OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Geophagus brokopondo

Geophagus brokopondo és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Surinam.

## Referències

* ↑ Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jocs Asiàtics de 1962

Els Jocs Asiàtics de 1962 es van celebrar del 24 d'agost al 4 de setembre de 1962 a Jakarta, Indonèsia.
En aquesta edició es produí l'expulsió d'Israel i la República de la Xina (Taiwan) dels Jocs, per motius polítics. Tant els països àrabs, com la República Popular de la Xina realitzaren pressió diplomàtica perquè el govern indonesi no donés visats als atletes d'aquests dos països. Aquest fet es produí en contra de la reglamentació dels Jocs Asiàtics.

## Esports

| Atletisme Bàdminton Basquetbol Boxa Ciclisme Futbol Hoquei sobre herba | Tir olímpic Natació Tennis de taula Tennis Voleibol Lluita |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Japó | 73 | 65 | 23 | 152 |
| 2 | Indonèsia | 21 | 26 | 30 | 77 |
| 3 | Índia | 12 | 13 | 27 | 52 |
| 4 | Filipines | 7 | 4 | 16 | 27 |
| 5 | Corea | 4 | 9 | 10 | 23 |
| 6 | Pakistan | 3 | 4 | 4 | 11 |
| 7 | Tailàndia | 2 | 5 | 5 | 12 |
| 8 | Malàisia | 2 | 3 | 5 | 10 |
| 9 | Burma | 2 | 1 | 7 | 10 |
| 10 | Singapur | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 11 | Ceylon | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 12 | Hong Kong | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 127 | 117 | 118 | 362 |
# Mas Rojans

El Mas Rojans és una obra de Santa Maria d'Oló (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de dimensions reduïdes, a tall de masoveria, de planta rectangular i tres pisos. El carener és perpendicular a la façana. L'accés s'efectua per un portal adovellat del cantó de migdia. Damunt del portal hi ha un balcó reformat a un cantó del qual hi ha una pedra ben tallada, procedent d'una antiga finestra geminada, reaprofitada d'una anterior construcció. Corrals i altres dependencies tanquen un petit barri al davant de la casa.
Al cantó de ponent ha adossat un cobert amb espitlleres, típica construcció d'activitat ramadera.

## Història

El mas és documentat des de mitjans del S.X; també es troba citat amb el nom de "Casa de Rojans" en el fogatge de 1515. Al segle xvi la casa va sofrir reformes (1581 a una llinda d'una finestra).
La casa té interès per haver sofert poques transformacions.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Rojans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Guaridor

Un guaridor, remeier, sanador o curador és qui ajuda a algú a recuperar la seva salut.
Alguns practicants de la medicina complementària i alternativa miren d'evitar el terme per a si, reclamant que la seva labor va de la mà amb les propietats guaridores pròpies de la naturalesa del cos humà, la qual cosa anomenen vitalisme. Al·leguen, al seu torn, que altres pràctiques de sanació no afavoreixen les pròpies capacitats de autosanació del cos.

## Altres significats

En el gènere de fantasia, un guaridor o sanador és un personatge amb poders sanadors, usualment un màgic o de vegades un expert en plantes medicinals, que pot regenerar la salut dels seus companys o, dit d'una altra manera, pot guarir-los. En alguns jocs de rol clàssics, d'aquesta mena de personatges hom en diu clergue o sacerdot.

## Vegeu també

* Adobador

## Referències

* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 15 juny 2023].
* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 15 juny 2023].
* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 15 juny 2023].
# Art Gallery of South Australia

La Galeria d'Art d'Austràlia del Sud (The Art Gallery of South Australia, AGSA), situat al bulevard de la cultura a l'avinguda North Terrace, a Adelaida, és el museu més antic de Austràlia del Sud. Se sap que acull la segona col·lecció d'obres d'art més gran d'Austràlia després de la de Victoria.

## Història

El museu es va fundar el 1881 i està en la seva ubicació actual des del 1900. Després de reformes i una ampliació oberta el 1996, el museu va afegir espai contemporani sense comprometre l'interior de l'època victoriana.
Es va conèixer com la National Gallery of South Australia fins al 1967, quan va adoptar el nom actual.

## Col·leccions

Amb una col·lecció de més de 45.000 obres d'art i més de 510.000 visitants l'any, el museu és famós per les seves grans col·leccions d'art australià (inclòs l'art aborigen i colonial australià), l'art europeu i asiàtic, així com per la seva capacitat d'innovar en exposicions..Situat a prop de la Biblioteca Estatal, el Museu d'Austràlia del Sud i la Universitat d'Adelaida, forma part del Boulevard of Culture.

### Alguns artistes moderns i contemporanis de les col·leccions

* James angus
* Conill Rupert
* Jan Meyer
* Keith Milow
* Gabriella Possum Nungurrayi
* Hilda Rix Nicholas
* Stanley Spencer

## Referències

* ↑ «SA Memory» (en anglès australià). [Consulta: 14 abril 2021].
* 1 2 «Art Gallery of South Australia | SA History Hub» (en anglès). [Consulta: 14 abril 2021].
* ↑ st, Visit North Terrace Adelaide SA 5000 Australia T. +61 8 8207 7000 E. infoartgallery sa gov au www agsa sa gov au AGSA Kaurna yartangka yuwanthi AGSA; l, s on Kaurna; Maps, Open in. «Visit» (en anglès). [Consulta: 14 abril 2021].
* ↑ «Art Gallery of South Australia | Storage Demonstration» (en anglès americà), 03-08-2017. Arxivat de l'original el 2021-04-14. [Consulta: 14 abril 2021].
# Synasellus exiguus

Synasellus exiguus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Portugal.

## Referències

* 1 2 3 Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ >uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37.

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Germanes Fox

Les Germanes Fox varen ser tres germanes, Kate Fox (1837-1892), Margaret Fox (1833-1893) i Leah Fox (1814-1890), principals impulsores del naixement de l'espiritisme a meitat del segle xix després d'afirmar ser testimonis d'una sèrie de fenòmens paranormals.
Els fenòmens eren bàsicament cops que elles mateixes feien d'amagat per a convèncer a la seva germana gran i altres persones que s'estaven comunicant amb esperits. La germana gran es va encarregar llavors de manejar la seva reeixida carrera com a mèdiums durant diversos anys.
En 1888, Margaret i Kate varen confessar que els seus cops eren més que un engany i van demostrar públicament com i quan ho feien. Margaret després va intentar retractar-se de la seva confessió, però la seva reputació ja estava arruïnada, en menys de cinc anys les tres germanes varen morir. Malgrat la seva confessió, el moviment espiritista va continuar creixent en popularitat.

## Referències

* ↑ «An Encyclopedia of Claims, Frauds, and Hoaxes of the Occult and Supernatural».
* ↑ Frank., Podmore,. Modern Spiritualism : a History and a Criticism. Volume 1. Cambridge University Press, 2011, p. 188. ISBN 9781108072571. OCLC 889959850.
* ↑ Amy., Lehman,. Victorian women and the theatre of trance : mediums, spiritualists and mesmerists in performance. McFarland & Co, 2009, p. 87. ISBN 9780786434794. OCLC 424454763.
* ↑ Wiseman, Richard (Richard John),. Paranormality : why we see what isn't there. Macmillan, 2011, p. 118. ISBN 9780230752986. OCLC 697258370.

## Vegeu també

* William Crookes, científic britànic que va dur a terme experiments amb elles.
# Johann Ernst Glück

Johann Ernst Glück (letó: Johans Ernsts Gliks; 10 de novembre de 1652 - 5 de maig de 1705) va ser un traductor alemany del Bàltic i pastor luterà actiu a Livònia (actual Letònia).
Glück va néixer a Wettin, fill d'un pastor. Després d'entrar a l'escola llatina d'Altenburg va estudiar teologia, retòrica, filosofia, geometria, història, geografia i llatí a Wittenberg i Jena. És conegut per traduir la bíblia al letó, un projecte personal que va desenvolupar mentre vivia a Alūksne a Livònia, en una casa avui convertida en museu. També va fundar les primeres escoles de letó a Livònia el 1683. Va morir a Moscou. Va tenir quatre filles, i va ser el padrastre de Marta Skowrońska, que es casaria amb Pere I de Rússia per esdevenir Caterina I de Rússia.

## Referències

* ↑ Rožkalne, Anita; LU literatūras; folkloras un mākslas institūts. Latviešu rakstniecība biogrāfijās. (en latvian). Riga: Zinātne, 2003. ISBN 9984-698-48-3. OCLC 54799673.

## Vegeu també

* Museu de la Bíblia d'Alūksne
# Mas Romanyac

El Mas Romanyac és una masia de Roses (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a la capçalera de la riera del Romanyac, al planell localitzat entre el puig de l'Àliga i el puig del Pení. Des de la carretera de Roses a Cadaqués després del quilòmetre 8, agafar a la dreta la GI-620, que va en direcció a la base militar del Pení. A uns 2500 metres trobarem un camí de terra situat a mà esquerra, que condueix a l'edifici.
Masia formada per diversos cossos adossats que li confereixen una planta en forma de L. L'edifici principal està ubicat a la part est del conjunt, amb la façana principal orientada al sud. Es tracta d'un edifici de planta rectangular, distribuït en dues pisos d'alçada, amb la teulada a dues vessants de teula sobre els murs més llargs. Destaca la porta d'accés, amb un arc de descàrrega bastit amb còdols de pedra disposats a sardinell, i una finestra tapiada amb llinda monolítica, sobre la qual hi ha un encaix. La resta de finestres són de mida petita i d'obertura rectangular. La façana orientada a l'est presenta una porta rectangular emmarcada amb còdols de pedra disposats a sardinell i una finestra amb llinda monolítica i ampit de pissarra. Tot l'extrem sud-est d'aquest edifici fou probablement refet després d'enrunar-se. De l'interior destaca un sala coberta amb volta de canó de pedra morterada.
Per la part sud-oest hi foren afegits dos cossos adossats en perpendicular, amb les cobertes a una sola vessant de teula a diferent nivell. Aquests espais estaven destinats a quadres i pallises. Exteriorment, el cos situat al nord presenta la façana arrebossada i una gran porta d'obertura rectangular, mentre que l'altre cos manté la pedra vista i les obertures són més petites.
Davant de la façana principal i en direcció est s'estén un espai tancat amb un mur de pedra, a manera de barri. L'aparell, arreu del conjunt arquitectònic, és de rebles de pissarra travats amb morter de calç.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Romanyac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Gächlingen

Gächlingen és un municipi del cantó de Schaffhausen (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial de la comuna de Gächlingen
* Gächlingen en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Barbus sublineatus

Barbus sublineatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Senegal i Gàmbia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C., 1990. Cyprinidae. p. 269-361. A C. Lévêque, D. Paugy and G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Diálogos de la paz

Diálogos de la paz és una pel·lícula dramàtica espanyola del 1965 dirigida per Jordi Feliu i Nicolau, coautor del guió amb Josep Maria Font i Espina, i protagonitzada per Núria Torray.

## Sinopsi

Amparo és la vídua d'un soldat de l'Exèrcit Popular de la República que un cop acabada la guerra civil espanyola intenta marxar d'Espanya amb el seu fill de pocs mesos. Julio és un antic amic d'ella i del seu marit que ha lluitat en el bàndol franquista. Julio té sentiments amorosos per Amparo i s'hi acosta, però les seves relacions estan marcades pels moments més intensos que Amparo va viure amb el seu marit: la nit de noces, el naixement del seu fill, el darrer comiat.

## Repartiment

* Núria Torray... Amparo
* Ángel Aranda... Julio
* Maruchi Fresno... Dona histèrica
* Francisco Pierrá... Antonio
* Manuel Gil ... Juan
* Antonio Jiménez Escribano ... Patricio
* Ana de Leyva ... Marquesa
* Manuel Manzaneque ... Sacerdot jove
* Carlos Muñoz ... Mutilat

## Nominacions i premis

Va participar al Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata de 1965, on fou nominada a la millor pel·lícula i va rebre el premi OCIC, mentre Núria Torray va rebre el premi a la millor actriu I als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1965 Núria Torray va rebre el premi a la millor actriu.

## Referències

* ↑ Adiós a una actriz elegante, ABC, 9 de juny de 2004
* ↑ Fotos del festival de 1965
* ↑ 8a edició del Festival del Mar del Plata al web del festival
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166
# Synasellus flaviensis

Synasellus flaviensis és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: la conca del riu Duero a Portugal, incloent-hi Trás-os-Montes e Alto Douro.

## Referències

* ↑ Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Afonso, O., 1996. Isopodes (Crustacea, Asellidae) stygobies du Nord du Portugal. Description de trois nouvelles especes. Publicações do Instituto de Zoologia "Dr Augusto Nobre" 235:1–14.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37.
* ↑ Fernández, J., 2000. Noticia de nuevos táxones para la ciencia en el ámbito íbero-balear y macaronésico. Graellsia, 56: 119-150.

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Jimmy Armfield

James Christopher Armfield, OBE (21 de setembre de 1935 - 22 de gener de 2018) fou un futbolista anglès de la dècada de 1960 i entrenador.
Fou 43 cops internacional amb la selecció d'Anglaterra entre 1959 i 1966, amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1962 i a la Copa del Món de futbol de 1966. Passà tota la seva carrera al Blackpool FC, entre 1954 i 1971, jugant 627 partit en totes les competicions.
Posteriorment destacà com a entrenador a Bolton Wanderers FC i Leeds United FC.

## Palmarès

Jugador

### Anglaterra

* Copa del Món de futbol: 1966
Entrenador:

### Bolton Wanderers

* Football League Third Division: 1972-73

## Referències

* ↑ «Jimmy Armfield: A Football Gentleman, 5 live Sport - BBC Radio 5 live». [Consulta: 22 gener 2018].
* ↑ «Jimmy Armfield», 09-01-2012. [Consulta: 15 febrer 2016].
* ↑ «Jimmy Armfield on englandstats.com». [Consulta: 22 gener 2018].
* ↑ Glanville, Brian. «Jimmy Armfield obituary». The Guardian, 22-01-2018.
* ↑ Gillatt, Peter. Blackpool FC on This Day: History, Facts and Figures from Every Day of the Year. Pitch Publishing Ltd, 30 novembre 2009. ISBN 1-905411-50-2.
* ↑ Culley, Jon «League One Play-Off Final: The rock of Blackpool». Independent on Sunday, 27-05-2007 [Consulta: 31 octubre 2008]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2022-06-08. [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ Iles, Marc. «Bolton Wanderers pay respects to ex-manager Jimmy Armfield». Bolton News, 22-01-2018. [Consulta: 22 gener 2018].
* ↑ «European Cup & Champions League History 1955-2017».
* ↑ «Leeds United history». Football 1 Ltd. Arxivat de l'original el 29 d'octubre 2012. [Consulta: 22 gener 2018].
* ↑ Hayward, Paul. «Charming and wise Jimmy Armfield had a profound gift for empathy that instilled the game with dignity», 23-01-2018.
* ↑ «Club Palmarès - Bolton Wanderers».

## Bibliografia

* Armfield, Jimmy; Collomosse, Andrew. Right Back to the Beginning: The Autobiography. Headline, 2 febrer 2004. ISBN 0-7553-1276-7.
* Calley, Roy. Blackpool: A Complete Record 1887-1992. Breedon Books Publishing Co Ltd, 20 octubre 1992. ISBN 1-873626-07-X.
* Singleton, Steve. Legends: The great players of Blackpool FC. Blackpool: Blackpool Gazette, 2007. ISBN 978-1-84547-182-8.
# Germanes Goadec

Les Germanes Goadec, Maryvonne (1900-†1983), Anasthasie (1913?-†1998) i Eugénie Goadec (1909-†2003), foren un trio de cantants bretones a cappella. Principalment foren cantants melòdiques i de gwerz, però també tingueren èxit amb el cant per a ballar, amb un estil personal a tres veus del kan ha diskan.
El revival bretó, el rock celta i la popularitat de la música folk els van posar en el punt de mira entre 1972 i 1973, de la mà d'Alan Stivell, un dels seus majors admiradors. Les tres germanes van contribuir molt a la cultura bretona i a la seva sostenibilitat. Al llarg de diversos enregistraments van transmetre un ampli repertori de cançons i tècniques pròpies del cant popular bretó.
El trio deixà d'actuar el 1983 en morir Maryvonne, però Eugénie tornà a cantar i gravar en companyia de la seua filla Louise Ebrel el 1994.

## Discografia

* 1972 Ar C'hoarezed Goadec (mouëz-breiz n°30370 G.U)
* 1972 Participació en el «Festival pop' celtic» de Kertalg 1972,1973 i 1974 "KERTALG" (Chant du Monde LDX 74 513)
* 1973 À BOBINO "KERTALG" (Chant du Monde LDX 74 535, reeditat en CD "KERTALG" gravació pública)
* 1975 Moueziou bruded a Vreiz, Les Voix légendaires (reeditat en CD)
* 1989? 2 cançons a Les sources du Barzaz - Breiz aujourd'hui
* 1994 Louise Ebrel, Eugénie Goadec Gwirziou

## Referències

* ↑ Ouest-France. «Le kan-ha-diskan atypique des soeurs Goadec» (en francès), 12-12-2012. [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ «The Goadec Sisters Songs, Albums, Reviews, Bio & More» (en anglès). [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ Elegoet, Patrice. La musique et la chanson bretonnes : de la tradition à la modernité (en francès). ANRT, 2006, p. 333-336. ISBN 2-7295-6987-1.
# Josep Chamorro i Ramos

Josep Chamorro i Ramos, que signa com Pitu Chamorro (Blanes, la Selva, 18 de juny de 1978) és un intèrpret de tenora i compositor de sardanes.
Als sis anys inicia solfeig i clarinet a l'escola de música del Col·legi Santa Maria de Blanes i entra a formar part de la banda de música del col·legi. Als nou anys comença els estudis de tenora amb Xavier Molina. Als deu, realitza el seu primer concert en directe. Més endavant estudia música moderna al Taller de Músics, així com classes de saxòfon i improvisació amb Eladio Reinón. Va estudiar composició amb Lluís Vergés.
Ha actuat amb La Bisbal Jove, l'AMOGA, i actualment és intèrpret de tenora a la cobla La Flama de Farners.
Ha compost diverses sardanes i una suite per a cobla. La sardana 50 anys, dedicada al seu pare, va rebre el premi popular de Blanes.

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat