OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Panzer II Ausf. B

El Panzerkampfwagen II versió B, és un tanc que es va utilitzar en la Segona Guerra Mundial. La posada en pràctica alemanya del transportador cuirassat (com PzKpfw I també conegut com a Ausf B - Sd Kfz 121) és el continuador de Pz Kpfw II Ausf A1, Pz Kpfw II Ausf A2 i el Pz Kpfw II Ausf A3 - el Sd Kfz 121.

## Context

El Panzerkampfwagen II Ausf B es va convertir en el punt de mira mentre que el model de producte amb tot aquest model van proveir de millores completes d'una gamma als problemes de les tres alternatives del primer model, Pz Kpfw II Ausf A1, A2 i A3. El marc, la transferència del motor va ser millorat, el sistema de refrigeració i expressa adaptat, els acoblaments de l'eruga i les rodes del curs eixamplades, l'achterbumper aixecat (parafang i més material) i un nombre de punts d'ancoratge entre altres coses del motor van ser reforçats.
Ausf B és també una preproducció de vehicles amb modificacions introduïdes en una solució als problemes dels primers tres variants. MAN i Daimler-Benz va produir només el 25 de febrer a març de 1937 (número de bastidor 21001-21025). Ausf B tenia el mateix però millorat la suspensió dels seus predecessors, així com modificar la transmissió, la refrigeració i el sistema d'escapada. S'alimenta de 140hp Maybach HL 62 TR 6 cilindres (motor estàndard per a tots els tancs Panzer II) amb la carretera gamma de 200 kilòmetres. L'armadura de protecció va des de 5 a 13 mm.

## Anys de servei

Per exemple les primeres tres alternatives de Panzer II (A1, A2 i A3) la posada en pràctica del model B del Pz Kpfw II van ser classificats en els regiments de l'armadura com a partir del ressort de 1936. Previst inicialment per al grup i companyia, també van ser utilitzats per un grup de l'oca en cada companyia. El Panzer II estava el 1940/1941 del tanc principal a la campanya polonesa però en les ofensives posteriors a l'oest van ser utilitzats principalment per a les missions de l'exploració. Perquè la producció dels retards contrets, el Panzer II del Panzer III i del Panzer IV, van ser assignades a les entitats sempre extenses de l'armadura i, contra la intenció original, a l'ús més llarg als fronts de la guerra. Durant l'ofensiva russa, l'Operació Barbarroja, cada regiment de l'armadura, cada armadura tenia detachement i cada companyia de l'armadura que els tancs d'un Panzer II del grup per a l'exploració apunten. En 1942, aquests verkenningspelotons de les companyies van ser presos i els Pz Kpfw II fuerón acomiadat de les entitats primàries de la lluita com de l'extrem 1943 todabia seguia havent-hi en servei als fronts secundaris al final de la Segona Guerra Mundial. El Panzer II va aparèixer després de 1941 ràpidament massa feble per a les entitats de la lluita, amb tot d'una exploració més ideal - i el vehicle de l'entrenament i un pas important en el desenvolupament dels tancs més pesats.

## Referències

* Encyclopedia or German tanks - Chamberlain & Doyle.
# Beat Jaume

«Beat Jaume» té aquests significats:
* Jaume d'Ulm, dominic i pintor alemany, m. 1419.
* Jaume de Varazze, dominic, bisbe de Gènova i autor de la Llegenda àuria, m. 1298
* Jaume l'Almoiner, jurista i servita italià, m. 1304.
* Jaume el Conqueridor, rei de la Corona d'Aragó, considerat beat a l'Orde de la Mercè per haver-la fundat.
* Jacopone da Todi, franciscà italià, m. 1306.
# Comini

Comini és el nom dels següents personatges:
* Comini, tribú de la plebs
* Luci Comini fou tribú militar a l'exèrcit del dictador Luci Papiri Cursor (325 aC)
* Comini fou comandant d'una tropa de cavalleria a l'exèrcit de Tiberi Semproni Grac a Hispània el 178 aC
* Sext Comini fou un cavaller romà que va patir les exaccions de Verres
* Publi Comini, cavaller romà
* Luci Comini (o Gai Comini), cavaller romà
* Quint Comini fou un oficial de Juli Cèsar que fou fet presoner junt amb Luci Ticida pel comandant pompeià Virgili, prop de Tapsos (47 aC)
* Luci Comini Pedari fou nomenat per August per ajudar a Mesal·la Corví en la seva superintendència sobre els aqüeductes.
* Publi Comini fou un cavaller romà que va difondre un libel contra Tiberi. L'emperador el va perdonar per la intercessió del seu germà Comini, que era senador (any 24)
* Ponti Comini, militar romà
# Web obert

La web oberta és la que s'entén com un bé públic, de cooperació i regit per uns estàndards que permeten la reva replicació i desenvolupament sense restriccions de cap mena, per oposició a pàgines web, codis restrictius, solucions exclusives i propietàries.
Tantek Çelik destaca tres aspectes de la Web oberta, segons permet:
* publicar contingut i aplicacions per mitjà d'estàndards oberts
* codifica i implementa els estàndards web de què depenen aquests contingut o aplicacions
* permet l'accés i reutilització de contingut, codi, aplicacions web o implementacions.
El codi obert facilita la web oberta, i es beneficia d'ella, de la que la Fundació Mozilla és un dels principals i més actius defensors i Creative Commons hi desenvolupa conceptes jurídics relacionats.

## Referències

* ↑ Tantek Çelik. «What is the Open Web?». [Consulta: 29 març 2011].
# Parkpoom Wongpoom

Parkpoom Wongpoom (en tai, ภาคภูมิ วงศ์ภูมิ) és un director i guionista de cinema tailandès. Juntament amb Banjong Pisanthanakun, ha codirigit i coescrit els èxits de cinema de terror Shutter (2004), i Alone (2007).
# Beat Guillem de Tolosa

Guillem de Tolosa (Tolosa, c. 1297 - 18 de maig de 1369) fou un frare agustinià. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

La informació biogràfica sobre la figura del religiós es pot deduir exclusivament d'una Vita tardana i hagiogràfica publicada per Nicolas Bertrand el 1515.
Havia nascut a Tolosa cap al 1297 en el si d'una família noble. A dinou anys va ingressar a l'Orde de Sant Agustí al convent de la seva ciutat. Va ésser enviat a París per estudiar teologia. En tornar-ne, va predicar, adquirint gran fama pels seus sermons, per promoure la devoció envers les ànimes del purgatori i com exorcista.
Molt auster, va ésser molt caritatiu amb els necessitats i feia molta pregària, ja que considerava que l'activitat perfecta del cristià havia d'ésser "pregar o contemplar o parlar de Déu".
Va ésser prior al convent de l'orde a Pàmies, però passà la major part de la seva vida al convent de Tolosa, al barri de Sant Estève, on el 1341 tingué lloc el capítol general de l'orde.
Hi morí, amb fama de santedat, el 18 de maig de 1369.

## Veneració

Fou sebollit al cementiri del convent, però a demanda del poble, que el tenia per sant, va haver d'ésser traslladat a l'interior de l'església, on pogués ésser venerat pels fidels. El culte fou confirmat per Lleó XIII en 1893, fixant-ne la festivitat el 18 de maig.
La primera vida del beat va ésser la de Nicolau Bertran a De Tholosanorum gestis, imprès el 1515, on recull les tradicions locals sobre el frare.

## Referències

* ↑ Farnés, Fundación Pedro. Calendari-directori de l'any litúrgic 2021: Cicle Dominical B Cicle Ferial Any imparell. Fundación Pedro Farnés, 2020-09-01, p. 261. ISBN 978-84-949435-7-7.
* 1 2 Henri Platelle, BSS, vol. VII (1966), col. 486.
* ↑ Henri Platelle, BSS, vol. VII (1966), col. 487.
* ↑ Index ac status causarum (1999), p. 430.
* ↑ Martirologio romano (2004), p. 406.
# Cultura popular

* Aquest article tracta sobre sobre la cultura de les classes populars. Si cerqueu els costums i tradicions de les cultures, vegeu «folklore».
La cultura popular és el conjunt de manifestacions culturals produïdes o consumides per les classes populars com ara tradicions, cançons, llegendes i supersticions, en contraposició a l'alta cultura o cultura acadèmica centrada en formes d'expressió socialment excloents considerades superiors i elitistes. Tradicionalment la cultura popular es transmet de manera oral, tot i que modernament l'expansió dels mitjans de comunicació i l'aparició d'internet ha fet que esdevinguin un catalitzador important de cultura popular. La cultura popular es diferencia del folklore perquè la primera posa èmfasi en la popularitat, mentre que el segon posa èmfasi en el component tradicional.
El terme «cultura pop» també s'utilitza per a referir-se als trets característics, sobretot iconogràfics, de la cultura de masses en un moment determinat (tendències musicals, artístiques, cinematogràfiques, etc.). En aquest sentit, la cultura popular s'origina com a resposta a la cultura oficial, perquè l'una i l'altra representen diferents sectors socials, així com diferents gustos i interessos, segons autors com Mikhaïl Bakhtín, un estudiós de la cultura popular de l'edat mitjana. Com a tal, la cultura popular es caracteritza per ser un producte fonamentalment creat i consumit per les classes populars, compostes fonamentalment per individus de baixa extracció social, és a dir, del poble pla o la plebs.
La cultura popular, a més, es considera com un dels factors distintius de la identitat d'una nació, perquè s'hi troben plasmats els valors culturals, tradicions, sistemes de creences i costums que expressen la singularitat del poble que conforma un país. Alguns exemples de la cultura popular són expressions musicals com el jazz (sobretot en els seus inicis), el reggae, el rap o el rock i el pop, així com els grafit, els còmics i la literatura fantàstica, la novel·la negra i de ciència-ficció.

## Referències

* ↑ Porcel Torrens, Pere. Clásicos en Jauja. La historia del tebeo valenciano. València: Edicions de Ponent, 2002, p. 11. ISBN 84-89929-38-6.
* ↑ Coronado, Laia. «Desigualtats socials i diàleg intercultural: els reptes per tenir una cultura popular més inclusiva», 29-10-2023. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Frisach, Montse. «Picasso, ambaixador de la cultura popular catalana». Núvol, 20-03-2024. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «cultura popular - Diccionari de sociologia i ciències socials». TERMCAT. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Alabarces, Pablo. «La cultura popular y su representación en los medios: populistas, plebeyos y democráticos – Voces en el Fenix» (en castellà), 01-12-2018. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Significado de Cultura popular» (en castellà). [Consulta: 1r desembre 2019].

## Vegeu també

* Antisistema
* Art pop
* Contracultura
* Indie
* Mitologia
* Subcultura
* Tribu urbana
* Underground
Viccionari
# Sergi Garcia Sanjuan

Sergi Garcia Sanjuan (Oliva, 12 de novembre de 1991) és un esportista valencià. Juga de mitger a raspall amb el nom de Brisca.
De jove practicà el surf de vela, esport del que fou campió autonòmic i subcampió a nivell estatal. A pilota valenciana, ha guanyat tres voltes el Trofeu Mancomunitat de municipis de la Safor i va ser campió de la XXIV Lliga de raspall.
Palmarés :
| A. | Trofeu | Resultat | Rest | Punter | Adversaris |
| 2017 | XXIV Lliga Professional de Raspall | campió | Moltó | | Pablo, Sanchis i Raul |
| 2022 | 8a Copa Caixa Popular | | Ian | | Marrahí i Canari |
| 2018 | IV Copa Diputació de Raspall | campió | Mario | | Moltó i Néstor |
| 2018 | III Trofeu mixt Masymas | campió | Moltó | | Ian i Canari |
| 2017 | II Trofeu mixt Masymas | campió | Sergio | | Ian i Coeter II |
| 2018 | XX Trofeu Gregori Maians | campió | Marrahí | | Moltó i Canari |
| 2015 | XVII Trofeu Gregori Maians | campió | Waldo | | Moltó i Sidhamed |
| 2014 | XVI Trofeu Gregori Maians | subcampió | Waldo | | Sanchis i Marrahí |
| 2018 | XXI Trofeu Mancomunitat de la Safor | campió | Vercher | Josep | Badenes, Coeter II i Canari |
| 2017 | XX Trofeu Mancomunitat de la Safor | campió | Sergio | Néstor | Ian, Canari i Raül |
| 2015 | XIX Trofeu Mancomunitat de la Safor | campió | Moltó | | Waldo i Sidhamed |
| 2018 | Trofeu Bollo | campió | Pablo | | Sergio i Canari |
| 2017 | VI Trofeu Filósofo | campió | Ian | | Sergio i Sanchis |

## Referències

* ↑ Ortiz, Ulisses «Brisca: de campió de 'kitesurf' a campió de raspall». PilotaVeu, 24-05-2017. Arxivat de l'original el 2017-05-27 [Consulta: 29 maig 2017]. Arxivat 2017-05-27 a Wayback Machine.
* ↑ «Moltó i Brisca guanyen la Lliga». PilotaVeu, 21-05-2017. Arxivat de l'original el 2017-05-25 [Consulta: 29 maig 2017]. Arxivat 2017-05-25 a Wayback Machine.
* ↑ «Brisca». PilotaViu, 01-09-2014. Arxivat de l'original el 24 d’agost 2018. [Consulta: 23 agost 2018].
* ↑ «Brisca». FunPiVal. [Consulta: 24 juliol 2018].
* ↑ «Quadre d'Honor Trofeu Mixt Mas y Mas Supermercados». FunPiVal. [Consulta: 22 agost 2018].
* ↑ «Waldo y Brisca se llevan el Gregori Maians» (en castellà). Las Provincias, 03-09-2015 [Consulta: 18 agost 2018].
* ↑ Mari Carmen Montes «Marrahí i Sanchis s'emporten el Gregori Maians». PilotaValenciana.com, 20-08-2014 [Consulta: 19 agost 2018].
* ↑ «Sergio, Brisca i Néstor, campions del Trofeu Mancomunitat de la Safor». PilotaViu, 12-08-2017 [Consulta: 29 juliol 2018]. Arxivat 29 de juliol 2018 a Wayback Machine.
* ↑ «Pablo i Brisca, campions del Trofeu Bollo a Castelló de Rugat». PilotaViu, 26-07-2018 [Consulta: 3 agost 2018]. Arxivat 3 August 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ J. Cano «Ian i Brisca guanyen el Trofeu Filósofo de raspall». Superdeporte, 17-06-2017 [Consulta: 16 agost 2018].
# Comandanta Ramona

La Comandanta Ramona (Chiapas, 1959 – San Cristóbal de las Casas, 6 de gener de 2006) va ser una dona indígena tzotzil i comandanta de l'Exèrcit Zapatista d'Alliberament Nacional (EZLN) de Chiapas, Mèxic, que va morir el 6 de gener de 2006 a causa d'un càncer de ronyó. El terme "comandanta", si bé no era usat en castellà, sí era el nom del seu càrrec a l'EZLN per a referir-se a ella en particular.
Va ser una de les representants més destacades de l'EZLN durant els primers anys de vida pública del moviment. El grup musical chicano Quetzal de Los Angeles va gravar el tema Todos somos Ramona en homenatge.

## Participacions destacades

El 1993, la Comandanta Ramona i la Major Ana María van consultar àmpliament a les comunitats indígenes neozapatistas sobre l'explotació de les dones, i seguidament van redactar la Llei Revolucionària de Dones la qual es va aprovar 8 de març d'aquell mateix any.
Durant l'aixecament zapatista va ser l'encarregada de dirigir des del punt de vista estratègic la presa de San Cristóbal de las Casas l'1 de gener de 1994. Va participar en els Diàlegs de San Andrés, i va ser la primera representant zapatista a arribar a Ciutat de Mèxic el 1996.

## Càncer

Ja des de 1994 havia batallat amb el càncer de ronyó, i poc després de la seva aparició a la plaça principal de Ciutat de Mèxic davant desenes de milers de simpatitzants el 1996, Ramona va rebre un reeixit trasplantament de ronyó del seu germà. Gràcies a aquest procediment, que va ser possible per una extensa campanya de recol·lecció de fons, Ramona va poder estendre la seva vida deu anys més.

## Decés

L'última vegada que va aparèixer en públic va ser durant les reunions preparatòries de La Otra Campaña, el 16 de setembre de 2005, al Caracol de La Garrucha. Amb motiu de la seva mort, el Subcomandant Marcos va suspendre les activitats de La Otra Campaña durant diversos dies per assistir al seu funeral.

## Referències

* ↑ Revolutionary Women: A Book of Stencils. PM Press, 1 de novembre de 2010, p. 99–101. ISBN 978-1-60486-464-9. [Consulta: 9 setembre 2017].
* ↑ «Comandante Ramona Zapatista rebel leader». Independent, 09-01-2006 [Consulta: 9 setembre 2017].

## Enllaços externs

* L'EZLN suspèn el periple per la mort de Ramona (en castellà).
* Una dona dolça i discreta amb la força d'una bomba (Hermann Bellinghausen a La Jornada, 7 de gener de 2006. en castellà)
* La comandanta (Luis Javier Garrido a La Jornada, 13 de gener de 2006, en castellà)
# Comandant Azzedine

El Comandant Azzedine fou un fedaí algerià, va combatre des dels 18 anys contra l'ocupació francesa d'Algèria. Va ser nomenat pel govern provisional d'Algèria com a responsable de la Zona Autònoma d'Alger a la fi de la guerra d'independència l'any 1962.

## Bibliografia

* "Et Alger ne brule Pas" Editorial Casbah Alger 2003. Commandant Azzedine
# Chris Delaporte

Chris Delaporte és un director francès de pel·lícula d'animació 3D.

## Biografia

Chris Delaporte va estudiar a la Universitat d'Arts Plàstiques de París, i va fer diverses exposicions de les seves obres. El 1992, es va unir a Éric Chahi en el disseny del videojoc Heart of Darkness. Creen les textures dels gràfics en comptes d'utilitzar les de l'estudo. El 1995, Chris Delaporte va llançar el projecte Kaena, la prophétie amb Patrick Daher. Aquest és el primer llargmetratge imatge animada franco-canadenc fet completament en 3D. La pel·lícula es va estrenar el juny de 2003.
Des d'aleshores, s'ha dedicat a dirigir nombroses pel·lícules publicitàries i està preparant un altre llargmetratge.

## Filmografia
### Llargmetratges

* 2003 : Kaena, la prophétie

### Curtmetratges

* Robo, Quad Production
* Puppet Dream

### Clips

* Lost, per Emji

## Notes i referències

* ↑ Chris Delaporte a sensacine.com
* 1 2 Chris Delaporte a AlloCiné (francès).
* ↑ «Heart of Darkness». Next Generation, 6, juin 1995..
* ↑ «Interview de Chris Delaporte aux Utopiales». Le blog de Gabriel Féraud..

## Enllaços externs

* pàgina Vimeo que reuneix algunes de les seves creacions.
# Chromis meridiana

Chromis meridiana és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Xile.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Claudio Torelli

Claudio Torelli (Parma, 23 de gener de 1954) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1978 i 1986. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1981.

## Palmarès

* 1974
** Vencedor d'una etapa del Baby Giro
* 1977
** 1r al Trofeu Papà Cervi
* 1981
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa del Giro del Trentino
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Pulla
* 1983
** 1r al Trofeu Laigueglia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1978. Abandona (15a etapa)
* 1979. 49è de la classificació general
* 1980. Abandona (7a etapa)
* 1981. 34è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1982. 31è de la classificació general
* 1983. 83è de la classificació general
* 1984. 46è de la classificació general
* 1985. 101è de la classificació general

## Referències

* ↑ «TORELLI Claudio». [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Claudio TORELLI» (en italià). [Consulta: 27 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Claudio Torelli a sitiodeciclismo.net
# Claudiu Nicu Răducanu

Claudiu Nicu Răducanu (Craiova, 3 de desembre de 1976) és un antic futbolista romanès, que ocupava la posició de davanter. Ha estat internacional amb la selecció romanesa en dues ocasions.
Raducanu va destacar sobretot a la seua etapa a l'Steaua Bucarest, on va arribar a ser el màxim golejador del campionat romanès el 2003. Posteriorment va militar a equips de les lligues espanyola, alemanya o italiana, sense massa reeixida. També ha jugat a Xipre, a l'Azerbaidjan i a la Xina, entre d'altres.
A inicis de la temporada 2009-10 va jugar amb la UE Poble Sec, marcant sis gols en set partits, fita que li va permetre fitxar per un club de superior categoria, el CF Gavà.

## Referències

* ↑ MONCAYO, Carmelo. «Raducanu fitxa pel Gavà» (en castellà). Mundo Deportivo, 15-01-2010. [Consulta: 30 gener 2010].
# Clàssica de Sant Sebastià 2002

La Clàssica de Sant Sebastià 2002, 22a edició de la Clàssica de Sant Sebastià, és una cursa ciclista que es va disputar el 10 d'agost de 2002. El vencedor final fou el francès Laurent Jalabert, de l'equip Team CSC-Tiscali, seguit pel basc Igor Astarloa i l'italià Gabriele Missaglia.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Laurent Jalabert (FRA) | Team CSC-Tiscali | 5h 47' 30" |
| 2 | Igor Astarloa (ESP) | Saeco-Longoni Sport | m. t. |
| 3 | Gabriele Missaglia (ITA) | Lampre-Daikin | m. t. |
| 4 | Andrei Kivilev (KAZ) | Cofidis | m. t. |
| 5 | Dario Frigo (ITA) | Tacconi Sport-Emmegi | m. t. |
| 6 | Danilo Di Luca (ITA) | Saeco-Longoni Sport | + 35" |
| 7 | Paolo Bettini (ITA) | Mapei-Quick Step | m. t. |
| 8 | Nico Mattan (BEL) | Cofidis | m. t. |
| 9 | Laurent Dufaux (SUI) | Alessio | m. t. |
| 10 | Guennadi Mikhailov (RUS) | Lotto-Adecco | + 41" |

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
* Resultats a cyclingbase.com Arxivat 2011-10-26 a Wayback Machine.
# Clavicèmbal de Christian Zell

Clavicèmbal construït per Christian Zell (1683-1763), és un instrument musical fet per Christian Zell (1683-1763), un constructor de clavicèmbals alemany instal·lat a Hamburg, on es va fer càrrec del taller del lutier Carl Conrad Fleischer. Els seus clavicèmbals es caracteritzen per la riquesa de la decoració, amb detalls xinesos amb la tècnica de lacat amb un to molt propi. Només s'han conservat tres clavicèmbals d'aquest constructor, un dels quals és aquest, ingressat al Museu de la Música l'any 1947.

## Característiques i història

És un clavicèmbal d'un teclat i tres palanques, de cinquanta-un ordres triples de cordes paral·leles, activades per saltadors. Té dos registres de 8" i un de 4" amb efecte llaüt.
És un clavicèmbal de cua de corba doble amb l'exterior pintat, amb la construcció externa sobre el costat i la construcció interna amb barratge flamenc. La caixa és de pi roig i la caixa del teclat és xapada de fusta natural, possiblement de fruiter, envernissada. Té uns filets que decoren el frontal que estan fets de banús i la caixa i les set potser tornejades (pertanyents a una estructura independent) són pintades a base de motius xinesos amb la tècnica del lacat.
L'interior de la tapa està ricament decorada a base de pintures amb motius d'influència japonesa. Les diferents peces que el constitueixen eren i són peces molt ben valorades ja que dota al so d'una gran qualitat.
S'han realitzat diverses restauracions una al 1980 per Joan Martí va permetre recuperar l'excepcional sonoritat que l'instrument emetia al seus orígens i el 2017, Paul Poletti va restaurar el teclat substituint les làmines originals de les tecles per làmines de proteïna de llet, donant un resultat excel·lent i fent que els intèrprets actuals també puguin sentir un tacte molt semblant al de l'instrument del segle xviii.
Al següent enllaç s'hi pot trobar una virtualització d'aquest orgue fet per en Pere Casulleras.

## Referències

* ↑ «Harpsichord Christian Zell 1737 Music Museum Barce». [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «Clavicèmbal de Christian Zell». Museu de la Música. [Consulta: 4 abril 2020].
# Coma Plana

La Coma Plana és una coma del terme municipal de la Torre de Cabdella, del Pallars Jussà, dins del seu terme primigeni.
Està situada en els vessants nord-occidentals del Montsent de Pallars, al sud-est del pantà de Sallente i de l'Estany Gento. S'hi origina el barranc de Valldomars, afluent del Flamisell. Al seu nord-est hi ha les Passades de Monsent.
# Coma Llobera (Llastarri)

Coma Llobera és una coma del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà d'Espluga de Serra.
Està situada sota l'extrem occidental de la Serra de Sant Gervàs, la Montanyeta de Llastarri, al capdamunt del barranc de les Basses.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coma Palomera

La Coma Palomera és una coma del terme municipal de la Torre de Cabdella, del Pallars Jussà, dins del seu terme primigeni.
Està situada a l'extrem de llevant del terme, quasi limítrof amb Sarroca de Bellera (antic terme de Benés). És just al sud del Pic de Filià, al capdamunt de la vall del barranc de Coma Palomera, un dels que forma el riu de Filià.