OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jesús Huerta de Soto

Jesús Huerta de Soto Ballester (Madrid, 1956) és un economista, advocat i filòsof polític espanyol i un dels teòrics més representatius de l'escola austríaca d'economia. En l'actualitat és considerat el més important referent de l'anarcocapitalisme al món hispànic. És catedràtic d'Economia Política a la Universitat Rei Juan Carlos de Madrid.

## Llibres

* Planes de pensiones privados (1984)
* Lecturas de economía política, ed. (3 vols, 1984 - 1987).
* Socialismo, cálculo económico y función empresarial (1992).
* Estudios de economía política (1994).
* Dinero, crédito bancario y ciclos económicos (1998).
* La escuela austriaca: mercado y creatividad empresarial (2000).
* Nuevos estudios de economía política (2002).
* Ahorro y previsión en el seguro de vida (2006).
* The Theory of Dynamic Efficiency (2009).
* "Fraude. Por qué la gran recesión" (2012) documental
* "En defensa del Euro" (2013)

## Referències

* ↑ «La leyenda del profesor universitario con chófer y Bentley. Blogs de El Confidente» (en castellà). El Confidencial.
# Marcius Mons

Marcius Mons (en grec antic: Μάρκιον ὄρος) va ser un lloc on els romans dirigits pel dictador Marc Furi Camil van derrotar els volscs i els llatins l'any 389 aC, segons diu Plutarc.
Diodor de Sicília l'esmenta simplement com a Marcium (καλούμενον Μάρκιον) i diu que era a 200 estadis de Roma. Titus Livi, que escriu ad Mecium, explica que era prop de Lanúvium. Podria ser al Colle di Due Torri.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Marcius Mons». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 desembre 2023].
# Lugal-Kitun

Lugal-Kitun va ser un rei de Sumer, de la primera dinastia d'Uruk, el dotzè i darrer de la llista de reis sumeris per a aquesta dinastia, a la meitat del tercer mil·lenni aC.
Va ser el successor de Melem-ana. La llista li assigna un regnat de 36 anys. El govern va passar llavors a Ur. La llista diu: "Llavors Unug (Uruk) va ser derrotat i la reialesa va passar a Urim (Ur)"

## Referències

* ↑ Jacobsen, Thorkild. The Sumerian king list. Chicago (Ill.): University of Chicago Press, 1973, p. 83.
# Dibuix de Sant Joan Evangelista i un àngel

El Dibuix de Sant Joan Evangelista i un àngel és un del escassos dibuixos realitzats per El Greco que han arribat fins als nostres dies. Aquests dibuixos, tot i que consten en el catàleg raonat d'obres d'aquest artista, realitzat pel seu especialista Harold Wethey, no tenen un número identificador en aquest catàleg.

## Anàlisi de l'obra

No està signat; Tinta, laca i aiguada sobre paper blanquinós; 337 x 210 mm.; Museu J. Paul Getty; Los Angeles.
És un dibuix preparatori per a les figures de Sant Joan Evangelista i l'àngel que apareixen a la Crucifixió de Crist (El Greco, Tipus-II) del Museu del Prado. Tanmateix, també podria identificar-se amb Mateu apòstol i evangelista, l'atribut del qual és un àngel.
Amb una expressió de nostàlgia, Sant Joan Evangelista dirigeix el seu esguard vers el Cel, gesticulant amb la seva mà dreta. La seva vestiment, d'amplis plecs, cobreix el seu cos allargat. Un àngel, esbossat amb lleugeresa i amb varis pentimenti (correccions) s'enreda amb la seva vestimenta, volant darrera Sant Joan. El Greco utilitza línies llargues i lliures per crear patrons rics de forma i després aplicar amplis traços d'aiguada com a vels. Aquest esbós, un dels pocs dibuixos segurs d'El Greco, és típic del seu estil lliure, amb una seva rica interacció de llum i foscor.

## Referències

* 1 2 Wethey, Harold E. Obra citada, p. 166.
* ↑ «Saint John the Evangelist and an Angel» (en anglès). The J. Paul Getty Museum. [Consulta: 9 octubre 2019].

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84 343 0031 1
# Ashbrook (cràter)

Ashbrook és un gran cràter d'impacte que es troba en les rodalies del pol sud de la Lluna, a la cara oculta de la Lluna, de manera que no es pot veure directament des de la Terra. La cara est del cràter ha estat coberta pel cràter Drygalski de mida similar, i més de la meitat de la plataforma interior d' Ashbrook està coberta per les rampes exteriors i les ejeccions de Drygalski. A al nord-oest hi ha la plana emmurallada del cràter Zeeman.
* Localització de Ashbrook (centre de la imatge)
* Rodalies d'Ashbrook
Les restes de la vora externa d'Ashbrook estan molt desgastades i erosionades per impactes posteriors, encara que gran part de la formació original és encara visible. Si el cràter va tenir alguna vegada un pic central, ara estaria enterrat pel material expulsat des de Drygalski. Només una secció de la plataforma interior prop de la vora sud-oest és plana, estant marcada únicament per petits cràters.
Aquest cràter va ser designat prèviament Drygalski Q abans de ser reanomenat per la Unió Astronòmica Internacional.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# San Martín de Trevejo

San Martín de Trevejo (Sa Martín de Trebellu en la Fala de Xàlima) és un municipi de la Vall de Xàlima a la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Enllaços externs

* Un passeig nocturn
# Joan Carles Grau Reinés

Joan Carles Grau Reinés (Inca, Mallorca, 31 de gener de 1959) és un polític mallorquí, diputat al Congrés dels Diputats en la IX i X legislatura pel Partit Popular.

## Biografia

Estudis de dret a la Universitat de les Illes Balears. Ha treballat com a funcionari i ha estat Cap de Negociat Administratiu del Consell Insular de Menorca, Coordinador Urbanisme del Consell Insular de Menorca, Regidor de l'Ajuntament de Ciutadella pel Partit Popular i delegat de l'Institut d'Innovació Empresarial a Menorca.
Fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 2008. De 2008 a 2011 fou secretari Segon de la Comissió d'Interior del Congrés dels Diputats. Fou reelegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 2011. Ha estat vocal de la Comissió d'Afers exteriors, de la Comissió d'Interior, de la Comissió de Defensa, portaveu de la Comissió de Cooperació Internacional per al Desenvolupament i vocal de la Comissió sobre Seguretat Viària i Mobilitat Sostenible. Des de 2014 és membre del Comitè Executiu del Fòrum Parlamentari Europeu en Població i Desenvolupament.
En febrer de 2013 protagonitzà una polèmica en manifestar públicament a través d'una xarxa social que les plataformes d'afectats per les hipoteques manipulen i s'aprofiten del dolor dels afectats pels desnonaments, raó per la qual Esquerra de Menorca-Esquerra Unida va demanar la seva renúncia com a diputat.
El 4 d'abril de 2024 va ser condemnat per distribuir pornografia infantil.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, X Legislatura
* ↑ El diputado del GPP, Juan Carlos Grau nombrado nuevo miembro del Comité Ejecutivo del Foro Parlamentario Europeo en Población y Desarrollo, al web del PP
* ↑ Esquerra de Menorca-Esquerra Unida exige la dimisión inmediata del diputado del PP Juan Carlos Grau, La Vanguàrdia, 11 de febrer de 2013
* ↑ Condenado el exdiputado de Menorca Juan Carlos Grau por distribuir pornografía infantil, Menorca Es Diari, 4 d'abril de 2024

## Enllaços externs

* Juan Carlos Grau al web del Congrés dels Diputats
# Manifest dels Perses

L'anomenat Manifest dels Perses va ser un document subscrit el 12 d'abril de 1814 a Madrid per seixanta-nou diputats al capdavant dels quals es trobava Bernardo Mozo de Rosales i pel qual es demanava a Ferran VII el retorn a l'Antic Règim i l'abolició de la legislació de les Corts de Cadis, just quan el rei acabava de tornar de l'exili i es trobava a València.
El manifest pren el nom d'una cita del mateix document en la qual fa referència al costum dels antics perses de gaudir de cinc dies d'anarquia després de la mort del rei. Els signants identifiquen aquesta anarquia amb el període de liberalisme imperant. El document equipara la Constitució de 1812 amb l'obra de la Revolució Francesa i demana la restauració dels estaments tradicionals de l'Antic Règim.
El document va servir de base al rei per decretar el 4 de maig el restabliment de l'absolutisme.

## Enllaços externs

* El Manifest està digitalitzat a la Biblioteca Digital Hispánica
# Motu One (illes de la Societat)

* Per a altres significats, vegeu «Motu One».
Motu One, conegut també com a Bellinghausen, és l'atol més septentrional del grup d'illes de Sotavent de les illes de la Societat, a la Polinèsia Francesa. Administrativament depèn directament del govern territorial. Està situat a 380 km al nord-oest de Tahití.

## Geografia

L'atol consisteix en quatre illots i una llacuna sense cap pas navegable. És un del llocs importants per a la reproducció de les tortugues verdes que venen a niar a la tardor. La superfície total és de 2,8 km² i no té una població permanent.

## Història

Motu One va ser descobert pel rus Otto von Kotzebue, el 1824, que li posà el nom del seu amic l'explorador Fabian von Bellinghausen. El nom motu one significa «illot de sorra» i és un nom comú utilitzat en altres indrets. Altres noms històrics són: Papa Iti i Temiromiro. No hi ha evidències que fos poblat fins fa poc temps. En la dècada dels anys 1950 va ser ocupat per treballadors de copra, però abandonat a la dècada següent.
# Luis Yglesias Giró

Luis Yglesias Giró (Barcelona, c. 1 de gener de 1942 - Sitges, 2 de gener de 2018) va ser un pilot de motociclisme català. Fou pilot oficial d'OSSA, empresa amb els amos de la qual estava emparentat. Acabà tercer en el premi RMCC de motocicletes Sport el 1963 i guanyà el Gran Premi d'Espanya en la mateixa categoria el 1966. Disputà sis vegades les 24 Hores de Montjuïc, en què aconseguí la victòria el 1967 amb una OSSA 230 Sport, fent equip amb el seu cosí Carles Giró. Aquesta victòria li reportà el seu segon Campionat d'Espanya de resistència consecutiu.

## Referències

* ↑ «Luis Yglesias Giró» (en castellà). Hemeroteca. La Vanguardia, 03-01-2018. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «Luis Yglesias Giró». eixdiari.cat, 03-01-2018. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «Luis Yglesias Giró». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «La dura resistencia». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 241. ISBN 84-920886-5-6.
# Múscul antagonista

Un antagonista és un tipus de múscul que actua en oposició al moviment generat per l'agonista i és responsable de tornar l'extremitat a la seva posició inicial. Per extensió s'aplica a qualsevol òrgan l'acció de qual s'oposa a la d'altres homòlegs en la mateixa regió anatòmica, com alguns músculs, nervis, dents, etc.

## Enllaços externs

* Exemples d'antagonistes Arxivat 2014-10-10 a Wayback Machine.
# Aristó (metge)

Aristó (en grec antic Ἀρίστων) va ser un metge grec del que no es coneix res de la seva vida, però probablement va viure al segle V aC.
És mencionat per Galè juntament amb altres tres metges de la mateixa època, que segons ell, vivien en temps antics, uns contemporanis d'Hipòcrates i altres anteriors. Galè també diu que segons alguns autors, va escriure un tractat inclòs al Corpus Hipocràtic titulat Περι Διαίτης Ὑγιεινῆς de Salubri Victus Ratione (Relació de l'alimentació saludable). Aule Corneli Cels cita un preparat mèdic d'un metge amb aquest nom.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/326?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AristonSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 311. ]
# Joan Orpinell i Queraltó

Joan Orpinell i Queraltó (Reus, 23 de març de 1932) és un antic jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1950 i 1960.

## Trajectòria

Jugà al juvenil del Reus Deportiu amb 13 anys. Ja amb 14 fou campió de segona categoria amb el primer equip reusenc. A més, guanyà un campionat d'Espanya l'any 1952. El 1954 fou fitxat pel FC Barcelona, juntament amb el seu company Pere Magriñà. Amb el conjunt blaugrana guanyà una Copa d'Espanya i dos campionats de Catalunya. El 1961 signà pel CP Vilanova, on exercí de jugador-entrenador. La seva carrera com a jugador finalitzà amb una sanció d'un any, després d'una agressió a un àrbitre.
Jugà amb la selecció espanyola entre 1950 i 1960 i guanyà tres campionats del Món i un d'Europa com a títols més importants. Disputà un total de 138 partits.

## Palmarès
### Reus Deportiu

* Campionat d'Espanya:
** 1952

### RCD Espanyol

* Copa de les Nacions:
** 1953

### FC Barcelona

* Campionat de Catalunya:
** 1957, 1960
* Campionat d'Espanya:
** 1958

### CP Vilanova

* Campionat de Catalunya:
** 1964
* Campionat d'Espanya:
** 1964

### Espanya

* Campionat del Món:
** 1951, 1954, 1955
* Campionat d'Europa:
** 1957
* Copa de les Nacions:
** 1952, 1957, 1959, 1960
* Copa Llatina:
** 1958

## Referències

* 1 2 «CAMPEONES». Mundo Deportivo, 21-06-1951. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 4 5 «El hockey y sus figuras». Mundo Deportivo, 16-12-1963. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Barcelona-Cruz Roja». Mundo Deportivo, 03-10-1954. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «El internacional Orpinell nuevo jugador del Villanueva». Mundo Deportivo, 05-08-1961. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Orpinell un año de sanción». Mundo Deportivo, 02-02-1964. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Juan Orpinell». Mundo Deportivo, 09-06-1951. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Museu d'Etnologia i Paleontologia de Madagascar

El Museu d'Etnologia i Paleontologia (en francès: Musée d'Ethnologie et de Paléontologie) és un museu d'Antananarivo, a Madagascar. El museu mostra la història natural prehistòrica de ll'illa i la forma de vida dels seus habitants.
S'hi troba un bon nombre d'animals dissecats i esquelets grans de fauna local ja extinta. També s'hi poden veure exposicions que expliquen la història de molts grups ètnics del país a través dels seus costums i artesanies tradicionals.

## Referències

* ↑ Madagascar Museums and Art Galleries
* ↑ Madagascar: Bradt Travel Guide on Google Books
# Luis Zaforteza Villalonga

Luis Zaforteza Villalonga (Palma, Mallorca, 1890 - 1955) fou un noble, enginyer militar i polític mallorquí, marquès del Verger des de 1914, fill de Josep Zaforteza Orlandis.
El 1907 ingressà a l'Acadèmia d'Enginyers Militars de Guadalajara i assolí els grau de capità el 1916. Retirat de l'exèrcit per la Llei Azaña, fou cap del partit Dreta Social i el 1931 fou un dels impulsors de la Unió de Dretes a Mallorca, partit que donà suport José María Gil Robles i que el 1933, amb el nom d'Acció Popular Agrària, s'integrà en la CEDA, partit amb el qual fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1933. Fortament anticatalà, el 1935 va dur a terme una campanya contra la recepció d'emissions de Ràdio Barcelona procedents de Catalunya i reclamà de les Corts Espanyoles la separació dels centres docents balears de la jurisdicció de la Universitat de Barcelona.
En esclatar la guerra civil espanyola es va reincorporar a l'exèrcit i donà suport als sublevats a Mallorca, assolint els graus de tinent coronel el 1937 i coronel el 1941. Participà en la repressió com a organitzador de saques i afusellaments d'elements oposats al franquisme. Durant la postguerra fou encarregat de fortificacions i obres militars fins que es retirà de l'exèrcit el 1952.

## Referències

* Pelai Pagès i Blanch i Conxita Mir Curcó Franquisme i repressió: la repressió franquista als Països Catalans (1939-1975) Universitat de València, 2004 ISBN 8437059240, p. 165
* Fitxa al Congrés dels diputats
* Josep Massot i Muntaner Sobre Georges Bernanos i altres temes polèmics Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2004 ISBN 8484155749 (pàgs. 21-41)
* Luis Zaforteza a fideus.com
# Dia internacional de la llengua xinesa

El dia internacional de la llengua xinesa se celebra anualment el 20 d'abril. L'esdeveniment va ser establert pel Departament d'Informació Pública de les Nacions Unides l'any 2010, amb l'objectiu de «celebrar el multilingüisme i la diversitat cultural, així com promoure l'ús igualitari de les sis llengües de treball oficials a tota l'organització». El 20 d'abril va ser escollit com a data «per retre homenatge a Cangjie, una figura mítica que se suposa que va inventar els caràcters xinesos fa uns 5.000 anys».
El primer Dia de la Llengua Xinesa es va celebrar el 12 de novembre de 2010, però des de 2011 la data fixada és la del 20 d'abril, corresponent aproximadament a Guyu al calendari xinès. Els xinesos celebren Guyu (que acostuma a començar al voltant del 20 d'abril) en honor a Cangjie. Una llegenda explica que quan Cangjie va inventar els caràcters xinesos, les divinitats i els fantasmes ploraven i plovia mill; la paraula Guyu significa literalment «pluja de mill».

## Esdeveniments anuals
### 2021

El tema escollit específicament per a destacar la festivitat durant el 2021 foren els pictogrames. La seu de l'ONU a Nova York organitzà una sèrie de tres esdeveniments a través del Club de lectura en xinès de l'UNSRC. En aquests els temes foren els pictogrames, vinculant-los a les tres tipologies principals: els símbols inscrits en les cultures dels jaciments vinculats a Liangzhu, l'escriptura Dongba i l'escriptura d'ossos oraculars. Aquestes manifestacions estan, al seu torn, vinculades a tres jacimients que consten al resgistre del Patrimoni Mundial de la UNESCO. Es tracta de les ruïnes arqueològiques de la ciutat de Liangzhu, el nucli antic de Lijiang i el de Yinxu. Els tres esdeveniments consistiren en una visita guiada al Museu Liangzhu, una classe magistral sobre l'escriptura Dongba i una conferència sobre l'origen i l'evolució dels caràcters xinesos (l'escriptura dels ossos oraculars i Liushu, o construcció de caràcters en xinès amb base pictogràfica). Els tres esdeveniments també es van emmarcar en un més amplis: les quatre grans civilitzacions antigues, el multilingüisme i els sistemes d'escriptura prístina. Els tres esdeveniments es van dur a terme a través de Zoom del 19 al 21 d'abril de 2021. El representant permanent de la Xina davant les Nacions Unides, l'ambaixador Zhang Jun, va pronunciar un discurs en el primer acte.

## Vegeu també

* idioma xinès
* Xinès estàndard
* Dia Internacional de la Llengua Materna
* Idiomes oficials de les Nacions Unides

## Referències

* ↑ News Release UN launches new initiative to promote multilingualism. Consulted on 2011-04-23.
* 1 2 3 «联合国中文日 - Chinese Language Day | 联合国» (en anglès). United Nations, 2022.
* ↑ News Release UN celebrates Chinese Language Day with art and exhibitions. Consulted on 2011-04-23.
* ↑ Jingbo Huang. «Chinese Language Day celebrated at HQ on Friday, 12 November». deleGATE — iSeek for Member States, 11-11-2010. Arxivat de l'original el 2012-09-27. [Consulta: 26 juliol 2011].
* ↑ , 13-11-2010 [Consulta: 26 juliol 2011].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». www.un.org. [Consulta: 25 abril 2021].
# Moraleja del Vino

Moraleja del Vino és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1202 | 1261 | 1254 | 1315 |

## Personatges il·lustres

* Eduardo Barrón, escultor
# Arroyo del Ojanco

Arroyo del Ojanco és un municipi de la província de Jaén (Espanya), pertanyent a la comarca de Sierra de Segura. Segons fonts de l'INE, el 2021 tenia 2.243 habitants.
Limita amb els termes de Segura de la Sierra, Puente de Génave, Beas de Segura i Chiclana de Segura. Està situat a l'entrada del Parc Natural de la Serra de Cazorla, i el seu terme municipal és solcat pel riu Guadalimar.

## Història

Va aconseguir la segregació de Beas de Segura i la seva constitució com a municipi independent el 24 de gener de 2001, després d'un llarg procés judicial. Aquest procés es va iniciar amb un expedient tramitat pel consell de Ministres el 4 de juny de 1953, que va denegar la segregació per decret. El 3 de novembre de 1958 es va realitzar altra petició al Ministre de la Governació, que també va ser denegada per decret el 10 de setembre de 1959, amb un posterior recurs davant el Tribunal Suprem resolt el 25 de novembre de 1961.
Al setembre de 1983 es forma la Comissió Pro-Segregació, que presenta al juny de 1984 un expedient a l'Ajuntament de Beas de Segura, que es remet a la Junta d'Andalusia. La Junta d'Andalusia guarda silenci administratiu fins que el 1991 es presenta un contenciós davant el Tribunal Superior de Justícia d'Andalusia, que el 5 d'abril de 1993 dictà sentència a favor de la segregació. No obstant això, queda en suspens en ser recorreguda fins a la sentència del Tribunal Suprem del 18 de gener de 2001, coneguda sis dies després.
Posseeix en el seu terme municipal l'Olivera de Fuentebuena, arbre declarat Monument Natural per la Junta d'Andalusia i que està inscrit en el Llibre Guinness dels rècords.
# Josef Klička (organista)

Josef Klička (Praga, 10 de novembre de 1889 - Klatovy, 5 de setembre de 1978) va ser un organista txec.
Va produir diverses composicions d'orgue de grans dimensions a l'estil del romanticisme tardà; aquests s'han enregistrat en CD. Llicenciat en interpretació d'òrgans pel Conservatori de Praga, Klička posteriorment va treballar com a organista i director d'orquestra i finalment es va convertir en professor d'interpretació a la seva antiga escola. Això va ser de 1892 a 1895, com a successor de Dvořák, llavors als Estats Units.
Era fill de Josef Klička (1855–1937), també músic i compositor com ell.

## Obres seleccionades

Música de cambra
* Scherzo per a 3 violins i piano, op.63
Òrgan
* Concert Fantasia en do menor, op.59
* Concert Fantasia en sol menor
* Concert Fantasia en fa♯ menor, op.36
* Concert Fantasia al Coral de Sant Vencesc (1890)
* Llegenda en D major, op.49
* Llegenda en D menor, op.54
* Llegenda en si menor, op.98
* 10 Preludis i Fugues

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20041118212848/http://www.rozhlas.cz/nakladatelstvi/osoby/_osoba/818