OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Castell de Sant Climenç

El Castell de Sant Climenç és un edifici de Pinell de Solsonès (Solsonès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de grans dimensions que consta de planta baixa i dos pisos amb teulada a quatre vessants. A la façana principal es troba la porta d'entrada d'arc rebaixat a la planta baixa; al primer pis les obertures donen pas a petits balcons; les dues que hi ha per sobre de la porta són d'arc rebaixat i estan emmarcades amb maó, la resta són allindades. A les golfes només s'obre una finestra doble amb arcs rebaixats resseguits amb maó. En una cantonada hi havia una torreta de la qual només resta la base. En tot l'edifici hi ha diferents tipus de paraments fruit de les diferents ampliacions i modificacions que ha sofert l'edifici.

## Història

Pertanyia als Barons de Sant Climentç.

## Referències

* 1 2 «El Castell de Sant Climenç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 juliol 2015].
# Cheilinus chlorourus

Cheilinus chlorourus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 45 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Illes Marqueses, les Tuamotu, les Illes Ryukyu i Nova Caledònia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Andrew Currie

«Andrew Currie» té aquests significats:
* Andrew Currie (escultor) (1813–1891), escultor escocès
* Andrew Currie (empresari) (nascut el 1955), empresari britànic
* Andrew Currie (director) (nascut el 1973), director de cinema i guionista canadenc
* Andrew Currie, jugador de futbol canadenc i entrenador dels Winnipeg Blue Bombers
# Matriu de Brahmagupta

En matemàtiques, la següent matriu va ser donada pel matemàtic indi Brahmagupta:
    $B(x,y)={\begin{bmatrix}x&y\\\pm ty&\pm x\end{bmatrix}}.$
Aquesta matriu satisfà:
    $B(x_{1},y_{1})B(x_{2},y_{2})=B(x_{1}x_{2}\pm ty_{1}y_{2},x_{1}y_{2}\pm y_{1}x_{2}).\,$
Les potències d'aquesta matriu són definides per
    $B^{n}={\begin{bmatrix}x&y\\ty&x\end{bmatrix}}^{n}={\begin{bmatrix}x_{n}&y_{n}\\ty_{n}&x_{n}\end{bmatrix}}\equiv B_{n}.$
La $\ x_{n}$ i la $\ y_{n}$ són anomenats polinomis de Brahmagupta. Les matrius de Brahmagupta es poden estendre a enters negatius:
    $B^{-n}={\begin{bmatrix}x&y\\ty&x\end{bmatrix}}^{-n}={\begin{bmatrix}x_{-n}&y_{-n}\\ty_{-n}&x_{-n}\end{bmatrix}}\equiv B_{-n}.$

## Referències

* ↑ «The Brahmagupta polynomials» ( PDF) (en anglès). Suryanarayanan. The Fibonacci Quarterly.

## Bibliografia

* Weisstein, Eric W. «Brahmagupta Matrix» (en anglès). MathWorld, 1999.
* Weisstein, Eric W. CRC Concise Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Florida: CRC Press, 2003, p. 28. ISBN 1-58488-347-2.

## Vegeu també

* Identitat de Brahmagupta
# Edifici al carrer Major, 11 (Reus)

L'Edifici al carrer Major, 11 és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici cantoner de planta baixa i dos pisos. Fa cantonada amb el carrer de la Concepció, carrer que té molta més façana de l'edifici que la que hi ha al carrer Major. Només hi ha balcons al primer pis que segueixen la corba de la façana. En aquesta planta també hi ha tres finestres. Al segon pis hi ha cinc finestres individuals i a la cantonada hi ha un conjunt de sis finestres, tres d'elles cegues, emmarcades i formant un tot. Totes les obertures estan emmarcades en obra vista. Es va construir en la postguerra, en un solar que tenia un edifici enderrocat pels bombardejos franquistes. L'edifici enderrocat havia estat la Impremta de Francesc Roca instal·lada allí l'any 1809.

## Història

L'edifici es va construir l'any 1941, amb un projecte de Joan Llevat. Només tenia planta baixa i un pis. La planta baixa l'ocupava un local comercial i al pis hi havia dos habitatges amb entrada pel carrer Major. L'any 1951 s'hi va afegir una segona planta, que va dur a terme l'arquitecte Francesc Adell, respectuós amb el projecte original, ja que va repetir el conjunt d'obertures de la planta inferior, emmarcades també amb el mateix model de maons.

## Referències

* ↑ «Edifici al carrer Major, 11». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27-VII-2015].
* ↑ Aguadé, Enric. Impressors i llibreters a Reus (1720-1900). Reus: Centre de Lectura, 1996, p. 57-58. ISBN 8487873189.
* ↑ Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 10. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 68. ISBN 9788409559398.
# Niklas Natt och Dag

Niklas Carl Bosson Natt och Dag, més conegut com a Niklas Natt och Dag, (Estocolm, 3 d'octubre de 1979) és un escriptor i editor suec en llengua sueca.

## Trajectòria

L'any 2003 es llicencià a la Universitat de Kalmar, entre octubre de 2006 i octubre de 2008 fou redactor en cap de la revista Slitz i, posterior, passà a treballar a Estocolm com a periodista independent.
L'any 2017 debutà amb la novel·la 1793, que esdevindria la primera part de la trilogia "Bellman noir". L'obra fou traduïda al català per Jordi Boixadós i rebé el títol 1793. El llop i el vigilant. El llibre fou nomenat com el Millor debut suec de l'any 2017 per l'Acadèmia Sueca d'Escriptors de Crims. A la Fira del Llibre de Göteborg de 2018, també fou guardonat amb el premi Crimetime Specsavers pel millor debut a la coberta i fou votat com el Llibre de l'any a la competició anual de Clubs de llibres de Bonnier. Els drets sobre el llibre es veneren a més de 30 estats. L'abril de 2019, la versió en audiollibre, llegida per Martin Wallström, rebé el premi a la millor novel·la als premis Storytel (abans premi Big Audio Book). La segona part, 1794, es publicà el setembre de 2019.

## Obres

* 2017 - 1793. El llop i el vigilant, traducció de Jordi Boixadós, edicions Proa.
* 2019 - 1794. El foc i el minotaure, traducció de Jordi Boixadós, edicions Proa.
* 2022 - 1795. La germandat, traducció de Jordi Boixadós, edicions Proa.

## Referències

* ↑ «Der historische Kriminalroman von Niklas Natt och Dag debütiert auf Platz 5» (en alemany). Buchreport.de, 19-03-2019. [Consulta: 9 juny 2020].
* 1 2 «Niklas Natt och Dag: Lebenslauf, Bücher und Rezensionen» (en alemany). LovelyBooks.de. [Consulta: 9 juny 2020].
* 1 2 «Niklas Natt och Dag: libros y biografía autor» (en castellà). Lecturalia.com. [Consulta: 9 juny 2020].
* ↑ «Niklas Natt och Dag: Bücher & Biografie» (en alemany). Piper.de. [Consulta: 9 juny 2020].
* ↑ von Friesen, Anna. «1793 – flygande start för historisk spänningsdebut» (en suec). Boktugg.se, 12-10-2017. [Consulta: 12 novembre 2017].
* ↑ «Niklas Natt och Dag vinner stort på Bok- och Biblioteksmässan 2018» (en suec). Forum.se, 26-11-2017. [Consulta: 31 març 2018].
* ↑ «1793 - Salomonsson Agency» (en suec). SalomonssonAgency.se. [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ Dahlgren, Sölve. «Här är alla vinnarna i Storytel Awards 2019» (en suec). Boktugg.se, 04-04-2019. [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ «1794» (en suec). Forum.se. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ «1793. El llop i el vigilant». Grup 62. [Consulta: 4 febrer 2020].
* ↑ «1794. El foc i el minotaure». Grup 62. [Consulta: 10 març 2021].
* ↑ «Les obscures perversitats de la Suècia del segle xviii». Ara. [Consulta: 2 juny 2022].

## Enllaços externs

* Niklas Natt och Dag a Bokförlaget Forum (suec)
# Lasiurus (planta)

* Per a altres significats, vegeu «Lasiurus (ratpenat)».
Lasiurus és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Lasiurus ecaudatus Satyanar. i Shankarnar.
* Lasiurus epectinatus Napper
* Lasiurus maitlandii Stapf i C.E. Hubb.
* Lasiurus sindicus Henrard
# Clodomiro Picado Twight

Clodomiro Picado Twight (17 d'abril de 1887 - 16 de maig de, 1944), també conegut com a "Clorito Picado", va ser un científic de Costa Rica nascut a Nicaragua. Va ser pioner en la recerca científica del verí de les serps i va descobrir diversos sèrums antiverí. També va ser un dels precursors en el descobriment de la penicil·lina que ell va usar en el tractament d'uns pacients abans del descobriment formal de la penicil·lina per Alexander Fleming.

## Biografia

Picado nasqué a San Marcos a Nicaragua els seus pares tenien la ciutadania de Costa Rica. Estudià a Costa Rica i després a França assistint a la Universitat de la Sorbona on l'any 1909 rebé un diploma de zoologia i el 1913 va rebre el títol de Doctor en Ciència. A Costa Rica estudià botànica.

## Obra

L'obra científica del Doctor Picado va ser molt extensa i prolífica, es calcula que va fer 115 publicacions científiques de diveros aspectes del medi ambient.
El març del 2000, els doctors de l'Hospital San Juan de Dios de San José, publicaren els seus manuscrits en els quals s'explica les seves experiències entre 1915 i 1927 respecte a l'efecte inhibidor dels fongs "Penicillin sp" sobre el creixement de bacteris Staphylococcus i Streptococcus que causen malalties infeccioses. El 1927, demostrà l'efecte inhibidor dels bacils del gènere Penicillium sp sobre la proliferació dels bacteris Staphylococcus i Streptococcus. Amb això s'avançava alguns anys al descobriment de la penicil·linaAlexander Fleming.

## Referències

* ↑ La Nación Digital. «El legado de Clorito». Arxivat de l'original el 2009-04-04. [Consulta: 25 febrer 2008].
* 1 2 «Dr. Clodomiro Picado Twight Honored with WIPO medal» (PDF). WIPO Magazine, p. 11 [Consulta: 2 març 2008].

## Enllaços externs

* Complete Biography edited by CONICIT Arxivat 2010-03-08 a Wayback Machine.
* Clodomiro Picado Institute, Costa Rica
* Official website of the National Awards of Science and Technology "Clodomiro Picado Twight", CONICIT Arxivat 2008-02-21 a Wayback Machine.
* Winner's list of the National Awards of Science and Technology "Clodomiro Picado Twight", CONICIT Arxivat 2008-02-21 a Wayback Machine.
# Michael Umaña

Michael Umaña Corrales (nascut el 16 de juliol de 1982 a Santa Anna) és un futbolista de Costa Rica que ha jugat al Deportivo Saprissa i Comunicaciones.

## Referències

* ↑ «Michael Umaña fichó con el Comunicaciones de Guatemala». crhoy.com, 15-05-2018 [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ Michael Umaña Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Michael Umaña a National-Football-Teams.com (anglès)
# Matanzas

Matanzas és una ciutat de Cuba i capital de la província homònima.
Té una població aproximada de 120.000 habitants
Va ser fundada pels espanyols el 1693 com una vila fortificada per protegir el seu port davant del contraban generalitzat i l'atac de corsaris i pirates.
La ciutat va mantenir una economia pròspera com a centre de residència dels hisendats criolls que mantenien primer una ramaderia basada en l'obtenció de cuir i després una agricultura de plantació fonamentada primer en el conreu del tabac i després en la canya de sucre.
La proporció d'habitants esclaus negres sobre el total de la ciutat era molt alta.
Com a centre cultural i educatiu també va prendre molta importància i així va ser la segona ciutat cubana en disposar tant d'impremta com de ferrocarril (l'any 1839, abans que la línia Barcelona-Mataró, de 1848)
La ciutat de Matanzas va ser el principal bressol dels ritmes i balls de la música popular afrocubana com ara la colúmbia.

## Llocs d'interès

Entre les principals atraccions de Matanzas es troben belleses naturals com les mundialment famoses coves de Bellamar i la vall de Yumuri, que bordeja la ciutat i és probablement la segona més coneguda de Cuba després de la vall de Vinyales. Així mateix, constitueixen atractius locals el Museu Farmacèutic i el Museu Històric Provincial de Matanzas (Palacio de Junco). També és important destacar el Teatre Sauto, el Centre Cultural "La Vigia". A nivell místic convé destacar l'ermita de Montserrat i la catedral de Sant Carles Borromeo.

## Personatges il·lustres

* Pedro Juan Gutiérrez, escriptor.
* Ramon Domènec Perés i Perés, escriptor i periodista.
* Alexis Gianko Cabrera Pino, Gran Mestre d'escacs
# El Coll de la Barraca

El Coll de la Barraca és un petit poblet, pertanyent al terme municipal de Font-rubí, amb 7 habitants censats l'any 2018. Està situat a uns 700 metres d'altitud, damunt la serra de Font-rubí al límit amb els termes municipals de Torrelles de Foix i de La Llacuna.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor estadístic d'entitats de població».
* ↑ «El Coll de la Barraca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Nodi argentat

El nodi argentat (Procelsterna albivitta) és un ocell marí de la família dels làrids (Laridae) que habita el Pacífic Sud, criant a les illes Lord Howe, Norfolk, Kermadec i Tonga.
# Clodoveu III

Clodoveu III fou rei dels Francs d'Austràsia del 675 al 676.
Nascut vers el 670, es pretén que era fill del rei Clotari III, però de fet fou un impostor produït per Ebroí. El 675, en resposta a l'assassinat del rei Khilderic II, els neustris i els burgundis van proclamar rei a Teodoric III. Els austrasians i l'antic majordom del palau Ebroí, apartats del poder, proclamaren rei d'Austràsia al jove Clodoveu, un nen de cinc anys. Veient que tenia poc suport, Ebroí va renunciar a sostenir a Clodoveu a canvi del títol de majordom de palau de Nèustria. Clodoveu III fou llavors deposat i segurament enviat a un monestir on hauria mort en data desconeguda.

## Fonts

* Vie de saint Léger évêque d'Autun (vers 680):
| « | [...] fet tot això, la venjança divina no va tardar a portar el seu judici sobre Khilderic II: les seves maneres dissolutes desagradaven molt als grans de palau; i un d'ells, més impacient que els altres, el va matar d'un cop mortal durant una cacera en un bosc, quan suposava estar en plena seguretat [...]. Teodoric III, va recuperar el seu regne son royaume, i era en seguretat a Saint-Cloud, quan Ebroí va arribar sobtadament amb els austrasians [...]. El majordom de palau fou mort i Ebroí en fou responsable, empés pels mals consells d'homes diabòlics [...]. Van agafar a un cert infant que van pretendre que era fill de Clotari III, i el van proclamar rei d'Austràsia. Van reunir així al seu entorn o per fer la guerra a molta gent que consideraven això raonable [...]. Molta gent enganyats per tot això van pensar que Teodoric era mort, i que Clodoveu era el fill de Clotari [...]. Mentre passaven totes aquestes coses després de la mort de Khilderic, després que els bisbes i els grans de Nèustria i Burgúndia haguessin restablert a Teodoric al seu regne, van acordar la pau entre ells, els malvats pel seu costat van aixecar un exèrcit [...]. No obstant el malvat Ebroí, no podent amagar més temps el seu crim, va abandonar el partit del fals rei i va retornar el palau a Teodoric; i fou acollit per una facció i fou de nou designat majordom de palau [...]. | » |

## Vegeu també

* Genealogia dels merovingis
* Falsos merovingis
* Llista de reis de França
# Apici (segle II)

Apici (Apicius) fou un personatge de l'imperi part que va ajudar l'emperador Trajà. Quan aquest es trobava a Pàrtia, alguns dies de la costa, li va enviar unes ostres agafades a la mar, conservades amb un procediment de la seva invenció, procediment que no s'ha conservat.
Segons l'obra Deipnosophistaí o El sopar dels erudits d'Ateneu de Nàucratis, Apici és el nom d'un cuiner que va trobar una manera d'envasar ostres fresques per enviar-les a l'emperador Trajà mentre estava de campanya a Mesopotàmia cap a l'any 115 dC. Si la informació és correcta, aquest és el tercer especialista en alimentació romà conegut que va rebre el nom d'Apici, el primer és l'amant del luxe Apici del segle I aC.

## Referències

* ↑ Dalby, Andrew. Food in the Ancient World from A to Z (en anglès). Psychology Press, 2003, p. 16-18. ISBN 978-0-415-23259-3.
* ↑ Tillie, Carolyn. Oyster: A Global History (en anglès). Reaktion Books, 2021-10-18. ISBN 978-1-78023-876-0.
* ↑ Gómez i Pallarès, Joan. «Introducció». A: Apici. L'art de la cuina. Fundació Bernat Metge, 1990, p. 9-34. ISBN 978-84-7225-476-3.
# Matutano

Matutano Snack Ventures, S.A. és una de les principals empreses de distribuició d'aperitius espanyola. És filial de Frito-Lay i té la seu a Barcelona, tot i que la producció la fa principalment a Burgos.

## Història

Matutano va ser fundada el 1965 per Luis Matutano Jover, quarta generació d'una família dedicada a comerciar amb creïlla i llavor des de 1873, amb una fàbrica al carrer Casp de Barcelona i una plantilla de 42 empleats i 8 rutes de repartiment. Luis Matutano introduí a Espanya noves varietats de la creïlla, aptes per ser fregides, com la kennebec i la red pontiac. Matutano comptava amb l'estatunidenca PET Milk com a sòcia. Poc després PET va vendre la seva part a PepsiCo i l'any 1971 Luis Matutano també li va vendre la seva part. PepsiCo construí una nova fàbrica a Burgos i hi traslladà la producció.
El 1997 ja disposaven de 2.500 treballadors repartits entre la seu central de Barcelona, la fàbrica de producció de Burgos i els diversos centres de repartiment de l'Estat espanyol.

## Vegeu també

* Patates xips

## Referències

* 1 2 Roman, Estiu 2012, p. 23.

## Bibliografia

Roman, David «Rosses i cruixents». Papers de Vi. Associació Cultural Revista Alella [Alella], 17, Estiu 2012, pàg. 22-25.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Grup Pepsico (anglès)
* Pàgina web de Lays Arxivat 2008-11-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Marchagaz

Marchagaz és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).
# Neoperla nigra

Neoperla nigra és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten un color general de marró fosc a gairebé negre amb el cap principalment marró, els ocels bastant grans, el pronot més llarg que ample i una envergadura alar de 17 mm.
* El penis del mascle és petit.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a les illes Filipines: l'illa de Luzon.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Sivec, 1984. Scopolia 7:32. «PDF».
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Clodoveu II

Clodoveu II (Chlodovech) (633-27 de novembre de 657) va ser rei merovingi de Nèustria i Borgonya heretant els dos regnes a la mort del seu pare Dagobert I el 639.

## Biografia

Fill de Dagobert I i la seva segona esposa Nantechildis, tan sols tenia sis anys quan el seu pare va morir. El seu mig germà Sigebert III regnava a Austràsia des del 634, i ell va heretar el regne de Nèustria d'acord amb el desig de Dagobert.
La seva mare va actuar com a regent, fins a la seva prompta mort tres anys després, el 642. Aquest fet va fer que Clodoveu caigués sota la influència dels magnats locals, que van erosionar el poder reial en benefici propi.
Segons el Liber Historiae Francorum, en els seus darrers anys Clodoveu es va centrar en "fornicar, menjar i beure", i va morir després de 16 anys de regnat. Menor d'edat durant la major part del seu regnat, és considerat com un dels primers reis mandrosos (inefectius) de la dinastia merovíngia.

## Família

Clodoveu es va casar amb Bathilda, una aristòcrata anglosaxona que va ser venuda com a esclava a la Gàl·lia. Va ser adquirida pel majordom de palau de Clodoveu, que la va regalar al rei per guanyar el seu favor. Van tenir tres fills.
* Clotari III (650-673), hereu de Clodoveu a Nèustria i Borgonya.
* Khilderic II, esdevingué rei d'Austràsia.
* Teodoric III, a la mort de Clotari succeí el seu germà a Nèustria i Borgonya, i eventualment es convertiria en rei de tots els francs.

## Vegeu també

* Dinastia merovíngia
* Cronologia de la història de França

## Notes i referències

* ↑ «Clodoveu II». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Almafuerte (pel·lícula)

Almafuerte és una pel·lícula argentina de 1949, dirigida per Luis Cèsar Amadori, protagonitzada per Narciso Ibáñez Menta, sobre la vida del poeta i mestre Almafuerte. Estrenada a Buenos Aires el 20 de desembre de 1949. Guanyadora del Còndor de Plata a la millor pel·lícula i al millor actor el 1950. El 1950 rebé el Premi Cóndor de Plata a la millor pel·lícula i millor actor. La pel·lícula està basada en la vida del poeta i mestre argentí Pedro Bonifacio Palacios (1854-1917), conegut pel seu pseudònim de Almafuerte. Palacios es va rebel·lar contra la burocràcia estúpida i l'opressió indígena al seu país. Després d'anys en la pobresa, Almafuerte té finalment el reconeixement que mereix. És interessant que moltes de les millors pel·lícules de l'Argentina sobre el triomf de l'esperit humà es fessin en els primers anys del règim de Juan Peron.

## Referències

* ↑ Lusnich, Ana Laura. El drama social-folclórico: el universo rural en el cine argentino (en castellà). Editorial Biblos, 2007, p. 32. ISBN 9507866132.
* ↑ filmaffinity. Almafuerte (en castellà). filmaffinity.
* ↑ amg. Almafuerte (en anglès). amg.

## Enllaços externs

* Almafuerte, Cine Nacional.
# Matvei Gússev

Matvei Matvéievitx Gússev (rus: Матве́й Матве́евич Гу́сев) (Kírov, 28 de novembre de 1826 - Berlín, 22 d'abril de 1866) va ser un astrònom rus que va treballar a l'Observatori Púlkovo (prop de Sant Petersburg) des de 1850 fins a 1852 i després a l'Observatori de Vilnius.
El 1860 va fundar la primera revista científica a Rússia dedicada a les matemàtiques i la física: Revista de Ciències Matemàtiques (Вестник математических наук, Vestnik matematicheskikh nauk). Va ser director de l'Observatori de Vilnius el 1865.
Va ser el primer a demostrar la no-esfericitat de la Lluna, concloent en 1860 que està allargada en la direcció de la Terra. És considerat un dels pioners en l'ús de la fotografia en astronomia, havent pres les imatges de la Lluna i el Sol, incloses les taques solars, mentre es troba a l'observatori de Vilnius.
Va morir el 1866 a Berlín (Alemanya).

## Eponímia

Un gran cràter a Mart es diu el cràter Gusev den honor seu, i és famós com el lloc d'aterrarge del Mars Exploration Rover Spirit.

## Referències

* ↑ Great Soviet Encyclopedia article on Gusev Arxivat 2012-05-30 at Archive.is
* ↑ "Gussev". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# March (cràter)

March és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 83 km de diàmetre. Porta el nom del poeta valencià Ausiàs March (1397-1459), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «March». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 14 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Latrodectus hasselti

Latrodectus hasselti és una espècie d'aranya araneomorfa verinosa. Es troba a Austràlia i se la coneix també com Vídua negra australiana. L'epítet específic prové del toxicòleg holandès Alexander Willem Michiel van Hasselt (1814–1902).
La femella aconsegueix els 10mm, el mascle mesura uns 3-4mm. Normalment s'alimenten insectes, però també animals com a llangardaixos petits. El cos de les femelles és de color negre amb una banda vermella en l'abdomen.

## Referències

* ↑ Ushkaryov, Y. A.; Volynski, K. E.; Ashton, A. C. «The multiple actions of black widow spider toxins and their selective use in neurosecretion studies» (en anglès). Toxicon, 43, 5, 01-04-2004, pàg. 527–542. DOI: 10.1016/j.toxicon.2004.02.008. ISSN: 0041-0101.
* ↑ «Latrodectus hasseltii (Family Theridiidae)» (en anglès). Species Bank. Department of the Environment of Australia, 10-09-2014. Arxivat de l'original el 2014-09-10. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ Whyte, Robert. A field guide to spiders of Australia, 2017, p. 321-329. ISBN 978-0-643-10708-3.