OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llibre Verd (govern)

A la Unió Europea, la Commonwealth, Hong Kong, a Irlanda i als Estats Units llibre verd és un informe provisional governamental, un document de consulta de propostes de polítiques per al debat i discussió, sense cap mena de compromís d'actuació, el primer pas per a canviar una llei. Els llibres verds poden donar lloc a la producció d'un Llibre blanc.

## Canadà

El llibre verd al Canadà, tal com un llibre blanc, és un document oficial patrocinat per la Corona. Els llibres verds tendeixen a ser declaracions del govern, no de la polítiques prèviament determinades, sinó de propostes que es presenten a tota la nació per al debat. Es produeixen d'hora en el procés de formulació de polítiques, mentre que les propostes ministerials encara s'estan desenvolupant. Molts llibres blancs al Canadà han estat llibres verds.

## Unió Europea

Els llibres verds publicats per la Comissió Europea són documents de treball destinats a estimular el debat i posar en marxa un procés de consulta, a nivell europeu, sobre un tema en particular. El llibre verd en general presenta una sèrie d'idees i té la intenció de convidar les persones o organitzacions interessades a contribuir mitjançant opinions i informació. Això pot ser seguit per un llibre blanc, un conjunt oficial de propostes que s'utilitza com un vehicle per al seu desenvolupament legislatiu.

## Enllaços externs

* Pàgina de definició al parlament de Canada Arxivat 2013-05-06 a Wayback Machine. i al Regne Unit
* Glossari de la Unió: Libros verdes
* Llibres verds de la Unió

## Referències

* ↑ Boyle, James. «Chapter 4: The Internet Threat». The Public Domain: Enclosing the Commons of the Mind. Arxivat de l'original el 2010-07-27. [Consulta: 11 maig 2013].
* ↑ «Green Paper». BBC News, 01-09-2008.
# Llibre dels Jutges

El llibre dels Jutges (en hebreu: שֹּׁפְטִים), és el setè llibre de la Tanakh i de l'Antic Testament cristià. El títol es refereix al contingut del llibre: la història dels jutges que van liderar i van guiar els israelites després de la mort de Josuè. Durant aquest període, les noves generacions israelites es van rebel·lar contra Déu, adorant déus falsos i participant en pràctiques abominables, com ara sacrificis de nens o prostitució sagrada. A causa d'això, els pobles veïns els van sotmetre i oprimir; finalment, els israelites van tornar a Déu, van clamar el seu nom, i Ell els va enviar alliberadors. Després de recuperar la llibertat, les noves generacions d’israelites tornaven a oblidar-se de Déu, i el cicle es repetia diverses vegades al llarg del llibre. Es desconeix l'autor, així com l'època precisa en què va ser escrit. La cronologia que dona és confosa.

## Referències

* ↑ Nácar Fuster, Eloino; Alberto Colunga. Sagrada Bíblia: Jueces [introducció]. Madrid: Católica, 1964, p. 255.

## Vegeu

* Jutge d'Israel
# Llançacoets Antitancs Tipus 4 de 70 mm

El Llançacoets Antitancs Tipus 4 de 70 mm era un llançacoets antitancs japonès utilitzat l'ultim any de la Segona Guerra Mundial. Es va dissenyar com a arma per a la defensa del territori japones, en cas d'invasió per part de les forces aliades. Era similar al Panzerschreck alemany i al Bazooka americà.

## Història

El 1944, les tropes americanes en la campanya del Pacífic van començar a utilitzar el M1 Bazooka contra les forces japoneses. Com a resposta, l'Exèrcit Imperial Japonès va començar a desenvolupar el llançacoets Tipus 4. Al contrari que el coet americà, que utilitzava aletes per a estabilitzar-se al vol, el coet japonès, tenia un sistema de venturis amb angles a la base del coet, que ajudava l'ajudava a rotar en el vol, per tindre més estabilitat, similar als coets de 20 cm d'HE ('Hight Explosive', de l'anglès: 'Alt Explosiu').

## Desenvolupament

El llançacoets estava fet en dues parts, que es juntaven en un punt, similar al Llançacoets Americà de 3,5 inch. Estava dissenyat per a ser disparat per un soldat d'infanteria estirat a terra. L'arma utilitzava un bipode similar al que utilitzava la metralladora lleugera Tipus 99. L'usuari, s'havia de tumbar en un angle de 45 graus amb respecte al llança coets, sitiat a la.part esquerra d'aquest, i el carregador estava situat en una posició similar però a l'altre banda. La empunyadura i el sistema de foc estaven situats a la part de darrere del llança coets. El cable del sistema de foc, anava des d'on estava el sistema de foc, fins a la part del final, on estava situat el detonador. El detonador i el pim de foc, estaven montats en un braç de l'arma. Aquest braç estava sitiat a la part superior del canó i fora del punt per on es carregava el coet, quan estava en la posició de carregat. Posant el pin que aguantava el braç en posició al voltant del canó, i d'una molla de pressió, i apretant el gallet, el martell feia que el detonador detonés i el coet feia ignició i disparava.

## Projectil

El coet de 70 mm, utilitzava un detonador de morter, com el coet de 20 cm. Quan s'equipava el coet amb un detonasor d'artilleria, no es podia tornar enrere i no es podria desmuntar. Els fusibles dels morters japonesos de 81 i 90 mm, utilitzaven un fil de cisalla per a fer que els seis projectils fossin més segurs. El cable passava pel cos de llautó del projectil i el pin de detonació de llautó i alumini. Quan el projectil impactava, el pin es veia obligat a retrocedir, trencant el fil i alliberant el pistó per a colpejar el pinçador i el detonador del projectil.

## Referències

* ↑ http://www3.plala.or.jp/takihome/AT.htm#ex

## Vegeu també

* Arma Antitanc Sense Retrocés Tipus 5
* Imperi Japonès
# Llibre de Cuanu

El Llibre de Cuanu són uns annals avui perduts d'Irlanda, que narraven esdeveniments del segle V al VII. Els Annals d'Ulster fan referència a aquesta obra en una dotzena d'ocasions. Entre les seves entrades, destaquen detallades batalles i morts notables. Es desconeix la identitat del personatge de Cuanu.
En un curt estudi, Eoghan O Mordha descriu:
| « | ...fent l'ús de topònims específics com a prova a les entrades atribuïdes al "Llibre de Cuanu", podem argumentar que, perquè en les entrades, Cuanu mostra una tendència cap al registre d'esdeveniments que van succeir en la seva major part a Lagin o regions centrals, les entrades van poder ser escrites en algun lloc de l'àrea. | » |

## Vegeu també

* Annals irlandesos.
* Annals d'Ulster.
* Crònica d'Irlanda.

## Referències

* ↑ The Placenames in the Book of Cuanu, Eoghan O Mordha, enSeanchas:Studies in Early and Medieval Irish Archaeology, History and Literature in Honour of Francis John Byrne, pp.189-191. Four Courts Press, Dublín, 2000. (en anglès)

## Enllaços externs

* The Historicity of the Early Irish Annals.
# Llibre de Jacob (Llibre del Mormó)

El Llibre de Jacob és el tercer llibre del Llibre del Mormó. El seu títol és El Llibre de Jacob: germà de Nefi. D'acord amb el text, va ser escrit per l'antic profeta Jacob, germà del profeta Nefi qui va viure entorn del 600 aC
Tot i que aquest llibre conté una mica de la història dels nefites, incloent la mort del Nefi, a la sava del seu poble. Conté una al·legoria llarga (capítol 5) al voltant de l'expansió i retrocés d'Israel, comparant israelites i gentils amb oliveres domèstiques i silvestres, respectivament.

## Vegeu també

* Llibre del Mormó
* Llibre de Moroni.

## Enllaços externs

* Llibre de Jacob
# Pogrebí

Pogrebí (en rus: Погребы) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 156 habitants. Pertany al districte d'Uliànovsk.

## Referències

* ↑ «Численность населения Алнашского района в разрезе населённых пунктов на 1 января 2008 года». Алнашский районный Совет депутатов. Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 20 febrer 2010].
* ↑ «Селения Симбирского уезда. III. Ключищенская волость.». web.archive.org, 10-10-2010. Arxivat de l'original el 2010-10-10. [Consulta: 30 octubre 2019].
* ↑ Край Ильича: Памят.места [Ульяновска и обл.]/Редкол.: Н. А. Кузминский, М. Х. Валкин, Г.Н, Фёдоров. — 2-е изд.-Саратов: Приволж. кн. изд-во (Ульян. отд-ние), 1985. — с. 303.
# Mübeccel Namık

Mübeccel Namık (Istanbul, c. 1912 - 10 de març de 1975) va ser Miss Turquia 1930.
Nascut a Kadıköy, Istanbul, en temps otomans, era filla de Namık Bey, un funcionari d'aduanes, qui va organitzar un tràfic clandestí d'armes des de la capital, Istanbul, a Ankara per a la Guerra d'Independència Turca. Es va graduar al Liceu de noies d'Erenköy. Va ser elegida Miss Turquia el 12 de gener de 1930, en el concurs organitzat a Istanbul pel diari Cumhuriyet. Segons la guanyadora de l'anterior Miss Turquia, Feriha Tevfik, qui participà també en aquest concurs i guanyà el segon lloc, Mübeccel Namık era "grossa". Va anar a París el febrer de 1930 pel concurs Miss Europa, on va guanyar la corona la grega Aliki Diplarakou (totes les altres dones van ser declarades "segona".) Mübeccel Namık va ser anomenada "Miss Baklava". El 1931 va gravar un disc amb el títol "Mübeccel'im Ben" (Soc Mübeccel en turc). Es va casar amb Abdülkadir Behnesavi (o Benhisavi) i varen tenir dos fills. Va morir de càncer.
Gülriz Sururi, actriu de teatre turca, la senyala com una de les seves "role models".

## Referències

* 1 2 Dilek Kent. Erenköyde Duvarlar Bir Anlatı. Cinius Yayınları, 1 octubre 2011, p. 59–. ISBN 978-605-127-264-1.
* ↑ M. Şehmus Güzel. Abidin Dino: Birinci kitap, 1913-1942. Kitap Yayınevi, 2008, p. 109.
* ↑ http://www.egitimajansi.com/haber/erenkoy-kiz-lisesi-100-yasinda-haberi-50734h.html
* ↑ Fatma Karabıyık Barbarosoğlu. Modernleşme sürecinde moda ve zihniyet. İz Yayıncılık, 1995, p. 175. ISBN 978-975-355-132-8.
* ↑ İlbeyi Özer. Osmanlı'dan Cumhuriyet'e yaşam ve moda. Truva Yayınları, 2006, p. 303. ISBN 978-9944-975-20-9.
* ↑ http://www.haberturk.com/yazarlar/murat-bardakci/1396188-guzellik-yarismalarinin-ve-es-bulma-programlarinin-oncusu-1925te-gezi-parkinda-yapilan-bacak-yarismasidir
* ↑ http://yakinturkiyetarihi.weebly.com/1929-2013/-yeni-cumhuriyetin-rtn-spatlama-abas-1930-gzellik-yarmas
* ↑ Hürriyet, Istanbul. Hürriyet ansiklopedik yıllığı. Hürriyet Matbaası, 1974, p. 202.
* ↑ http://www.gecmisgazete.com/haber/kralicemiz-mubeccel-namik-dun-paris-ten-geldi Arxivat 2017-04-10 a Wayback Machine.
* ↑ Attilâ İlhan. Aydınlar savaşı: deneme. Türkiye İş Bankası, 2004, p. 99.
* ↑ Toplumsal tarih. Türkiye Ekonomik ve Toplumsal Tarih Vakfı, 2004.
* ↑ http://haber.sol.org.tr/yazarlar/murat-beser/sana-baba-diyebilir-miyim-134510
* ↑ http://blog.milliyet.com.tr/mubeccel-namik-hanimefendi/Blog/?BlogNo=452464
* ↑ http://t24.com.tr/haber/gulriz-sururi-zaman-zaman-ataturkun-uzaydan-geldigini-dusunurum,368034

## Enllaços externs

* Mübeccel Namık: "Prefereixo ser carnosa a ser mosquit; faig 1.72 i tinc 70 kg, no soc grossa" Arxivat 2017-04-10 a Wayback Machine. (diari Akşam, 24 de gener de 1930) (turc)
# Lluís Mercadé

Lluís Mercadé i Villanueva (Barcelona, 1898 - ídem, 7 de març de 1959) fou un pintor català. Format a París i Múnic, exposà individualment a les Galeries Dalmau de Barcelona (1925) i col·lectivament a Les Arts i els Artistes. Conreà la figura, amb un concepte plàcid i estructural de filiació noucentista. Va exposar principalment a galeries de Barcelona.

## Referències

* ↑ «esquela». La Vanguardia, 08-03-1959, pàg. 26.
* ↑ «Lluís Mercadé». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ Navarro, Montserrat; Tort, Narta; Fontbona, Francesc. Repertori d'exposicions individuals d'art a Catalunya (fins a l'any 1938). Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1999, p. 224. ISBN 9788472834446.
# Mian Mian

Mian Mian (en xinès: 棉棉; en pinyin: Mián mián) (Xangai, 28 d'agost de 1970) és una escriptora xinesa de la generació post-70. Escriu sobre temes que havien estat tabú en la societat xinesa. Les seves publicacions l'han feta guanyar la reputació de ser la noia salvatge de la literatura xinesa actual. També és promotora de música local de la ciutat de Xangai.
Criada dins una família d'intel·lectuals de Xangai, començà a escriure ficció als 16 anys.
Mian Mian va ser una de les primeres escriptores xineses que va retratar el sub-món xinès ple de drogoaddictes i malfactors, inspirats en experiències personals. Algunes de les seves novel·les publicades són La la la (啦啦啦, 1997), Tang (糖, 2000, traduïda a l'anglès com Candy, el 2003). Aquesta novel·la fou censurada a la Xina. Més endavant, publicà Tot nen bo mereix menjar-se un caramel (每个好孩子都有糖吃, 2002) és una col·lecció de contes. Acid Lover fou publicada poc després. La seva novel·la Tots tenim por (我们害怕, Women hai pa, 2001) es va convertir en una pel·lícula, Shanghai Panic (2002), en què també va interpretar un dels papers principals.
A finals del 2009, va demandar a la multinacional Google perquè la companyia havia escanejat Acid Lover, un dels seus llibres per carregar-lo a la seva biblioteca en línia i difondre'l sense respectar els drets d'autor. El recurs es va perllongar més de dos anys i va exigir 61.000 ¥ i una disculpa pública. Més tard, Google va eliminar les publicacions de Mian Mian de la seva biblioteca. El 2013, Mian Mian va aparèixer al documental Google and the World Brain. Mian Mian entrà al món cinematogràfic amb una col·laboració amb Andrew Chen (Chen Yu Su) i s'hi sentí tan còmode que va voler incorporar tota la seva producció literària en projectes per a adaptacions cinematogràfiques.

## Referències

* 1 2 3 4 «棉棉简介», 09-11-2006. Arxivat de l'original el 2006-11-09. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ Lingenfelter, Andrea [trans.]. «Fiction Book Review: CANDY by Mian Mian» (en anglès). Back Bay. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ «Notorious Writer, Forbidden StoriesRead excerpts from Candy» (en anglès). Frontline World - China- Shanghai Nights [PBS], 2004. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ «Wo men hai pa» (en anglès). Internet Movie Data Base (IMDB), 14-02-2002. [Consulta: 26 desembre 2020].
* ↑ «Google is sued by Chinese author» (en anglès). BBC News, 29-12-2009.
* ↑ «Author Mian Mian challenges China» (en anglès). BBC News, 07-03-2005.
* ↑ Debruge, Peter. «Google and the World Brain» (en anglès americà). Variety, 05-02-2013. [Consulta: 27 desembre 2020].
# Mech Dara

Mech Dara (khmer: ម៉ិច ដារ៉ា) és un periodista cambodjà. Dara ha informat àmpliament sobre la corrupció i el tràfic de persones a Cambodja. El 2023, va ser homenatjat pel secretari d'estat dels Estats Units, Antony Blinken, per les seves recerques sobre estafes en línia, i fou nomenat heroi de l'informe de tràfic de persones de 2023. Dara va treballar anteriorment per als diaris The Cambodia Daily i The Phnom Penh Post, tots dos van ser posteriorment tancats pel govern. També va informar per a la ràdio i el lloc web de Voice of Democracy, que el govern va tancar el 2023.
Dara va ser arrestat l'1 d'octubre de 2024 a Phnom Penh. Va ser acusat d'"incitació a provocar un caos social greu" com a conseqüència d'algunes publicacions a mitjans socials al setembre del mateix any. L'arrest de Dara va ser condemnat pel Departament d'Estat dels EUA i l'ambaixada dels EUA a Phnom Penh. Shawn Crispin, el principal representant del Comitè per a la Protecció dels Periodistes del sud-est asiàtic, va criticar la detenció.

## Referències

* ↑ «Mech Dara: Award-winning journalist who exposed cyberscams is arrested» (en anglès britànic). www.bbc.com. [Consulta: 2 octubre 2024].
* ↑ «Cambodian journalist Mech Dara arrested on incitement charges» (en anglès americà). nationthailand, 02-10-2024. [Consulta: 2 octubre 2024].
* ↑ «End of an Era as the Phnom Penh Post Closes Its Doors» (en anglès americà). thediplomat.com. [Consulta: 2 octubre 2024].
* ↑ «Cambodia's pioneering post-Khmer Rouge era Phnom Penh Post newspaper will stop print publication» (en anglès). AP News, 01-03-2024. [Consulta: 2 octubre 2024].
* ↑ Beller, Thomas «The Devastating Shutdown of the Cambodia Daily» (en anglès). The New Yorker, 12-09-2017.
* ↑ «Cambodia Daily newspaper closes in government tax row» (en anglès). , 03-09-2017.
* ↑ Chen, Heather. «Voice of Democracy, one of Cambodia’s last independent media outlets, has been shut down | CNN Business» (en anglès). CNN, 14-02-2023. [Consulta: 2 octubre 2024].
* ↑ «Cambodia's Hun Sen shuts down independent media outlet Voice of Democracy» (en anglès). , 13-02-2023.
* ↑ «The Arrest of Mech Dara (Part I): Repression and Retaliation» (en anglès americà). thediplomat.com. [Consulta: 2 octubre 2024].
* ↑ «A Cambodian reporter who exposed scams charged over online posts» (en anglès). AP News, 01-10-2024. [Consulta: 2 octubre 2024].
* ↑ France-Presse, Agence «Award-winning Cambodian journalist Mech Dara arrested, say rights groups» (en anglès). The Guardian, 01-10-2024.
* ↑ «A Cambodian reporter who exposed scams charged over online posts» (en anglès). Washington Post, 01-10-2024.
* ↑ Mastrangelo, Dominick. «US calls for release of award-winning Cambodian journalist» (en anglès americà). The Hill, 01-10-2024. [Consulta: 2 octubre 2024].
# Matoller de Madagascar

El matoller de Madagascar (Nesillas typica) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la malesa dels boscos i vegetació baixa i densa de les terres baixes de Madagascar i l'illa de Mohéli, a les Comores.

## Referències

* ↑ «Matoller de Madagascar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Matoller de Moheli

El matoller de Moheli (Nesillas mariae) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la malesa del boscos de l'illa de Mohéli, a les Comores.

## Referències

* ↑ «Matoller de Moheli». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Matoller de Lantz

El matoller de Lantz (Nesillas lantzii) és una espècie d'ocell de la família dels acrocefàlids (Acrocephalidae)

## Hàbitat i distribució

Habita les garrigues i vegetació baixa de Madagascar.

## Referències

* ↑ «Matoller de Lantz». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Marxa de Colldejou

La Marxa de Colldejou, també anomenada Marxa de Colldejou- Muntanyes de Llaberia, és una caminada de resistència no competitiva organitzada pel Club Excursionista Reddis, que forma part del Circuit Català de Caminades de Resistència (CCCR) de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC).
La Marxa de Colldejou transcorre per les muntanyes de la Serra de Llaberia, amb sortida i arribada a Colldejou, i té un recorregut de 48 quilòmetres senyalitzats, i 4.830 metres de desnivell acumulat. La marxa té per objectiu efectuar aquest recorregut per camins de muntanya en un temps limitat de menys de 13 hores. Els llocs de pas de la Marxa des de la sortida de Colldejou són les Crestes de la Seda, Llaberia, Mas Collet, Barranc de la Mafla, Mas del Remer, Llaberia, Torre de Fontaubella i altra vegada Colldejou.
La Marxa de Colldejou és hereva de l'anteriorment anomenada 'Marxa dels Dips' o 'Marxa dels Dips de Pratdip', que començà a organitzar-se l'any 2011. A partir del 2018 la que havia de ser la '8a Marxa dels Dips' canvia de nom i passa a anomenar-se '1a Marxa de Colldejou'. Al seu torn, la 'Marxa dels Dips' fou hereva de l'anterior marxa de 'Montserrat-Reus', que sortia de Collbató, que en la seva primera edició fou 'Reus-Montserrat'.

## Referències

* ↑ «4a Marxa de Colldejou». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC). [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ «Marxa de Colldejou». Club Excursionista Reddis. [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ «La I Marxa dels Dips ja té 400 inscrits. Substitueix la Montserrat-Reus i es correrà dissabte amb 55,6 quilòmetres de recorregut». L'Esportiu, 20-05-2011. [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ Morte, Adrià «Prop de 200 excursionistes gaudeixen de la Marxa dels Dips». Canal Reus TV, 25-05-2016 [Consulta: 26 febrer 2023].
# Marxa Romànica de Resistència

La Marxa Romànica de Resistència també anomenada Marxa Romànica de Resistència de Navàs és una caminada de resitència no competitiva organitzada pel Centre Excursionista de Navàs, que forma part del Circuit Català de Caminades de Resistència (CCCR) de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC).
La Marxa Romànica de Resistència és una prova de resistència no competitiva que enllaça bona part de les ermites romàniques del territori. El recorregut segueix un itinerari circular i manté el caràcter dur i alhora atractiu del GR 176, que passa per nou municipis de les comarques del Bages i el Berguedà. El seu recorregut té una distància de 83,50 quilòmetres i un desnivell acumulat de 5.600 metres. L'objectiu d'aquesta prova, que comença i acaba a Navàs, és vincular l'interès cultural i històric de la zona amb els excursionistes i corredors que hi participen.

## Referències

* ↑ «34a Marxa Romànica de Resistència». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC). [Consulta: 27 febrer 2023].
* ↑ «La Romànica es reivindica. La marxa de resistència que se celebra a Navàs seguint les ermites del terme va aplegar mig miler de caminants i corredors en l'edició de la represa després de la suspensió de l'any passat». Regió7, 14·05·2021 [Consulta: 27 febrer 2023].
* ↑ «La Marxa Romànica omple Navàs de corredors a peu i en BTT». Ajuntament de Navàs, 11-05-2015 [Consulta: 27 febrer 2023].
# Melanotal·lita

La melanotal·lita és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom del grec per "negre" i "brot jove", per la propietat del mineral de convertir-se en verd sota l'exposició a la llum.

## Característiques

La melanotal·lita és un halur de fórmula química Cu₂Cl₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la melanotal·lita pertany a «03.DA: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Cu, etc., sense Pb» juntament amb els següents minerals: atacamita, botallackita, clinoatacamita, hibbingita, kempita, paratacamita, belloïta, herbertsmithita, kapellasita, gillardita, haydeeïta, anatacamita, claringbul·lita, barlowita, simonkol·leïta, buttgenbachita, connel·lita, abhurita, ponomarevita, anthonyita, calumetita, khaidarkanita, bobkingita, avdoninita i droninoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Vesuvi, a la província de Nàpols (Campània, Itàlia). També ha estat descrita en altres dos volcans: el Tolbàtxik, a l'óblast de Kamtxatka, Rússia; i al dipòsit de Chahnaly del volcà Bazman, a la província de Sistan i Balutxistan, a l'Iran. No ha estat descrita en cap altre indret del planeta.

## Referències

* ↑ «Melanothallite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 novembre 2017].
# Melanotequita

La melanotequita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom del grec μελανός, negre i τήκεσθαι, fondre, en al·lusió a la seva aparença.

## Característiques

La melanotequita és un silicat de fórmula química Pb₂Fe$^{3+}$₂(Si₂O₇)O₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la melanotequita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Långban, dins el municipi de Filipstad, al comtat de Värmland (Suècia). També ha estat descrita en altres indrets del país, així com a Alemanya, Noruega, Anglaterra, Itàlia, Namíbia, el Japó, els Estats Units i Mèxic.

## Referències

* ↑ «Melanotekite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 desembre 2019].