OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cinemes Verdi

Els Cinemes Verdi són un complex de sales d'exhibició cinematogràfica ubicat als carrers Verdi i Torrijos del barri de Gràcia de Barcelona. Són considerats un referent pels cinèfils, lluny dels circuits comercials.

## Història

La primera sala d'exhibició de films en el número 32 del carrer de Verdi va ser inaugurada l'11 de febrer de 1926, amb el nom de Salón Ateneo Cine. El 23 d'octubre de 1987 van canviar la sala única per un multicinemes de tres sales, que es van inaugurar amb les pel·lícules The Maltese Falcon, The Rocky Horror Picture Show i Streep. Anys més tard, el 1992, van incorporar 2 sales més. El gener de 2015 es va publicar que els cinemes estaven en perill de tancament i el 30 de juliol del mateix any que havien sigut comprats per una distribuidora de cinema independent.
Programat des del 1983 per Enric Pérez, encara com a sala única, el 1992 passa a tenir cinc espais, ampliat amb un altre complex de quatre més, els Verdi Park, el 1995. La seva filosofia d'exhibició canvia amb els anys, com també ho fan els hàbits del consum cultural del públic, de manera que el cinema més exigent i radical de la primera època deixa pas progressivament a una programació més eclèctica. Els Verdi també s'han estès, primer fins al cine Moderno (del qual es van desvincular el 1990), després fins al Nàpols (amb dues sales més) i recentment fins a la programació dels Méliès, propietat de l'excrític i cineasta Carles Balagué. Els Verdi han de fer front a la competència de la cadena Renoir de Madrid, que s'estableix a Barcelona als noranta amb els Renoir Les Corts i els Renoir Floridablanca, i als Icaria Yelmo, inclinats cap a una visió més comercial de la versió original.

## Premis i reconeixements

* Premi Sant Jordi de Cinematografia el 1989 i el 1992; millor cinema europeu de 2002
* Premis Butaca el 2007.

## Referències

* ↑ Els cinemes Verdi celebren els 25 anys regalant un DVD als clients
* ↑ «Els cinemes Verdi, en perill de tancament». web. Vilaweb. [Consulta: 16 gener 2015].
* ↑ «L'exhibició d'autor a Catalunya». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: juny 2013].

## Enllaços externs

* Cinemes Verdi - Lloc web oficial
* Cine Verdi en pinkbigmac.com
# Chirixalus doriae

Chirixalus doriae és una espècie d'amfibi que viu a Cambodja, Xina, l'Índia, Laos, Myanmar, Tailàndia i el Vietnam.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Wenhao, C., Haitao, S., Datong, Y., Shunqing, L., van Dijk, P.P., Ohler, A., Dutta, S. & Borah, M.M. 2004. Chirixalus doriae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Champs-sur-Marne

Champs-sur-Marne és un municipi francès, situat al departament de Sena i Marne i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 24.553 habitants.
Forma part del cantó de Champs-sur-Marne, del districte de Torcy i de la Comunitat d'aglomeració de París-Vallée de la Marne.
El municipi disposa aproximadament d'un 50% de la seva superfície en espais "verds i blaus" (bosc i aigua). El castell actual, reconstruït als segles XVII i XVIII, va ser la residència de Madame de Pompadour.

## Educació

* École des ponts ParisTech
# Characidium tenue

Characidium tenue és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Argentina i conques del riu Uruguai i de Laguna dos Patos (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm. 5, 87p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. i R.E. Reis 1997. Characidiin genus Characidium (Teleostei, Characiformes) in Southern Brazil, with description of three new species. Copeia (3):531-548.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium tenue». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Characidium vidali

Characidium vidali és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: estat de Rio de Janeiro (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium vidali». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Characidium xavante

Characidium xavante és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,8 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 32-33.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Culuene a la conca del riu Xingu (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium xavante». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Characidium zebra

Characidium zebra és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,5 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja principalment insectes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones, Essequibo i costaneres de les Guaianes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Characidium zebra». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chu Ishikawa

Chu Ishikawa (石川忠, Ishikawa Chū) (6 de febrer de 1966 - 21 de desembre de 2017) va ser un compositor i músic japonès, més conegut per crear el bandes sonores de moltes pel·lícules de Shinya Tsukamoto i Takashi Miike. També va fundar els grups de música industrial Der Eisenrost i Zeitlich Vergelter.

## Bandes sonores

* Tetsuo: The Iron Man (1989)
* Tetsuo II: Body Hammer (1992)
* Tokyo Fist (1995)
* Fudoh: The New Generation (1996)
* Bullet Ballet (1998)
* Sōseiji (1999) Premi a la millor banda sonora al XXXIII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya
* Dead or Alive 2: Birds (2000)
* A Snake of June (2002)
* Vital (2004)
* Haze (2005)
* Nightmare Detective (2006)
* Nightmare Detective 2 (2008)
* Tetsuo: The Bullet Man (2010)
* Kotoko (2011)
* Fires on the Plain (2014)

## Referències

* ↑ Chu Ishikawa a japanvive.net
* ↑ 'Ed Gein', triunfadora en un palmarés con pocos desaciertos, El País, 15 d'octubre de 2000

## Enllaços externs

* Official website a Wayback Machine (archived January 27, 2012)
# Cleempor

Cleempor o Cleampor (Cleemporus o Cleamporus) fou un metge grec que va viure al segle v aC o VI aC i és esmentat per Plini el Vell. Se'l suposa autor d'un llibre de botànica.

## Referències

* Pythagoras: His Life and Teaching, a Compendium of Classical Sources per Thomas Stanley
* The Philosophers of the Ancient World: An A-Z Guide per Trevor Curnow
# Cleeve Hill

Cleeve Hill (també conegut com a Cleeve Cloud) és el punt més alt de la serralada dels Cotswolds i dins el comtat de Gloucestershire, amb 1,083 peus (330 m). Des d'aquest punt es pot veure el Riu Severn i Gal·les; i al nord fins Winchcombe.
Cleeve Hill, que es tracta d'una muntanya d'origen sedimentari del Juràssic, és el punt més alt de la conca del Riu Tàmesi.
Cleeve Common, el qual està situat a Cleeve Hill, està designat com lloc d'especial interès científic (Site of Special Scientific Interest) per la Natural England

## Referències

* ↑ Beautiful Britain: Heart of England. AA Publishing, 1988, p. 24. ISBN 0861457234 [Consulta: 22 juliol 2015]. «Cleeve Cloud (1083ft) the highest point in the Cotswolds»
* ↑ Natural England SSSI information on the citation

## Enllaços externs

* Official Cleeve Common Website
* Computer Generated Summit Panorama Index
# Ciutat dormitori

Una ciutat dormitori és una comunitat urbana de caràcter essencialment residencial, els habitants en la seva majoria viatgen diàriament a treballar a una localitat propera. Tot i així no es fa servir per totes les ciutats que compleixen aquestes característiques, essent el nivell econòmic dels seus habitants el que ho determina. Si la ciutat té un bon nivell econòmic s'anomena "zona residencial" si la ciutat té origen humil i de classe treballadora s'anomena "ciutat dormitori". Es tracta doncs d'una etiqueta plena de prejudicis per tots els habitants de la ciutat.
La diferència entre una ciutat dormitori i un suburbi no és sempre clara. En general, es considera que un suburbi es desenvolupa en les àrees adjacents als principals centres d'ocupació, mentre que una ciutat dormitori creix originalment en una zona rural o semi-rural. Aquesta distinció es perd quan el creixement urbà uneix a les dues comunitats.
Les ciutats dormitori en general són part de l'Àrea Metropolitana d'una ciutat. Per exemple, a la ciutat colombiana de Cúcuta és molt comú que les constructores desenvolupin projectes d'habitatge en els municipis de Villa del Rosario i Los Patios (Àrea Metropolitana de Cúcuta) pel menor preu dels terrenys i per la tranquil·litat que es viu en aquests llocs. A Espanya, alguns exemples són Móstoles i Coslada a Madrid, Getxo a Biscaia (àrea metropolitana de Bilbao), i Santa Cruz de Bezana a Cantàbria (àrea metropolitana de Santander-Torrelavega).
El problema de la descongestió de les grans ciutats és solucionat mitjançant la creació d'aquestes ciutats dormitori, o també anomenades ciutats satèl·lit. Això anuncia la transició de la societat industrial a la postindustrial, orientada a l'oci i al consum.

## Vegeu també

* Tipus de comunitats rurals

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.119. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 27 novembre 2014].
# Colmenar del Arroyo

Colmenar del Arroyo és un municipi de la Comunitat de Madrid. Limita al nord amb Fresnedillas de la Oliva i Robledo de Chavela, a l'est amb Navalagamella, al sud amb Chapinería i Villamantilla, i a l'oest amb Navas del Rey i Chapinería.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 14124 | 12846 | 9568 | 2338 |
# Col·legi d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics (Lleida)

El Col·legi d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics és una obra de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat en un solar on abans hi havia hagut una illa de cases. L'objectiu del projecte era crear una volumetria que proporcionés una bona solució a l'específica ubicació de l'immoble.
Tota la seu queda recolzada sobre un basament elevat respecte el carrer, el que permet ubicar un pàrquing a sota. A la planta baixa es troba l'entrada i la sala d'actes, fent mitgera amb el fons dels solars en dos costats tot i que queda un petit pati per a la ventilació. Les dues plantes superiors s'ecavallen a l'entrada així que són exemples i s'encaren a quatre vents. La diferència volumètrica entre els pisos permet crear un porxo d'entrada enfrontat a l'escalinata que puja al gran sòcol a més de generar espai públic al seu voltant.
El material emprat és ceràmica vista intentant mimetitzar-se amb el color de les grans mitgeres i dels edificis circumdants.

## Referències

* 1 2 3 «Col·legi d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Bolton (Carolina del Nord)

Bolton és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 494 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bolton tenia 494 habitants, 198 habitatges i 138 famílies. La densitat de població era de 61,5 habitants per km².
Dels 198 habitatges en un 25,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,4% hi vivien parelles casades, en un 20,7% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.596 $ i la renda mediana per família de 33.295 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 21.071 $. La renda per capita de la població era de 12.400 $. Entorn del 16,6% de les famílies i el 22% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bolton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bolton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# El gran Meaulnes

El gran Meaulnes (títol original en francès: Le Grand Meaulnes) és una novel·la escrita per Alain-Fournier el 1913, en la qual es relata la història d'Augustin Meaulnes buscant el seu amor perdut. Responent a esquemes romanticistes, el protagonista, impulsiu, temerari i heroic, es llança cap al desconegut per recuperar el món misteriós i inassolible que separa la infància i l'adultesa.
Aquest llibre és considerat una de les millors obres de la literatura francesa dels últims segles, i ha estat traduït a diversos idiomes; en català el va publicar Edicions 62 el 1966, en traducció de Maria Aurèlia Capmany. El 1967, va ser dut al cinema per Jean-Gabriel Albicocco. El 2006, es va estrenar la nova versió cinematogràfica, amb l'actuació del cantant francès Jean-Baptiste Maunier i l'actriu francesa Clémence Poésy.
Publicada en català per Adesiara editorial (Martorell, 2019), en traducció de Lídia Anoll.

## Referències

* ↑ «Alain-Fournier’s Le Grand Meaulnes». British Library Blog. British Library. [Consulta: 21 setembre 2013].
# Guarda bots de Palafurgell

Els guarda bots de Palafurgell són un conjunt d'obres de Palafrugell (Baix Empordà) protegits com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Aquest és un dels conjunts de guardabots que caracteritzen Calella. Són petites construccions molt simples de maó, cobertes amb volta de maó o en alguns casos més moderns, embigats, situades a la platja, típiques de la costa, de les quals a Calella se n'han conservat diversos conjunts. En alguns casos, els guarda bots se situen sota els carrers, aprofitant el desnivell.

## Referències

* ↑ «Guarda bots de Palafurgell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# El Salze

El Salze (oficialment El Salse) és una pedania de Beneixama (Alt Vinalopó). Es tracta d'un llogaret bonic i petit, que es pot visitar tot ben ràpidament. El seu monument més important és l'ermita de sant Vicent Ferrer, patró del Salze. Si teniu la sort de trobar-la oberta, no perdeu l'ocasió de visitar-la. Conté frescos de les acaballes del segle xix de relatiu interès. Ha estat restaurada ara fa pocs anys.
Antigament hi disposava d'escola, botigues i carnisseria. Fins i tot, durant prop de seixanta anys s'hi va produir ceràmica i terrissa marró vidriada d'ús domèstic (cassoles, perols, olles, etc.) cuita en forn de tipus islàmic.
Actualment és més un lloc de segona residència. Té alcaldesa pedània. Com a curiositat, cal esmentar que es tracta de l'únic lloc dels territoris de parla catalana que rep aquest nom. Si voleu saber més coses del seu origen etimològic, podeu consultar el "Diccionari Etimològic i Complementari de la Llengua Catalana", de Joan Coromines.
Sol aparèixer mal escrit com a "el salse", amb una grafia gens respectuosa amb el nom correcte, fruit de la castellanització. Tanmateix, tant a Beneixama com a la comarca, es pronuncia, correctament, amb la "s" sonora que, apareix grafiada amb una "z", per raons ortogràfiques.

## Referències

* ↑ CIVIS (Sistema de Información Municipal de la Generalitat Valenciana)
# El Vilet (Castellterçol)

* Aquest article és sobre la masia de Castellterçol. Vegeu El Vilet (Sant Martí de Riucorb) per al poble de Sant Martí de Riucorb .
El Vilet és una masia del terme municipal de Castellterçol, al Moianès.
Està situada en el sector central-occidental del terme, a ponent de la vila de Castellterçol, a prop i a ponent de l'Argemira i al sud-oest de la Codina.

## Enllaços externs

* El Vilet en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Villaró (Riner)

El Villaró és una masia situada al municipi de Riner, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 1.110.