OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Javier Parra Molina

Francisco Javier Parra Molina (Ruidera, Castella - la Manxa, 1977) és un polític i artista valencià, Secretari General del Partit Comunista del País Valencià des del XIX congrés del PCPV d'octubre de 2013. i membre del Comité Central del Partit Comunista d'Espanya.

## Trajectòria política

Net de militants comunistes que participaren en el Quinto Regimiento, i fill d'alcalde comunista a Ruidera, Parra comença a militar en el PCPV en 2002, i entre 2011 i 2019 va ser regidor d'Esquerra Unida del País Valencià a Paterna.
En octubre de 2013, va ser elegit Secretari General del PCPV, substituint la Comissió Gestora que hi havia des de 2012. Al congrés, va imposar-se amb 80 vots (51,6%) a l'altre candidat, Antonio Montalbán (72 vots, 46,4%). Hi va haver 3 abstencions. Parra va ser reelegit secretari general de l'PCPV en 2018 amb el 96% de suport.
La línia política de Parra és de reforçar el pes del Partit Comunista al si d'Esquerra Unida. És el fundador del portal d'internet LaRepública.es i ha estat qualificat de comunista ortodox per la premsa.

## Referències

* 1 2 3 4 La dirección de EU sufre un batacazo al perder el congreso del PCPV notícia a Levante-EMV del 29 d'octubre de 2013 (castellà)
* ↑ «Entrevista a Javier Parra, Secretario General del PCPV-PCE». Alternativa.es, 30-01-2015.
* ↑ "Soy comunista, no troglodita" Arxivat 2018-10-24 a Wayback Machine., entrevista a Javier Parra a Levante-EMV del 30 d'octubre de 2013
* ↑ Javier Parra elegido nuevo Secretario General del PCPV-PCE Arxivat 2014-05-29 a Wayback Machine. notícia a La República del 28 d'octubre de 2013 (castellà)
* ↑ Alerta! Risc d'incendi article de Víctor Maceda a El Temps del 8 d'abril de 2014
# Vol xàrter 3W d'Edinburgh Air

El 3W d'Edinburgh Air, "Saltire 3 Whisky", va ser un vol xàrter entre Glasgow i Aberdeen operat amb un Cessna 404 Titan G-ILGW per Airtours International Airways que transportava dos pilots i set tripulants de cabina que havien d'operar un Boeing 757, també com a vol xàrter, a Palma.
Poc després de l'enlairament, el motor esquerre va deixar de funcionar i el pilot va decidir d'apagar el dret per estabilitzar l'avió i intentar aterrar al mateix aeroport de Glasgow. Amb els motors apagats, però, l'avió no va tenir prou potència per sustentar-se en l'aire en un últim gir final d'aproximació i es va acabar estavellant a una milla nàutica de l'aeroport. Només van sobreviure el capità d'AirTours i dos auxiliars de vol.
Una investigació posterior, que a més va descobrir que l'aeronau volava amb sobrecàrrega, va servir per suggerir més inspeccions dels motors, seients més resistents i la consideració d'equipar aquestes aeronaus més petites amb màquines enregistradores de veu. També com a conseqüència del sinistre la Direcció d'Aviació Civil britànica va publicar una directriu d'aeronavegabilitat el juny del 2000, que establia inspeccions obligades i regulars dels adaptadors d'arrencada i dels engranatges dels motors de la sèrie Continental GTSIO-520, model de motor amb el qual estava equipada l'aeronau.

## Referències

* ↑ «Eight die in plane crash» (en anglès). BBC News. [Consulta: 2 gener 2015].
* ↑ «Horror of plane crash scene» (en anglès). Herald Scotland. [Consulta: 6 febrer 2015].
* ↑ «Cessna 404's Left Engine Fails on Takeoff, Captain Feathers Propeller on Right Engine» (en anglès). Accident Prevention, 01-09-2002. [Consulta: 6 febrer 2015].
* 1 2 «Air Accidents Investigation: 2/2001 G-ILGW» (en anglès). [Consulta: 6 febrer 2015].
* ↑ «ASN Aircraft accident 03-SEP-1999 Cessna 404 Titan Ambassador II G-ILGW» (en anglès). Aviation Safety Network. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Wílliam Luis Ramallo

William Ramallo (4 de juliol de 1963) és un exfutbolista bolivià.

## Selecció de Bolívia

Va formar part de l'equip bolivià a la Copa del Món de 1994.

## Referències

* ↑ Appearances for Bolivia National Team - RSSSF
* ↑ Wílliam Luis Ramallo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Wílliam Luis Ramallo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Wílliam Luis Ramallo a worldfootball.net
# Torre de Mala Veïna

La Torre de Mala Veïna és una obra del municipi de Garriguella (Alt Empordà) declarada bé cultural d'interès nacional. El búnquer de Mala Veïna està situat al seu costat.

## Descripció

Situada al sud-oest del nucli urbà de la població de Garriguella, al cim del puig de la Mala Veïna, al quilòmetre 49 de l'antiga carretera C-252 o actual N-260.
Es tracta de les restes conservades de la torre situada al cim del puig. Originàriament era una construcció de planta circular, distribuïda en planta baixa i pis. Actualment es conserva un alçat d'uns 4 metres d'una part del sector oest i nord de la torre. El parament exterior està bastit amb pedres mitjanes desbastades, disposades formant filades irregulars i lligades amb abundant morter de calç. S'intueix una petita obertura a la part inferior del parament, gairebé soterrada. L'interior del mur és bastit amb reompliment de pedra i morter. De la part interior de la torre es conserva pràcticament un terç de la volta que cobria la planta baixa. Es troba bastida amb lloses de pissarra disposades a sardinell i lligades amb morter de calç. S'observen grans trams del parament exterior de la torre espoliats.

## Història

És datada, incertament, entre els segles XIII-XIV, però el que sí que es pot afirmar és que és, clarament, d'època medieval. Popularment es creu que al mateix puig de Mala Veïna hi havia una construcció anterior, com ho indica el seu nom que, segons l'historiador Carreras Candi, és celta i significa "fita pròxima". Així doncs, el nom de "mala" no sols pot significar dolenta, sinó pedra, o fita, o senyals.

## Búnquer de Mala Veïna

La casamata o búnquer de Mala Veïna està situat al sud-oest del nucli urbà de la població de Garriguella, al cim del puig de la Mala Veïna, al costat de les restes de la torre del mateix nom. Al quilòmetre 49 de la carretera C-252. És una casamata de planta circular, amb cinc grans obertures apaïsades a manera d'espitlleres per efectuar el tir. Està bastida amb blocs de formigó i, exteriorment, presenta tota la coberta camuflada amb pedra de la zona. És força probable que gran part de la pedra procedeixi de la torre de la Mala Veïna, situada al costat. L'accés està situat al talús sud del cim del turó. L'obertura és rectangular i hi ha unes escales que baixen per accedir-hi. A l'interior, un passadís de tres trams desemboca a la sala de tir, un espai circular molt reduït, apte per dues o tres persones. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Búnquer de Mala Veïna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2014].
* 1 2 3 «Torre de Mala Veïna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Torre de Mala Veïna». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Apofis

Apofis és el nom dels següents personatges:
* Apofis (mitologia) serp de la mitologia egípcia, Vegeu també: Apep
* Apofis I nom grec del faraó Apepi
* Apofis II
# Notropis chiliticus

Notropis chiliticus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Virgínia i Carolina del Nord.

## Referències

* 1 2 «Notropis chiliticus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Courcy

«Courcy» té aquests significats:
Courcy és un nom de lloc i un cognom.

## Geografia

* Courcy, comuna francesa al departament de Calvados, antiga senyoria.
* Courcy, comuna francesa al departament de la Manche
* Courcy, comuna francesa al departament del Marne
* Courcy-aux-Loges, comuna francesa al departament del Loiret

## Biografia

* Joan de Courcy (1160-1219), senyor anglo-normand conqueridor de l'Ulster.
* Joan de Courcy (joglar) (1340-?), senyor i joglar normand
* Frederic de Courcy (1796-1862), home de lletres francès
* Philippe Marie André Roussel de Courcy (1827-1887), general francès
* Michael De Courcy Fraser Holroyd (1935-), escriptor britànic
* Alcide Courcy, polític quebequès

## Altres

* L'hotel de Courcy, és un antic hotel de Rennes actual seu del Consell Regional de Bretanya.
# Sardanapal

Sardanapal (grec antic: Σαρδανάπᾱλος, llatí: Sardănăpālus) fou, en la tradició grecoromana, el darrer rei d'Assíria. Es tracta d'una figura llegendària i moralitzant, que personifica la decadència i la luxúria que el portaren a la destrucció a ell, el seu regne i el llinatge de Ninos.
La llegenda s'origina en l'obra de Ctèsies, un historiador l'obra del qual, intitulada Pèrsiques, s'ha perdut, però és coneguda per compilacions posteriors, com ara Pompeu Trogus, i principalment en l'obra de Diodor de Sicília. La figura de Sardanapal, efectivament, no va existir mai, i és una barreja pejorativa d'almenys tres persones diferents: el rei Assurbanipal (669-631 o 627 aC), pel nom (que seria una alteració de l'original); el seu germà Xamaix-xuma-ukin, rei rebel de Babilònia del 652 aC al 648 aC, la mort entre flames del qual es correspon més al final de la llegenda grega, i l'autèntic darrer monarca Aixurubal·lit II. La figura de Sardanapal no correspon, a més a més, a cap de les biografies esmentades, perquè és un relat on el personatge es lliura al plaer i, per això, perd la corona, en un avís contra la corrupció moral dels governants.

## Llegat

La història de Sardanapal ha inspirat nombrosos artistes, músics i escriptors moderns en les seves creacions:
* Lord Byron. Sardanapalus. A tragedy. Londres: John Murray, Albemarle-Street, 1823.

## Referències

* ↑ Marc Junià Justí. «Epítom de la Història Filípica de Pompeu Trogus» (HTML). «Els seus successors també, seguint el seu exemple, van donar respostes a la seva gent a través dels seus ministres. Els assiris, que foren anomenats després sirians, van mantenir el seu imperi 1300 anys. El darrer rei que regnà sobre ells fou Sardanàpal, un home més efeminat que una dona.»
* ↑ Diodor de Sicília Biblioteca històrica, II 23-27.
# Jaquet

El jaquet o caixó, és un joc d'atzar i estratègia tradicional menorquí que es juga entre dos jugadors sobre un tauler amb vint-i-quatre caselles normalment de forma triangular i allargada, molt semblant a les caselles del backgammon. L'objectiu del joc és fer avançar les fitxes pròpies pel tauler intentant evitar que el contrari pugui fer avançar les seves. El joc comença situant les peces en les primeres caselles i avançant mitjançant el llançament de tres daus.
El seu origen sembla remuntar-se al joc Tric trac i encara es pot jugar a casinos de Menorca.

## Referències

* ↑ «jaquet». Cercaterm. TERMCAT. [Consulta: 29 febrer 2024].
* ↑ «jaquet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Victòria pírrica

Una victòria pírrica és aquella que s'aconsegueix mitjançant grans pèrdues en el bàndol guanyador. Tal expressió és emprada en diversos àmbits, a més a més del bèl·lic. El nom de l'expressió prové de Pirros, descendent d'Aquil·les i marit d'Antígona, que fou rei de l'Epir entre el 307 aC i 302 aC. Aquest aconseguí diverses victòries a Heraclea i Asculum davant l'exèrcit romà tot i que va patir un gran nombre de baixes en ambdós enfrontaments.

## Referències

* ↑ Plutarc; trad. Carles Riba. «Pirros». A: Vides paral·leles. Tom XI (vol. 3, part 2a). Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1930, p. 2-44. ISBN 9788472259454.
# Òrbita circular

Una òrbita circular és l'òrbita a una distància fixa al voltant de qualsevol punt d'un objecte que gira al voltant d'un eix fix.
A continuació es considera una òrbita circular en astrodinàmica o mecànica celeste sota supòsits estàndards. Aquí la força centrípeta és la força de la gravetat, i l'eix esmentat anteriorment és la línia a través del centre de la massa central perpendicular al pla de moviment.
En aquest cas no només la distància, sinó també la velocitat, la velocitat angular, l'energia cinètica i potencial són constants. No hi ha periàpside o apoàpsis. Aquesta òrbita té cap versió radial.

## Vegeu també

* Òrbita el·líptica

## Enllaços externs

* Paràmetres orbitals: cas d'una òrbita circular Arxivat 2013-01-26 a Wayback Machine. (francès)
# Tossal de Comacalda

El Tossal de Comacalda és una muntanya de 665 metres que es troba al municipi de la Ribera d'Ondara, a la comarca catalana de la Segarra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Apofàntica

L'apofàntica (del grec αποφαντικα, «dir respecte quelcom») és la secció de la lògica referida als judicis. En tal sentit es diu que una proposició atributiva és apofàntica quan en aquesta s'hi afirma o s'hi nega alguna cosa.
Durant el segle xx l'apofàntica va ser particularment estudiada per John Langshaw Austin i observada en la teoria dels actes de la parla. Segons Austin, només les expressions apofàntiques tenen valor de judicis lògics, mentre que la resta d'enunciats són retòrics.

## Referències

* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 11 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
# Nikolai Sukhorukov

Nikolai Sukhorukov (Moscou, 1931) és un nedador rus ja retirat, especialista en estil lliure, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada de 1950.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1954. El mateix any guanyà el campionat nacional en els 400 metres i 4x200 metres lliures.

## Referències

* 1 2 СИЛЬНЕЙШИЕ СОВЕТСКИЕ ПЛОВЦЫ. swimmingmasters.narod.ru
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ Nikolay SUHORUKOV. les-sports.info
# Dasyatis halgani

Dasyatis halgani és una espècie de peix de la família dels dasiàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri. (italià)
* ↑ BioLib (anglès)
# Sardanes a la font de Sant Roc a Olot

Sardanes a la font de Sant Roc a Olot és una pintura a l'oli realitzada per Ramon Casas el 1901 a Barcelona i que actualment pertany al Col·lecció del Cercle del Liceu, on es mostra a la seva coneguda Sala Rotonda.

## Referències

* ↑ Ramon Casas y Carbó. Sardanes a la font de Sant Roc a Olot. 1901-1902 Arxivat 2018-05-27 a Wayback Machine.. Uart
* DOÑATE, Mercè i MENDOZA, Cristina: Ramon Casas. El pintor del modernismo. MNAC. 2001. ISBN 84-8043-077-X

## Bibliografia

* Francesc Fontbona (Coord.): El Cercle del Liceu. Història, Art, Cultura. Barcelona: Edicions Catalanes. 1991

## Enllaços externs

* Sardanes a la font de Sant Roc a Olot. Finestre sull'Arte (italià)
# Jeni-Kale

Jeni-Kale (turc Yenikale; ucraïnes Єні-Кале; rus Ени-Кале; tàtar Yeñi Qale, també pronunciat com Jenikale i Eni-Kale) és una fortalesa construïda pels turcs otomans el 1699–1706 i situada a la part nord-est de Kertx, Rússia, llavors Kanat de Crimea.
El nom Jenikale significa Nova Fortalesa en turc (yeni o jeni - nou, kale - fortalesa). La fortalesa va ser construïda sota la direcció de Goloppo, un italià convertit a l'islam. Diversos enginyers francesos també van participar en la construcció.
Jeni-Kale estava armada amb potents canons i va prendre un lloc estratègic important a la costa de l'estret de Kertx. La zona de la fortalesa ocupava una àrea de 25.000 m² i va tenir dos polvorins, arsenal, dipòsit d'aigua, cases d'estada, hammans (banys públics) i mesquita. La seva finalitat era protegir el port de Kertx i constituir un contrapès a la fortalesa d'Azov ja en mans dels russos des de 1699 (Rússia la va conservar els següents 17 anys)
Durant la guerra russo-turca del 1768–1774, le tropes russes van envair Crimea a l'estiu del 1771. Encara que havien arribat reforços a Jeni-Kale el governador otomà va decidir evacuar la fortalesa i Jeni-Kale i Kertx van caure en mans dels russos sense resistència. El general Nikolay Borzov va entrar a la fortalesa el 21 de juny del 1771. i el comandant otomà Abaza Muhammad Pasha va fugir cap a Sinope; el sultà el va condemnar a mort. Al final de la guerra el tractat de Küçük Kaynarca (1774) va concedir Kertx i Jeni-Kale a Rússia i la fortalesa fou part després de la municipalitat de Kertx-Jeni-kale al govern de Taurida.

## Notes

* ↑ «Крепость Ени-Кале». Керчь - это мой город.

## Enllaços externs

* Fortalesa Jeni-kale, castells a Ucraïna (anglès)
# Vouthon-Haut

Vouthon-Haut és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 73 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vouthon-Haut era de 73 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 39 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 33 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vouthon-Haut el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 47 persones, 34 eren actives i 13 eren inactives. De les 34 persones actives 29 estaven ocupades (17 homes i 12 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 13 persones inactives 3 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una entitat de l'administració pública.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vouthon-Haut a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vouthon-Haut a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Óscar Duarte

Óscar Esaú Duarte Gaitán (3 de juny de 1989) és un futbolista professional de Costa Rica nascut a Nicaragua, que juga com a defensa, actualment pe l'Al-Wehda, i per la Selecció de Costa Rica.
El gener de 2016 va fitxar pel RCD Espanyol per tres temporades i mitja, amb un cost d'un milió i mig d'euros, i una clàusula de rescissió de 15 milions d'euros.

## Referències

* ↑ «Espanyol: Óscar Duarte, primer fichaje de la era Chen». La Vanguardia. [Consulta: 3 febrer 2016].
* ↑ «Óscar Duarte ya es nuevo jugador del Espanyol» (en castellà). diari Sport, 26-01-2016. [Consulta: 3 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Óscar Duarte a National-Football-Teams.com (anglès)
* Fitxa als mundials Arxivat 2014-07-09 a Wayback Machine. - FIFA
* Fitxa a Football Database
Duarte amb Costa Rica - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Costa Rica – Copa d'Or de la CONCACAF de 2011
1 Navas •
2 Gamboa •
3 Acosta •
4 Salvatierra •
5 Borges •
6 Mora •
7 Christian Bolaños •
8 Guzmán •
9 Saborío •
10 Ruiz •
11 Madrigal •
12 Campbell •
14 Oviedo •
15 Díaz •
16 Ureña •
17 Martínez •
18 Grant •
19 Duarte •
20 Marshall •
21 Brenes •
22 Cubero •
23 Moreira •
24 Guevara •
Selecconador: La Volpe
Selecció de futbol de Costa Rica – Copa del Món de futbol de 2014
1 Navas •
2 Acosta •
3 González •
4 Umaña •
5 Borges •
6 Duarte •
7 Bolaños •
8 Myrie •
9 Campbell •
10 Ruiz  •
11 Barrantes •
12 Francis •
13 Granados •
14 Brenes •
15 Díaz •
16 Gamboa •
17 Tejeda •
18 Pemberton •
19 Miller •
20 Calvo •
21 Ureña •
22 Cubero •
23 Cambronero •
Selecconador: Pinto
Selecció de futbol de Costa Rica – Copa del Món de futbol de 2018
1 Navas •
2 Acosta •
3 González •
4 Smith •
5 Borges •
6 Duarte •
7 Bolaños •
8 Oviedo •
9 Colindres •
10 Ruiz  •
11 Venegas •
12 Campbell •
13 Wallace •
14 Azofeifa •
15 Calvo •
16 Gamboa •
17 Tejeda •
18 Pemberton •
19 Waston •
20 Guzmán •
21 Ureña •
22 Matarrita •
23 Moreira •
Selecconador: Ramírez
Selecció de futbol de Costa Rica – Copa del Món de futbol de 2022
1 Navas •
2 Chacón •
3 Vargas •
4 Fuller •
5 Borges •
6 Duarte •
7 Contreras •
8 Oviedo •
9 Bennette •
10 Ruiz  •
11 Venegas •
12 Campbell •
13 Torres •
14 Salas •
15 Calvo •
16 Martínez •
17 Tejeda •
18 Alvarado •
19 Waston •
20 Aguilera •
21 López •
22 Matarrita •
23 Sequeira •
24 Wilson •
25 Hernández •
26 Zamora •
Selecconador: Suárez :
# Tossal de Cornudella

El Tossal de Cornudella és una muntanya de 626 metres que es troba al municipi de la Baronia de Rialb, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya