OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cap de Bona Esperança

El cap de Bona Esperança (en anglès Cape of Good Hope, en afrikaans Kaap die Goeie Hoop) és un cap de la costa atlàntica de Sud-àfrica situat al sud-oest del país. Tot i que possiblement és el més conegut dels caps sud-africans, no és la punta més meridional del continent, ja que aquesta es troba a uns 150 km al sud-est, al cap Agulhas.
La seva importància simbòlica del cap s'estableix quan el portuguès Bartolomeu Dias va certificar el pas per aquest indret l'any 1488, representant una fita important per als intents europeus d'establir una ruta marítima cap a l'Extrem Orient, ja que era un pas marítim obligatori entre Orient i Europa fins a la creació del canal de Suez.
Donà nom a la colònia holandesa i després britànica del Cap de Bona Esperança. El 27 de gener de 1885 els britànics van proclamar la seva sobirania sobre Betxuanalàndia i van enviar una expedició militar (Bechuanaland Expeditionary Force) dirigida pel general sir Charles Warren, per fer efectiva la protecció britànica sobre Betxuanalàndia i el Kalahari el gener de 1885 i aconseguint l'annexió dels estats bòers de Goshen i Stellaland el 3 de març de 1885, que bloquejaven l'expansió i el trànsit de mercaderies britànic amb l'Àfrica central, i per impedir la possibilitat de l'establiment d'una continuïtat territorial entre l'Àfrica Sud-occidental Alemanya i la República de Transvaal. Els territoris del protectorat britànic de Betxuanalàndia situats al sud del riu Molopo van formar la Colònia de Betxuanalàndia, constituïda formalment el 30 de setembre de 1885 i que tingué per capital a Mafeking, mentre que els territoris situats al nord del riu van formar el Protectorat de Betxuanalàndia. El 3 d'octubre de 1895 la colònia fou suprimida i incorporada a la colònia del Cap de Bona Esperança.
La colònia el 1910 va esdevenir la província del Cap de Bona Esperança dins la Unió Sud-africana.

## Referències

* 1 2 Akweenda, Sacky. International Law and Protection of Namibia's Territorial Integrity: Boundaries and Territorial Claims. Martinus Nijhoff Publishers, 1997, p.130. ISBN 9041104127.
* ↑ Galbraith, John S. Crown and Charter: The Early Years of the British South Africa Company (en anglès). University of California Press, 1974, p.12. ISBN 0520026934.
* 1 2 Parsons, Neil. King Khama, Emperor Joe, and the Great White Queen: Victorian Britain Through African Eyes (en anglès). University of Chicago Press, 1998, p.32. ISBN 0226647447.
* ↑ Sonnenburg, Penny M. Colonialism. An International, Social, Cultural, and Political Encyclopedia (en anglès). vol.3: Documents. ABC-CLIO, 2003, p. 885. ISBN 1576073351.
* ↑ Giliomee, Hermann. The Afrikaners: Biography of a People (en anglès). C. Hurst & Co. Publishers, 2003, p.241. ISBN 1850657149.
* ↑ Brownlie, Ian R.; Burns, Ian. African Boundaries: A Legal and Diplomatic Encyclopaedia (en anglès). C. Hurst & Co. Publishers, 1979, p.1095. ISBN 0903983877.

## Enllaços externs

* Cap de Bona Esperança (anglès) (castellà).
# Canal dels Tubs

La Canal dels Tubs és un torrent afluent per la dreta de l'Aigua de Valls que transcorre íntegrament pel terme municipal de Gósol, al Berguedà.

## Xarxa hidrogràfica

La Canal dels Tubs no té cap afluent.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de l'Aigua de Valls full de càlcul

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Carta

«Carta» té aquests significats:
* Documents:
** Carta (comunicació), missiva o lletra
** Carta de presentació, de sol·licitud o de motivació
** Carta de recomanació
** Carta d'agraïment
** Carta de resignació
** Carta de reclamació
** Carta d'amor
** Carta al director, subgènere periodístic
** Carta o epístola, escrit amb finalitats de comunicació, literàries o de predicació religiosa
** Encíclica o carta circular enviada a totes les esglésies d'una zona concreta
** Carta (diplomàcia)
** Carta de les Nacions Unides
** Carta credencial, document que el cap d'estat d'un estat sobirà dirigeix a un altre cap d'estat, comunicant-li el nomenament de determinada persona
** Carta de crèdit o Targeta de crèdit, dispositiu de plàstic amb una banda magnètica, de vegades un microxip que serveix per a fer pagaments.
** Carta patent, document del nomenament d'un funcionari consular
** Carta de ciutadà
** Carta de precària, contracte pel qual el propietari cedia l'usdefruit d'unes terres
** Carta magna o constitució
** Carta de poblament o carta pobla, privilegi en què el sobirà o un senyor concedia a una comunitat
** Carta atorgada o carta de franquesa, privilegi concedit als habitants d'una població o d'un territori
** Carta apostòlica o butlla, escrit del Papa de Roma
** Carta Magna o Magna Carta Libertarium, document aprovat pel rei anglès Joan Sense Terra el 1215
* Joc: Carta o naip de la baralla de cartes per jocs de cartes
* Televisió: Carta d'ajust, senyal de prova de televisió
* Matemàtiques: Carta (topologia), un homeomorfisme d'un subconjunt obert d'un espai topològic en l'espai euclidià
Vegeu també: Carta blanca (desambiguació)
# Tonatge de pes mort

El tonatge de pes mort, TPM, o dwt (acrònim del terme en anglès Deadweight tonnage), és la mesura per determinar la capacitat de càrrega sense risc d'una embarcació, el valor s'expressa en tones mètriques. També és la forma de mesurar la mida d'una flota, com a sumatori del dwt de cadascuna de les unitats que la formen.
Consisteix en la suma dels pesos que transporta un vaixell, i inclou el carregament, el combustible propi del vaixell, les provisions, l'aigua dolça per a consum humà, l'aigua de llast, la tripulació, els passatgers i els seus equipatges.
El terme s'usa sovint per a indicar el màxim pes mort, és a dir el seu tonatge de pes mort quan el vaixell es troba completament carregat, de manera que el seu francbord estigui al punt de submersió. Aquest pes mort és la diferència entre el desplaçament d'un vaixell a plena càrrega i el desplaçament en rosca (vaixell buit pròpiament dit).
En el vocabulari navilier es designen com a «de poc port» o «de port menor» les embarcacions menors d'unes 1.000 t de pes mort (pesquers menors, iots, barcasses, etc.), La xifra no és exacta, però les regulacions d'alguns països ho especifiquen. Els vaixells que superen aquest valor es coneixen com a «vaixells de port» o, si són molt grans, «vaixells de gran port ».

## Vegeu també

* Arqueig
* Desplaçament (nàutica)

## Bibliografia

* Antonio Mandelli. Elementos de Arquitectura Naval. Librería editorial Alsina. Buenos Aires 1986. ISBN 950-553-026-9 pàg. 11 i 12
# Ain Leuh

Ain Leuh (en àrab عين اللوح, ʿAyn al-Lūḥ; en amazic ⵄⵉⵏ ⵍⵍⵓⵃ) és una comuna rural de la província d'Ifrane, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.669 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Aperel

Aperel (de vegades escrit com Aperia) va ser un visir de l'antic Egipte. Va servir durant els regnats dels reis Amenofis III i Akhenaton, durant la XVIII dinastia. A més de ser visir, Aperel també era comandant de carros i tenia el títol de "Pare de Déu".
Aperel en jeroglífic :

## Nom

Els estudis a la sepultura d'Aperel no van revelar el secret del seu nom, que no és del tot egipci: Apr-i3 o ˁpr-i3l podrien significar "servent del déu El", divinitat no pertanyent al panteó egipci, sinó de l'est i d'alguns pobles semites.

## Família

La dona d'Aperel es deia Taweret. Aperel i Taweret van tenir almenys tres fills: Seny, Hatiay i Huy. Seny va ser administrador i Hatiay sacerdot de Nefertem. Huy, va ser comandant de cavall i de carros i escriba de reclutes del Senyor de les Dues Terres, també va ser enterrat a la tomba dels seus pares.

## Tomba

La tomba d'Aperel va ser descoberta el 1987 per un equip francès supervisat per Alain Zivie. La tomba té la designació I.1 i està situada als penya-segats de Bubasteion (un santuari dedicat a Bastet). Taweret, l'esposa d'Aperel, potser va ser una dama important per si mateixa, ja que és l'única dona del Nou Regne identificada fins al moment que va ser enterrada en un conjunt de tres taüts. El seu fill Huy va ser enterrat l'any 10 d'Akhenaton o fins i tot després. També es mencionen a la tomba els fills d'Aperel, Seny, com un oficial, i Hatiay, com un sacerdot. Segons Strouhal, Aperel tenia entre 50 i 60 anys en el moment de la seva mort, la seva dona Taweret en tenia entre 40 i 50 quan va morir i el seu fill Huy entre 25-35 anys.

## Referències

* ↑ «Visirs de l'Antic Egipte» (en anglès). mathstat.slu.edu. Arxivat de l'original el 2020-06-12. [Consulta: 12 juny 2020].
* ↑ Donadoni, 2011, p. 257.
* ↑ Alain Zivie, The Lost Tombs of Saqqara, American Univ in Cairo Press, 2007
* ↑ Murnane, 1995, p. 53.
* ↑ «MAFB/FAMB» (en anglès). Hypogees. [Consulta: 13 juny 2020].

## Bibliografia

* Donadoni, Sergio. L'uomo egiziano (en italià). Editori Laterza, 2011. ISBN 88-420-4856-9.
* Murnane, William J. Texts from the Amarna Period in Egypt (en anglès). Society of Biblical Literature, 1995, p. 312. ISBN 1-55540-966-0.

## Enllaços externs

* Vídeo sobre els tresors trobats a la tomba d'Aperel. (anglès)
# Tossal de l'Ametller

El Tossal de l'Ametller és una muntanya de 235 metres que es troba al municipi d'Almacelles, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de l'Escaleró

El Tossal de l'Escaleró és una muntanya de 676 metres que es troba al municipi de Calonge de Segarra, a la comarca catalana de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tinamú de Darwin

El tinamú de Darwin (Nothura darwinii) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu a praderies, sabanes i zones poc denses amb arbusts de les muntanyes del sud-est del Perú, Bolívia i gran part de l'Argentina.
# Tinamú del Chocó

El tinamú del Chocó (Crypturellus kerriae) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae). Habita la selva humida de l'est de Panamà i el nord i l'oest de Colòmbia.
# Torrent d'en Pere Parres

El Torrent d'en Pere Parres és un barri de Terrassa del districte 5 o del Nord-oest, travessat pel torrent homònim, tributari de la riera del Palau. Té una superfície de 0,24 km² i una població de 5.783 habitants el 2021.
Està limitat al nord per l'avinguda de l'Abat Marcet, al sud pel passeig Vint-i-dos de Juliol (l'antiga via del ferrocarril Barcelona-Manresa de la RENFE), a l'est per la carretera de Rellinars (B-122) i a l'oest per l'avinguda de Josep Tarradellas.
Depèn de la parròquia de la Santa Creu, al barri de Sant Pere. La festa major és el segon diumenge de juliol.
Avui dia aquest barri compta amb dues associacions de veïns: l'AV Torrent d'en Pere Parres i l'AV Amics del Torrent d'en Pere Parres de Terrassa.

## Història

El barri està molt lligat al de Sant Pere, a l'altra banda de la carretera de Rellinars, del qual es va segregar al començament de la dècada del 1980, quan es va crear una associació de veïns. Les primeres cases es van edificar, precisament, prop de la carretera i al carrer de Miquel Àngel.
El nom prové del torrent que el travessa de nord a sud, el qual prové de la part septentrional de la ciutat, al pla del Bonaire per damunt de Can Roca, i desguassa a la riera del Palau, avui la Rambla d'Ègara, a l'alçada del Centre Cultural de la Caixa de Terrassa. El torrent, actualment urbanitzat, es correspon aproximadament amb el recorregut del carrer del Marquès de Comillas.

## Referències

* ↑ «Torrent d'en Pere Parres - Ajuntament de Terrassa». Arxivat de l'original el 2018-08-04. [Consulta: 3 agost 2018].
* ↑ «Ajuntament de Terrassa – Anuari estadístic 2021». [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ MónTerrassa «SABEU ON ÉS AIXÒ? Quin barri de Terrassa és?» (en anglès). MónTerrassa. Arxivat de l'original el 2018-08-04 [Consulta: 4 agost 2018]. Arxivat 2018-08-04 a Wayback Machine.
* ↑ Verdaguer, Joaquim. «Joaquim Verdaguer i Caballé: Barri del Torrent d'en Pere Parres», dissabte, 20 maig 2017. [Consulta: 4 agost 2018].
# Torrent d'en Roca

El torrent d'en Roca és un curs d'aigua del municipi de Rellinars al Vallès Occidental. Neix a la carena del Camí Ral i desemboca a la riera de Rellinars després de recórrer 2,2 km.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Tour de Flandes 1963

El Tour de Flandes 1963 va ser la 47a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 31 de març de 1963, amb inici a Gant i final a Gentbrugge després d'un recorregut de 249 quilòmetres. El vencedor final fou el belga Noël Foré, que s'imposà a l'esprint en l'arribada a Gentbrugge als seus dos companys d'escapada, el també belga Frans Melckenbeeck i l'angès Tom Simpson.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Noël Foré (BEL) | Faema-Flandria | 6h 08' 42" |
| 2 | Frans Melckenbeeck (BEL) | Mercier-BP-Hutchinson | m. t. |
| 3 | Tom Simpson (GBR) | Peugeot-BP-Englebert | m. t. |
| 4 | Willy Vannitsen (BEL) | Peugeot-BP-Englebert | + 30" |
| 5 | Jos Wouters (BEL) | Solo-Terrot | m. t. |
| 6 | Rik van Looy (BEL) | GBC-Libertas | m. t. |
| 7 | Michel van Aerde (BEL) | Solo-Terrot | m. t. |
| 8 | Emile Daems (BEL) | Peugeot-BP-Englebert | m. t. |
| 9 | Raymond Poulidor (FRA) | Mercier-BP-Hutchinson | m. t. |
| 10 | Jo de Roo (NED) | Saint-Raphael-Gitane-Geminiani | m. t. |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a les-sports.info
# Tour de Flandes 1959

El Tour de Flandes 1959 és la 43a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 30 de març de 1959, amb inici a Gant i final a Wetteren després d'un recorregut de 242 quilòmetres. El vencedor final fou el belga Rik van Looy, que s'imposà a amb 10 segons d'avantatge en l'arribada a Wetteren a un grup de ciclistes encapçalat pels també belgues Frans Schoubben i Gilbert Desmet, que acabaren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Rik van Looy (BEL) | Faema-Guerra | 6h 14' 00" |
| 2 | Frans Schoubben (BEL) | Peugeot-BP-Dunlop | + 10" |
| 3 | Gilbert Desmet (BEL) | Faema-Guerra | m. t. |
| 4 | Arthur Decabooter (BEL) | Groene Leeuw-Sas-Sinalco | m. t. |
| 5 | Jaap Kersten (NED) | Magneet-Vredestein | m. t. |
| 6 | Edgard Sorgeloos (BEL) | Faema-Guerra | m. t. |
| 7 | Jean-Claude Annaert (FRA) | Rapha-Gem-Dunlop | m. t. |
| 8 | Norbert Vantieghem (BEL) | Flandria-Dr.Mann | m. t. |
| 9 | Seamus Elliott (IRL) | Helyett-Leroux-Fynsec-Hutchinson | m. t. |
| 10 | Henri Denijs (BEL) | Groene Leeuw-Sas-Sinalco | m. t. |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a les-sports.info
# Tomomi Fujimura

Tomomi Fujimura (藤村 智美, 30 de maig de 1978) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1997. Va disputar 20 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1997 | 1 | 0 |
| 1998 | 0 | 0 |
| 1999 | 6 | 0 |
| 2000 | 6 | 0 |
| 2001 | 4 | 1 |
| 2002 | 3 | 0 |
| Total | 20 | 1 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
# Tomàs

Tomàs és el nom dels següents personatges:
* Tomàs (nom).
* Hagiografia, hi ha diversos sants cristians amb el nom de Tomàs:
** Tomàs apòstol, un dels dotze que acompanyaven Jesús de Natzaret (? - 72?).
** Tomàs d'Aquino, teòleg i filòsof italià (1225 - 1274).
** Tomàs More, jurista, escriptor i home d'Estat anglès (1478 - 1535).
* Tomàs Magistre, retòric i gramàtic romà d'Orient escriptor i conseller de l'emperador romà d'Orient Andrònic II Paleòleg.
* Tomàs Epigramàtic, poeta grec.
* Tomàs (metge), metge romà d'Orient.
* Tomàs I de Constantinoble, patriarca de Constantinoble del 607 al 610.
* Tomàs II de Constantinoble, patriarca de Constantinoble del 667 al 669.
* Tomàs d'Anglaterra, poeta anglonormand del segle xii.
* Vicens Tomàs i Cordon, fotògraf i documentalista.
Viccionari
# Cartoixa de Padula

La cartoixa de Padula (o Certosa di San Lorenzo Padula) és un gran monestir cartoixà, amb seu a la ciutat de Padula, al Parc Nacional del Cilento (prop de Salern), al sud d'Itàlia. Està inscrita en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1998.
És el major monestir d'Itàlia amb una antiguitat de 450 anys, les parts principals del l'edifici són d'estil barroc. És un gran monestir de 51.500 m² que inclou 320 habitacions i salons.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Cilento and Vallo di Diano National Park with the Archeological Sites of Paestum and Velia, and the Certosa di Padula» (en anglès). [Consulta: 9 febrer 2021].
# Clare Weiskopf

Clare Weiskopf és una directora, productora, guionista i periodista colombiana d'origen britànic, guanyadora en dues ocasions del Premi Nacional de Periodisme Simón Bolívar per la seva labor en el programa de televisió Especiales Pirry. Ha dirigit dos llargmetratges, els documentals Amazona (2017) i Homo Botanicus (2019).

## Carrera

Al costat del seu equip de treball en el programa de televisió Especiales Pirry, Weiskopf va obtenir el seu primer Premi de Periodisme Simón Bolívar l'any 2009 amb el reportatge Paramilitarismo en Colombia: los años en que vendimos el alma. Dos anys després va guanyar el seu segon guardó per Becerro: verdugo de Bojayá.
En 2012 es va exercir com a directora general de la sèrie documental Crónicas del fin del mundo, transmesa pel canal RCN. Anys després va debutar com a directora de cinema amb el documental Amazona, en el qual relata la història de la seva mare, Valeria Meikle, i el seu viatge a la Amazònia colombiana després de la defunció d'una de les seves filles. En 2019 es va estrenar el documental Homo Botanicus, dirigit per Guillermo Quintero i produït per Weiskopf.

## Filmografia
### Com a directora

* 2017 - Amazona

### Com a guionista

* 2019 - Limbo

### Com a productora

* 2019 - Homo Botanicus

## Referències

* ↑ «La mirada de las mujeres que está renovando al cine colombiano». www.elpais.com.co. [Consulta: 3 agost 2019].
* ↑ «Perfiles: Clare Weiskopf» (en castellà). Proimágenes Colombia. [Consulta: 3 agost 2019].
* ↑ «Còpia arxivada». www.mineducacion.gov.co. Arxivat de l'original el 2019-08-03. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Cine Colombiano: Homo Botanicus» (en castellà). Proimágenes Colombia. [Consulta: 3 agost 2019].
* ↑ «Homo Botanicus: un maestro y un aprendiz en el océano existencial de las plantas» (en castellà). Revista Arcadia. Arxivat de l'original el 2020-09-25. [Consulta: 3 agost 2019].
# Claremont

«Claremont» té aquests significats:
* Claremont House, mansió d'estil pal·ladianista al comtat de Surrey (Regne Unit)
* Claremont (Califòrnia), població estatunidenca
* Claremont (Carolina del Nord), població estatunidenca
* Claremont (Dakota del Sud), població estatunidenca
* Claremont (Illinois), població estatunidenca
* Claremont (Minnesota), població estatunidenca
* Claremont (Nou Hampshire), població estatunidenca
* Claremont (Virgínia), població estatunidenca
# Cichlasoma salvini

Cichlasoma salvini és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 22 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de Mèxic fins a Guatemala i Belize.

## Referències

* 1 2 «Cichlasoma salvini» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cichlasoma paranaense

Cichlasoma paranaense és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al tram superior del riu Paranà (Brasil).

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Cichlasoma paranaense» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# City of London Police

La City of London Police (CoLP), fou creada en 1832 com la London City Police i coneguda des de 1839 pel seu nom actual, és el cos de policia de la City de Londres.

## Història

Fins a 1840 tenia la seva seu en Guildhall, traslladant-se en aquesta data a 26 Old Jewry i d'allí a la seva seu actual en Wood Street en 2001.
A data de 2010, el cos consisteix d'una plantilla de 850 agents, amb 406 civils de suport per a tasques administratives, etc.
A diferència del Metropolitan Police Service, amb seu en New Scotland Yard, i que no té jurisdicció en la City, el City of London Police depèn del Court of Common Council de la Corporation of London.

## Especialitzacions

Encara que la City, com a destinació turística, sofreix delictes menors com el robatori de bosses i telèfons mòbils, a causa de la seva figura com a centre financer internacional, el cos està especialitzat en dos tipus de delictes més seriosos: la lluita contra el frau i la lluita contra el terrorisme.

### National Fraud Intelligence Bureau

Creada en 2010, l'oficina de lluita contra el frau financer està format per especialistes del City of London Police. És, juntament amb altres agències com la Serious Fraud Office (SFO), la National Fraud Authority (NFA) i la Serious Organised Crime Agency (SOCA), una de les peces claus en la lluita contra el frau de tota classe.

## Referències

* ↑ (en inglés) Fechas históricas claves Arxivat 2012-10-04 a Wayback Machine. Web oficial. Consultat el 27 d'octubre de 2012.
* ↑ (en inglés) Web oficial. Consulta: 27 de octubre de 2012.
* ↑ (en inglés) www.bbc.co.uk/news/uk-10954873 «New police anti-fraud bureau makes first arrests» Consulta: 27 de octubre de 2012.
* ↑ (en inglés) of London Police «Other agencies/regulators» Arxivat 2012-10-30 a Wayback Machine. Web oficial de la Serious Fraud Office. Consultat el 27 d'octubre de 2012.