | MON | 500 | FRA 4 | USA | HOL | GBR | ALE | POR | ITA 6 | | | 15è | 3 |
| 1960 | Yeoman Credit Racing Team | Cooper | Climax | ARG | MON | 500 | HOL | BEL 3 | FRA 2 | GBR 9 | POR 7 | ITA | USA 12 | | 6è | 10 |
| 1961 | Equipe Nationale Belge | Emeryson | Maserati | MON NVQ | HOL | | | | | | | | | | 14è | 3 |
| 1961 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | | | BEL 4 | FRA | GBR | ALE | ITA | | | | | 14è | 3 |
| 1961 | UDT-Laystall Racing Team | Lotus | Climax | | | | | | | | USA Ret | | | | 14è | 3 |
# Oxischorl

L'oxischorl és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la turmalina. Rep el seu nom per ser una forma oxidada de l'schorl.

## Característiques

L'oxischorl és un ciclosilicat de fórmula química Na(Fe2+ 2Al)Al₆(Si₆O$_{18}$)(BO₃)₃(OH)₃O. Cristal·litza en el sistema trigonal en forma de cristalls prismàtics en agregats en forma de ventall de fins a 2 cm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7.
És un mineral relacionat amb l'oxidravita, l'oxicromodravita, l'oxivanadiodravita i povondraïta a través de la substitució de Fe$^{2+}$ per Mg$^{2+}$, Cr$^{3+}$ per Al$^{3+}$, V$^{3+}$ per Al$^{3+}$, i Fe$^{3+}$ per Al$^{3+}$, respectivament.

## Jaciments

L'oxischorl va ser descobert simultàniament a Přibyslavice (Kutná Hora, Bohèmia Central, Bohèmia, República Txeca) en emplenaments de fractures hidrotermals en roques metasomatitzades i a Zlatá Idka (Košice, Regió de Košice, Eslovàquia) com un mineral magmàtic primari metasomatitzat en granit, ara ortogneiss foliat. També ha estat descrita a Alemanya, Canadà, els Estats Units i Rússia.

## Referències

* 1 2 3 «Oxy-schorl» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Oxy-schorl» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 26 març 2018].