OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corinne Hermès

Corinne Hermès (nascuda Corinne Miller el 16 de novembre de 1961 a Lagny-sur-Marne) és una cantant francesa. Va representar Luxemburg al Festival d'Eurovisió l'any 1983 amb la cançó Si la vie est cadeau (música de Jean-Pierre Millers i lletra d'Alain Garcia), amb la qual va guanyar l'edició d'aquell any.

## Àlbums

* 1980. 36 front populaire (comèdia musical).
* 1997. Ses plus grands succès.
* 2006. Vraie.
* 2008. Si la vie est cadeau - 25 ans.

## Cançons

* 1979. La ville où je vis.
* 1983. Si la vie est cadeau.
* 1983. Vivre à deux.
* 1984. Michael.
* 1986. Ma liberté.
* 1989. Dessine-moi.
* 1990. S.O.S..
* 1991. Suffit d'y croire.
* 1993. L'amour est artiste.
* 2006. On vit comme on aime.
* 2006. S'il n'y avait pas les mots.

## Referències

* ↑ «Corinne Hermès, gagnante de l'Eurovision : Je me suis retrouvée handicapée» (en francès). PurePeople.com, 24-05-2013. [Consulta: 9 gener 2021].
* ↑ «CORINNE HERMES, GANADORA DE EUROVISIÓN 1983, SEGUNDA ARTISTA CONFIRMADA PARA EL XIII CONGRESO DE OGAESPAIN» (en castellà). OGAE Spain, 1er agost 2018. [Consulta: 9 gener 2021].
# Consumer Electronics Show

La International Consumer Electronics Show, o CES, és una fira professional que té lloc cada mes de gener a Las Vegas, Estats Units, organitzada per Consumer Electronics Association. En aquesta convenció són presentats força previs de productes, així com s'anuncien de nou. Se celebra a Las Vegas Convention Center, que s'adapta per a les tecnologies específiques. És considerada com una de les convencions tecnològiques més importants.

## Història

La primera CES se celebra al juny de 1967 a Nova York, com una derivación del Chicago Music Show, el major esdeveniment d'exhibició d'electrònica d'usuari fins al moment. Eixe any va comptar amb 100 exhibidors i 17.500 assistents. De 1978 a 1994, la CES es va celebrar dos cops per any: al gener a Las Vegas (Winter Consumer Electronics Show) i al juny a Chicago (Summer Consumer Electronics Show).
A partir de 1995, la cita de Chicago comença a perdre popularitat, i els organitzadors decideixen experimentar amb un tipus de convenció mòbil per diferents ciutats, com ara Filadèlfia. Però, es planeja la seua celebració el mateix cap de setmana que la convenció E3 i, després de les protestes dels exhibidors, es cancel·la l'acte de la ciutat de Pennsylvania. A l'estiu de 1996, celebrat a Orlando, participen un part dels exhibidors tradicionals, mentre que la versió hivernal, a Las Vegas, continuava sent un èxit. El 1997, la convenció d'estiu va ser organitzada junt al COMDEX d'Atlanta, però va ser cancel·lat quan els impulsors van comprovar l'escassa acollida per part dels exhibidors. A partir de 1998, la CES esdevé anual, amb Las Vegas com a seu.

## Presentacions notables fetes al CES

* Primers productes amb tecnologia de transferència de potència elèctrica sense fils Wi-Charge, 2018.
* Sistemes de transferència de potència sense fils amb tecnologia Wi-Charge., 2017.
* Els fabricants de televisors presenten la tecnologia d'ultra alta resolució 4K, 2015.
* Blu-ray Disc, 2004
* Xbox, 2001
* Digital Video Recorder (DVR), 1999
* HDTV, 1998
* Digital Versatile Disc (DVD), 1996
* Virtual Boy, 1995
* CD-i, 1991
* Tetris, 1988
* Nintendo Entertainment System (NES), 1985
* ordinador Amiga, 1984
* Commodore 64, 1982
* Compact Disc (CD), 1981
* Camascopi, 1981
* Tennelec MCP-1 programmable escàner (ràdio), 1976
* Pong, videojoc d'Atari, 1975
* Laserdisc, 1974
* Video Cassette Recorder (VCR), 1970

## Vegeu també

* Viva Technology

## Enllaços externs

* CES Lloc web oficial Arxivat 2009-11-22 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Wireless charging technology dominates CES 2018». Mail Online, 03-04-2018.
# Corredor del desert

El corredor del desert o corredor (Cursorius cursor) és una espècie d'ocell de la família dels glareòlids (Glareolidae) que habita deserts i planures de l'Àfrica nord-occidental, illes Canàries i Cap Verd, Península del Sinaí; Àfrica Subsahariana a Mauritània, Senegal, Gàmbia, centre del Sudan, Etiòpia, Djibuti, Somàlia, illa de Socotra; Àsia Occidental, a la Península Aràbiga, Orient Pròxim, l'Iraq, Iran i Turkmenistan.

## Referències

* ↑ Corredor a CERCATERM Rev. 05/03/2012
Viccionari
# Cova de les Meravelles de Gandia

La cova de les Meravelles és una cova situada al municipi de Gandia, amb un important jaciment del paleolític superior. Hi són presents les indústries gravetianes, solutrianes i d'epigravetianes. Després del paleolític, la cova presenta diversos materials fins a l'època del vas campaniforme. Els materials trobats a la cova de les Meravelles es conserven al Museu de Prehistòria de València.
Les primeres troballes a la cova de les Meravelles es descobriren cap als anys 50. La cova de les Meravelles junt a la cova del Parpalló, són de gran importància dins del conjunt de l'art rupestre llevantí, tenint en compte que no són gaires les troballes que s'han trobat i conservat d'una època tan antiga. Restes anteriors a 15.000 anys hi ha prou, però a partir d'eixa data, es reduïx molt la documentació. Al País Valencià, es coneixen 425 llocs repartits en 93 municipis. De tots aquests, només cinc pertanyen al període del paleolític superior, i dos d'aquests són la cova de les Meravelles i la del Parpalló, a Gandia. A la cova de les Meravelles, s'han trobat 15 representacions parietals: cavalls, urs, bous, cabres, cérvols…
La cova de les Meravelles té, des de fa temps, una tanca protectora que impedix el pas de la gent i encara no existeix, a diferència de la del Parpalló, un projecte d'obertura al públic. La Unesco revisa des del 2008 les troballes de la cova de les Meravelles i del Parpalló per declarar-les Patrimoni de la Humanitat.

## Referències

* ↑ La Unesco revisarà els Dibuixos del Parpalló i Meravelles per a declarar-los Patrimoni Mundial, a Las Provincias (castellà)
# Cynolebias paraguassuensis

Cynolebias paraguassuensis és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M., Suzart, R. & Nielsen, D.T.B.: Cynolebias paraguassuensis n. sp. (Teleostei: Cyprinodontiformes: Rivulidae), a new seasonal killifish from the Brazilian Caatinga, Paraguaçu River basin. aqua International Journal of Ichthyology, 12 (3): 129-132. Any 2007.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Copó de la Cerdanya

El Copó de la Cerdanya és un objecte d'orfebreria, de coure embotit, repussat, cisellat, daurat, amb aplicació d'esmalt camp llevat, de 13,1 x 15,2 x 14 cm, fet a Llemotges cap a 1195-1200 i provinent d'una església indeterminada de la Cerdanya, el qual es troba actualment al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Context històric i artístic

Les exigències del culte i la litúrgia determinaven que en cada església hi hagués alguns objectes, com ara els copons, que podien assolir un cert luxe amb revestiments d'or, de plata o amb aplicacions de pedres precioses. Moltes obres, però, eren fetes amb metalls més assequibles com el coure daurat i decorat sovint amb esmalts. Llemotges, al centre de França, va ésser un dels llocs més importants en la producció de peces d'esmalt en època romànica i els seus objectes es podien trobar en molts llocs d'Europa. El procediment d'esmalt que es va anar imposant al romànic va ser el camp llevat (champlevé en francès), que consisteix a dipositar la pasta de vidre acolorida en cavitats gravades, d'uns pocs mil·límetres de gruix, en la superfície de la làmina de metall.
Fou adquirit pel Museu l'any 1918 a l'antiquari Amadeu Sales.

## Descripció

El Copó de la Cerdanya és una peça de qualitat, exemple de l'abast de les tendències renovadores del 1200 i una de les mostres més antigues de l'arribada de productes de Llemotges a Catalunya. Tot i que es conserva incomplet, és una de les millors peces d'orfebreria romànica del MNAC i el seu aspecte més destacat és la decoració amb figures de mig cos organitzades en parelles en una xarxa de rombes i triangles curvilinis. Tant aquesta com la decoració del seu interior el fan molt proper al Copó Alpais, que es conserva al Museu del Louvre de París. Les similituds entre totes dues obres no són pas determinants del tot: mentre que en el Copó Alpais les parts esmaltades ocupen el fons i les figures queden en reserva, en el Copó de la Cerdanya l'aplicació de l'esmalt és a la inversa (figures i motius ornamentals esmaltats; fons en reserva), amb un resultat menys espectacular però de més elegància cromàtica. La copa, amb tapa, ha perdut el peu, possiblement cònic, i el coronament,el qual podria tindre forma cilíndrica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Museu Nacional d'Art de Catalunya (català)
* 1 2 3 4 5 Jordi Camps i Sòria a Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2004. ISBN 8480431369. Pàgs. 66-67.

## Enllaços externs

* YouTube (català)
* El romànic català viatja a Madrid - Diari Ara (català)
# Creu de Terme de Balenyà

La Creu de Terme de Balenyà és una creu de terme barroca de finals del segle xvii situada a l'entrada frontal de l'antiga sagrera de Sant Fructuós de Balenyà (Osona). És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de terme de dimensions normals, situada a uns 20 m davant el santuari de l'Ajuda. Consta de tres bases de pedra amb forma octogonal que van disminuint proporcionalment a mesura que prenen alçada. Una petita columneta sosté la barra de pedra damunt la qual hi trobem la creu amb motius abarrocats.
És una creu de dues parts, injectada en plom i subjectada al màstil amb una ànima de ferro (ara d'alumini). Aquest tipus d'injeccions és similar al de les construccions romanes. La creu, que fins fa poc es trobava en molt mal estat, ha estat restaurada recentment. La peça superior de la creu està coronada per un Crist i una verge a banda i banda. La verge va poder ser restaurada completament però el Crist va haver de deixar-se sense cames.

## Història

Està datada a l'any 1695, poc després de la restauració i reparació de l'església, saquejada i incendiada pels francesos l'any 1654.
Es pensa que aquesta creu va reemplaçar-ne una d'anterior i que va ser feta al mateix temps que els ornaments de la portalada de l'església. Sembla que la creu va passar el seu pitjor moment durant la guerra civil espanyola, quan va ser tirada a terra mitjançant la força d'animals de tir. Va caure a terra per la part del crist i d'aquí el seu mal estat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Creu de Terme de Balenyà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Cornella de les palmeres de Cuba

La cornella de les palmeres de Cuba (Corvus minutus) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de pins, matolls i pantans de Cuba.

## Taxonomia

Tradicionalment (i encara algunes classificacions) s'ha considerat que la cornella de les palmeres (Corvus palmarum, senso latu) s'estenia per les illes de l'Hispaniola i Cuba. Actualment però, a la classificació del Congrés Ornitològic Internacional versió 13.1 (2023) les poblacions d'ambdues illes són considerades espècies diferents, arran treballs com ara Raffaele et al. (1998)

## Referències

* ↑ cornella de les palmeres «Cornella de les palmeres de Cuba». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/06/2023(català)
* ↑ Handbook of the Birds of the World and BirdLife International (2022). Handbook of the Birds of the World and BirdLife International digital checklist of the birds of the world. Version 7
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1. https://www.worldbirdnames.org/bow/crows/ (anglès)
* ↑ HA Raffaele, J Wiley, OH Garrido, A Keith i JI Raffaele. 1998. A Guide to the Birds of the West Indies. Princeton University Press, Princeton.
# Cornella de collar

La cornella de collar (Corvus torquatus) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones obertes a les terres baixes i terres de conreu, normalment a prop de l'aigua i camps d'arròs del centre, est i sud de la Xina, Hainan, nord i centre del Vietnam i Taiwan.

## Referències

* ↑ «Cornella de collar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2023(català)
# Cuentos de hadas para dormir cocodrilos

Cuentos de hadas para dormir cocodrilos és una pel·lícula mexicana del director mexicà Ignacio Ortiz Cruz estrenada en 2002. Va obtenir el Premi Ariel a la millor pel·lícula el 2002.

## Sinopsi

La història de Mèxic, des de la Guerra de Reforma fins a la Revolució Mexicana i d'allí a l'actualitat, comptada a través dels ulls d'Arcàngel, un adult que té un fill autista i un pare amb poc temps de vida per davant.

## Repartiment

* Arturo Ríos ... Arcángel / Miguel Arcángel
* Luisa Huertas ... Isabel, la veïna
* Miguel Santana ... Arcángel de jove
* Ana Graham ... Teresa
* Dagoberto Gama ... Domingo
* Leticia Gutiérrez ... Asunción
* Baltimore Beltran ... Gabriel
* Mayra Sérbulo ... Refugio
* Natalia Traven ... Soledad

## Premis

Va obtenir 7 de 14 nominacions en la cerimònia del XLIV edició dels Premis Ariel. Els premis obtinguts foren:
* Millor pel·lícula
* Millor direcció
* Millor actor (Arturo Ríos)
* Millor edició
* Millor música composta per a cinema
* Millor argument original
* Millor so

## Referències

* ↑ Cuento de hadas para dormir cocodrilos a la revista Cinefagia
* ↑ Fábrica de Luz / Cuento de Hadas para Dormir Cocodrilos: Una fábula del mestizaje, ibermediadigital.com 19 de juliol de 2018
* 1 2 Cuentos de hadas para dormis cocodrilos del sitio Cinema 22. Consultado el 15-11-13.
* ↑ Cuentos de hadas para dormir cocodrilos, retinalatina.org

## Enllaços externs

* Cuentos de hadas para dormir cocodrilos a YouTube
# Cuenca del Henares

Segons la Guía de Turismo Rural y Activo, editada per la Direcció General de Turisme (Conselleria de Cultura i Turisme) de la Comunitat de Madrid, la Cuenca del Henares és una de les Comarques de la Comunitat de Madrid, Es tracta d'una conca d'un riquíssim patrimoni històric i artístic, el centre del qual gravita sobre la ciutat d'Alcalá de Henares. Altres municipis d'interès monumental són Santorcaz i Loeches.
En aquesta històrica zona, sembrada d'hortes i cereal, podem contemplar diverses aus aquàtiques, cigonya blanca, avutarda i Xoriguer gros, així com perdius i guatlles. Són llocs d'interès natural les riberes de l'Henares i Jarama i La Cañada Real Galiana. La flora es compon principalment d'àlbers, pollancres i salzes, típica vegetació de ribera.

## Municipis de la comarca

La comarca està formada pels següents municipis, amb la superfície en kilòmetres quadrats, i la població el 2006.
    MunicipiSuperfúciePoblació Total comarca 595,89 163510 Anchuelo 21,55 856 Arganda del Rey 79,65 45085 Campo Real 61,75 4124 Corpa 25,91 502 Loeches 44,06 5450 Los Santos de la Humosa 34,89 1444 Mejorada del Campo 17,21 21052 Nuevo Baztán 20,2 5683 Olmeda de las Fuentes 16,57 212 Pezuela de las Torres 41,44 652 Pozuelo del Rey 31 331 Rivas-Vaciamadrid 67,38 53459 Santorcaz 27,98 746 Torres de la Alameda 43,79 6359 Valverde de Alcalá 13,53 388 Velilla de San Antonio 14,35 9406 Villalbilla 34,63 7761
# Crist a la casa de Simó

Crist a la casa de Simó és la temática de dues pintures poc conegudes d'El Greco, catalogades per Harold Wethey amb els Ns. 64 i 65 en el seu Catàteg raonat d'obres d'aquest pintor.

## Temàtica de l'obra

Crist a la Casa de Simó es refereix a un episodi de l'Evangeli segons Lluc en el qual una dona suposadament pecadora (potser Maria Magdalena) ungeig Jesús de Natzaret amb un perfum molt car. Simó blasma la dona, però Jesús la defensa, dient que Simó no li va donar aigua per rentar-se els peus, mentre que ella va rentar-los amb les seves llàgrimes, i els va eixugar amb els seus cabells.
Un episodi similar de la vida de Jesús de Natzaret es relata a i a M
La Pintura d'El Greco descriu el moment en el qual la dona ungeig Jesús amb el Perfum.

## Anàlisi de l'obra
### Versió de l'Institut d'Art de Chicago

No està signat; 143 x 100 cm.
Segons Wethey, dibuix d'El Greco, i probable execució de Jorge Manuel Theotocópuli. Segons Gudiol, obra autògrafa d'El Greco amb probable col·laboració de Jorge Manuel.
El fons arquitectònic potser va ser suggerit per la Visitació (1538) de Francesco Salviati, que El Greco probablement va conèixer a Itàlia. Tant la distorsió de l'arquitectura com la poca claredat dels colors i de l'expressió dels Apòstols, segurament són segudes a la manca de domini de Jorge Manuel Theotocópuli, més que no pas a una deformació del Manierisme del mestre.

### Versió de Brooklyn, Fundació Óscar B. Cintas (antigament ?)

Oli sobre llenç,150 x 103,5 cm.
Segons Wethey, el dibuix seria d'El Greco i l'execució probablement de Jorge Manuel Theotocópuli. Segons Gudiol, és una obra autògrafa d'El Greco amb la col·laboració de Jorge Manuel.
Les línies de tota la pintura han estat reforçades, la superfície ha estat pesadament envernissada, i la taula repintada. La cambra on es desenvolupa l'escena mostra una estança que devia ser corrent a Toledo a l'època d'El Greco, i probablement tenia una existència real al palau de Villena on vivía aquest pintor. Aquesta arquitectura és més pròpia de les obres de Jorge Manuel que de les del seu pare.

## Bibliografia

Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela, Volumen II; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967
Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1

## Referències

* 1 2 Wethey, Harold E. Obra citada, pp. 60-61.
* ↑ Wethey, Harold E. Obra citada, pp.60-61.
* ↑ Gudiol, José. Obra citada, p. 277.
* ↑ Gudiol, José. Obra citada, p.277.
# Crist acomiadant-se de la seva Mare

El tema de Crist acomiadant-se de la seva Mare degué ser poc corrent en el corpus pictòric d'El Greco, tenint em compte que només s'esmenta una vegada en els dos Inventaris fets després de la mort d'aquest artista, i que només han arribat fins a l'actualitat dues obres considerades autògrafes d'aquesta temática. Aquestes dues pintures están catalogades per Harold Wethey amb els Ns. 70 i 71 del seu Catàleg Raonat d'Obres d'El Greco.

## Temàtica de l'obra

Aquest episodi no és gaire freqüent a la iconografia cristiana, perquè no está descrit als Evangelis canònics. Tanmateix, està narrat a les Meditacions sobre la Vida de Crist del Pseudo-Bonaventura.

## Anàlisi de l'obra

La pintura més important que ha arribat fins a l'actualitat és la conservada a l'Institut d'Art de Chicago. És una obra emocionant, on les dues figures vesteixen sengles túniques roses, cobertes per mantells blaus, davant un cel blau clar amb núvols blancs. Les mans són llargues i subtils, molt expressives i d'un dibuix esplèndid.

## Versió de Sinaia (Romania) (antigament)

Oli sobre llenç; 24 x 21 cm.
Es tracta d'una petita reducció de l'obra anterior, de data potser lleugerament posterior. Antigament a la Residencia Reial del Castell de Peleș
Josep Gudiol i Ricart destaca l'extraordinari refinament d'aquesta obra, especialment en la figura de la Verge. També comenta que El Greco freqüentment presenta dos o més personatges lligats per l'acció, però sense una participació expressada pel sentiment. Segons aquest autor, de tot el corpus pictòric d'El Greco, és en aquestes dues obres on millor assoleix d'establir una relació afectiva entre dos personatges.

## Còpies

* Rotterdam; Oli sobre llenç; 100 x 118 cm.; Rèplica de l'obrador; 1585-90; Obra en bones condicions, que tanmateix no arriba al nivell de les obres originals d'El Greco.
* Museu de Santa Cruz; Toledo; Oli sobre llenç; 131 x 83 cm.; Tot i que August L. Mayer i el Dr. Soehner creuen que en aquesta obra hi va intervenir directament El Greco, tanmateix Harold E.Wethey hi dissenteix, afirmant que és una còpia ruda i mecànica, restaurada l'any 1963.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen II); Ediciones Guadarrama; Madrid-1967;
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1

## Referències

* 1 2 3 Wethey, Harold E. Obra citada, p.63.
* ↑ Gudiol, José. Obra citada, p.161.
* ↑ Wethey, Harold E. Obra citada, p.195.
# D

La D és la quarta lletra de l'alfabet català i tercera de les consonants. El seu nom és de.

## Fonètica

Representa l'oclusiva alveolar sonora /d/ en la majoria de casos, el so /δ/ entre vocals i el so /t/ de l'alfabet fonètic internacional a final de síl·laba sempre que no segueixi una altra consonant sonora.

## Significats de la D

* Bioquímica: en majúscula símbol de l'àcid aspàrtic.
* Economia: designa la demanda
* Educació: en els sistemes de qualificacions escolars dels països anglosaxons significa suspendre una assignatura
* Matemàtiques: en majúscula era utilitzada pels romans per referir-se al nombre cinc-cents.
* Música: en l'escala anglogermànica correspon a la nota re.
* Política: Sovint és una sigla per indicar partit demòcrata
* Química: en majúscula símbol del Deuteri. És també el nom d'una vitamina
* SI: en minúscula, símbol de deci-.
* Vehicles: a les matrícules, indica que el vehicle ve d'Alemanya
* Informàtica: Llenguatge de programació D.

## Símbols derivats o relacionats

| Caràcter | Descripció | Unicode (maj./min.) | Html (maj./min.) | Notes d'ús |
| Ď ď | D amb anticircumflex | U+010E U+010F | | txec |
| Ḋ ḋ | D amb punt superior | U+1E0A U+1E0B | | irlandès |
| Ḍ ḍ | D amb punt inferior | U+1E0C U+1E0D | | (transcripció de l'àrab) |
| Ð ð | Eth | U+00C0 U+00F0 | &ETH; &eth; | islandès |
| Đ đ | D barrada | U+0110 U+0111 | | serbocroat |
Viccionari
# Cần Thơ

Can Tho és una gran ciutat localitzada al sud del Vietnam, sent la ciutat més poblada al delta del riu Mekong. Al cens de 2014 apareix amb 1.237.300 habitants.
És capçalera del municipi del mateix nom des de 2004, el qual és controlat per un govern central i té el mateix nivell que el d'una província (fou format per segregació de la província de Can Tho). Cần Thơ està subdividit en nou districtes: 5 districtes urbans (Bình Thủy, Cái Răng, Ninh Kiều, Ô Môn i Thốt Nốt) i 4 districtes rurals (Cờ Đỏ, Phong Điền, Thới Lai i Vĩnh Thạnh); al seu torn els districtes estan subdividits en 5 comunes (viles), 36 comunes (viles menors), i 44 seccions (barris). El districte central i principal és Ninh Kiều.

## Geografia

El municipi de Ca Tho es localitza al centre del delta del riu Mekong, i confina amb les províncies d'An Giang pel nord, Dong Thap al nord-est, Hau Giang al sud, Kien Giang a l'oest, i Vinh Long a l'est. La ciutat se situa en el marge sud del riu Hậo Giang, el distributari més important del delta del Mekong.

## Clima

El clima de Ca Tho és tropical, amb una temporada plujosa de maig a novembre, durant la qual es presenta el monsó, i una altra seca de desembre a abril. La humitat mitjana anual és de 83%, amb precipitació anual mitjana d'1.635 mm i una temperatura mitjana de 27 °C.

## Atraccions turístiques

* Pont de Cần Thơ
* Pagoda Nam Nhã
* Temple Bình Thủy
* Ninh Kiều Quay
* Mercat flotant de Cái Răng
* Mercat flotant de Phong Điền
* Santuari Bằng Lăng (districte de Thốt Nốt)
* Canal
* Catedral de Cantho
* Pagoda xinesa d'Ông
* Pagoda khmer Pitu Khôsa Răngsey
* Pagoda Quang Duc

## Enllaços externs

* Cần Thơ - Lloc web oficial