OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wilsonia

* Aquest article tracta sobre la localitat californiana. Si cerqueu el gènere d'aus amb aquest nom, vegeu «Cardellina».
Wilsonia és un lloc designat pel cens (CDP) al comtat de Tulare, Califòrnia. Wilsonia és a una altitud de 6,617 peus (2,017 m). Està envoltat per la secció General Grant Grove del Parc Nacional de Kings Canyon. Segons l'Oficina del Cens dels Estats Units el CDP cobreix una àrea de 0,7 km $^2$ (0,3 milles quadrades ), tot terra ferma.
Tot i que la vila està envoltada pel parc nacional de Kings Canyon, la vila en si no forma part del parc nacional i la major part de la terra dins de Wilsonia és de propietat privada. Al poble hi ha més de 200 cabanes, moltes de les quals són residències d'estiu i cases de vacances. El cens del 2020 va situar la població permanent de Wilsonia en 14 habitants.

## Història

La comunitat de Wilsonia va començar com una parcel·la de terra de 100 acres a la dècada de 1870. Després de diversos canvis de propietat, el terreny es va dividir entre els veïns. La vila es va establir oficialment el 1918.
El nom "Wilsonia" prové de les eleccions presidencials dels Estats Units de 1916. El resultat de les eleccions es va decidir pels vots de les comunitats de les muntanyes de Califòrnia, que es van retardar a causa d'una tempesta de neu. Per commemorar el paper decisiu de la zona en la reelecció del president Woodrow Wilson, la comunitat va rebre el nom de Wilsonia en el seu honor.
Tota la comunitat de Wilsonia va ser inclosa al Registre Nacional de Llocs Històrics el 1996. El districte històric dels EUA inclou 139 estructures històriques que contribueixen.

## Referències

* ↑ 2585464 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Wilsonia (en anglès)
* ↑ U.S. Census
* ↑ census.gov. Wilsonia CDP, California. census.gov.
* 1 2 «About Wilsonia» (en anglès americà), 30-08-2016. [Consulta: 2 octubre 2016].
* ↑ Grossi, Mark «Wilsonia: Smoke, wildfire and the 1916 presidential vote». The Fresno Bee, 01-09-2015.
* ↑ Johnson McAvoy, Christy «Inventory-Nomination: Wilsonia Historic District» ( PDF) (en anglès). National Register of Historic Places. National Park Service, 14-06-1995. i Accompanying ____ photos (212 pages), undated. (32 KB)
# Xerraire de flancs grisos

El xerraire de flancs grisos (Pterorhinus caerulatus) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, matoll de bambú als Himàlaies, a Meghalaya i Assam, al nord-est de l'Índia, Myanmar i Yunnan, al sud-oest de la Xina.

## Referències

* ↑ «Xerraire de flancs grisos». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/01/2022(català)
# Xerraire de la Xina

El xerraire de la Xina (Pterorhinus lanceolatus) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae) que habita boscos poc densos del sud-est de l'Índia, sud-est del Tibet, Myanmar i centre i sud-est de la Xina.

## Referències

* ↑ «Xerraire de la Xina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/01/2022(català)
* ↑ fotolulu. Taxonomy of the birds of the world: The complete checklist of all bird species and subspecies of the world (en anglès). BoD – Books on Demand, 2018-10-30, p. 416. ISBN 978-3-7481-6560-6.
# Antonio Francesco Carli

Antonio Francesco Carli (1689—1723) fou un cantant de la tesitura de baix, italià de l'època barroca.) Va actuar als escenaris d'òpera de Roma, Bolonya, Torí, Florència, Venècia en les òperes de Georg Friedrich Handel, Francesco Gasparini, Antonio Lotti, Tomaso Albinoni, Antonio Vivaldi, Giovanni Bononcini, Carlo Francesco Pollarolo, Antonio Caldara.

## Carrera musical

Es van fer notar les representacions d'Antonio Carli a Torí el 1702-1703, a Gènova el 1706 i 1715, a Bolonya el 1708, a Florència el 1708 i el 1719-1720, on va cantar en vuit òperes com a virtuós al servei del gran Ducat de Toscana, a Reggio Emilia el 1712, a Roma el 1717 (Il trace in catena, Francesco Gasparini).
Com a virtuós de la Sua Altezza Reale di Fiorenza el 1705, va cantar a l'òpera Flavio Bertarido, re dei Longobardi del compositor Carlo Francesco Pollarolo, com a virtuós del Gran Duc de Toscana va actuar a les òperes d'Antonio Lotti.
Però dotat d'una veu de baix excepcional d'una gamma impressionant, Carli és conegut sobretot per les seves actuacions venecianes els anys 1706–1918 i 1722–1723 en òperes de Georg Handel, Francesco Pollarolo, Antonio Caldara, Antonio Lotti, Tommaso Albinoni i Francesco Gasparini.
Va ser a Venècia on Händel li va confiar el difícil paper de l'emperador Claudio escrit per a ell a l'òpera Agrippina, en la qual Carli desplegà la seva veu a tota profunditat. Aquesta òpera, que es va estrenar el 26 de desembre de 1709 al teatre "San Giovanni Grizostomo", va tenir un èxit de públic tan gran que va durar fins a 27 representacions consecutives. Com a virtuós de la gran princesa Violant de Toscana el 1714, va encarnar el paper principal d'Orlando a l'òpera de Vivaldi Orland furiós. Les òperes de Vivaldi subratllaven les qualitats vocals de l'actor, amb llargs recitatius, com en la famosa escena de la bogeria d'Orlando. El 1723 encara era actiu i cantà a Mitridate re di Ponto de Giovanni Maria Capelli.
Als escenaris d'òpera, va actuar amb els millors cantants de l'època, com Giuseppe Maria Boschi, Margherita Durastanti, Diamante Maria Scarabelli, Antonio Bernacci i d'altres. Com a baix, va interpretar principalment els papers d'una persona valenta, un governant, un tirà, un dolent a les òperes, que requerien una personalitat brillant.

## Referències

* ↑ Winton Dean. Carli, Antonio Francesco. — Grove Music Online. — 2001.
* 1 2 3 Antonio Francesco CARLI. https://www.quellusignolo.fr/pages/.
* ↑ Martin Pearlman (2015). George Frideric Handel:Agrippina.

## Fonts

* The Grove Book of Opera Singers (2a ed.). Carli, Antonio Francesco. Ed. Laura Macy. — Oxford University Press, 2009. — ISBN 9780195337655.
* Winton Dean. Carli, Antonio Francesco. — Grove Music Online. —2001.
* Antonio Francesco CARLI. https://www.quellusignolo.fr/pages/.
# Mola Grossa

La Mola Grossa és una muntanya de 1.044 metres que es troba entre els municipis de Paüls i Prat de Comte, a la comarca de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Screven

Screven és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 702 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Screven tenia 702 habitants, 291 habitatges, i 196 famílies. La densitat de població era de 124,9 habitants/km².
Dels 291 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 27,9% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.714 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.750 $ mentre que les dones 20.536 $. La renda per capita de la població era de 18.308 $. Entorn del 12,8% de les famílies i el 18,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Screven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Screven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Claudi Tarragó i Borràs

Claudi Tarragó i Borràs (Vilalba dels Arcs 1901- Xile 1986) va ser un escultor català.
Emprengué l'exili el 1939 i després de passar per l'Argentina, s'establí a Xile, on es guanyà la vida en la indústria del moble. Reprengué la seva faceta artística com a escultor i exposà en diverses ocasiona a Catalunya, on restaren diverses obres seves.

## Referències

* ↑ Ricomà Vallhonrat, Rosa M. «De Vilalba dels Arcs a Santiago de Xile: un recorregut vital i artístic: Claudi Tarragó Borràs (Vilalba dels Arcs, 1901 – Santiago de Xile, 1986)». Butlletí de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi, 2018, pàg. 92–105. ISSN: 2340-3802.
* ↑ Guansé, Domènec. Escultura de Claudi Tarragó (en castellà). Barcelona: Ediciones Miquel Lerin- B- Xifré Morros, 1964.

## Enllaços externs

* Fitxa de Claudi Tarragó al web del Museu d'Art Modern de Tarragona
# Banu l-Jarrah

Els Banu l-Jarrah, els jarràhides o la dinastia jarràhida fou una nissaga sorgida la tribu iemenita de Tayy, establerta a diverses regions desèrtiques del nord d'Aràbia i a Palestina.
El primer xeic de la tribu que apareix esmentat és Dàghfal ibn al-Jarrah.
El personatge principal de la família fou al-Mufàrrij ibn Dàghfal que va dominar Palestina en diversos moments. El va seguir el seu fill Hassan ibn al-Mufàrrij. El seu fill Al·laf ibn Hassan fou fet patrici romà d'Orient.
Apareixen més tard els nebots de Mufàrrij, Humayd ibn Mahmud i Hàzim ibn Alí a Damasc vers 1065/1066 al costat de l'alida Ibn Abi-l-Jann que volia ocupar la ciutat; foren capturats i portats al Caire i tancats al magatzem de banderes.
El darrer jarràhida que és esmentat fou Abu-Imran Fadl ibn Rabia ibn Hàzim ibn al-Jarrah que era a Bagdad i es va posar al servei del sultà seljúcida. L'atabeg Dhàhir-ad-Din Tughtikín de Damasc el va expulsar de Síria perquè jugava entre seljúcides i romans d'Orient. Retornat a Bagdad va oferir els seus serveis per lluitar contra el mazyàdida d'Hilla, Sadaka, però després desapareix de les cròniques.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Djarrāḥids or Banu 'l-Djarrāḥ».
# Universitat Estatal de Bakú

La Universitat Estatal de Bakú (en àzeri, Bakı Dövlət Universiteti) és la principal universitat de l'Azerbaidjan, amb seu a la capital del país, Bakú.

## Història

La Universitat fou fundada el 1919 pel Parlament de la República Democràtica de l'Azerbaidjan amb les Facultats d'Història i Filologia, de Física i Matemàtiques, de Dret i de Medicina, i amb una matrícula inicial de 1.094 estudiants. El primer rector fou Vasili Razumovski, antic professor de Cirurgia de la Universitat Estatal de Kazan.
El 1922, després de la Revolució Russa, la Universitat fou denominada Universitat Estatal de l'Azerbaidjan. Des del 1923, tots els estudis es van haver de fer en rus.
El 1930, el govern ordenà la clausura de la Universitat per la reorganització de l'educació superior a la Unió Soviètica, i fou substituïda per l'Institut Pedagògic Superior. Ara bé, el 1934 fou restablerta. Durant la Segona Guerra Mundial va patir una gran escassesa de professors.
El 1961 va deixar de funcionar l'Editorial universitària, tot i que tornà a publicar a partir de la dècada de 1980.
En el seu quarantè aniversari, el 1969, la Universitat ja tenia tretze facultats, que actualment ja són setze.
El 1974 la Biblioteca de la Universitat fou reconeguda com a biblioteca científica. Els anys 1977-1978 s'estrenà el segon edifici de la Universitat. Els anys 1990, a causa de la independència de l'Azerbaidjan, s'interrompé la construcció del tercer edifici, que es reprendria el 2006. Finalment, el 2008 es pogué inaugurar per part del president de la República, Ilham Aliyev.

## Facultats i Instituts
### Facultats

* Matemàtica Aplicada i Cibernètica Econòmica
* Física
* Mecànica i Matemàtiques
* Química
* Biologia
* Geologia
* Geografia
* Història
* Filologia
* Teologia
* Dret Internacional Públic i Relacions Internacionals
* Periodisme
* Dret
* Estudis Orientals
* Ciències Socials i Psicologia
* Estudis de Biblioteconomia

### Instituts d'investigació

* Institut d'Investigació Científica de Matemàtica Aplicada
* Institut de Problemes de Física Teòrica

## Graduats famosos

* Heydar Aliyev
* Yusif Mammadaliyev
* Hasan Aliyev
* Bakhtiyar Vahabzadeh
* Mirdjalal Pashayev
* Ziya Bunyadov
* Aida Imanquliyeva
* Khudu Mammadov
* Bakir Chobanzadeh
* Murtuza Naghiyev
* Shafayat Mehdiyev
* Mirali Qashqai

## Referències

* ↑ «Baku State University». [Consulta: 23 maig 2018].

## Enllaços externs

* Universitat Estatal de Bakú - Lloc web oficial (àzeri) (anglès) (rus)
# Victor (Nova York)

Victor és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.433 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Victor tenia 2.433 habitants, 935 habitatges, i 665 famílies. La densitat de població era de 680,7 habitants per km².
Dels 935 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,8% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 21,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.821 $ i la renda mediana per família de 62.798 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.332 $ mentre que les dones 30.045 $. La renda per capita de la població era de 24.776 $. Entorn de l'1,3% de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Victor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Victor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vinyes Grosses

Vinyes Grosses és una masia de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, tres pisos i teula a doble vessant lateral a la façana. Fruit de diverses construccions, presenta la porta principal amb una gran arcada amb dovelles grosses sobre la qual es conserva una finestra amb llinda amb part d'una inscripció de la qual sols es llegeix el nom PERE VINYES. A la part lateral de la casa hi ha una finestra amb la llinda datada el 1613.
Al voltant de la casa hi ha diverses construccions annexes.

## Història

L'única data que es conserva és a una llinda de la finestra de la part del darrere de la casa: 1613.

## Referències

* 1 2 3 «Vinyes Grosses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Xurro (desambiguació)

«Xurro» té aquests significats:
# Clàssica de Sant Sebastià 2005

La Clàssica de Sant Sebastià 2005 és una cursa ciclista que es va disputar a Euskadi el 13 d'agost de 2005, amb un recorregut de 227 km. El vencedor final fou l'espanyol Constantino Zaballa, de l'equipSaunier Duval-Prodir, seguit pel català Joaquim Rodríguez i l'italià Eddy Mazzoleni.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Constantino Zaballa | Saunier Duval-Prodir | 5h 24' 18" |
| 2 | Joaquim Rodríguez | Saunier Duval-Prodir | + 31" |
| 3 | Eddy Mazzoleni | Lampre-Caffita | + 31" |
| 4 | Stefano Garzelli | Liquigas-Bianchi | + 31" |
| 5 | Jon Bru | Kaiku | + 31" |
| 6 | David Moncoutié | Cofidis | + 31" |
| 7 | Haimar Zubeldia | Euskaltel-Euskadi | + 31" |
| 8 | Unai Yus | Bouygues Télécom | + 40" |
| 9 | Leonardo Bertagnolli | Cofidis | + 40" |
| 10 | Samuel Sánchez | Euskaltel-Euskadi | + 43" |

## Referències

* ↑ Resultats a Cyclingnews.com

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
# Barilius dogarsinghi

Barilius dogarsinghi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Manipur (Índia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barilius borneensis

Barilius borneensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de Borneo (Indonèsia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Belmez

Belmez és un municipi de la província de Còrdova a la comunitat autònoma d'Andalusia, a la comarca de Valle del Guadiato.

## Demografia

Evolució demogràfica de Belmez :
| | 1842 | 1857 | 1860 | 1877 | 1897 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 |
| Població | .. | 3.322 | 7.097 | 12.046 | 8.846 | 8.978 | 9.460 | 10.151 | 10.421 | 10.440 | 9.672 | 9.202 |
| | 1970 | 1981 | 1991 | 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| Població | 5.832 | 4.311 | 4.326 | 4.115 | 4.057 | 3.924 | 3.705 | 3.588 | 3.527 | 3.440 | 3.327 | 3.373 |

## Referències

* ↑ Font: Població de fet segons l'INE. Alteracions dels municipis als Censos de Població des de 1842 Arxivat 2009-03-11 a Wayback Machine.Les dades a partir de 2000 pertanyen al Institut d'Estadística d'Andalusia

## Enllaços externs

* Belmez - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
* Blog de Belmez - Blog d'informació diària sobre el poble
* Belmez en imágenes Arxivat 2007-06-30 a Wayback Machine. - Imatges sobre Belmez
* Club Nautico de Belmez Arxivat 2007-08-25 a Wayback Machine. - Web oficial del Club Náutic de Sierra Boyera
# Barranc de Tamassi

El barranc de Tamassi, és un barranc de l'antic terme de Sapeira, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà. És afluent de la Noguera Ribagorçana.
Es forma a 1.040 m. alt., just a ponent del cim de Sant Cosme, des d'on davalla cap a ponent, passant pel nord del Mas de Cocurrell. S'aboca en la Noguera Ribagorçana al sud de la Partnoera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de Torricó

El barranc de Torricó és un barranc del terme municipal de Tremp dins de l'antic terme de Fígols de Tremp.
Es forma a 1.010 m. alt., al nord-est de Montllobar, a la Garriga de Montllobar. Des d'aquell lloc davalla de primer cap al sud-est, resseguint pel sud el Serrat dels Pous, per després girar cap a llevant. Passa per sota -sud- del lloc on hi ha l'ermita de Sant Pere Màrtir, pertanyent a Eroles, rep per la dreta el barranc de Cambranal, al sud-est del poble d'Eroles, i va a formar el barranc de Ricós un tros més avall, al sud-est d'Eroles i al sud-oest de Tendrui a prop del Pont de Forats.

## Enllaços externs

* Barranc de Torricó al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Batracomiomàquia

La Batracomiomàquia (en grec Βατραχομυομαχία, de βάτραχος ‘granota’, μῦς ‘ratolí’ i μάχη ‘batalla’) o la batalla de les granotes i els ratolins és un poema epicoburlesc en forma de paròdia de la Ilíada, atribuïda a Homer pels romans, però segons Plutarc és obra de Pigres d'Halicarnàs, el germà (o fill) d'Artemisia I de Cària i aliada de Xerxes. La majoria d'estudiosos moderns, però, l'atribueixen a un poeta anònim de l'època d'Alexandre el Gran; fins i tot s'han suggerit autors posteriors, com Llucià. Se'n conserven 303 hexàmetres.

## Argument

Un ratolí (Psicàrpax) que beu aigua d'un llac es troba amb el rei de les granotes (Fisignat), que el convida a casa seva. Mentre el rei de les granotes neda a través del llac, amb el ratolí assegut a l'esquena, es troben davant d'una espantosa serp d'aigua. La granota es submergeix, oblidant-se del ratolí, que s'ofega. Un altre ratolí és testimoni de l'escena des de la riba del llac i s'afanya a explicar-ho a tothom. Els ratolins es preparen per lluitar i així venjar la traïció del rei de les granotes, i envien un herald a les granotes amb una declaració de guerra. Les granotes culpen el seu rei, que nega l'incident. Mentrestant, Zeus, en veure la guerra que es prepara, proposa que els déus prenguin partit i, en concret, Atena ajudi els ratolins. Atena s'hi nega, dient que els ratolins li han fet moltes malifetes. Al final, els déus decideixen limitar-se a observar en lloc d'implicar-s'hi. Es produeix una batalla i els ratolins en resulten guanyadors, però Zeus convoca un exèrcit de crancs per evitar la destrucció completa de les granotes. Impotent contra els crancs blindats, els ratolins es retiren i la guerra, que ha durat un sol dia, s'acaba al capvespre.

## Referències

* ↑ Plutarc. De Herodoti Malignitate, 43, o Moralia, 873f.
* ↑ «Batrachomyomachia: A Classical Parody». Arxivat de l'original el 2019-08-18. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
* ↑ On when the Batrachomyomachia was not written
* ↑ «Batracomiomàquia | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 agost 2019].
# Batrachyla taeniata

Batrachyla taeniata és una espècie de granota que viu a l'Argentina i Xile.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Úbeda, C., Veloso, A., Núñez, H., Ortiz, J.C., Formas, R. & Lavilla, E. 2004. Batrachyla taeniata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.