OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aina Ayuso Bagur

Aina Ayuso Bagur (Sant Just Desvern, 1 d'agost de 1999) és una jugadora de bàsquet catalana, que juga actualment al Club Baloncesto Jairis.
Base, es va formar al club Segle XXI amb el qual va debutar la temporada 2015-16 a la Lliga femenina 2, quan encara era cadet. La temporada 2017-18 va competir a la Lliga NCAA amb les Oregon Ducks de la Universitat d'Oregon. La temporada 2018-19 va tornar a les competicions estatals i va debutar a la Primera Divisió amb l'Snatt's Femení Sant Adrià. Al final de la mateixa temporada va competir la fase final d'ascens a Lliga femenina 1 amb el FC Barcelona. La temporada següent va fitxar pel Casademont Zaragoza, on va jugar dues temporades. La temporada 2021-22, va jugar al Club Deportivo Promete, sent escollida la millor base de la Jornada 10 de la Lliga femenina. La temporada 22-23 va signar per l'Olympiakos BC, on competeix a l'Eurolliga femenina.
Ha sigut internacional amb diferents seleccions espanyoles de formació, amb les quals ha disputat un Eurobasket sub16, un Eurobasket sub18, un Mundial sub18 de 3x3, un Mundial sub17, un Mundial sub19 i un Europeu sub20. A la concentració de novembre de 2020 va ser una de les 19 convocades per la Selecció Femenina absoluta.
A l'abril de 2021 va ser escollida la n°34 de la WNBA Draft, seleccionada pel Los Angeles Sparks.

## Referències

* ↑ Holleran, Andrew. «Meet The Oregon Women's Basketball Player Who Went Viral Last Night» (en anglès). The Spun, 29-06-2024. [Consulta: 29 juny 2024].
* ↑ «Aina Ayuso, la primera de l'Snatt’s». L'esportiu de Catalunya, 22-05-2018 [Consulta: 14 gener 2019].
* ↑ «Aina Ayuso culmina su gran inicio de campaña con récord de valoración» (en castellà), 29-11-2021. [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ «Aina Ayuso, talento y juventud para Sant Adrià» (en castellà). En cancha, 21-05-2018 [Consulta: 14 gener 2019]. Arxivat 15 de gener 2019 a Wayback Machine.
* ↑ «Las 19 convocadas por la Selección Femenina para la concentración de noviembre» (en castellà), 26-10-2020. [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ «Aina Ayuso» (en castellà). [Consulta: 25 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Aina Ayuso Bagur - FEB
# Aigafonda

Aigafonda (en francès Aiguefonde) és un municipi occità del Llenguadoc situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània. Limita amb els municipis de Caucalièira al nord, Pairin e Aut Montel al nord-est, Aussilhon a l'est, La Bruguièira a l'oest i Masamet al sud.
Els habitants són anomenats los aigafondòls o aigafondeses.

## Geografia
### Llogarets

* Aigafonda
* Los Vinhals
* La Senhariá
* Calmont
* Rossol
* Lo Pichon Causse
* Fontalbar
* La Font Blanca
* Sant Albin
* La Robinarià
* La Cabanat

## Administració i política
### Alcaldes

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2007 | Alain Guiraud | Divers gauche |
| 2008- | Vincent Garel | PRG |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1851 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 | 2018 |
| 2.147 | 2.019 | 2.068 | 2.105 | 2.588 | 2.752 | 2.631 | 2.702 | 2.511 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
* ↑ Répertoire toponymique et ethnographique des communes du Tarn (en francès). Albi: Institut d'Études Occitans. Section du Tarn, 1988.
# Al-Muàyyad

Al-Muàyyad és el nom dels següents personatges:
* Ibrahim al-Muàyyad, príncep abbàssida (segle ix-X)
* Al-Muàyyad Xaykh (1369-1421), sultà mameluc burjita (1412-21)
# Al-Muwaqqar

Al-Muwaqqar (àrab: الموقر, al-Muwaqqar) és una ciutat de Jordània, situada al nord-oest del país, a la Governació d'Amman.

## Patrimoni

A la ciutat hi ha les ruïnes d'un palau omeia, el Qussayr al-Muwàqqar, un dels castells del desert. Només queden uns quants capitells decorats amb inscripcions àrabs i fulles d'acant, a part d'un gran dipòsit d'aigua que es troba a un centenar de metres de les ruïnes i que encara està en ús.
L'existència d'aquest castell-palau, a uns deu quilòmetres del castell-palau de Qussayr Mushatta que des de les altures permet observar els camps conreats a l'oest d'Amman, s'associa al califa omeia Yazid II, que va governar entre 720 i 724.
Al Museu Arqueològic de Jordània es conserva un capitell decorat amb inscripcions procedents de l'aljub del palau del-Muwaqqar. El capitell és de l'any 723, té 60 cm d'alçada per 41 cm d'amplada i les inscripcions en cúfic que recorren l'àbac al llarg de les tres cares decorades diuen: «Que Déu beneeixi el vostre servent i missatger». En la quarta cara hi ha una inscripció que agraeix la construcció de l'estany a Yazid. Aquest capitell rematava una columna que servia per mesurar la profunditat de l'aljub.

## Referències

* ↑ «Al-Muwaqqar, Jordan Desert Castles». [Consulta: 27 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Chapiteau à décor épigraphique Arxivat 2014-10-16 a Wayback Machine.
* Information and image from Qasr Al Muwaqqar
# Ait Ouaarda

Ait Ouaarda (en àrab آيت واوردا, Āyt Wāwrdā; en amazic ⴰⵢⵜ ⵡⴰⵡⵔⴷⴰ) és una comuna rural de la província d'Azilal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 1.644 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Abró d'avellaner

L'abró d'avellaner (Leccinellum pseudoscabrum), és un molleró del grup dels mollerons alberencs o abrons, que creix vora avellaners. De mida més reduïda que altres alberencs, acostuma a presentar un barret abonyegat, de grisenc a ocraci.

## Referències

* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ Gràcia, Enric: La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, plana 94-95. Editorial Efadós, volum I, El Papiol, 2021, ISBN 978-84-18243-12-7
# Acta Astronomica

Acta Astronomica és una revista científica trimestral revisada per parells sobre astronomia i astrofísica. Va ser fundada el 1925 per l'astrònom polonès Tadeusz Banatxiewicz. Inicialment, la revista publicava articles en llatí, posteriorment en anglès, francès i alemany, com a idiomes permesos a la revista. Actualment, tots els articles es publiquen en anglès. La revista està publicada per la Fundació Polonesa d'Astronomia Nicholas Copernicus i els redactors en cap són M. Jaroszyński i Andrzej Udalski (Universitat de Varsòvia).
Aquesta revista és indexada en el Current Contents/Física, Química i Ciències de la Terra, la Science Citation Index Expanded, i Scopus. Segons el Journal Citation Reports, la revista té al 2019 un factor d'impacte de 2.063.

## Referències

* 1 2 «Web of Science Master Journal List». Intellectual Property & Science. Clarivate Analytics. [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ «Source details: Acta Astronomica». Scopus Preview. Elsevier. [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ «Acta Astronomica». A: 2019 Journal Citation Reports. Science. Clarivate Analytics, 2020 (Web of Science).
# Albugo

«Albugo» té aquests significats:
* Albugo: Gènere de ficomicets paràsits
* Albugo (leuconíquia): Trastorn de les ungles causat per trastorn tròfic.
* Albugo (leucoma): trastorn de la còrnia.
# Aeroport Internacional d'Antalya

Aeroport Internacional d'Antalya (turc: Antalya Uluslararası Havalimanı, IATA: AYT, ICAO: LTAI) és un aeroport civil a Antalya, Turquia, en servei des del 1960. És un dels dos aeroports internacionals a la Província d'Antalya. L'altre aeroport a la província és l'Aeroport Internacional de Gazipaşa, en el districte de Gazipaşa, i distant 45 km de la vila turistica d'Alanya.

## Vegeu també

* Aeroport d'Ordu-Giresun

## Referències

* ↑ http://www.antalya.dhmi.gov.tr/havaalanlari/sayfa.aspx?hv=4&mnu=1043#.VqXV55qLTcs Arxivat 2014-11-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web de l'Aeroport Arxivat 2015-11-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Algadefe

Algadefe és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Esla-Campos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 406 | 388 | 356 | 337 |
# Pàmmenes d'Atenes

Pàmmenes (en grec antic Παμμένης Pamménēs; en llatí Pammĕnēs) va ser un retòric atenenc.
Era contemporani de Ciceró, que en un escrit l'anomena "l'home més eloqüent de Grècia". Era un gran admirador de Demòstenes, els discursos del qual recomanava als seus deixebles. Marc Juni Brut va tenir per mestre de retòrica a Pàmmenes. Ciceró, a les Epistulae ad Atticum menciona un Pàmmenes, però probablement no era aquest.

## Referències

* ↑ Ciceró Brutus 97
* ↑ Ciceró. Epistulae ad Atticum V, 20,10; VI,2,10
# Lo Seixet (Toralla)

Lo Seixet és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Toralla.
Està situat al sud-est del poble de Toralla, a l'esquerra de la llaueta del Canemàs. És al nord de la partida d'Escauberes, a llevant de lo Balessar.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Lluís I de Savoia-Nemours

Lluís de Savoia-Nemours, nascut el 1615, mort el 16 de setembre de 1641, va ser comte-duc de Ginebra, De Nemours i d'Aumale de 1632 a 1641. Era fill d'Enric, comte de Ginebra i duc de Nemours, i d'Anna de Lorena-Guisa, duquessa d'Aumale.
No es va casar i el seu germà Carles II d'Aumale el va succeir a la seva mort.

## Referències

* ↑ Levantal, Christophe. Ducs et pairs et duchés-pairies laïques à l'époque moderne (1519-1790) (en francès). París: Maisonneuve et Larose, 1996, p. 800. ISBN 2-7068-1219-2.
# Lluís Papell i Comas

Lluís Papell i Comas (Sabadell, 16 de febrer de 1891 - 24 de gener de 1980) fou un periodista i escriptor català.

## Biografia

Acabats els estudis bàsics, als catorze anys Lluís Papell començà d'aprenent al ram de la impremta i aviat va fer de caixista a diversos establiments fins que va anar a la impremta del Diari de Sabadell cridat pel director, Josep Castellet i Pont. Finalment, després de passar uns anys pel tèxtil, va establir-se com a impressor, feina que compaginava amb la de periodista i escriptor. Sobretot va escriure poesia, que deixà inèdita, tret de la lletra de la sardana Girona aimada, que musicà Vicenç Bou. Com a periodista va col·laborar en el Diari de Sabadell i el 1928 va participar en l'organització del VI Congrés de la Federació de la Premsa Catalano-Balear, que va tenir lloc a Sabadell. En aquests anys va freqüentar el Círcol Republicà Federal i va fer amistat amb alguns dels militants més significats, com també amb alguns dirigents de la Federació Local de Sindicats.
Durant la guerra va estar a Ràdio Sabadell, com a redactor i locutor. I va ser precisament aquesta la causa que en acabar la Guerra Civil fos empresonat tres anys a la Model de Barcelona i posteriorment desterrat a València. Retornat a Sabadell el 1946, aconseguí de l'alcalde Josep M. Marcet un salconduit per anar a Andorra, on l'esperava el seu fill, que se l'endugué a Beaulieu-sur-Dordogne amb la resta de la família. S'hi estigué fins al 1948. Quan retornà, es reintegrà al nou Diari Sabadell i a la nova Ràdio Sabadell.
El 29 d'abril de 1998 Sabadell li dedicà una plaça.

## Referències

* 1 2 3 4 Nomenclàtor. «Plaça de Lluís Papell». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 1r juliol 2014].
# Lorenzo Cybo de Mari

Lorenzo Cybo de Mari (Gènova, 1450 - Roma, 21 de desembre de 1503) fou un cardenal i arquebisbe italià.

## Biografia

Membre de l'antiga i noble família de Mari, era fill il·legítim de Maurizio Cybo i germà del papa Innocenci VIII.
Va ser prefecte del Castell de Sant'Angelo i el 1481 va ser nomenat canonge de la basílica vaticana. Fou abat comendatari de nombroses abadies a Itàlia i França.
El 5 de desembre de 1485 va ser elegit arquebisbe de Benevent i va ser consagrat el 16 de gener de l'any següent. Va obtenir per als canonges de la catedral de Benevent el privilegi de portar la gorra vermella típica dels cardenals.
El 9 de març de 1489 el papa Innocenci VIII el va nomenar cardenal. El 23 de març del mateix any va rebre el títol de Santa Susanna.
El 29 d'agost de 1490 va ser nomenat administrador apostòlic de la diòcesi de Vannes, càrrec que conservarà fins a la seva mort. El 14 de març de 1491 optà pel títol de Sant Marc.
El gener de 1492 va esdevenir Camarlenc del Sagrat Col·legi, càrrec que va ocupar, com era habitual, durant un any.
Va obtenir el títol de Santa Cecília del 9 de desembre de 1497 al setembre de 1500. El 14 de maig de 1501 va optar per l'orde dels cardenals bisbes i esdevingué bisbe d'Albano, conservant tanmateix el títol de Sant Marc. Va renunciar a l'arxidiòcesi de Benevent el gener de 1503 i va ser nomenat administrador apostòlic de la diòcesi de Noli. El 29 de novembre de 1503 va optar per la seu suburbicària de Palestrina.
Va participar en el conclave de 1492 i els dos de 1503, que van triar el papa Alexandre VI, el papa Pius III i el papa Juli II.
Va morir a Roma i va ser enterrat a la capella de Sant Llorenç de l'església de Santa Maria del Popolo. Va deixar les seves vestidures litúrgiques i la seva biblioteca a la seu suburbicaria de Palestrina.

## Bibliografia

* Franca Petrucci, CIBO MARI, Lorenzo, a Dizionario biografico degli italiani
* Salvador Miranda, CIBO DE' MARI, Lorenzo, The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.
* Giovanni Battista Semeria, Secoli Cristiani della Liguria, Vol. II, Torí, Tipografia Chirio e Mina, 1843
# Los chicos

Los chicos és una pel·lícula espanyola influïda pel neorealisme italià, dirigida per Marco Ferreri i estrenada el 1959.
És la segona pel·lícula de la trilogia madrilenya de Ferreri després d' El pisito i abans d' El cochecito. Va ser prohibida per la censura franquista.

## Argument

Ambientada a Madrid a finals de la dècada del 1950, narra les vicissituds de quatre adolescents menors de 18 anys, Andrés, El Chispa, Carlos i Joaquín "El Negro", que es reuneixen un dissabte a la tarda plujós al quiosc del pare d’El Chispa abans d’anar al cinema amb quatre noies del barri. Un d'ells és estudiant, i no hi pot anar, i els altres treballen del que poden. Parlen dels seus somnis i esperances de futur davant una quotidianitat mediocre i trista.

## Repartiment

* Madeleine Piguet: Madeleine
* José Luis García: El chispa
* Joaquin Cascales Zarzo: Joaquin
* Alberto Jiménez: Carlos
* Jose Sierra: Andrés
* Mari Carmen Aymat: La primera noia
* Ana María Vidal: La segona noia
* Carmen Franco: La tercera donzella
* Matilde Asencio: La quarta donzella
* Concha Gómez Conde: La cinquena donzella
* Felix Dafauce: Enrique
* Rosario García Ortega: mare de Carlos
* María Luisa Ponte: mare de Joaquín
* Irene Daina: El mirador
* Adriano Rimoldi: xicot del mirador

## Producció

Segona pel·lícula dirigida per Ferreri, però aquest cop el guió no és de Rafael Azcona. Es tracta d'una pel·lícula amb to pessimista sobre l'Espanya de la postguerra i la situació de la joventut.

## Referències

* ↑ Los Chicos a Fotogramas
* ↑ Édouard Waintrop. «Marco Ferreri: «Vive les pornos méchants». À l'occasion du Festival de Pesaro, le réalisateur parle du cinéma, étranglé par le conformisme». liberation.fr, 20 juin 1995.
* ↑ Los Chicos a dequevalapeli.com
* ↑ Los chicos al diari ABC

## Enllaços externs

* LOS CHICOS (1959). Los adolescentes de Marco Ferreri. a lasmejorespeliculasdelahistoriadelcine.com
# Los chicos con las chicas

Los chicos con las chicas és una pel·lícula musical espanyola dirigida per Javier Aguirre el 1967, el seu primer llargmetratge. El llargmetratge va ser realitzat com a vehicle de promoció del grup de música pop Los Bravos, llavors en el cim del seu popularitat. Presa prestat el seu títol d'una de les cançons més conegudes del grup.

## Argument

Los Bravos (Mike, Pablo, Tony, Manolo y Miguel) han decidit prendre's unes vacances i s'aparten a un retirat refugi de muntanya. Prop d'allí, en un col·legi de senyoretes, les joves alumnes cremen en desitjos de conèixer als seus ídols. L'estricta disciplina i rectitud del centre ràpid es veurà alterada amb l'aparició de les estrelles de la cançó. Mike s'enamora d'una de les noies, Elisa, i aconsegueix introduir-se en el col·legi com a professor de música. Els esforços dels seus companys per treure a Mike d'allí són inutiles, ja que l'entrada als altres homes està vedada.

## Repartiment

* Mike Kennedy: ell mateix
* Pablo Sanllehi: ell mateix
* Tony Martínez: ell mateix
* Miguel Vicens: ell mateix
* Manolo Fernández: ell mateix
* Enriqueta Carballeira: Elisa
* Manolo Gómez Bur: Don Hilario
* Guadalupe Muñoz Sampedro: Doña Felicia
* María Luisa Ponte: Srta. Sarmiento
* Lola Gaos: Doña Arsenia
* Luis Sánchez Polack: Lorenzo, bidell
* Laly Soldevila: Srta. Enriqueta
* Irán Eory: Marta
* Rafaela Aparicio: Petra
* José Luis Coll: Pierre
* Conchita Goyanes: Matilde
* Pilar Velázquez: Menchu
* Conchita Rabla: Paula
* Gabriel Llopart
* Joaquín Roa: Pare de Marta
* Elisa Méndez

## Influències

El gran èxit dels dos films protagonitzats per The Beatles i dirigits per Richard Lester van provocar que la fórmula musical ye-ye s'imités a Espanya.

## Referències

* ↑ Los chicos con las chicas, El Mundo
* ↑ Diccionario Espasa de cine español. Espasa, 1999. ISBN 8423994511 [Consulta: 6 febrer 2017].
* ↑ Los Bravos: fundido en negro, La Razón
* ↑ International Film Musical, per Corey K Creekmur
# Lophocebus

Lophocebus és un gènere de micos del Vell Món de la família dels cercopitècids, present a l'Àfrica central. El seu àmbit de distribució s'estén des del nord d'Angola, la República Democràtica del Congo i Tanzània fins al sud-est de Nigèria. Viuen en selves pluvials, a prop dels cursos d'aigua.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
# Love Metal

El Love Metal és el gènere de música creat per la banda finlandesa HIM. És una barreja de música metal, però més melancòliques i romàntiques. També dona nom al quart àlbum de la mateixa banda, que fou publicat el 2003. Aquest fou publicat el 14 d'abril del 2003, va ser el primer àlbum de la banda que es va fer popular a nivell mundial. La versió especial d'aquest àlbum inclou la cançó titulada "Love's Requiem".

## Cançons del disc

L'àlbum inclou les següents cançons:
* "Buried Alive by Love" - 5:01
* "The Funeral of Hearts" - 4:30
* "Beyond Redemption" - 4:28
* "Sweet Pandemonium" - 5:46
* "Soul on Fire" - 4:00
* "The Sacrament" - 4:32
* "This Fortress of Tears" - 5:48
* "Circle of Fear" - 5:27
* "Endless Dark" - 5:35
* "The Path" - 7:44
* "Love's Requiem" [Bonus Track] - 8:36

## Referències

* ↑ http://www.allmusic.com/artist/him-mn0000577091/awards
# Love Me

«Love Me» és una cançó de la formació anglesa de rock The 1975. Va ser el senzill del seu segon àlbum d'estudi, I Like It When You Sleep, for You Are So Beautiful Yet So Unaware of It (2016), llançat per Dirty Hit. Segons Matthew Healy, el vocalista de la formació, la cançó va néixer fora de confusió en resposta a l'èxit de la formació. Va parlar sobre la gènesi de la cançó a Billboard. La cançó va ser comparada amb "Fame" de David Bowie, així com "Burning Down the House" de Talking Heads.

## Llançament

La cançó va debutar en BBC Radio 1 el 8 d'octubre de 2015 en Annie Mac's Hottest Record In The World El grup va tocar la cançó al costat de "The Sound" en la seva aparició en Saturday Night Live el 6 de febrer de 2016. El vídeo musical de la cançó, dirigit per Diane Martel, es va llançar el 28 d'octubre de 2015. Un comunicat de premsa que acompanya el clip declara que el "correu-irònic self-rock parodia el rendiment indulgent en l'edat digital construïda per la generació de l'iPhone." Healy va comentar en el significat del vídeo: "Amb "Love Me" vam voler capturar l'adquisició del neon-hued d'èxit i excés, el moment de xisclar, el sexy daze." En el clip, la banda actua envoltada per pop-stars de cartró com Miley Cyrus i Ed Sheeran.

## Crítiques

Les crítiques de la cançó eren positives. Matthew Horton de NME va escriure que la cançó "dona plena confiança, cabent amb una cançó que Healy diu que tracta sobre narcisisme." Nick Williams a Billboard ho va batejar com "un impressionant esdevenidor-de-canvi d'edat" i un "pas fos del radiofònic-rock d'adolescent amistós del seu debut." Brennan Carley de la resposta de Spin era favorable: "Un tema que no estaria fora de lloc en qualsevol Neon Indian, amb un accent britànic més marcat".

## Referències

* 1 2 Brittany Spanos «Watch the 1975 Discuss 'Selfie Culture,' Facing Up to Fame». Rolling Stone, 03-02-2016.
* ↑ Dan Stubbs (February 7, 2016)
* ↑ «The 1975 reveal new single 'Love Me'»
* ↑ Mitchell Peters (February 7, 2016)
* ↑ Chandra Johnson (October 28, 2015).
* ↑ Jeff Cornell (October 28, 2015)
* ↑ Brian Leak (October 28, 2015)
* ↑ Matthew Horton (October 8, 2015)
* ↑ Nick Williams (October 16, 2015)
* ↑ Brennan Carley (October 8, 2015)
# Loïc Chetout

Loïc Chetout (Baiona, 23 de setembre de 1992) és un ciclista francès, professional des del 2013 i actualment a l'equip Cofidis. S'ha format i ha competit en diferents proves al País Basc.

## Palmarès

* 2013
** 1r a la Ereñoko Udala Sari Nagusia
** 1r a la Insalus Saria
** 1r a la Klasika Lemoiz
** 1r a la Andra Mari Sari
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bidassoa
* 2014
** 1r a l'Essor basc
** 1r a la Ronda del País Basc
** 1r al Gran Premi Pierre Pinel
** 1r a la Volta a Bidassoa i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Isard d'Arieja

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. 138è de la classificació general
* 2018. 144è de la classificació general

## Referències

* ↑ Loic Chetout, el transfronterizo

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Llista d'illes del Regne Unit

A continuació una llista de les principals illes del Regne Unit.

## Anglaterra

* Illa de Brownsea
* Illa de Portland
* Wight
* Sorlingues

## Escòcia

* Ailsa Craig
* Illa d'Arran
* Hèbrides
* Orcades
* Shetland

## Gal·les

* Anglesey
* Illa de Caldey
* Skomer
* Ynys Enlli

## Irlanda del Nord

* Boa
* Rathlin
# Lynn Riggs

Lynn Riggs (Claremore, Oklahoma, 1899-1954) fou un escriptor cherokee. Fill d'un ramader, estudià a la Universitat i va marxar a Califòrnia i després a Nova York per a triomfar com a autor dramàtic. Va compondre Big Lake (1927), Knives from Syria (1928), Roadside (1930), Green Grow the Lilacs (1931), Russet Mantle (1936), i el llibre de poemes The Iron Dish (1930). Ha estat el dramaturg amerindi més celebrat als Estats Units.

## Referències

* ↑ Cline, Lynn. Literary Pilgrims: The Santa Fe and Taos Writers' Colonies, 1917-1950. UNM Press, 2007, p. 127–130. ISBN 978-0-8263-3851-8.

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina d'homenatge
* (anglès) Biografia
# Léninskoie

«Léninskoie» té aquests significats:
* Léninskoie (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Léninskoie (Leningrad), localitat de l'óblast de Leningrad, a Rússia
# Línia Hindenburg

* No s'ha de confondre amb Línia Sigfrid.
La línia Hindenburg (anomenada pels alemanys Siegfriedstellung, Posició Sígfrid) va ser una posició de defensa alemanya construïda durant l'hivern de 1916-17 al Front occidental de la Primera Guerra Mundial. La línia discorria entre Arràs i Laffaux, vora el riu Aisne.
Va ser construïda com a defensa fortificada després de les importants Batalla de Verdun i Batalla del Somme, que, conjuntament amb l'Ofensiva Brussílov del Front oriental havia deixat les tropes alemanyes exhaustes. Amb la construcció i posterior retirada cap a la línia Hindenburg a principis de 1917 els alemanys van aconseguir posposar la ofensiva aliada prevista per la primavera d'aquell any, amb l'esperança que la campanya submarina a ultrança i els bombardejos estratègics debilitessin les tropes anglo-franceses. Els alemanys comptaven en aquest moment amb 133 divisions al front occidental, que no eren suficients per organitzar una ofensiva terrestre.
La línia va ser atacada en diverses ocasions però no es va trencar fins a l'Ofensiva dels cent dies que va posar fi a la guerra l'any 1918.

## Referències

* ↑ «Hindenburg Line» (en anglès). [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «The Hindenburg Line – Kansas WW1» (en anglès). [Consulta: 29 gener 2022].

## Vegeu també

* Ofensiva de primavera
* Ofensiva Nivelle