OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montserrat Galera i Monegal

Montserrat Galera i Monegal (Sevilla, Andalusia, 1936) és una arxivera i bibliotecària espanyola que ha exercit professionalment a Catalunya.

## Biografia i trajectòria professional

El 1956 va obtenir el títol de bibliotecària i el 1983 es va llicenciar en filologia catalana. El 1987 es diplomà en Biblioteconomia i documentació. Des de 1990 pertany al cos d'arxivers de la Generalitat de Catalunya. Exercí a la biblioteca de la Universitat de Barcelona entre 1970 i 1986, a la secció de geografia i com a cap del servei d'informació bibliogràfica de la biblioteca general. Des del 1986 fins a la seva jubilació ha estat cap de la Cartoteca de Catalunya. També ha exercit com a professora de tercer cicle del departament de geografia humana de la Universitat Autònoma de Barcelona i del mestratge d'arxivística. S'ha interessat per la cartografia històrica: Atlas de Barcelona. Siglos XVI-XX (1982), en col·laboració; Bibliografía geográfica de la ciudad de Barcelona (1973-1978), i per la carteconomia, tema sobre el qual ha publicat diversos treballs. Montserrat Galera és sòcia honorària de la Societat Catalana de Geografia i pertany al conseller editorial de la revista Treballs de la Societat Catalana de Geografia. El 2008 va formar part del Consell Científic del Segon Congrés Català de Geografia.

## Publicacions

* "Estudi raonat de les fonts documentals de l'Atles català de 1375. Des del seu inici fins a l'actualitat" (2015)
* "Biobibliografia raonada de Marc-Aureli Vila i Comaposada" (2002)
* "Albert Barella i Miró. In memoriam" (2001)
* "La cartografia de les ciutats catalanes: 1563-1800" (1992)
* "L'evolució de la cartografia de Catalunya durant els segles XVII i XVIII" (1991)
* "L'aportació de Lluís Solé Sabarís en el camp de la bibliografia i la cartografia" (1985)
* "Barcelona vista pels viatgers del segle XVIII" (1982)
* "Bibliografia de Pau Vila" (1975)

## Referències

* 1 2 3 Carreras i Verdaguer, Carles; Aguado i Lozano, Cèsar; Romero i Gil, Jordi «Montserrat Galera i Monegal». L'Enciclopèdia.cat. Grup Enciclopèdia Catalana [Barcelona] [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ «La Cartoteca de Catalunya (CTC-ICC) es va crear anys després de la creació de l'ICC com a unitat integrada dins l'estructura interna de l'Institut i sota la responsabilitat de Montserrat Galera i Monegal». Societat Catalana de Geografia. [Consulta: 30 juliol 2018].
* 1 2 «Montserrat Galera i Monegal». Societat Catalana de Geografia. [Consulta: 30 juliol 2018].
# Hyloscirtus simmonsi

Hyloscirtus simmonsi és una espècie de granota que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Castro, F. & Lynch, J. 2004. Hyloscirtus simmonsi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Bescuits a la cuina turca

Els bescuits en la cuina turca són l'etimek, el peksimet, el gevrek i la galeta, tots bescuits durs sense llevat (i ‘cuits dues vegades') tal com indica el nom genèric.

## Variants

A la cuina turca el bescuit en general s'anomena peksimet. La paraula és de procedència grega - paximadi (παξιμάδι), i significava pa d'ordi a l'Imperi Romà d'Orient. Els turcs fornejaven paximadi dues vegades i així n'abaixaren el nivell d'humitat -li van treure aigua-. L'any 1790, per la necessitat imperant de la marina otomana, es va ordenar a les fleques de simit i çörek fer peksimet pels mariners. Així, el peksimet ha estat, durant segles, un aliment bàsic pels mariners otomans i també pels soldats turcs tant a la Primera Guerra Mundial com a la Guerra d'independència turca.
A les acaballes del segle xx, Eti, una de les majors companyies d'indústria alimentaria a Turquia va introduir la versió turca del bescuit alemany Zwieback amb el nom comercial Etimek, combinant el nom de la marca (Eti) amb el nom de pa (ekmek) en turc. El producte va tenir tanta reeixida que avui en dia etimek és una paraula molt utilitzada tal com aspirin (l'aspirina) o jilet (fulla d'afaitar, de Gillette).
Un altre bescuit turc són les galetes (turc galeta, de galetta en italià i galette en francès), es tracta de bastonets durs de pa, moltes vegades buits per dins, sense llevat. Aquests bastonets són diferents dels susamlı çubuk (bastonets de sèsam) i els tuzlu çubuk (bastonets amb sal grossa), ambdues varietats també molt comunes i arrelades a la cultura culinària de Turquia. També existeixen galetes tipus fulla, dites yaprak.
Finalment hi ha bescuits dolços, similar a les dolses, que s'anomenen gevrek. Hi ha gevrek amb panses, avellanas, anís i altres fruites i nous. El gevrek es prepara gairebé com un pa baguette, es posa al forn amb els seus ingredients de sabor (panses, avellanes, etc.) dins de la seva massa i una vegada cuit talla a llesques. Després d'enllescats, els gevrek s'enfornen poler segona vegada. No s'ha de confondre aquest gevrek amb el seu homònim en turc que significa "simit" a İzmir i entorn d'aquesta ciutat.

## Notes

* ↑ Fins al punt que una companyia d'aliments turca ha estat demandada als tribunals per haver usurpat el nom d'Eti en els seus productes, defensant que "etimek" s'ha convertit en un nom ja no pas conegut, sinó comú a l'idioma turc.

## Referències

* ↑ Salih Aynural. İstanbul deǧirmenleri ve fırınları: Zahire ticareti (1740-1840).. Türkiye Ekonomik ve Toplumsal Tarih Vakfı, 2002. ISBN 978-975-333-161-6.
* ↑ http://www.turkiyeekmeksanayiisverenlersendikasi.org.tr/207/ekmegin-tarihcesi.html
* ↑ http://www.nisanyansozluk.com/?k=galeta&lnk=1

## Vegeu també

* Cantuccini

## Enllaços externs

* Imatges de "galeta"
* Imatges de "peksimet"
* Imatges de "etimek"
# The Ascent of F6

The Ascent of F6: A Tragedy in Two Acts, de WH Auden i Christopher Isherwood, va ser la segona i més exitosa obra de la col·laboració Auden-Isherwood, publicada per primera vegada el 1936. Va ser una contribució important al drama poètic anglès a la dècada de 1930. S'ha vist com una paràbola sobre la voluntat, el lideratge i la naturalesa del poder: qüestions de preocupació creixent a Europa a mesura que avançava la dècada.

## Antecedents

L'obra és àmpliament considerada com una al·legoria de la temptació d'Auden de ser un personatge públic; aquesta interpretació la va oferir RG Collingwood a The Principles of Art (1938).
L'obra es va publicar en tres versions lleugerament diferents: la primera edició anglesa el 1936, l'edició nord-americana el 1937 i una segona edició anglesa el 1937.
L'obra està dedicada al germà geòleg Auden, John Bicknell Auden, que havia participat en una expedició a prop de la muntanya K2 de l'Himàlaia.
Auden va convidar personalment a Benjamin Britten a escriure la música incidental de l'obra. Britten va compondre la música el febrer de 1937, el mes de la primera producció de l'obra, incloent-hi un muntatge coral de Stop all the clocks (titulat <i>Funeral Blues</i>).

## Referències

* ↑ M. Drabble, J. Stringer, and D. Hahn, The Concise Oxford Companion to English Literature, 3rd edition, 2007.(extract)
* ↑ Stearn, Roger T.. «Auden, John Bicknell (1903–1991)». A: Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press, 2004. DOI 10.1093/ref:odnb/53476.
* ↑ Mitchell, Letters from a Life, Vol. 1: p. 487

## Bibliografia

* Auden, WH, i Christopher Isherwood. Jocs i altres escrits dramàtics de WH Auden, 1928-1939, ed. d'Edward Mendelson (1988).
* Fuster, Humphrey. Benjamin Britten: una biografia. Londres: Faber i Faber (1992). ISBN 0571143245 ISBN 0571143245.
* Mitchell, Donald (ed). Letters From a Life: The Select Letters de Benjamin Britten, volum I, 1923–1939. Londres: Faber i Faber (1991). ISBN 057115221X ISBN 057115221X.
* Wallace, Helen. Boosey & Hawkes: La història editorial. Londres: Boosey & Hawkes (2007). ISBN 9780851625140 ISBN 9780851625140.
# Dubrova (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Dubrova».
Dubrova - Дуброва (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte (raion) de Stroítel.

## Referències

* ↑ «История села Бутово | Бутовское сельское поселение». www.admbutovo.ru. Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
* ↑ «Историческая справка, Бутово — Энциклопедия Яковлевского района» (en rus). Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
# Gràcies a Déu

Gràcies a Déu (francès: Grâce à Dieu) és una pel·lícula dramàtica francobelga del 2019 dirigida per François Ozon. La pel·lícula és protagonitzada per Melvil Poupaud, Denis Ménochet i Swann Arlaud com a tres víctimes d'abús d'un sacerdot catòlic que estan a punt de posar al descobert els abusos sexuals amagats per l'Església catòlica. S'ha doblat al valencià per a À Punt; també s'ha subtitulat al català central.
Es va estrenar al 69è Festival Internacional de Cinema de Berlín i va guanyar el Gran Premi del Jurat. La pel·lícula es va estrenar a França el 20 de febrer de 2019 i a Bèlgica una setmana després, i va rebre elogis de la crítica.

## Referències

* ↑ «Alexandre». [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «Gràcies a Déu». À Punt, 01-03-2022. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ «Gràcies a Déu». Goita què fan, ara!. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ Meza, Ed (16 February 2019). «Berlin Film Festival 2019: Nadav Lapid's 'Synonyms' Wins Golden Bear». Variety.
* ↑ Richford, Rhonda «French Court Rejects Bid to Block Release of Catholic Abuse Film 'By the Grace of God'». The Hollywood Reporter, 18-02-2019 [Consulta: 22 agost 2021].
# Kazuya Nakai

Kazuya Nakai (japonès: 中井和哉) (Hyōgo, 25 de novembre de 1967) és un actor de veu japonesa nascut a Kōbe, Hyōgo. Està representat per Aoni Production. És conegut per posar la veu de Roronoa Zoro a One Piece, la de Mugen a Samurai Champloo.
Va guanyar un premi al millor actor secundari als 5th Seiyu Awards el 2011 pels seus papers a One Piece i Gin Tama.

## Veus a l'anime Televisiu

Veus a l'anime Televisiu.
* Gintama (Hijikata Toshiro)
* Death Note (Kanzo Mogi)
* Immortal Grand Prix (River Maruke)
* InuYasha (Hoshiyomi)
* After War Gundam X (Witz Sou)
* Mobile Suit Gundam Seed (Reverend Malchio)
* Grenadier - The Senshi of Smiles (Yajiro Kojima)
* Samurai Champloo (Mugen)
* Jyu Oh Sei (Zagi)
* Trinity Blood (Tres Iqus)
* Noein (Karasu, Noein)
* Battle Programmer Shirase (Akira Shirase)
* Black Jack (Gori)
* Hellsing (Jan Valentine)
* Pokémon (Morio, Shintaro)
* Bobobo-bo Bo-bobo (Keseran Paseran)
* xxxHolic (Shizuka Doumeki)
* Detective Conan (Shun Kotegawa)
* Ragnarok The Animation (Iruga)
* One Piece (Roronoa Zoro)
* Scrapped Princess (Galil, Socom)
* Hataraki Man (Fumiya Sugawara)
* Digimon Savers (Gaomon)
* Nodame Cantabile (Kouzou Etoh)

## Referències

* 1 2 3 4 Doi, Hitoshi. «Search results for "Nakai Kazuya" in ALL database». Hitoshi Doi's Seiyuu Database.
* ↑ «5th Annual Seiyū Award Winners Announced». Anime News Network, March 5, 2011. [Consulta: August 19, 2015].
* ↑ Fitxa de Kazuya Nakai a Aoni Production (japonès)

## Enllaços externs

* Kazuya Nakai a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès) (anglès)
# Montserrat Foz Val

Montserrat Foz Val (Barcelona, 1950 - Barcelona, 2008) fou una jugadora de tennis de taula catalana.
Es formà amb la seva germana bessona Mercè al Grup Barna, amb el qual. posteriorment, aconseguí el campionat estatal per equips (1969). També guanyà tres Campionat d'Espanya de dobles de forma consecutiva (1968, 1969, 1970), fent parella amb la seva germana, i un de dobles mixtos (1968, amb Josep Maria Palés). A nivell provincial, fou tres vegades campiona de Barcelona per equips amb el Grup Barna i una de dobles (1969). Entre d'altres reconeixement, rebé el premi Sant Martí de plata juntament amb la seva germana, en la modalitat individual als 8ns Premis Sant Martí 1970.

## Referències

* ↑ «Montserrat Foz Val». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sant Martí - Distincions i reconeixements». Ajuntament de Barcelona, 16-03-2018. [Consulta: 1r febrer 2023].
# Iatinum

Iatinum era una antiga ciutat capital del poble gal dels meldes que vivien a la Gàl·lia Lugdunense. Correspon a l'actual Meaux o potser a alguna altra ciutat no gaire llunyana. En parla Claudi Ptolemeu, que l'anomena en grec Ἰάτινον.
La Taula de Peutinger la menciona amb el nom de Fixtuinum.

## Referències

* ↑ Smith, Willam (ed.). «Iatinum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 febrer 2021].
# Bausell and Ellis

Bausell and Ellis és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 112 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bausell and Ellis tenia 112 habitants, 32 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 393,1 habitants per km².
Dels 32 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 21,9% dones solteres, i en un 12,5% no eren unitats familiars. En el 12,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 17% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 11,6% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.542 $ i la renda mediana per família de 24.271 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.917 $ mentre que les dones 11.250 $. La renda per capita de la població era de 7.140 $. Aproximadament el 20,7% de les famílies i el 26,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bausell and Ellis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bausell and Ellis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Dubrova

«Dubrova» té aquests significats:
* Dubrova (Leningrad), localitat de l'óblast de Leningrad, a Rússia
* Dubrova (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia

## Vegeu també

* Dubrovka
# Kawai (Nara)

Kawai (河合町, Kawai-chō) és una vila i municipi pertanyent al districte de Kita-Katsuragi de la prefectura de Nara, a la regió de Kansai, Japó. Kawai és el municipi menys populós del districte de Kita-Katsuragi.

## Geografia

La vila de Kawai es troba localitzada a la part nord-oest de la prefectura de Nara i al bell mig del districte de Kita-Katsuragi. A Kawai s'hi troba la Nishi-Yamato New Town, una ciutat dormitori pròpia de l'època de la bambolla econòmica japonesa. El terme municipal de Kawai limita amb els d'Ikaruga i Ando al nord; amb Ōji i Kanmaki a l'oest; amb Kawanishi i Miyake a l'est i amb Kōryō al sud.

### Barris

Els chōchō o barris de la vila són els següents:
* Ikebe (池部)
* Izumidai (泉台)
* Irodorinomori (彩りの杜)
* Ōwada (大輪田)
* Kawai (川合)
* Kusurii (薬井)
* Kumigaoka (久美ケ丘)
* Samita (佐味田)
* Jōnai (城内)
* Seiwadai (星和台)
* Takatsukadai (高塚台)
* Chōraku (長楽)
* Naka-Yamadai (中山台)
* Nagura (穴闇)
* Nishi-Nagura (西穴闇)
* Nishi-Yamadai (西山台)
* Hirosedai (広瀬台)
* Yamanobō (山坊)

## Història

En temps antics, des d'aproximadament el període Nara fins a la fi del període Tokugawa, la zona on actualment es troba la vila de Kawai va pertànyer al ja desaparegut districte de Hirose de l'antiga província de Yamato. Amb la restauració Meiji i sota la nova llei de municipis, l'1 d'abril de 1889 es creà el poble de Kawai, aleshores al districte de Hirose. El 12 de febrer de 1892 Kawai perd part del seu terme municipal en favor del poble de Hashio (actualment Kōryō. L'1 d'abril de 1897 en dissoldre's el districte de Hirose, Kawai passa a formar part fins a l'actualitat del districte de Kita-Katsuragi. A la dècada de 1960, a l'empara del desarrollisme de post-guerra, es crea la Nishi-Yamato New Town. L'1 de juliol de 1971, Kawai oficialitza el seu escut i l'1 de desembre del mateix any assoleix la categoria de vila, que manté en l'actualitat.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| 4.648 | 5.075 | 5.470 | 6.644 | 6.546 | 7.693 | 15.793 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 19.408 | 20.126 | 18.499 | 17.001 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Ferrocarril Kinki Nippon (Kintetsu)
** Ōwada - Samitagawa - Ikebe

### Carretera

* Autopista Nishi-Meihan
* Xarxa de carreteres prefecturals de Nara.

## Agermanaments

* Majuro, Illes Marshall. (6 de febrer de 1985)
* Hida, prefectura de Gifu, Japó. (27 de desembre de 2002)

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=29427
* ↑ https://www.post.japanpost.jp/cgi-zip/zipcode.php?pref=29&city=1294270&cmp=1
* ↑ Statistics Bureau of Japan
* ↑ «姉妹（友好）提携情報». 自治体国際化協会. Arxivat de l'original el 2017-03-12. [Consulta: 27 octubre 2016].
# Gràcia Dorel-Ferré

Gràcia Dorel-Ferré (Esparreguera, 1943), és Doctora en Història i ha estat professora i investigadora a les universitats franceses de Reims, Paris 1 i Savoie Mont Blanc. És presidenta de l'APIC (Association pour le patrimoine industriel de Champagne-Ardennes).
Està especialitzada en el patrimoni industrial, en concret, en la recerca sobre el patrimoni industrial a França i Europa. Ha participat entre altres esdeveniments, a les XVIII Jornadas Internacionales INCUNA 2016, també ha participat al Congrés Internacional de pobles obrers i ciutats fàbrica.

## Referències

* ↑ «Patrimoine Industriel de Champagne-Ardenne Grand-Est – Association pour le Patrimoine Industriel de Champagne-Ardenne» (en francès). [Consulta: 30 agost 2020].
* ↑ MónTerrassa. «El mNACTEC incorpora el fons bibliogràfic Gràcia Dorel-Ferré», 11-06-2019. [Consulta: 30 agost 2020].
* ↑ «Entrevista a Gracia Dorel Ferré | XVIII Jornadas Internacionales INCUNA 2016». [Consulta: 30 agost 2020].
# Khilok

Khilok (en rus Хилок) és una ciutat del krai de Zabaikàlie, a Rússia. Es troba a la vora del riu Khilok, a 261 km de la frontera amb la Xina, a 260 km de Txità.

## Història

Des de mitjan segle xvii les primeres expedicions cosaques exploraren la regió, tot i que mai no van establir-s'hi de forma permanent. La regió tenia una població important de buriats i d'evenkis. Pere I el Gran va acordar una gran autonomia amb els prínceps locals, i fou així com la regió no va ser directament colonitzada pels russos fins a finals del segle xix, quan van construir el Transsiberià. Khilok, des del 1895, fou una estació d'aquesta línia connectada amb Moscou al kilòmetre 5.934. Finalment va obtenir l'estatus de ciutat el 1954.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1939 | 1959 | 1979 | 1989 | 2002 | 2008 | 2009 | 2010 |
| 14.800 | 15.600 | 14.200 | 13.900 | 11.152 | 10.449 | 10.292 | 10.162 |
# Musaranya elefant d'espatlla groga

La musaranya elefant d'espatlla groga (Rhynchocyon chrysopygus) és l'espècie més grossa de totes les musaranyes elefant. És de la mida d'un petit conill i només viu al Parc Nacional d'Arabuko Sokoke, al nord de Mombasa a Kenya. El seu nom es deu al cridaner pèl groc del seu darrere, que contrasta marcadament amb la resta del seu pelatge, que és negre.

## Referències

* ↑ Termcat
# Baronia d'Enveig

La Baronia d'Enveig era una baronia del Comtat de Cerdanya, relacionada amb el poble d'Enveig, creada durant la primera meitat del segle xviii. El primer que ostentà aquesta baronia fou Francesc de Pastors (es desconeix el llinatge de la seva mare, de nom Francesca), qui comprà la baronia el dia 1 de febrer del 1622 a Jacint i Casilda de Peguera, i va rebre un privilegi de noblesa el 28 de desembre del 1646 de mans de Felip IV de Castella.
Els barons d'Enveig foren, per ordre cronològic:
* Francesc de Pastors (? - 1653), baró d'Enveig
* Francesc de Pastors i de Copons (1648 - 1725), net de l'anterior, signà com a varvassor d'Enveig
* Francesc de Pastors i de Barutell (1696 - 1751), fill de l'anterior, baró d'Enveig
* Pere de Pastors i de Gible (1714 - 1802), fill de l'anterior, darrer baró d'Enveig.
Els seus descendents directes, que continuaren a Enveig, ja no utilitzen el títol de Baró d'Enveig, si bé alguns dels seus successors, pertanyents a la casa de Cal Cavaller d'Enveig, encara reivindicà el títol, en aquest cas com a Varvassoria d'Enveig.

## Bibliografia

* Lazerme, Philippe. Noblesa catalana: Cavallers y burgesos honrats de Rosselló y Cerdanya. Tom II. La Roche-sur-Yon: Imprimerie centrale de l'ouest, 1976.
# Titan A.E.

Titan A.E. és una pel·lícula estatunidenca d'animació del 2000, codirigida per Don Bluth i Gary Goldman, i produïda per Fox Animation Studios i 20th Century Fox. Ha estat doblada al català. Encara que innovadora i beneficiant-se d'una realització cuidada (es va tractar d'una barreja d'imatges de síntesi i d'animació tradicional en 2D), el film va ser un fracàs econòmic, i va suposar la clausura dels Fox Animation Studios.

## Argument

En l'any 3028, la humanitat fa un descobriment capital en el domini de la formació de la terra: aquest projecte, batejat "Titan", obre noves possibilitats extraordinàries. Però una raça de criatures extraterrestres compostes d'energia pura, els Drej, hi veuen al contrari una amenaça per a la seva supremacia i en resposta ataquen i destrueixen la Terra, deixant només un grapat d'humans condemnats a errar pel Cosmos.
Cala Tucker, un noi fill de l'iniciador del projecte Titan i separat del seu pare en l'èxode, ha crescut a Tau-14, una colònia de ferrallers miserables. Quinze anys més tard, ha esdevingut un jove adult amargat, ufà i en rebel·lió permanent contra l'autoritat. Durant una baralla amb dues violentes locals, Cala és ajudat per Joseph Korso, un antic militar que va treballar temps enrere al costat del seu pare. Aquest últim va fugir a bord de la nau Titan en l'atac de la Terra, la missió de Korso consisteix a trobar la seva traça perquè aquest enginy espacial constitueix potser l'última esperança d'una humanitat en decadència...
Després d'un moment d'indecisió, Cala accepta finalment d'ajuntar-se a ell, i s'uneix al seu grup heteròclit, format per Preed, l'akrenià hipòcrita i xerraire, Stith, la mantrina experta en armament, impetuosa però lleial, Gune, l'astrogator maldestra i capritxosa, i finalment Akima, una fantàstica i intrèpida pilot...
Però la recerca del Titan no serà tranquil·la, sense comptar que els Drej són al seu darrere.

## Repartiment
### Veus angleses

* Matt Damon: Cala Tucker
* Drew Barrymore: Akima
* Bill Pullman: Korso
* Nathan Lane: Preed
* John Leguizamo: Gune
* Janeane Garofalo: Stith
* Tone Loc: Tek
* Jim Breuer: El cuiner

## Rebuda
### Premis

* 2000: Premis Annie: 3 nominacions
* 2001: Premis Satellite: Nominada a Millor pel·lícula animada

### Crítica

"Esplèndida pel·lícula (...) la novetat consisteix en el fet que el film combina animació tridimensional generada per ordinador amb els clàssics dibuixos pintats a mà (...) ciència-ficció curulla d'esperit aventurer"

## Banda Original

* Over My Head - Lit
* The End Is Over - Powerman 5000
* Cosmic Castaway - Electrasy
* Everything Under The Stars - Fun Lovin' Criminals
* It's My Turn To Fly - The Urge
* Like Lovers (Holding On) - Texas
* No Quite Paradise - Bliss
* Everybody's Going To The Moon - Jamiroquai
* Karma Slave - Slashdown
* Renegade Survivor - Wailing Souls
* Down To Earth - Luscious Jackson

## Referències

* ↑ «Titan A. E.». ÉsAdir.cat. [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ «Titan A.E.» (en anglès). [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ Palomo, Miguel Angel «Titan A.E.». El País.
# José Van Tuyne

José Van Tuyne (13 de desembre de 1954) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1982.

## Referències

* ↑ RSSSF Copa América 1979