OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hollis

«Hollis» té aquests significats:
* Hollis (Maine).
* Hollis (Nova Hampshire).
* Hollis (Oklahoma).
# Mas d'en Gual

El Mas d'en Gual és una urbanització del Vendrell (Baix Penedès, Catalunya). El nom li ve d'un mas antic que hi ha a la zona. El Mas d'en Gual es va fer força famós per la troballa d'un poblat ibèric el 2001.
Durant el 2004 l'ajuntament del Vendrell va planificar urbanitzar la zona, fins que uns arqueòlegs van trobar una màscara púnica el 2005, avui dia encara es pot visitar i no es descarta la troballa de més antiguitats. Les restes arqueològiques recuperades van aparèixer en un estat de conservació molt precari, afectades per les activitats agrícoles de la masia al llarg dels anys, especialment per rases de vinya. Per aquesta raó, la major part d'estructures que es van documentar excavades al subsòl natural i les poques restes constructives amb murs de pedra van aparèixer molt arrasades. Per tant, no hi ha elements estructurals físics conservats. Malgrat que el seu estat és dolent, es pot visitar lliurement. Actualment l'exalcaldessa del Vendrell encara té en marxa fer una urbanització en la zona denominada el Tancat del Galan, amb els quals es construirà una urbanització.
Aquesta urbanització està situada al nord del municipi vendrellenc, a prop d'una altra urbanització, El Tancat. En aquesta urbanització hi destaquen que les cases són de l'estil americà, aparellades amb nombroses piscines, també destaquen els parcs com el parc d'Utrera. Actualment l'ajuntament està ampliant el poble per l'est on la comunicació serà molt més fàcil.

## Referències

* ↑ «Es reprenen, després de 12 anys, les excavacions al jaciment ibèric de Mas d’en Gual». La Fura, 30-03-2017 [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Fitxa al Cercador de l'Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya». [Consulta: 21 desembre 2023].
# Lydia Cacho

Lydia Cacho (Ciutat de Mèxic, 1963) és periodista i escriptora, coneguda pel seu activisme com a defensora dels drets humans. Ha investigat i denunciat el tràfic de persones i l'explotació sexual de dones, nens i nenes a Mèxic i a l'estranger. Per aquest treball de denúncia, que ha implicat a representants de la classe política mexicana, Lydia Cacho ha estat torturada i empresonada, i ha rebut amenaces de mort. Li han atorgat nombrosos premis i distincions, entre els quals el Premi Olof Palme 2011, el Premi Mundial UNESCO Guillermo Cano de Llibertat de Premsa, el Premi Human Rights Watch, el Premi Casa Amèrica Catalunya a la Llibertat d'Expressió i el Premi de la Unió de Periodistes de València. L'any 2000 va fundar, en companyia d'altres persones, el Centre Integral d'Atenció a les Dones (CIAM Cancún), especialitzat en l'atenció a dones, nens i nenes víctimes de violència domèstica i sexual. És columnista política de La voz del Caribe, directora editorial de la revista i el programa de televisió Esta boca es mía. Apuntes de equidad y género, i especialista en temes de violència i gènere de l'Agència de les Nacions Unides per a la Dona (UNIFEM). Ha escrit diversos llibres, entre els quals Esclavas del poder: un viaje al corazón de la trata sexual de mujeres y niñas en el mundo (Debate, 2011), Los demonios del Edén. El poder que protege la pornografía infantil (Debolsillo, 2010) i Memorias de una infamia (Debate, 2008).

## Referències

* ↑ «Lydia Cacho». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# El Sant Crist de Dorres

El Sant Crist de Dorres és la capella del cementiri del poble de Dorres, a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord. Està situada a 1.426 m alt, en el cementiri de Dorres, a llevant del poble de Dorres, a la carretera de les Escaldes.
Es tracta d'una capella molt petita, estreta, de nau única rectangular i sense absis destacat exteriorment. És orientada al sud..

## Referències

* ↑ El Sant Crist de Dorres en els ortofotomapes de l'IGN
# Campionat Mundial de Ral·lis del 2004

Campionat Mundial de Ral·lis 2004 va començar el 23 de gener amb la 72a edició del Ral·li Monte-Carlo i va finalitzar amb l'Austràlia l'11 de novembre. Es va ampliar el calendari de 14 a 16 curses, afegint el ral·li de Mèxic i del Japó. El pilot Sébastien Loeb va guanyar amb força diferència respecte al segon lloc obtingut per Petter Solberg.

## Referències

* ↑ Jonkka's. «Resum del Mundial de Ral·lis 2004» (en anglès). unofficial World Rally Archive, 2013. [Consulta: 26 desembre 2013].
* 1 2 van der Zee, Tjeerd. «FIA World Rally Championship 2004» (en anglès). Rally base website, 2011. [Consulta: 26 desembre 2013].
# Wayuunaiki (periòdic)

Wayuunaiki és un periòdic mensual de Veneçuela, publicat en castellà i wayuunaiki. Fa èmfasi en les notícies d'interès del poble wayúu i d'altres pobles indígenes de Veneçuela i Colòmbia.
Va ser fundat l'any 2000, i és distribuït a Veneçuela i a Colòmbia. La fundadora i directora és Jayariyú Farías Montiel. L'any 2010 va ser nominat al Programa Internacional per al Desenvolupament de la Comunicació (PIDC) de la UNESCO, obtenint el quart lloc.

## Referències

* ↑ «Jayariyú: “Wayuunaiki es el único periódico especializado de Venezuela y Suramérica, con esencia indígena” / Jayariyú: Nia wanee karalo’uta Wayuunaiki especializado münaka suma Wenezuela, suma Suramérica wayuu aa’inrüma’in». Yepan.cl. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Periódico Wayuunaiki celebrará V aniversario». Agencia Bolivariana de Noticias, 24-04-2005. [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ «Nominan a periódico indígena venezolano a premio de la UNESCO». Masverde, 20-03-2011. Arxivat de l'original el 2020-02-04. [Consulta: 5 febrer 2020].
# Mas d'en Palau (Aiguamúrcia)

El Mas d'en Palau és una obra del municipi d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Mas d'En Palau està situat al municipi d'Aiguamúrcia, a un lloc aïllat i de difícil accés. La masia és d'enormes dimensions, i és formada per un conjunt d'edificacions adossades al nucli principal, d'acord amb les característiques pròpies de les cases pairals catalanes. Aquest edifici principal és de planta rectangular, amb coberta de teula a dues vessants i presenta obertures irregulars. Com a elements singulars s'hi poden esmentar les finestres circulars que es troben en un dels edificis adossats al cos central.

## Història

Aquest mas és el més important del municipi i un dels pocs que encara mantenen una funció agrícola. La finca té una extensió de més de 250 hectàrees conreades. D'acord amb l'opinió dels actuals propietaris, l'origen del mas es remunta al segle xv, i tenia la funció de pavelló de caça del castell de l'Albà. L'edificació ha sofert nombroses modificacions i ampliacions. El mas conserva abundant documentació des del segle xvi.

## Referències

* 1 2 «Mas d'en Palau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 desembre 2015].

### Bibliografia

* de Camps i Arboix, Joaquim; Català-Roca, Francesc. Les cases pairals catalanes. 5. ed. Barcelona: Edicions Destino, 1977. ISBN 84-233-0721-2.
* Camps i Arboix, Joquim de; La Masia catalana: història, arquitectura, sociologia, 1959
# Martí Vilà Garcia

Martí Vilà Garcia (nascut el 26 de maig de 1999) és un futbolista català que juga al FC Andorra. Principalment lateral esquerre, també pot jugar com a extrem esquerre.

## Carrera de club

Nascut a Berga, Catalunya, Vilà es va incorporar a La Masia del FC Barcelona el 2009, després d'haver passat al CE Manresa i al CE Berga. Va progressar a través de la configuració juvenil i va guanyar la UEFA Youth League 2017-18 amb el club, però després va ser alliberat el 2018.
El 10 de juliol de 2018, Vilà va fitxar pel CF Reus Deportiu de Segona Divisió, sent inicialment destinat al filial de Tercera Divisió. Va debutar com a sènior el 26 d'agost, començant en una derrota a casa per 1–2 contra el FC Vilafranca.
Vilà va debutar professionalment el 30 de setembre de 2018, entrant com a substitut de Fran Carbià a la primera part en una derrota per 0-2 fora de casa contra la UD Almeria. L'11 de juliol següent, va passar a un altre filial, el Deportivo Fabril també a la quarta categoria.

## Palmarès
### Club

FC Barcelona
* Lliga Juvenil de la UEFA: 2017–18

## Referències

* ↑ «El berguedà Martí Vilà fitxa pel filial del Reus Deportiu i jugarà a Tercera Divisió». Aquí Berguedà, 13-07-2018. [Consulta: 1r octubre 2018].
* ↑ «Chelsea v Barça sub-19A: Youth League Champions! (0–3)». FC Barcelona, 23-04-2018. [Consulta: 1r octubre 2018].
* ↑ «Martí Vilà, cinquè fitxatge del CF Reus B Cambrils». CF Reus Deportiu, 10-07-2018. Arxivat de l'original el 2 octubre 2018. [Consulta: 1r octubre 2018].
* ↑ «Tercera victoria consecutiva de un Almería que está lanzado» (en castellà). Marca, 30-09-2018. [Consulta: 1r octubre 2018].
* ↑ «Ocho fichajes de una tacada para el Fabril» (en castellà). La Voz de Galicia, 11-07-2019. [Consulta: 30 juliol 2019].
* ↑ «Chelsea 0–3 Barcelona». UEFA.com. [Consulta: 13 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Martí Vilà Garcia a BDFutbol
* Martí Vilà Garcia, Fitxa a Soccerway
# Mas de la Llebre (Reus)

El Mas de la Llebre és una masia situada dins del terme d'Almoster, però tant a tocar de Reus que el nom es podria incorporar a la llista de masos de Reus. Els terrenys del mas són en terme de Reus, a la partida del Matet, al nord-oest del camí Vell de la Selva i a la vora esquerra de la riera de la Beurada. Ja fa anys que l'edifici està malmès i sense teulada.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 304. ISBN 8486387655.
# Medzev

Medzev és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1359.

## Ciutats agermanades

* Holice, República Txeca
* Rátka, Hongria
# Medvéjie (Sakhalín)

* Per a altres significats, vegeu «Medvéjie».
Medvéjie (en rus: Медвежье) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 74 habitants. Pertany al districte d'Uglegorsk.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Marta Ball-llosera i Font

Marta Ball-llosera i Font és una ambientòloga catalana.

## Biografia

Llicenciada en ciències ambientals a la Universitat Autònoma de Barcelona (primera promoció) Ha estat una activista ambiental que ha treballat com a coordinadora de la Secretaria Tècnica i portaveu des de l'any 2000 fins al 2006 i des del 2011 fins al 2020 a la Institució Alt Empordanesa per a l'Estudi i Defensa de la Natura i Salvem l'Empordà. Ha estat sòcia i treballadora de la cooperativa Terregada.net, una cooperativa de treball sense ànim de lucre que treballa amb projectes vinculats al medi ambient i el territori. Actualment exerceix com a tècnica de medi ambient.
De cara les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015, va ser candidata de la Candidatura d'Unitat Popular - Crida Constituent a la circumscripció de Girona després de ser escollida en primàries.

## Referències

* ↑ «L'advocat Benet Salellas serà el candidat de la CUP de Girona per al 27-S». Diari de Girona. [Consulta: 30 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Marta Ball-llosera
# Max Deauville

Max Deauville, pseudònim de Maurice Duwez (Ixelles, 31 d'agost de 1881 - 1 de febrer de 1966) va ser un metge i escriptor belga en llengua francesa. Va participar en el front de la Primera Guerra Mundial com a metge de trinxera, experiència que recollí en uns dietaris que li varen servir de base per a les seves dues principals obres de guerra: Jusqu'à l'Yser (Fins a l'Yser) i La Boue des Flandres (Els llots de Flandes).
Fou president de la secció francòfona del PEN Club i ajudà els implicats en els fets de Prats de Molló quan foren expulsats a Bèlgica, entre els quals s'hi trobaven Francesc Macià i el seu col·laborador Ventura Gassol. Arran de l'amistat amb tots dos, Max Deauville fou convidat, un cop restaurada la Generalitat de Catalunya, a fer una visita a Catalunya, que fou plasmada en la seva obra Notes sur la Catalogne (1931).

## Obres

* Jusqu'à l'Yser
* La Boue des Flandres
* Introduction à la vie militaire
* Aminta des sables
* La Boue des Flandres et autres récits de la Grande Guerre (Édition Labor)
* De modder van de Westhoek (Uitgeverij de Schorre)

## Referències

* ↑ Le Dr Duwez Maurice alias Max Deauville (1881-1966) a Medecins de la Grande Guerre
* ↑ Nota del llibre al web de Max Deauville

## Enllaços externs

* Portal oficial sobre Max Deauville
# Megasónicos

Megasónicos (en basc Megasonikoak) és una pel·lícula d'animació del País Basc produïda el 1997 per Baleuko Kumunikazioa i dirigida per Javier González de la Fuente i José Martínez Montero, procedents del món del vídeo, amb guió d'Iñaki Madariaga i música de José Ramón Gutierrez. Es va realitzar amb el programa Alias Power Animador 3D i gaudia d'un pressupost de 100 milions de pessetes i un equip de 12 persones.

## Argument

Les ments dels habitants de la galàxia són controlades pel president Sinteticom, dictador de l'univers. Domina l'univers gràcies a un exèrcit de robots dissenyats per Doc. Però un dia un vaixell de càrrega de menjar canvia de rumb i arriba a la lluna de Xilem, prohibida pel dicador, on hi viuen l'ancià Takna i el seu gos volador Chimpy, Takna informa als tripulants que Sinteticom, per tal d'assegurar-se el control de la galàxia, en va esborrar la memòria musical. Els tripulants s'adonen que si dispersen la música per la galàxia venceran Sinteticom.

## Premis i nominacions

Va obtenir el Goya a la millor pel·lícula d'animació el 1997. També fou exhibida al Velòdrom en el Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià de 1997.

## Referències

* ↑ Megasónicos, Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Megasónicos a Fotogramas
* ↑ Megasónicos al web dels Goya
* ↑ Megasónicos al web del Festival de Sant Sebastià
# Mayville (Dakota del Nord)

Mayville és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.953 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mayville tenia 1.953 habitants, 752 habitatges, i 417 famílies. La densitat de població era de 468,4 hab./km².
Dels 752 habitatges en un 23,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,1% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 44,5% no eren unitats familiars. En el 35% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,8% tenia menys de 18 anys, un 23,5% entre 18 i 24, un 18,3% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 23,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.635 $ i la renda mediana per família de 44.931 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.107 $ mentre que les dones 21.615 $. La renda per capita de la població era de 17.079 $. Entorn del 6,2% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mayville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mayville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Maurice Reuchsel

Maurice Reuchsel (Lió, 22 de novembre de 1880 - Lió, 12 de juliol de 1968) fou un violinista, compositor i musicògraf francès. Era fill de Léon (1840-1915) i germà d'Amédée (1875-1931).
Feu els primers estudis musicals amb el seu pare Léon i després al Conservatori de París. Va efectuar gires arreu de França, Anglaterra, Itàlia, etc., i entre les seves obres s'hi troben: obres per a violí i per a violí i orquestra (Poème élégiaque; Suite italienne; Suite romantique; Suite dans le style ancien, etc.); obres per a instruments d'arc; melodies, motets, salms, etc.
A més, va escriure; La musique à Lyon (1903); L'école clàssiques du violon; Notes d'Italie, (1908), etc.

## Referències

* ↑ «Biografia». Conservatori de Lió. [Consulta: 5 setembre 2019].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 50, pàg. 1463. (ISBN-84-239-4550-2)
# Huawei Ascend G7

El Huawei Ascend G7 és un smartphone Android amb terminacions en metall, que li donen un aspecte premium. Posseeix una pantalla 720p alta definició de 5,5 polzades, càmera posterior de 13 MP i frontal de 5 MP, processador quad-core a 1,2 GHz, 2GB de RAM, 16GB d'emmagatzematge intern, i connectivitat 4G LTE.
Sembla que Qualcomm ha estat molt ràpida per col·locar els seus Snapdragon 410 i 615, perquè ja són diversos els dispositius de nova factura i tall econòmic que s'anuncien amb els nous xipsets de 64 bits del fabricant nord-americà. A més, per diferenciar-se entre la gamma mitjana, Huawei també ha volgut cuidar al màxim la construcció de la seva Ascend G7, ja que el terminal compta amb un acurat disseny fabricat en alumini sobre un xassís unibody que ja no és només per als terminals més costosos.

## Especificacions tècniques

En els seus 153.5 x 77.3x 7.6 mm i 165 grams de pes hi cap una pantalla de 5.5 polzades amb una resolució HD 720p, animada per un xipset Qualcomm Snapdragon 410 amb processador de 5 nuclis a 1,2GHz y 64 bits. La memòria es queda en els 2 GB de RAM, amb un emmagatzematge intern de 16 GB ampliables mitjançant targetes microSD. En referència a les càmeres fotogràfiques, la principal és de 13 megapíxels i la frontal també incorpora un sensor notable de 5 megapíxels. Cal afegir-hi, a més els 3.000 mAh de bateria, la connectivitat LTE Cat.6, WiFi, Bluetooth 4.0 LE, NFC i GPS. És un dispositiu interessant per poder moure Android 4.4 KitKat emmascarat per Emotion UI 3.0.

## Vegeu també

* Huawei Ascend P6
# El Sant Crist del Clascar

El Sant Crist del Clascar és la capella de la masia del Clascar, del terme municipal de Sant Quirze Safaja, al municipi de Sant Quirze Safaja (Moianès). És a l'extrem de llevant del terme, en territori de l'antic poble de Bertí. Està situada dins del bosc del Clascar, un alzinar que hi ha darrere de la casa. Data del 1925, moment en què es va portar a terme la reforma de la masia. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta circular situada damunt d'un pòdium, amb un sol accés. El sòcol és de pedra i al seu damunt té una barana on encara queden restes de la base d'alguna columna, per terra hi ha restes de les columnes estriades i part de l'entaulament. Antigament tenia capitells de marbre que han desaparegut. L'edifici és de maó recobert simulant carreus. Està cobert per rajoles vidriades. La porta d'entrada està coronada per un frontó i el paviment és de tipus romanitzat.

## Història

Capella dedicada a Sant Crist, situada al bosc del Mas Clascar o castell de Bertí. La masia es va reformar l'any 1925 i es va convertir en un fantasiós castell. D'aquesta etapa data la construcció de la capelleta que, segons Dalmau, va ser "transportada pedra a pedra des d'un altre indret", encara que no s'han trobat referències que demostrin aquesta informació. Aquest edifici està inspirat en un templet romà. Actualment no conserva les seves columnes, que han estat robades degut a l'abandonament de la zona a les darreres dècades.

## Referències

* 1 2 «El Sant Crist del Clascar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].

## Bibliografia

* Pla especial de protecció dels Cingles de Bertí. Generalitat de Catalunya-2002
* GAVÍN, Josep M. Vallès Oriental. Barcelona: Arxiu Gavín i Editorial Pòrtic, 1990 (Inventari d'esglésies, 23). ISBN 84-7306-410-0.

## Enllaços externs

* El Sant Crist del Clascar, en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lussac (Charente Marítim)

Lussac és un municipi francès situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 49 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lussac era de 49 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 26 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 1 estava desocupat. 24 eren cases i 1 era un apartament. Dels 23 habitatges principals, 10 estaven ocupats pels seus propietaris, 12 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lussac el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 24 eren actives i 8 eren inactives. De les 24 persones actives 21 estaven ocupades (12 homes i 9 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 8 persones inactives 6 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Lussac hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 216 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lussac a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lussac a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.