OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cilindre hidràulic

Un cilindre hidràulic es un actuador mecànic que té per funció transformar la pressió del fluid en moviment mecànic, lineal, que es aprofitat per moure elements de màquines o mecanísmes. Es per aquest motiu que acostumen a muntar-se al final del circuit En els cilindres pneumàtics el fluid és aire comprimit. Els cilindres hidràulics s'utilitzen àmpliament per aixecar objectes pesats a la indústria. Aquest dispositiu és una part irremplaçable de tots els sistemes hidràulics.

## Construcció i funcionament

El cilindre hidràulic consisteix bàsicament en dues peces: un cilindre barril i un pistó o èmbol mòbil, que divideix l'interior del cilindre en dues càmeres, i sobre el qual actua el fluid, aquest pistó va connectat a una tija (en argot "vàsteg". I a vegades dos). El cilindre barril està tancat pels dos extrems per dues tapes, o culates. Una de les quals esta foradada per deixar passar la tija. Tant el pistó com el forat de la culata estan guarnits amb retens de contenció del fluid. També cal ressaltar que normalment en els dos extrems del cilindre existeixen un elements de fixació mecànica amb llibertat de moviment que es a on actua el cilindre.
Les característiques principals dels cilindres son la cursa i el diàmetre, per tant la força màxima és funció de la superfície activa de l'èmbol i de la pressió màxima admissible, a on:
    $F=P*\pi *((D)^{2})/4$ a on P= pressió en Kg/cm², D= diàmetre del pistó en cm, F=Força en Kg
Aquesta força és constant des de l'inici fins a la finalització de la carrera. La velocitat depèn del cabal hidràulic del fluid i de la superfície del pistó. Segons la versió, el cilindre pot realitzar forces de tracció i/o compressió.

## Classificació

De forma general els cilindres poden ser classificats en dos grups
* De simple efecte, en què el fluid no més actua en una cara del pistó, i el retrocés s'efectua per una molla o la gravetat
* Doble efecte, quan el fluid actua en els dos costats del pistó
Dins d'aquesta classificació primària i existeixen altres classificacions com :
* Normalment el cilindres de doble efecte son asíncrones, ja que les dues càmeres no tenen la mateixa capacitat, en una d'elles hi ha la tija.
* Sincrones, Quan el pistó posseeix les dues tiges, sempre que siguin iguals, llavors seran síncrones.
* Amb amortidor de fi de cursa, quan existeix un escaló, tant en el pistó com a la culata que alenteix el fi de la cursa.
* De cursa llarga o telescòpics, ja que al tenir la tija telescòpica tenen més cursa que un cilindre clàssic.
* Conversor de pressió, quan un pistó actua sobre un altre de diferent secció.
* Tàndem, quan son dos o més els pistons que actuen sobre la mateija tija. Indicats per esforços molt grans.

## Vegeu també

* Circuit hidràulic
* Bomba hidràulica
* Bomba de membrana
* Bomba Eaton
* Bomba d'oli
* Motor hidràulic

## Bibliografia

Per fer aquest article s'ha fet servir el curs d'hidràulica FESTO TP-501/2000

## Referències

* ↑ «Tema 4. Pneumàtica i Hidràulica» (en català). [Consulta: 8 març 2017].
* ↑ Andy Duong. «Thông tin về kích thủy lực» (en vietnamese). Arxivat de l'original el 2020-11-16. [Consulta: 24 novembre 2020].
# Château-Chinon (Ville)

Château-Chinon (Ville) és un municipi francès, situat al departament del Nièvre i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. El nom de Château-Chinon(Ville), que històricament s'havia escrit sense espai entre Chinon i el parèntesi, va ser esmenat el 2009 pel Code officiel géographique amb l'afegit de l'espai en el nom. Aquest municipi es distingeix del veí Château-Chinon (Campagne).

## Personatges il·lustres

* François Mitterrand, alcalde del 1959 al 1981
# Charlie Taylor

Charles James Taylor (18 de setembre de 1993) és un futbolista professional anglès que juga de lateral esquerra pel Burnley FC, equip de la Premier League.

## Referències

* ↑ «Charlie Taylor». Burnley F.C.. Arxivat de l'original el 2018-12-10. [Consulta: 10 desembre 2018].
# Cichla mirianae

Cichla mirianae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 52 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander & Ferreira (2006). A review of the South American cichlid genus Cichla, with descriptions of nine new species (Teleostei: Cichlidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, Vol. 17, Núm. 4, pp. 289-398.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stiassny, M. L. J. 1982. The relationships of the neotropical genus Cichla: a phyletic analysis including some functional considerations. J. Zool. Lond. 197: 427-453.
* Stiassny, M. L. J. 1987. Cichlid familial intrarelationships and the placement of the neotropical genus Cichla. J. nat. Hist. 21: 1311-1331.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Coll de Jau

El Coll de Jau és una collada situada a 1.504,5 metres d'altitud en el lloc on es troben els termes comunals de Mosset i de Conòsol, el primer de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord, i el segon al País de Sault, del Llenguadoc - País de Foix, a Occitània. És un dels límits septentrionals dels Països Catalans.
És un coll de muntanya situat a l'extrem nord-oest del terme de Mosset i al sud-est del de Conòsol. És al sud del Dormidor i al nord-est del Pic del Bernat Salvatge, bastant allunyat de tots dos.
En el coll hi havia hagut l'estació d'esquí de Coll de Jau. Aquest coll és ruta freqüent en les activitats excursionistes o ciclistes tant de la comarca del Conflent com de la Fenolleda.

## Referències

* ↑ El Coll de Jau en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una de les rutes, de Mendikat
# Collage

El collage (del francès, coller: enganxar) és una tècnica pictòrica consistent en la realització d'una pintura o dibuix amb un o més objectes superposats o no, enganxats a un suport. El collage es pot compondre per complet o solament en part de fotografies, fusta, pell, diaris, revistes, objectes d'ús quotidià, etc. Quan l'objecte resultant se separa de la paret, parlem d'assemblage. La tècnica oposada al collage és el décollage (en francès, literalment "desenganxament"), que consisteix a construir una imatge arrencant o esquinçant parts de l'original de manera que sol quedar al descobert la imatge de sota.

## Història

Encara que es considera que va ser Picasso qui va inventar el collage el 1912 amb la seva pintura Naturalesa morta amb cadira de reixeta, està en discussió si va ser primer Picasso o Georges Braque. En tot cas, trobem un precedent amb l'art trobat del dadaista Marcel Duchamp. Amb aquest gènere artístic, l'artista tria un objecte, objecte trobat, el qual sacralitza com "art", des d'una pedra que crida la seva atenció en un camí a una imatge que li agrada en una revista. Dels objectes trobats al collage hi ha només un pas. El collage ha estat utilitzat, doncs, en les avantguardes històriques de principis del segle XX: Futurisme, Cubisme, Dadaisme, Surrealisme, Constructivisme… Així mateix és una tècnica habitualment emprada pels creadors del Mail art en la difusió dels seus treballs. També és utilitzada en la il·lustració de llibres infantils, per exemple per autors com Eric Carle.

## Artistes

* Georges Braque
* Marcel Duchamp
* Max Ernst
* Alberto Gironella
* Juan Gris
* Jasper Johns
* El Lissitzki
* Henri Matisse
* Pablo Picasso
* Robert Rauschenberg
* Man Ray
* Kurt Schwitters
* Antoni Tàpies
* Hannah Höch
* Barbara Kruger
* Lee Krasner
* Grete Stern
* Varvara Stepànova
* Valentina Kulagina
* Eileen Agar
* Suzanne Duchamp
* Toyen
* Kara Walker
* Fatimah Tuggar
* Nancy Spero
* Mimmo Rotella
* Rebeka Elizegi

## Vegeu també

* Decoupage
* Panografia

## Enllaços externs

* Galeria i exemples
* Collages a El Taller de Zenón
* http://www.doupovec.com/ Arxivat 2007-02-04 a Wayback Machine.
* Assemblage-Collage
# Coll Forcat

El Coll Forcat és una collada situada a 828,2 m alt a la carena de la Serra de l'Albera que separa el terme municipal de la Jonquera, a la comarca de l'Alt Empordà del comunal de l'Albera, a la del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
És a prop de l'extrem sud-est del terme de l'Albera i al nord del de la Jonquera. Queda al nord-est del Puig de Llobregat i al sud-oest del Puig dels Pinyers.
En aquest coll hi ha la fita de frontera número 582: una creu esculpida i pintada en negre, AMB el marc blanc que sol envoltar la creu i el número, en una roca plana horitzontal aïllada situada a 6 metres a ponent del camí.
És escenari habitual de les excursions per la Serra de l'Albera.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «2 - L'Albera». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «L'Albera». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Coll Forcat en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Pàgina web de les fites frontereres
* ↑ Ruta de Wikiloc
# Coll Diagre

El Coll Diagre és una collada situada a 1.462,9 metres d'altitud del terme comunal de Jújols, però molt a prop del termenal amb Oleta i Èvol, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És un coll de muntanya situat al nord-oest del terme de Jújols, a prop de l'extrem nord-est del d'Oleta i Èvol. És a l'extrem sud-oest de la Reserva Natural de Jújols.
És una collada per on passen moltes de les rutes excursionistes relacionades amb el massís del Mont Coronat.

## Referències

* ↑ El Coll Diagre en els ortofotomapes de l'IGN
# Commodore 16

El Commodore 16 va ser un microordinador de 8 bits (membre de la sèrie Commodore 264) amb un microprocessador 6502-compatible llançat el 1984 per la Commodore Business Machines. Va ser pensat com um ordinador per a principiants, per a reemplaçar el VIC-20, i va ser venut amb freqüència per 99 US$. Una versió de baix cost, el Commodore 116, va ser venuda exclusivament a Europa.

## Especificacions tècniques

| Parts | Especificacions |
| UCP | MOS Technology 7501 a 0,89 MHz o 1,76 MHz |
| RAM | 16 KiB — 64 KiB (màx.) |
| ROM | 32 KiB |
| Teclat | mecànic, 66 tecles |
| Monitor | televisor o monitor RGB; mode text: 40 x 25 caràcters; modes gràfics: 320 x 200/320 x 160 (amb 5 línies de text)/160 x 200/160 x 160 (amb 5 línies de text) pixels; 121 colors |
| So | dos canals, 4 octaves i «soroll blanc» |
| Ports | 1 port de cartutx, ports de casset, 1 port sèrie, 2 ports de joystick |
| Emmagatzematge | casset o disquetera VIC-1541 (5,25", 170 KiB) |

## Referències

* ↑ A History Lesson Arxivat 2008-12-24 a Wayback Machine. (anglès)

## Vegeu també

* Commodore 116
* Commodore Plus/4

## Enllaços externs

* Commodore 16 (anglès)
# Codi polar

En teoria de la informació, un codi polar és un codi de correcció d'errors de bloc lineal. La construcció del codi es basa en una concatenació recursiva múltiple d'un codi de nucli curt que transforma el canal físic en canals externs virtuals. Quan el nombre d'iteraccions recersives es fa gran, els canals virtuals tendeixen a tenir una alta fiabilitat o una baixa fiabilitat (és a dir, es polaritzan o es tornen dispersos), i els bits de dades s'assignen als canals més fiables. És el primer codi amb una construcció explícita per aconseguir de manera demostrable la capacitat del canal per a canals simètrics d'entrada binària, discrets i sense memòria (B-DMC) amb dependència polinomial de la bretxa de capacitat. En particular, els codis polars tenen una complexitat de codificació i descodificació modesta O(n log n), la qual cosa els fa atractius per a moltes aplicacions. A més, la complexitat energètica de codificació i descodificació dels codis polars generalitzats pot assolir els límits inferiors fonamentals per al consum d'energia dels circuits bidimensionals dins d'un factor O(n$^ε$ polilog n) per a qualsevol ε > 0.
El novembre de 2016, 3GPP va acordar adoptar codis polars per als canals de control eMBB (Enhanced Mobile Broadband) per a la interfície 5G NR (New Radio). En la mateixa reunió, 3GPP va acordar utilitzar LDPC per al canal de dades corresponent.

## Referències

* ↑ Carlton, Alan. «How polar codes work» (en anglès). https://www.computerworld.com,+28-09-2017.+[Consulta: 29 octubre 2022].
* ↑ Arikan, E. IEEE Transactions on Information Theory, 55, 7, 01-07-2009, pàg. 3051–73. arXiv: 0807.3917. DOI: 10.1109/TIT.2009.2021379.
* ↑ Blake, Christopher G. «Energy Consumption of Error Control Coding Circuits». University of Toronto, 2017. [Consulta: 18 octubre 2019].
* ↑ «Polar Codes» (en anglès). https://simons.berkeley.edu,+01-12-2014.+[Consulta: 29 octubre 2022].
# Colla sardanista 9 de Novembre

La Colla sardanista 9 de Novembre es va presentar la primavera del 2014 durant l'acte d'inauguració de Barcelona com a Capital de la Sardana. Se'n va fer el bateig oficial a Granollers unes setmanes més tard. És formada per balladors de divuit a quaranta-cinc anys provinents de diverses agrupacions. El taronja és el seu color identificatiu i deu el nom a la data fixada per fer el referèndum d'autodeterminació de Catalunya.
Actualment només participen el Campionat Territorial de Barcelona Ciutat, perquè és una colla competitiva però que no vol deixar de banda el vessant d'oci. Ocasionalment, actua en concursos de temporada que es fan per tot el país, com ara els de Granollers, Vic, Ceret, Sitges i Cornellà de Llobregat.
A més de la competició, també ha fet exhibicions sardanístiques, entre les quals cal destacar l'actuació a ‘Cançó d'amor i de guerra’ a l'Auditori de Cornellà i la Ballada de Sardanes per la Independència, que es va fer el setembre del 2014 a l'Arc de Triomf. Per les festes de la Mercè també participen en l'exhibició de dansa que esbarts i colles sardanistes fan al Palauet Albéniz.
Més enllà de les activitats estrictament sardanístiques, la colla organitza activitats de lleure per als seus membres, com ara sortides culturals, un campionat de futbol sala i propostes de cap de setmana.

## Referències

* 1 2 3 4 «Colla sardanista 9 de Novembre». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Coma Carrera I

Coma Carrera I està localitzat al municipi del Vilosell, a la comarca de Les Garrigues. El jaciment prehistòric està situat al sud-est del turó de Coma Carrera, a l'extrem dret de la Vall del Set. Les coordenades UTM del jaciment són; X: 326770.00 Y: 4584230.00 i es troba a una altitud de 610 m. per sobre el nivell del mar.

## Descobriment i historiografia del jaciment

S'han detectat proves d'actuacions d'aficionats i clandestins en el jaciment. Oficialment, el jaciment fou localitzat per David Mas, historiador, durant una campanya de prospecció a la primavera del 1979.

## Descripció

Coma Carrera I pertany al leptolític, però no s'ha pogut concretar més. En aquest, s'ha trobat un centre o taller de producció i explotació de sílex. El jaciment està situat en un terreny erm, en una extensa plataforma formada per conglomerats oligocènics sobre el extrem dret de la Vall del Set. La zona es troba envoltada de bosc mediterrani i matossar de secà, on també hi ha antigues espones de pedra, concretament, al sud-est del turó de Coma Carrera.

## Troballes

El 1984 es va fer la fitxa d'excavació, en ella s'esmenta que, en la recollida superficial i disperses pel pendent, es van trobar peces de sílex sense treballar, principalment esclats informes, i unes quantes que presentaven retoc intencionat. Més peces denticulades, un petit nucli i un rascador. És important remarcar que el jaciment en el 1984 ja es trobava molt afectat per l'erosió.
El 2004 es va fer una visita prospecció en la qual no es va localitzar cap mena de resta arqueològica a nivell superficial, però es va detectar que el terreny estava molt afectat pels diferents processos erosius. Actualment, les restes trobades al jaciment estan al Museu Arqueològic Local d'Artesa de Lleida.

## Referències

* ↑ «eGestió Integral del Patrimoni Cultural Immoble».
# Comedy Inc.

Comedy Inc. (Comedy Inc. i després Comedy Inc.: The Late Shift) és una sèrie de televisió australiana emesa del 19 de febrer de 2003 al 26 de desembre de 2007 al canal Nine Network. Era produïda per Crackerjack Productions.
A Catalunya, la sèrie es va estrenar el 6 de novembre de 2010 al Canal 3XL de Televisió de Catalunya.

## Resum

La sèrie tracta tot de situacions observades des del punt de vista de l'humor. La forma en què ho presenta és en forma d'esquetxos o gags curts. La sèrie pot recordar a Dinamita, en el format presentat.

## Capítols

Consta de 96 capítols. A Catalunya es va emetre per primer cop al Canal 3XL els dissabtes, emetent només 62 capítols en català. Amb el tancament del canal, es va reemetre a les matinades de TV3 durant el 2013.

## Actors
### Temporades 1-3 (2003-2005)

* Gabriel Andrews (2003–2005)
* Ben Oxenbould (2003–2005)
* Mandy McElhinney (2003–2006)
* Genevieve Morris (2003–2006)
* Katrina Retallick (2003–2006)
* Paul McCarthy (2003–2007)
* Jim Russell (2003–2007)
* Emily Taheny (2003–2007)

### Temporada 4 (2006)

* Scott Brennan (2006–2007)
* Simon Mallory (2006–2007)

### Temporada 5 (2007)

* Rebecca De Unamuno (2007)
* Fiona Harris (2007)
* Janis McGavin (2007)
# Comelico Superiore

Comelico Superiore (vènet Comełico Soverior) és un municipi italià, dins de la província de Belluno. L'any 2007 tenia 2.371 habitants. Limita amb els municipis d'Auronzo di Cadore, Danta di Cadore, Kartitsch (AT-7), San Nicolò di Comelico, Sexten (BZ)

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Luca De Martin Topranin | Llista cívica |
# Concertino

En una orquestra simfònica, el concertino és el solista de la secció de violins primers. De forma més general, el concertino és l'instrument o grup d'instruments solistes, per contraposició al ripieno, que és el conjunt d'instruments que serveixen d'acompanyament i base per al concert. Entre tots dos sol donar-se un intercanvi de material musical. El nom sorgeix del concerto grosso, gènere empleat sobretot en el barroc italià, un tipus de música al qual va destacar el compositor Arcangelo Corelli. Per extensió, s'utilitzen tots dos termes per a qualsevol agrupació de músics que compleixin les seves característiques; pot parlar-se, per exemple, del concertino i el ripieno d'una Big Band de jazz, gènere que comparteix moltes característiques formals amb el concerto grosso (incloent la llibertat interpretativa i d'improvisació, que és típica de la música anterior al classicisme).
En l'actualitat, el terme s'usa molt comunament per a la música simfònica, on la primacia dels violins és molt habitual. Així, en l'orquestra, el concertino és la persona de major jerarquia després del director, el que executa els solos de violí en cas que n'hi hagi, amb excepció dels concerts, en el qual és probable que intervinguin diversos violins solistes. El concertino pren decisions respecte a la tècnica d'execució dels violins i, a vegades, de tots els instruments de corda, i pot comandar la afinació de tota l'orquestra (o només de les cordes) abans dels assajos i actuacions, juntament amb altres qüestions tècniques. A vegades ajuda a la direcció de l'orquestra amb petits gestos que marquen temps que no poden ser indicats solament per la batuta del director.

## Referències

* ↑ Concertino o primer violí en una orquestra simfònica

## Bibliografia

* Història de la música occidental (tom 2) - Donald J. Grout i Claude V. Palisca.
# Cometa C/2012 K1 (Panstarrs)

C/2012 K1 (PANSTARRS) és un cometa descobert amb magnitud 19,7, a 8,7 AU del Sol el 17 de maig de 2012 emprant el telescopi Pan-STARRS localitzat prop del cim de l'Haleakalā, a l'illa de Maui en Hawaii (U.S.A.).
El cometa comença l'any 2014 a objecte de l'hemisferi nord. A finals d'abril de 2014 lluïa amb una magnitud aparent aproximada de ~8,8 fent-lo objectiu de xicotets telescopis i binoculars dels observadors més experimentats. Acabant el mes de maig la magnitud havia pujat fins a 8,3
El PanStarrs K1 arribarà al seu periheli (punt més proper al Sol) el 27 d'agost de 2014, a una distància de 1,05ua (157.000.000 km) del Sol. Travessara l'equador celeste el 15 de setembre de 2014 convertint-se en objecte de l'hemisferi sud.
El cometa hauria d'arribar la seva magnitud màxima de ~6 a mitjans d'octubre de 2014, quan tindrà una elongació d'uns 75º des del Sol. Potser és visible per a l'observador experimentat a ull nu, però serà molt més fàcil de detectar amb els prismàtics o un telescopi.

## Referències

* 1 2 3 «MPEC 2012-K36 : COMET C/2012 K1 (PANSTARRS)». IAU Minor Planet Center, 21-05-2012. [Consulta: 5 maig 2013]. (CK12K010)
* 1 2 3 4 5 «MPEC 2014-E86: Observations and Orbits of Comets». IAU Minor Planet Center, 14-03-2014. [Consulta: 17 març 2014].
* ↑ Horizons output. «Barycentric Osculating Orbital Elements for Comet C/2012 K1 (PANSTARRS)». [Consulta: 5 maig 2013]. (Solution using the Solar System Barycenter and barycentric coordinates. Select Ephemeris Type:Elements and Center:@0)
* 1 2 «Elements and Ephemeris for C/2012 K1 (PANSTARRS)». IAU Minor Planet Center. Arxivat de l'original el 2013-08-28. [Consulta: 5 maig 2013].
* ↑ The sky live. «Comet C/2012 K1 (PANSTARRS) - Sky Map and Position Tracker». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 13 maig 2014].
* ↑ Seiichi Yoshida. «C/2012 K1 (PanSTARRS)». Seiichi Yoshida's Comet Catalog, 29-04-2013. [Consulta: 5 maig 2013].

## Enllaços externs

* Get Set For Comet K1 PanSTARRS: A Guide to its Spring Appearance (Universe Today March 17, 2014)
# Cometa Donati

* Hi ha tres cometes Donati: C/1855 L1 (1855 II), C/1858 L1 (aquest), i C/1864 R1 (1864 I).
El Cometa Donati, les designacions oficials són C/1858 L1 i1858 VI, va ser un cometa descobert per l'astrònom italià Giovanni Battista Donati qui el va observar per primer cop el 2 de juny de 1858. El cometa és considerat com cometa no periòdic. Després del Gran Cometa de 1811, va ser el cometa més brillant que va aparèixer al segle xix. També va ser el primer cometa fotografiat. La seva darrera aproximació màxima a la Terra fou el 10 d'octubre de 1858 i va desenvolupar una prominent cua de pols de 60° d'extensió i corbada, més dues cues d'ions més petites.