OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Relacions entre Suïssa i Liechtenstein

Les relacions diplomàtiques entre Suïssa i Liechtenstein són properes a causa de la funció de Suïssa com a protectora dels interessos del seu estat veí, més petit, Liechtenstein.

## Cooperació

A la petició del govern de Liechtenstein el 1919, Suïssa protegeix els interessos dels ciutadans de Liechtenstein a l'estranger. Els dos estats formen una àrea econòmica i monetària comunaː Liechtenstein utilitza el franc suís (des de 1920) amb una unió duanera (des del 1924) amb fronteres obertes amb Suïssa (encara que tots dos també formen part de l'Acord de Schengen): un visat d'entrada a Suïssa és vàlid a Liechtenstein. Els dos països també tenen un sistema de patents comú. Suïssa té la facultat de participar en tractats internacionals en nom de Liechtenstein si Liechtenstein no hi és representada directament a les negociacions del tractat; aquest poder ha estat més sovint exercit en el cas de tractats que impliquen obligacions o procediments duaners.
La protecció consular suïssa és estesa als ciutadans de Liechtenstein i Suïssa representa Liechtenstein a l'estranger llevat que ho decideixen altrament. Abans que Liechtenstein esdevingués un estat membre de l'Associació Europea de Lliure Comerç, Suïssa va representar els seus interessos en aquesta organització.
El dos estats també comparteix una llengua comuna (l'alemany) i tots dos són fora de la Unió Europea. Liechtenstein hi té confiada a Suïssa la seva defensa militar car no té cap exèrcit propi. Com el seu veí, manté una política de neutralitat. Els ambaixadors de tercers països són normalment acreditats a ambdós estats (l'únic ambaixador resident a Liechtenstein és el de l'Ordre Militar Sobirana de Malta).

## Referències

* 1 2 3 Principality of Liechtenstein, Swiss Federal Department of Foreign Affairs
* ↑ «Switzerland and Liechtenstein: December 2000». World Trade Organization, 06-12-2000. [Consulta: 16 setembre 2012].
# Resolució 1246 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1246 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat l'11 de juny de 1999. Després de recordar les resolucions anteriors sobre Timor Oriental (Timor Leste), en particular la resolució 1236 (1999) el Consell va establir la Missió de les Nacions Unides a Timor Oriental (UNAMET) per organitzar i dirigir el Referèndum d'Autonomia Especial de Timor Oriental sobre el futur estatut de Timor Oriental, programat per a l'agost de 1999.
El Consell de Seguretat va recordar els acords entre Indonèsia i Portugal sobre un referèndum a Timor Oriental. Va assenyalar amb preocupació la situació "tensa i volàtil" descrita pel secretari general Kofi Annan en el seu informe, i la necessitat de reconciliació entre faccions competidores en el territori.
El Consell autoritza l'establiment de la UNAMET fins al 31 d'agost de 1999 per organitzar i dur a terme un referèndum sobre si la població timoresa oriental acceptava una proposta d'autonomia a l'interior d'Indonèsia o rebutjava l'opció que portaria a la independència del territori. La UNAMET es compondria de 280 policies per assessorar a la Policia Nacional d'Indonèsia i 50 oficials d'enllaç militar per mantenir el contacte amb les Forces Armades Nacionals d'Indonèsia. També constaria d'un component polític responsable del control de les llibertats polítiques, un component electoral responsable de la votació i el registre i un component d'informació responsable d'explicar els termes del referèndum al poble timorès oriental. A més, els governs d'Indonèsia i Portugal van enviar observadors a la regió.
El Consell va instar Indonèsia a tancar un Acord d'Estatut de Forces amb les Nacions Unides; va instar a totes les parts a cooperar amb la UNAMET; i va destacar la responsabilitat d'Indonèsia de proporcionar seguretat durant tot el procés. També va condemnar tota violència i va demanar mesures cap a la desmilitarització. Es va demanar al Secretari General que informés cada 14 dies sobre l'aplicació de la resolució actual.

## Referències

* ↑ «Security Council establishes Mission in East Timor to conduct 8 August 'popular consultation' on territory's status». United Nations, 11-06-1999.
* ↑ Annan, Kofi. «Report of the Secretary-General on the question of East Timor». United Nations, 22-05-1999.
* ↑ Fischer, Horst; McDonald, Avril; Dugard, John; Gasser, Hans-Peter; Greenwood, Christopher; Fenrick, William; Posse, Hortensia Gutierrez. Yearbook of International Humanitarian Law:, Volume 4; Volume 2001. Cambridge University Press, 2004, p. 238. ISBN 978-90-6704-169-0.
* ↑ United Nations. The United Nations and East Timor: Self-Determination Through Popular Consultation. United Nations Publications, 2004, p. 17–18. ISBN 978-92-1-100942-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 - 2000)
* Crisi del Timor Oriental (1999)
* Ocupació de Timor Oriental per Indonèsia
* Força Internacional per Timor Oriental
* Administració de Transició de les Nacions Unides per a Timor Oriental

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1248 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1248 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada sense votació el 25 de juny de 1999 després d'examinar la sol·licitud de la República de Kiribati per ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea General que Kiribati fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 – 2000)

## Referències

* ↑ «Security Council recommends to General Assembly that Republic of Kiribati be admitted to membership of United Nations». United Nations, 25-06-1999.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Reunió de ratolins

Reunió de ratolins (xinès simplificat: 老鼠开会, pinyin: Lǎoshǔ kāihuì) és un curtmetratge d'animació dirigit per Yang Suying i produït per la Liaoning Dianying Zhipianchang el 1990. Fou emés per Canal Nou, dins del contenidor A la Babalà, el 14 de maig de 1994.

## Referències

* ↑ 空藏动漫资料馆. «传说中的动画片《老鼠开会》数字版全网首发|史料钩沉». [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ 颜慧; 索亚斌. 中国动画电影史 (en xinès). 中国电影出版社, 2005. ISBN 978-7-106-02381-2.
# Revista

* Per a altres significats, vegeu «Revista (gènere teatral)».
Una revista o un magazín (per la seva denominació en anglès, magazine) és una publicació periòdica, generalment finançada per publicitat o pels lectors. Les revistes són publicacions periòdiques en què intervenen diversos autors, amb intervals regulars d'aparició en números o fascicles. Els fascicles d'un any constitueixen un volum. Les revistes també poden ser electròniques o digitals.

## Història

Durant el segle xvii van començar a aparèixer unes revistes en forma d'almanac, que s'editaven per anys i en els quals es lliuraven dades útils sobre el clima, les comunicacions, la població i altres temes informatius, juntament amb prosa literària i poemes de breu extensió. La seva finalitat era amenitzar l'oci dels lectors.
En el transcurs del mateix segle també van néixer els setmanaris, que incloïen descripcions de modes i costums, acompanyades de crítica social i moral. Les primeres revistes reunien una gran varietat de materials per a enfocar interessos particulars.
Una de les pioneres va ser una publicació alemanya: Erbauliche Monaths-Unterredungen (Discussions Mensuals Edificants), que va aparèixer entre els anys 1663 i 1668. Aviat van sorgir-ne altres que es van difondre periòdicament a França, Anglaterra i Itàlia.
Una de les més importants va ser Le Mercure Galant, el 1672, que més tard es va anomenar Le Mercure de France.
Al començament de segle xviii Joseph Addison i Richard Steele van crear The Tatler (1709-1711), que apareixia tres vegades per setmana. L'Enciclopèdia Britànica les defineix com "una col·lecció de textos (assajos, articles, reportatges, poemes), moltes vegades il·lustrada, que apareix a intervals regulars".
Al llarg del segle xx, la publicació de revistes es va consolidar com activitat altament rendible a tot arreu. A causa de la gran expansió de la televisió i els mitjans audiovisuals, sumat a l'augment del cost del paper, moltes revistes van tancar en les dècades dels 60 i els 70. Pot ser que el país on més revistes es publiquen en l'actualitat sigui Japó —on hi ha diversos milers de revistes distintes—, seguit dels Estats Units. És important assenyalar que les revistes si bé van tenir un sorgiment similar al dels diaris, aquestes es van destacar per sorgir a partir de les iniciatives d'una classe intel·lectual i lletrada que pretenien fer èmfasi en certs temes d'interès, especialment els culturals. Avui dia és un dels mitjans escrits més venuts.

### A Catalunya

Des dels antecedents del segle xvii fins a una actualitat marcada per Internet, la societat civil catalana ha trobat en aquests mitjans l'eina per expressar-se.

## Referències

* ↑ «Fonts d'informació». UOC OpencoursWare [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ «Les revistes catalanes». Culturcat (Generalitat de Catalunya). [Consulta: 19 novembre 2012].

## Vegeu també

* Infotainment
* Prisma
* Gaseta
# Resolució 1580 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1580 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 22 de desembre de 2004, després de reafirmar les resolucions 1216 (1998) i 1233 (1999) sobre la situació a Guinea Bissau, el Consell va prorrogar el mandat de la Oficina de les Nacions Unides pel Suport a la Consolidació de la Pau a Guinea Bissau (UNOGBIS) per un nou període d'un any i revisar les seves operacions. Va ser la resolució final del Consell de Seguretat aprovada el 2004.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va començar expressant la seva preocupació pels recents esdeveniments a Guinea Bissau, en particular, un motí el 6 d'octubre de 2004, en el que va resultar mort el Cap d'Estat Major, el general Veríssimo Correia Seabra, i el portaveu de les forces armades, coronel Domingos de Barros i que han augmentat des de les eleccions legislatives, celebrades el març de 2004. Es va indicar que aquest tipus d'incidents posaven en relleu la "fragilitat" del procés de transició en curs al país, i que tals actes soscaven el desenvolupament social i econòmic i la confiança de la comunitat internacional.

### Fets

El mandat d'UNOGBIS, com a missió política especial, es va estendre per un any amb el següent mandat revisat:
* Millorar el diàleg polític, promoure la reconciliació nacional i el respecte per la imperi de la llei i els drets humans;
* Assegurar el retorn a la normalitat, inclosa la celebració de les eleccions presidencials;
* Donar suport als esforços per reformar el sector de la seguretat i enfortir les institucions nacionals.
Es va instar a l'Assemblea Nacional Popular de Guinea Bissaua considerar els principis de la justícia i posar fi a la impunitat mentre es va debatre una amnistia per als que participaren en les intervencions militars des de 1980. El govern fou cridat a considerar un pla per a la reforma del sector de seguretat. Mentrestant, el secretari general Kofi Annan va establir un fons per a Guinea Bissau al que altres nacions hi podrien contribuir. També se li va demanar que el mantinguessin informat de l'evolució al país.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Guerra civil de Guinea Bissau
* Història de Guinea Bissau

## Referències

* ↑ «Security Council extends UN Peace-building Office in Guinea-Bissau until 22 December 2005». United Nations, 22-12-2004.
* ↑ «United Nations extends peacebuilding mission in Guinea Bissau because of concerns over military mutiny». Associated Press, 23-12-2004.
* ↑ Moore, John Allphin; Pubantz, Jerry. Encyclopedia of the United Nations, Volume 2. Infobase Publishing, 2008, p. 466–467. ISBN 978-0-8160-6913-2.

## Enllaços externs

* Text de la Resolució a UNHCR.org
# Resolució 1584 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1584 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat l'1 de febrer de 2005. Després de recordar les resolucions 1528 (2004) i 1572 (2004) sobre la situació a Costa d'Ivori el Consell, en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va enfortir un embargament d'armes contra el país.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va assenyalar que, malgrat els diversos acords polítics, les hostilitats s'havien reprès a Costa d'Ivori en violació de l'acord d'alto el foc de maig de 2003. Els esforços en curs de la Unió Africana i la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental (ECOWAS) per establir la pau i l'estabilitat van ser elogiats. Va assenyalar que la situació al país continuava representant una amenaça per a la pau i l'estabilitat internacionals a la regió.

### Actes

El Consell de Seguretat va reafirmar l'embargament d'armes contra Costa d'Ivori. L'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI) i les forces franceses van ser autoritzades a vigilar l'execució de l'embargament en cooperació amb un grup d'experts, la Missió de les Nacions Unides a Libèria i la Missió de les Nacions Unides a Sierra Leone i els governs, i disposarien dels articles que violessin l'embargament. A més, es va demanar a les forces franceses que oferissin assistència de seguretat a la UNOCI.
La resolució exigia que les parts de Costa d'Ivori proporcionessin un accés sense restriccions a les forces franceses i de l'UNOCI, demanant als dos que informessin de les dificultats per implementar llurs mandats. Es va demanar al secretari general Kofi Annan que establís un grup de tres experts durant sis mesos per examinar la informació recollida per les forces franceses i UNOCI, Costa d'Ivori i els països regionals sobre el flux d'armes i altra informació. Mentrestant, es va instruir al Govern de Costa d'Ivori i les Forces Nouvelles de Côte d'Ivoire a establir una llista d'armament en el seu poder en un termini de 45 dies.
Finalment, el Consell va expressar la seva preocupació per l'ús i el reclutament de mercenaris en ambdós bàndols, i va demanar el final de la pràctica.

## Referències

* ↑ «Security Council strengthens arms embargo on Côte d'Ivoire». United Nations, 01-02-2005.
* ↑ United Nations. Report of the Security Council: 1 August 2004 – 31 July 2005. United Nations Publications, 2005, p. 3. ISBN 978-92-1-810216-4.
* ↑ «Security Council calls for lists of all Côte d'Ivoire Government and opposition armaments». United Nations News Centre, 01-02-2005.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Primera Guerra Civil Ivoriana

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1586 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1586 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de març de 2005. Després de reafirmar totes les resolucions sobre la situació entre Eritrea i Etiòpia, en especial la Resolució 1560 (2004), el Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Etiòpia i a Eritrea (MINUEE) fins al 15 de setembre de 2005.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va reafirmar el seu suport al procés de pau entre els dos països i el paper que juga la UNMEE per facilitar la implementació de l'acord d'Alger i la decisió de la Comissió Fronterera sobre la frontera recíproca. Va expressar la seva preocupació per l'impasse en el procés de pau i els retards en la demarcació de la frontera recíproca, sobretot perquè la Comissió de Fronteres tancava les seves oficines. Es va preocupar que la Comissió no pogués dur a terme la seva tasca i la manca de cooperació tant d'Etiòpia com d'Eritrea amb les Nacions Unides a aquest respecte.
A més, el Consell va acollir amb satisfacció que la UNMEE havia pogut mantenir la integritat de la Zona de Seguretat Temporal (TSZ), però expressava la seva preocupació per l'acumulació de tropes d'Etiòpia a les zones adjacents a la TSZ.

### Actes

La resolució va ampliar el mandat de la UNMEE fins al 15 de setembre de 2005. Es va instar a ambdues parts a complir els seus compromisos en virtut de l'acord d'Alger i cooperar amb la Comissió de Fronteres per complir el seu mandat. Es va demanar a les parts que cooperessin amb la MINUEE, protegissin al personal de les Nacions Unides i s'abstinguessin d'augmentar les tropes a les zones adjacents al TSZ. Hi havia preocupació per l'empitjorament de la situació humanitària tant a Etiòpia com a Eritrea.
El Consell va reafirmar la importància del diàleg entre els dos països i la normalització de les seves relacions diplomàtiques. Mentrestant, va donar suport als esforços del Enviat Especial Lloyd Axworthy per assegurar la implementació dels seus acords. Va demanar al secretari general Kofi Annan que seguís de prop la situació i revisés el mandat de la MINUEE a la llum de qualsevol avenç en el procés de pau.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Ethiopia-Eritrea mission until 15 September». United Nations, 14-03-2005.
* ↑ Monica Kathina Juma; Rafael Velásquez García; Brittany Kesselman; University for Peace. Africa Programme, SaferAfrica (Organization) Compendium of Key Documents Relating to Peace and Security in Africa. PULP, 2006, p. 211. ISBN 978-0-9585097-3-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Badme
* Guerra entre Etiòpia i Eritrea

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 291 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 291 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 10 de desembre de 1970 després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema i observant els esdeveniments recents, el Consell va ampliar l'estacionament a Xipre de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre per un altre període, que acaba el 15 de juny de 1971. El Consell també va demanar a les parts directament interessades que continuessin actuant amb la màxima restricció i cooperessin plenament amb la força de manteniment de la pau.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Conflicte de Xipre

## Enllaços externs

* «Text de la Resolució» (pdf). Nacions Unides.
# Resolució 293 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 293 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 26 de maig de 1971 després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema i observant els esdeveniments recents, el Consell va ampliar l'estacionament a Xipre de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre per un altre període, que acaba el 15 de desembre de 1971. El Consell també va convidar a les parts directament interessades a que continuessin actuant amb la màxima restricció i cooperessin plenament amb la força de manteniment de la pau.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Conflicte de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rosteig

Rosteig (en alsacià Rostai) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 566 habitants. Limita al nord amb Soucht i Meisenthal, al sud-est amb Wingen-sur-Moder, al sud amb Zittersheim, al sud-oest amb Puberg i al nord-oest amb Volksberg.
Forma part del cantó d'Ingwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes de Hanau-La Petite Pierre.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 637 | 677 | 672 | 621 | 616 | 566 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Charles Schwenk | |
# Rita Blanca National Grassland

Rita Blanca National Grassland és un National Grassland localitzat al nord del Comtat de Dallam (Texas), a la Panhandle de Texas, i al sud del Comtat de Cimarron (Oklahoma), a l'oest de la Panhandle d'Oklahoma, als Estats Units d'Amèrica. No és tot terra propietat del govern però són petits blocs de terra propietat del govern. Té una àrea de 376,3 quilòmetres quadrats. El grassland és administrat pel Forest Service juntament amb Cibola National Forest, i els National Grasslands de Black Kettle, Kiowa i McClellan, tots amb seu a Albuquerque (Nou Mèxic). També hi ha oficines més petites a Clayton (Nou Mèxic).
La ciutat principal de l'àrea és Dalhart (Texas), el qual té el museu XIT.

## Referències

* ↑ (anglès) «Table 6 - NFS Acreage by State, Congressional District and County». United States Forest Service. [Publicació: 10/10/2007.] [Consulta: 10/08/2011.]

## Enllaços externs

* (anglès) Descripció del grassland del Forest Service del Departament d'Agricultura dels Estats Units
* (anglès) Guia i informació de Rita National Grassland
# Rita

Rita Yahan-Farouz Kleinstein, coneguda com a Rita, és una cantant i actriu molt popular a Israel. Va néixer a Teheran el 1962 i va immigrar a Israel el 1970.

## Joventut

Rita Jehan-Forouzva néixer a Teheran, Iran, en una família d'origen jueu sefardita (jueu-persa). Als vuit anys, la seva família va emigrar a Israel amb ella, i va residir a la ciutat de Ramat HaSharon, Israel, el 1970. La seva neboda és actriu i cantant israeliana Liraz Charhi.
Va començar a cantar professionalment com a membre d'una banda militar mentre servia a les Forces de Defensa d'Israel durant la dècada de 1980, i va assolir fama ràpidament. Rita es va casar amb el cantant, compositor i teclista israelià Rami Kleinstein, amb qui té dues filles, Meshi i Noam. La parella va actuar junts el 2001. El 2007, van anunciar que es separaven-
El 1989 Rita fou escollida l'actriu israeliana de l'any, i ha estat escollida cantant de l'any diversos cops. El 1990 representà Israel a Eurovisió amb la cançó Xara Barehovot (cantant als carrers). També té alguns discs d'or i de platí per àlbums com Miletones i Great Love. Com a actriu ha participat en obres com ara My Fair Lady o Chicago, en la qual el 2004 va representar el paper de Roxie Hart en la versió hebrea d'Ehud Manor, que vengué 55.000 entrades en només 40 actuacions .
Rita era casada amb el famós pianista, compositor i cantant Rami Kleinstein.

## Referències

* ↑ «Rita - Official Website». rita.co.il. Arxivat de l'original el 2013-09-30.
* ↑ Fassihi, Farnaz; Mitnick, Joshua. "Iran and Israel Can Agree on This: Rita Jahanforuz Totally Rocks", Wall Street Journal, June 2, 2012

## Bibliografia

* SIMON, Griver: The Ingathering of the Exiles. Web del Ministeri d'Afers Estrangers d'Israel, 25 de març de 2005. (anglès)
* HARTOG, Kelly: Diva Sings Out About Her Tour, Fans Arxivat 2012-07-16 a Wayback Machine.. "The Jewish Journal of Greater Los Angeles", 4 de gener de 2005. (anglès)
* PRI, Tal: Behind the Curtains of 'Chicago'. "Maariv", 25 de març de 2005. (hebreu)
# SK Guria Lanchkhuti

El SK Guria Lanchkhuti és un club de futbol de Geòrgia, de la ciutat de Lanchkhuti.
Va ser fundat el 1924. Evolució del nom:
* 1924: K.I.M.I.
* 1952: Futbol'nyj Klub Kolmeurne Lančchuti
* 1960: Futbol'nyj Klub Gurija Lančchuti
* 1990: Sapekhburto K'lubi Guria Lanchkhuti
* 2000: Sapekhburto K'lubi Guria-Lokomotivi 2
* 2001: Sapekhburto K'lubi Guria Lanchkhuti

## Palmarès

* Copa georgiana de futbol:
** 1990

## Referències

* ↑ Perfil Arxivat 2017-08-17 a Wayback Machine. a foot.dk
* ↑ Perfil a footballfacts
# SK Ameri Tbilisi

El SK Ameri Tbilisi fou un club de futbol de Geòrgia, de la ciutat de Tbilisi.
Va ser fundat el 2002 i dissolt el 2009.

## Palmarès

* Copa georgiana de futbol (2):
** 2006, 2007
* Supercopa georgiana de futbol (2):
** 2006, 2007
* Segona Divisió (2):
** 2005, 2009

## Referències

* ↑ Perfil a footballfacts
* ↑ Perfil a transfermarkt

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-10-03 a Wayback Machine.
# Roc del Corb

«Roc del Corb» té aquests significats:
* Roc del Corb (Borredà), cim del terme municipal de Borredà (Berguedà)
* Roc del Corb (Collbató), cim del terme municipal de Collbató (Baix Llobregat)
* Roc del Corb (Saldes), cim del terme municipal de Saldes (Berguedà)
* Roc del Corb (Sureda), cim del terme comunal de Sureda (Rosselló)