# Jahvisme

El jahvisme és el nom que els estudiosos moderns donen a la religió de l'antic Israel. El jahvisme era essencialment politeista, amb una gran quantitat de déus i deesses. Al capdavant del panteó hi havia Jahvè, el déu nacional dels regnes israelites d'Israel i Judà, amb la seva consort, la deessa Aixera, i déus i deesses de segon nivell com Baal, Xamaix, Yarikh, Mot i Astarte, tots ells tenien els seus propis sacerdots i profetes i comptaven amb la reialesa entre els seus devots.
Les pràctiques del jahvisme incloïen festivals, sacrificis, confecció de vots, rituals privats i l'adjudicació de disputes legals. Contràriament a la imatge presentada a la Bíblia hebrea, el temple de Jerusalem (de Jahvè) no era l'únic, ni tan sols central, però el rei era el cap de la religió nacional i, per tant, el virrei a la Terra del déu nacional, un paper que es reflecteix cada any quan presidia una cerimònia en què Jahvè era entronitzat al Sant Temple de Jerusalem.
El jahvisme va patir diverses remodelacions i recontextualitzacions, a mesura que la noció de les divinitats al marge o comparables a Jahvè es van anar degradant progressivament per les noves idees i corrents religiosos. Durant el període monàrquic de mitjana edat del ferro, la religió d'Israel es va moure cap a l'únic culte a Jahvè; tanmateix, aquests canvis teològics es van mantenir en gran part confinats a grups reduïts, només es van estendre a la població en general durant la turbulència política generalitzada dels segles VII i VI aC. Aquesta progressiva evolució al monoteisme havia culminat en última instància al final de l'exili babilònic, i al segle iv aC, el jahvisme s'havia fusionat en el que ara es coneix com a judaisme del Segon Temple. El jahvisme també va donar lloc al samaritanisme.

## Referències

* ↑ Miller, 2000, p. 1.
* ↑ Sommer, 2009, p. 145.
* ↑ Niehr, 1995, p. 54-55.
* ↑ Handy, 1995, p. 39–40.
* ↑ Meier, 1999, p. 45–46.
* ↑ Bennett, 2002, p. 83.
* ↑ Davies, 2010, p. 112.
* ↑ Miller, 2000, p. 90.
* ↑ Petersen, 1998, p. 23.
* ↑ Albertz, 1994, p. 61.
* ↑ Moore i Kelle, 2011, p. 402.
* ↑ Hjelm, Ingrid. The Samaritans and Early Judaism: A Literary Analysis (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2000. ISBN 978-0-567-26046-8.

## Bibliografia

* Albertz, Rainer. A History of Israelite Religion, Volume I: From the Beginnings to the End of the Monarchy. Westminster John Knox Press, 1994. ISBN 978-0-664-22719-7.
* Bennett, Harold V. Injustice Made Legal: Deuteronomic Law and the Plight of Widows, Strangers, and Orphans in Ancient Israel. Eerdmans, 2002. ISBN 978-0-8028-3909-1.
* Davies, Philip R. «Urban Religion and Rural Religion». A: Religious Diversity in Ancient Israel and Judah. Continuum International Publishing Group, 2010. ISBN 978-0-567-03216-4.
* Handy, Lowell K. «The Appearance of Pantheon in Judah». A: The Triumph of Elohim: From Yahwisms to Judaisms. Peeters Publishers, 1995. ISBN 9053565035.
* Meier, S.A.. «Angel I». A: Dictionary of Deities and Demons in the Bible. Eerdmans, 1999. ISBN 978-0802824912.
* Miller, Patrick D. The Religion of Ancient Israel. Westminster John Knox Press, 2000. ISBN 978-0-664-22145-4.
* Moore, Megan Bishop; Kelle, Brad E. . Biblical History and Israel's Past: The Changing Study of the Bible and History. Eerdmans , 2011. ISBN 978-0802862600.
* Niehr, Herbert. «The Rise of YHWH in Judahite and Israelite Religion». A: The Triumph of Elohim: From Yahwisms to Judaisms. Peeters Publishers, 1995. ISBN 9053565035.
* Petersen, Allan Rosengren. The Royal God: Enthronement Festivals in Ancient Israel and Ugarit?. A&C Black, 1998. ISBN 978-1-85075-864-8.
* Sommer, Benjamin D. . The Bodies of God and the World of Ancient Israel. Cambridge University Press, 2009. ISBN 978-1139477789.