OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Victòria Lluïsa de Prússia

Victòria Lluïsa de Prússia (Potsdam, 13 de setembre de 1892 - Hannover, 1980) fou duquessa de Brunsvic i princesa de Prússia i d'Alemanya.
Nasqué a Potsdam el 1892 essent filla del kàiser Guillem II de Prússia i de la princesa Augusta Victòria de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Augustenburg. Era per tant neta paterna del kàiser Frederic III d'Alemanya i de la princesa reial Victòria del Regne Unit.
Es casà el 24 de maig de 1913 amb el duc Ernest August de Hannover, fill del príncep Ernest August de Hannover i de la princesa Thyra de Dinamarca.
El casament tingué tots els elements de la belle epoque: d'una banda fou l'última trobada de la reialesa abans de la Primera Guerra Mundial, i de l'altra la fi de les disputes entre les cases de Hannover i de Hohenzollern iniciades el 1866 quan el primer territori fou annexionat a Prússia. Reberen com a regal de noces el ducat sobirà de Brunsvic (1913-1918).
Tingueren cinc fills:
* SAR el príncep Ernest August de Hannover nat el 1914 a Brunsvic i mort el 1987 a Hannover. Es casà en primeres núpcies amb la princesa Ortrud de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg i en segones núpcies amb la comtessa Mònica de Solms-Laubach.
* SAR el príncep Jordi Guillem de Hannover nat el 1915 a Brunsvic i mort el 2006 a Múnic. Es casà amb la princesa Sofia de Grècia.
* SM la reina Frederica de Hannover nascuda el 1917 a Blackenburg i morta el 1981 a Madrid. Es casà amb el rei Pau I de Grècia.
* SAR el príncep Cristià de Hannover nat el 1919 a Àustria i mort a Zúric el 1981. Es casà amb Mireille Dutry.
* SAR el príncep Welf-Enric de Hannover nat el 1923 a Àustria i mort el 1997 a Hessen. Es casà amb la princesa Sofia Alexandra d'Isenburg-Büdingen
Després de la desfeta de 1918 s'exiliaren a les seves possessions austríaques de Gmunden. La duquessa morí a Hannover l'any 1980.
Al llarg de la seva vida tingué una important vida pública. En primer lloc destaquen els interrogants que planegen sobre la participació més o menys activa que tingué la família Hannover o Brunsvic en el moviment nacionalsocialista. En segon lloc, la seva faceta com a escriptora: escrigué una autobiografia titulada La filla del kàiser. I en tercer lloc la participació en la Fundació Konrad Adenauer, vinculada a la CDU i la creació de la «Fundació Duquessa Victòria Lluïsa» per ajudar a les joventuts de la Baixa Saxònia.
# Vikrama Pandya

Vikrama Pandya fou cap suprem de Ruhunu del 1052 al 1053. Era un príncep de sang reial que vivia exiliat a l'Índia (Dulu) i es va presentar a Ruhunu a la mort de Mahalana Kirti, sent reconegut per la població com a cap suprem.
Es va establir a Kalutara (Kalatittha). Al cap d'un any la seva autoritat fou disputada per Jagatipala, un natiu d'Ayodhya, que després de desembarcar a Ceilan va rebre l'adhesió de molts habitants del districte que no estaven satisfets amb Vikrama Pandya. Jagatipala fou reconegut com a cap suprem.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Vladímir Trusseniov

Vladímir Trusseniov (Buinsk, 3 d'agost de 1931 - valor desconegut, 2001) fou un atleta rus, especialista en el llançament de disc, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on fou quinzè en la prova del llançament de disc del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, fou vuitè en la final de la mateixa prova.
En el seu palmarès destaquen dues medalles en la prova del llançament de disc del Campionat d'Europa d'atletisme, de bronze el 1958 i d'or el 1962; així com quatre campionats nacionals (1962, 1964, 1965, 1966). El 4 de juny de 1962 va establir un nou rècord mundial a Leningrad amb un llançament de 61,64 metres. Una vegada retirat va treballar com a entrenador d'atletisme fins al 1996.

## Millors marques

* Llançament de disc. 61,64 metres (1968)

## Referències

* 1 2 3 «Трусенев Владимир Иванович - биография, фото места захоронения». [Consulta: 6 desembre 2021].
* ↑ «Olympedia – Vladimir Trusenyov». [Consulta: 6 desembre 2021].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «European Championships (Men)». [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ Progression of IAAF World Records. 2015 Edition. IAAF, 2015, p. 192.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 6 desembre 2021].
# Vorea Ujko

Vorea Ujko (Domenico Bellizzi, Frasnita, Calàbria, 1918-1989) és un arbëreshë escriptor en albanès.
Era capellà de poble a Frascineto i professor de literatura moderna a Firmo, va morir en un accident de trànsit. Autor de poesies de cert ressò, influïdes per Ieronim de Rada i Zef Serembe.

## Obres

* Zgjimet e gjakut (El despertar de la sang)
* Kosovë (1973)
* Mote moderne (Temps moderns, 1976)
* Ankth (Angoixa, 1978)
* Stinët e mia (Les meves estacions, 1980)
* Këngë arbëreshe (Cants albanesos, 1982)
* Burimi (L'origen, 1985)
* Hapma derën, zonja mëmë (Obre la porta, mare, 1990)

## Enllaços externs

* Literatura Albanesa per Robert Elsie Arxivat 2006-06-20 a Wayback Machine.
# Voral

El voral és una franja longitudinal pavimentada o no, contigua a la calçada (no inclosa en aquesta), no destinada a l'ús de vehicles automòbils més que en circumstàncies excepcionals. El conjunt de la calçada i els vorals formen la plataforma.
A Espanya, la ratlla que el separa de la calçada sol ser contínua i de color blanc i només poden transitar-hi els vianants, els cicles i els ciclomotors. Excepcionalment hi podran circular a velocitat anormalment reduïda, en cas d'emergència, els vehicles motoritzats de fins a 3.500 quilograms de massa màxima autoritzada.
En algunes autovies i autopistes la línia blanca té relleu discontinu, la qual cosa provoca que, en ser creuada a gran velocitat, se senti un soroll que serveix d'avís davant una possible distracció del conductor. A les autovies nord-americanes, especialment en les denominades "Freeway", al voral hi ha una superfície rugosa, situada al costat de la línia blanca que la marca, que causa un soroll i vibració molt intens quan un vehicle hi passa per sobre. Això és amb la intenció d'alertar o despertar el conductor en cas que s'hagi distret o adormit.

## Referències

* ↑ «l’Enciclopèdia». [Consulta: 6 febrer 2024].
* ↑ Normativa establerta pel Ministeri de Foment
* ↑ Federal Highway Administration. «Safety Edge Introduction - Every Day Counts». [Consulta: 22 gener 2013].

## Bibliografia

* Olona, Ana L. «Análisis de situaciones conflictivas VI.Circulación por el arcén». Seguridad Vial. Centro Zaragoza, nº32, abril-juny 2007 [Consulta: 8 gener 2015].

## Enllaços externs

* Senyals de trànsit sobre vorals Arxivat 2008-02-08 a Wayback Machine.
* Deaths in Emergency Lanes - National Coroners Information System (NCIS) Fact-Sheet, January 2011 Arxivat 2011-11-21 a Wayback Machine.
# Paper de calc

El paper de calc és un tipus de paper translúcid. És fabricat per la immersió de paper de bona qualitat en àcid sulfúric durant alguns segons. L'àcid transforma una part de la cel·lulosa, donant l'efecte translúcid del paper de calc.
El paper calc és utilitzat per a reproduir un dibuix (artístic o tècnic), ja que permet veure l'original a través d'ell. Es pot fer així un calc idèntic.
Cal tenir en compte que la fibra de cel·lulosa pura és de per si translúcida. L'aire empresonat en les fibres fa el paper opac i visualment blanc. Si el paper és prou "refinat" per eliminar l'aire entre les fibres, el full també és translúcid.

## Formats de paper de calc

| Substància | Densitat | Humitat | Rugositat | Translucidesa (transparència) | Resistència a la tracció | Superfície pH alcalí |
| ISO 536 (g/m²) | (kg/m³) | ISO 287 (%) | ISO 8791-2 (ml/min) | ISO 2469 (%) | ISO 1974 (mN) | ISO 6588 (pH) |
| 42 | 1,200÷1,235 | 7 | 100-300 | 79+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 53 | 1,200÷1,235 | 7 | 100-300 | 77+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 63 | 1,220÷1,250 | 7 | 100-300 | 75+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 73 | 1,220÷1,250 | 7.5 | 100-300 | 75+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 83 | 1,220÷1,250 | 7.5 | 100-300 | 75+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 93 | 1,220÷1,250 | 7.5 | 100-300 | 75+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 100 | 1,220÷1,250 | 7.5 | 100-300 | 75+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 112 | 1,220÷1,250 | 8 | 100-300 | 73+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 130 | 1,220÷1,250 | 8 | 100-300 | 69+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 150 | 1,220÷1,250 | 8 | 100-300 | 65+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 160 | 1,220÷1,250 | 8 | 100-300 | 61+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 170 | 1,220÷1,250 | 8 | 100-300 | 59+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 190 | 1,220÷1,250 | 8 | 100-300 | 55+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 200 | 1,220÷1,250 | 8 | 100-300 | 53+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 240 | 1,220÷1,250 | 8 | 100-300 | 47+/-5 | 220-440 | 6-7 |
| 280 | 1,220÷1,250 | 8 | 100-300 | 45+/-5 | 220-440 | 6-7 |

## Aplicacions

* Paper sintètic Yupo (Japó)

## Vegeu també

* Calcomania

## Llista dels fabricants de paper de calcar

* paper de calc Arxivat 2006-01-12 a Wayback Machine.
* Schoellershammer Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* Canson paper de calc

## Enllaços externs

* (castellà)Propietats dels diferents tipus de paper

## Nota

* ↑ Gwen Diehn. The Decorated Journal: Creating Beautifully Expressive Journal Pages. Sterling Publishing Company, Inc., 1 June 2005, p. 13–. ISBN 9781579906511 [Consulta: 5 febrer 2011].
# Chanac

Chanac és un municipi francès, situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Utes-Hor

Behde o Utes-Hor (Tron d'Horus) fou el nom del nomós II de l'Alt Egipte. La capital fou Djeba (Apol·lonòpolis, avui Edfú). El déu del nomós era Horus amb un temple a la capital.

## Bibliografia

* Grajetzki, Wolfram. The Middle Kingdom of Ancient Egypt. Gerald Duckworth & Co. Ltd., 2006. ISBN 0-7156-3435-6. p. 87-88
# Casa del Metge Castell

La Casa del Metge Castell, és un edifici Bé de rellevància local i recollit al Catàleg de Béns i Espais Protegits, des d'octubre de 2006, estant publicat en el Butlletí Oficial Provincial des de juny de 2007. El seu codi d'identificació és: 12.05.009-010.

## Descripció

Es tracta d'un edifici construït seguint un estil eclèctic modernista i situat al carrer Trinitat d'Almassora. es considera un dels edificis més destacables de la Vila. Es va construir en 1905 i pot destacar-se la riquesa de la fusteria interior, així com l'enreixat modernista que decora les seves balconades. És considerada obra de Francesc Tomás Traver, que exercia en aquella època el càrrec d'arquitecte municipal. Va ser propietat del matrimoni format per Vicente Serra Canós i Antonia Arenós, promotors de la construcció del conegut Teatre Serra.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://www.almassora.com/files/noticia_050227_-_02_mediterraneo.pdf Arxivat 2016-02-14 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.almassora.es/es/content/vila#casaCastell
# Towanda (Pennsilvània)

Towanda és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 3.024 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Towanda tenia 3.024 habitants, 1.279 habitatges, i 795 famílies. La densitat de població era de 1.033,3 habitants/km².
Dels 1.279 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.814$ i la renda mediana per família de 41.884$. Els homes tenien una renda mediana de 35.663$ mentre que les dones 23.796$. La renda per capita de la població era de 17.438$. Entorn del 9,9% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Towanda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Towanda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alamut (desambiguació)

«Alamut» té aquests significats:
* Alamut, antic estat ismaïlita.
* Vall d'Alamut, vall d'Iran.
* Riu Alamut, riu d'Iran.
* Fortalesa d'Alamut, històrica fortalesa centre de l'estat ismaïlita.
# Alejandro Pozuelo Melero

Alejandro Pozuelo Melero (nascut el 20 de setembre de 1991) és un futbolista sevillà que juga com a migcampista pel Racing Genk.

## Trajectòria esportiva
### Betis

Nascut a Sevilla, Andalusia, Pozuelo va començar a jugar a futbol al Real Betis B, i va jugar unes quantes temporades a la segona divisió B.
Va debutar amb el primer equip el 2 d'octubre de 2011, jugant la segona part d'una derrota en lliga per 0–1 a casa contra el Llevant UE. El 18 de desembre va marcar el seu primer gol en lliga pel Betis, en un partit guanyat per 2–0 contra l'Atlètic de Madrid, i en el qual també fou expulsat.
Pozuelo va ser ascendit al primer equip bètic la temporada 2012–13. Va jugar fins a 13 partits entre totes les competicions, i va marcar un únic gol, en una victòria fora de casa per 5–3 contra l'Athletic Club.

### Swansea City

El 2 de juliol de 2013, Pozuelo va fitxar pel Swansea City AFC amb un contracte de tres anys, que va signar alhora que el seu company al Betis José Cañas de manera que va esdevenir el setè espanyol de l'equip anglès.
Va marcar gol en el seu debut amb el club, arrodonint el marcador en una victòria a casa per 4–0 contra el Malmö FF al partit d'anada de la tercera ronda de classificació per la Lliga Europa de la UEFA 2013–14; marcà el seu segon gol a la mateixa competició i també al Liberty Stadium el 22 d'agost de 2013 en un partit de play-off contra el FC Petrolul Ploiești romanès, que acabà amb victòria anglesa 5–1.

### Rayo Vallecano

El 24 de juliol de 2014 Pozuelo va retornar a la primera divisió espanyola, signant contracte amb el Rayo Vallecano.

## Referències

* ↑ «That's Juanlu for you» (en anglès). ESPN Soccernet, 02-10-2011. [Consulta: 4 juliol 2013].
* ↑ «No hay paz para el Atlético» (en castellà). El Mundo Deportivo, 18-12-2011. [Consulta: 4 juliol 2013].
* ↑ «Álex Martínez y Pozuelo, con dorsal del primer equipo» (en castellà). Diario de Sevilla, 09-07-2012. [Consulta: 4 juliol 2013].
* ↑ «Betis fire five in eight-goal thriller» (en anglès). ESPN FC, 19-08-2012. [Consulta: 4 juliol 2013].
* ↑ «Swansea City sign Alejandro Pozuelo from Real Betis» (en anglès). BBC Sport, 02-07-2013. [Consulta: 2 juliol 2013].
* ↑ «Swansea 4 Malmo 0: New boy Bony nets twice as £12m striker gives Laudrup big first leg lead in Europa League qualifying» (en anglès). Daily Mail, 01-08-2013. [Consulta: 1r agost 2013].
* ↑ «Swansea 5–1 Petrolul Ploiesti». BBC Sport, 22-08-2013. [Consulta: 22 agost 2013]. (anglès)
* ↑ «Pozuelo completes Rayo Vallecano switch» (en anglès). Swansea City, 24-07-2014. Arxivat de l'original el 2014-10-12. [Consulta: 24 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a BDFutbol
* Fitxa a Futbolme (castellà)
* Fitxa a Lapreferente (castellà)
* Dades estadístiques sobre Alejandro Pozuelo Melero a soccerbase.com
# Agatha Christie: Assassinat a l'Orient Express

Agatha Christie: L'assassinat a l'Orient Express és un joc d'aventures de 2006 desenvolupat per AWE Productions i publicat per The Adventure Company per a Microsoft Windows. És el segon lliurament de la saga Agatha Christie de The Adventure Company. L'escenari és de cinc anys abans dels esdeveniments d'Agatha Christie: i després no hi havia ningú, amb una història molt relacionada. La trama segueix a una mofa aficionada, Antoinette Marceau, i la seva investigació d'un assassinat amb dotze possibles sospitosos a bord de Orient Express, que ha estat bloquejat per una allau al Regne de Iugoslàvia durant 1934. Ella és ajudada pel famós detectiu Hercule Poirot.
L'assassinat a l'Orient Express conserva els elements principals de la trama de la novel·la d'Agatha Christie del mateix nom. Un final addicional es presenta en el joc que difereix de la conclusió de la novel·la de Christie. Com amb And Then There Were None, la novel·la de Christie està connectada amb el joc. Alguns crítics de Murder on Orient Express van criticar el joc a causa del caràcter repetitiu de les tasques que ha de completar el jugador i també es va queixar del sistema d'inventari ineficient i engorjat. Uns altres l'han elogiat per millorar els gràfics en comparació amb And Then There Were None, així com per convèncer l'efecte de veu i efectes d'àudio. L'assassinat a l'Orient Express és seguit d'Agatha Christie: Evil Under the Sun, el tercer lliurament a la sèrie Agatha Christie.
L'assassinat a l'Orient Express és el primer joc de la sèrie Agatha Christie que inclou Hercule Poirot, el detectiu més famós i famós de Christie. David Suchet, el retrat de Poirot va aconseguir la fama a través de la famosa sèrie de televisió d'Agatha Christie's Poirot, va ser contractat per oferir la veu de Poirot. El seu acompliment es va generalitzar amb elogis. Alguns han criticat el joc per no permetre que el jugador realment controli Poirot; els desenvolupadors van explicar aquesta elecció dient que els jugadors d'aventures que cometen errors al llarg del joc no reflecteixen el geni de Poirot, sinó que són millor representats per la fotògrafa amateur Antoinette Marceau.
# Agustina Otero Fernández

Agustina Otero Fernández (San Adrián del Valle, Lleó, 1960) és una artista actual que treballa conjuntament amb Leopoldo Ferrán Muñoz. Tots dos han exposat moltes obres a diferents països com Bèlgica, Itàlia, Espanya, França, etc., buscant sempre el trencament amb la realitat i el que l'espectador espera de l'obra. Es consideren "investigadors de l'espai", perquè s'aparten dels mètodes usuals artístics amb la intenció d'aconseguir de l'espectador una sensació de sorpresa i reflexió.
Ha col·laborat també en la decoració d'edificis tant de nova planta com restaurats, i pot destacar l'ampliació del Museu de San Telmo (Sant Sebastià, Espanya, 2005-2011), l'edifici presenta "una pell metàl·lica embolicada en liquen i molsa", projecte dels arquitectes Fuensanta Nieto i Enrique Sobejano; i en la qual Agustina treballar al costat de Leopoldo Ferrán.

## Exposicions
### Individuals

* Barcelona 1990. Agustina Otero. Barcelona, Galería Jordi Boronat, 1990.
* Irun (Gipuzkoa) 1991. Agustina Otero. Irun, Galería La Pecera, 1991.
* Pamplona/Iruña 1991. Agustina Otero. Pamplona/Iruña, Ciudadela, Pabellón de Mixtos, 19 marzo - 7 abril 1991.

### Museus i col·leccions

* ARTIUM-Centro Museo Vasco de Arte Contemporáneo, Vitoria-Gasteiz.
* Col·lecció de Arte Contemporáneo Fundació "la Caixa", Barcelona.
* Col·lecció Norte de Arte Contemporáneo, Gobierno de Cantabria, Cantabria.
* Irungo Udala-Ayuntamiento de Irun (Gipuzkoa).
* MUSAC-Museo de Arte Contemporáneo de Castilla y León, León.

## Llibres

* Trente-six sphères tendues pour une église: Leopoldo Ferrán - Agustina Otero : Chapelle Saint-Louis, Hôpital de la pitié-salpêtrière. Paris
* Cartografía para el corredor de un delta sin mar: Leopoldo Ferrán-Agustina Otero
* Tutto sono isole: Leopoldo Ferrán, Agustina Otero
* De peregrinos y naúfragos: Leopoldo Ferrán, Agustina Otero
* Leopoldo Ferrán, Agustina Otero : Zaragoza - febrer-març 2003
* Zirtaka - crepitar: Leopoldo Ferrán, Agustina Otero: erakusketa - exposició ... 28 d'octubre-17 de gener del 2004

## Referències

* ↑ Segade, Manuel. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2014. ISBN 978-84-941239-8-6 [Consulta: 25 abril 2014]. Permís de reutilització CC-BY-SA 3.0 via OTRS
* ↑ «ADACYL. Leopoldo Ferran & Agustina Otero» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-03-28. [Consulta: 8 juny 2017].
* ↑ «Fuensanta Nieto. Primero el urbanismo después los edificios. | gyg gabinete arquitectura blog». Arxivat de l'original el 2017-04-27. [Consulta: 8 juny 2017].
* ↑ Quixal, de Joaquim. «Fuensanta Nieto 1957», 13-10-2015. [Consulta: 8 juny 2017].
* ↑ «Instalaciones». Agustina Otero i Leopoldo Ferrán. Arxivat de l'original el 2011-09-07. [Consulta: 13 abril 2013].
* ↑ «Obres Clau». Museu d'Art Contemporani de Barcelona.
# Allan Wellmann

Allan Wellmann (Guatemala, 26 de maig de 1954) és un exfutbolista guatemalenc de la dècada de 1980.
Pel que fa a clubs, destacà a C.S.D. Comunicaciones i Aurora F.C.. Fou 62 cops internacional amb la selecció de Guatemala.

## Referències

* ↑ Allan Wellmann Director Operativo del Comunicaciones Suspendido 2 Partidos Arxivat 2013-01-19 at Archive.is - Cremas X Siempre (castellà)
* ↑ Guatemala - Record International Players a rsssf.com
* ↑ «Una historia de ocho juegos». Directorio Electronico de Guatemala, 09-09-2008. [Consulta: 25 març 2009].
* ↑ «Allan Wellmann». Sports Reference. Arxivat de l'original el 2020-02-24. [Consulta: 25 març 2009].
* ↑ Record at FIFA Tournaments Arxivat 2013-07-01 a Wayback Machine. - FIFA
# Alvaro Fernández Burriel

* Per a altres significats, vegeu «Álvaro Fernández (desambiguació)».
Alvaro Fernández Burriel (16 d'agost de 1879 - Barcelona, 12 d'agost de 1936) fou un militar espanyol.

## Biografia

Militar espanyol del cos de cavalleria, considerat com un "Africanista", participà en el front del Marroc on col·laborà amb Mola, Franco o Sanjurjo. Va ser nomenat comandant de cavalleria de les forces regulars indígenes de Melilla el 8 d'octubre de 1913. Va ser nomenat comandant militar de la plaça Maó el 27 d'octubre de 1933. Des de gener de 1936 comandà com a General la segona brigada de cavalleria establerta a Catalunya.
Durant l'aixecament feixista de 1936, fou un dels dos militars de més graduació a Catalunya, juntament amb Justo Legorburu, també general de brigada, que es revoltaren contra la II República (19 de juliol de 1936). Estava al front de la 2ª Brigada de Cavalleria, i posà els seus homes al servei del general Manuel Goded Llopis qui arribà des de les Illes Balears on havia liderat la revolta militar. Fracassat l'aixecament a Catalunya, fou detingut amb el general Goded. Duts al vaixell presó Uruguay, allà varen ser jutjats i condemnats a mort per afusellament.
La sentència fou executada el 12 d'agost de 1936 al fossar de Santa Helena del castell de Montjuïc de Barcelona.

## Vegeu també

* Cop d'estat del juliol del 1936 a Barcelona

## Enllaços externs

* Diario ABC. Edició 12 de gener del 1936, pàg.32. enllaç
* Gipuzkoa 1936. on se li incrimina a la rebel·lió. enllaç
* La Vanguardia. Edició del 13 d'agost de 1936, pàg.1 narració de l'execució enllaç
* La Vanguardia. Edició del 28 d'octubre de 1933 enllaç