OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rasmus Guldhammer

Rasmus Guldhammer (Vejle, 9 de març de 1989) és un ciclista danès professional des del 2008 i actualment a l'equip Team Virtu Cycling.

## Palmarès

* 2006
** Campió de Dinamarca júnior en contrarellotge per equips
* 2007
** Campió de Dinamarca júnior en ruta
** Campió de Dinamarca júnior en contrarellotge per equips
** 1r a l'Internationale 3-Etappen-Rundfahrt i vencedor d'una etapa
* 2009
** Campió de Dinamarca sub-23 en ruta
** Campió de Dinamarca júnior en contrarellotge per equips
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja sub-23
** Vencedor de 2 etapes del Gran Premi de Portugal
* 2011
** Vencedor d'una etapa del Triptyque des Monts et Châteaux
* 2014
** 1r al Hadeland GP
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Loir i Cher
* 2017
** 1r al Sundvolden GP
** 1r al Gran Premi Ringerike
** Vencedor d'una etapa del Circuit de les Ardenes
** Vencedor d'una etapa a la Kreiz Breizh Elites

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Emmanuel Busto

Emmanuel Busto (Cransac, 1 d'octubre de 1932 - 9 octubre de 2017) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1955 i 1963. Durant la seva carrera aconseguí destaquen la victòria final al Tour de l'Aude i una etapa a la Volta a Catalunya de 1961.

## Palmarès

* 1957
** 1r al Tour de Var
* 1958
** 1r al Tour de l'Aude i vencedor d'una etapa
** 1r a la Bourg-Genève-Bourg
* 1960
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1961
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya

### Resultats al Tour de França

* 1957. Abandona (15a etapa)
* 1958. 31è de la classificació general
* 1959. 39è de la classificació general
* 1960. 75è de la classificació general
* 1961. 48è de la classificació general
* 1962. 67è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1959. 5è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Los Ases entran en juego». Mundo Deportivo, 20-09-1961 [Consulta: 1r maig 2015].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Cenoargentotetraedrita-(Zn)

La cenoargentotetraedrita-(Zn) és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al subgrup de la freibergita.

## Característiques

La cenoargentotetraedrita-(Zn) és una sulfosal de fórmula química [Ag₆]⁴⁺(Cu₄Zn₂)Sb₄S₁₂◻. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021 i publicada en el mes de maig de 2024. Cristal·litza en el sistema isomètric.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina), amb el número de catàleg: m16112.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Yindongpo, al Comtat de Tongbai (Henan, República Popular de la Xina). També ha estat descrita al dipòsit d'or de Vorontsovskoe, a Tur'insk (Óblast de Sverdlovsk, Rússia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kenoargentotetrahedrite-(Zn)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 abril 2022].
* ↑ Qu, Kai; Sima, Xianzhang; Gu, Xiangping; Sun, Weizhi; Fan, Guang; Yang, Zeqiang; Wang, Yanjuan «Kenoargentotetrahedrite-(Zn), [Ag6]4+(Cu4Zn2)Sb4S12□, a new member of the tetrahedrite group from the Yindongpo Au deposit, China». European Journal of Mineralogy, 36, 3, 03-05-2024, pàg. 397–409. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-397-2024 [Consulta: 7 maig 2024].
* ↑ Kasatkin, A.V.; Stepanov, S.Yu.; Tsyganko, M.V.; Skoda, R.; Nestola, F.; Plasil, J.; Makovicky, E.; Agakhanov, A.A.; Palamarchuk, R.S. «Mneralogy of the Vorontsovskoe gold deposit (Northern Urals)» (en rus). МИНЕРАЛОГИЯ (MINERALOGY), 31-03-2022, pàg. 1–95. DOI: doi:10.35597/2313-545x-2022-8-1-1 [Consulta: 7 maig 2024].
# Unitat perifèrica d'Illes

La unitat perifèrica d'Illes (en grec: Περιφερειακή ενότητα Νήσων) és una unitat perifèrica de Grècia que corresponia a una part de l'antiga prefectura del Pireu. Forma part de la perifèria d'Àtica i s'estén per les illes Saròniques, una petita part del Peloponès i Cítera.
Aquesta unitat perifèrica va ser creada el 2011 com a divisió de l'antiga prefectura del Pireu segons el programa Cal·lícrates. Es divideix en 8 municipis (entre parèntesis el número de referència al mapa de la taula):
* Egina (3)
* Anguistri (2)
* Hidra (7)
* Cítera (6)
* Poros (9)
* Salamina (10)
* Spetses (11)
* Troizinia (12)

## Vegeu també

* Unitats perifèriques de Grècia
# Llibre d'Osees

El llibre d'Osees és un llibre de l'Antic Testament, anomenat així pel profeta menor Osees. En les bíblies cristianes es troba entre els llibres de Daniel i Joel.

## Característiques

Osees va predicar cap al 722 aC, en una situació de decadència d'Israel. Clama contra la impietat dels jueus que els fa adorar imatges d'ídols en comptes de seguir honorant Déu. Les seves profecies van contra la cort en general i també contra totes les estructures d l'estat: el rei, el culte del Temple, els sacerdots i els intèrprets de la llei. L'estil té un vocabulari molt ric i poètic però conté profecies difícil d'identificar que han portat alguns estudiosos a afirmar que el text no està acabat. La llengua pertany a un dialecte hebreu del nord.
La metàfora bàsica és la del matrimoni entre Jehovà i el poble, que actua com una esposa infidel. Osees diu que "l'esperit de la prostitució" s'ha apoderat del poble i que això condiciona les seves relacions amb Déu. El poble viu en la comoditat material, que l'ha portat a allunyar-se del Déu a qui pregava en temps del desert. El profeta considera que l'època daurada del poble va ser la del desert, quan Israel no tenia reis ni funcionaris de palau, ni sacerdots, ni sacrificis, ni terafim. Per això ara paga la seva culpa en l'anarquia i ha de demanar ajuda militar estrangera i patir l'exili. Si es penedeix, el perdó de Déu serà immediat.

## Interpretació

Està adscrit dins la tendència del judaisme que prohibeix la barreja amb altres pobles i religions. Es considera clau per entendre Déu com una divinitat d'amor, per les constants reiteracions dels sentiments matrimonials. També apareix el tema de la injustícia de l'home, que mai no correspon a aquest amor i al do de la vida amb els seus actes, sinó que cau en el pecat. Aquestes metàfores amoroses inspiraran molts autors posteriors, com Jeremies o els cristians que afirmen que l'església és la dona de Déu. És possible que les seves idees continuïn (sense l'element violent) la visió política d'Eliseu.
Després de la caiguda del Regne del Nord, amics del profeta van portar aquestes profecies al regne de Judà, on van ser revisades posteriorment. Osees va tenir una gran influència en Jeremies, que va reprendre els principals temes de la seva predicació.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 231. ISBN 8481641618.
# Qutayla bint Abd-al-Uzza

Qutayla bint Abd-al-Uzza (àrab: قتيلة بنت عبدالعزة, Qutayla bint ʿAbd al-ʿUzza) fou filla d'Abd-al-Uzza i esposa d'Abu-Bakr as-Siddiq, amb el qual va tenir un fill i una filla, Abd-Al·lah ibn Abi-Bakr i Asmà bint Abi-Bakr.
Quan Abu-Bakr es va convertir a l'islam, ella es va negar a fer el mateix. Això va fer que Abu-Bakr es divorciés d'ella, ja que un musulmà no es podia casar amb una dona politeísta.
Set anys després que la seva filla Asmà abandonés la Meca, Qutayla va anar a visitar-la a Medina. Ella li va portar regals, panses, mantega clarificada i qaraz (unes beines d'una espècie de l'arbre sant). Malgrat això, Asmà, inicialment, es va negar a rebre-la a casa seva i a acceptar els seus regals. Ella va enviar un missatger a Àïxa bint Abi Bakr perquè li preguntés a Mahoma sobre l'actitud de la seva filla cap a ella i aquest va respondre que, sens dubte, l'havia de rebre a casa seva i acceptar els seus regals.
Segons la tradició, aquest episodi fou l'ocasió per la següent revelació de Déu:
| « | Car Al·là, Déu, no us prohibeix que tracteu bé i amb equitat els qui mai us han atacat, ni us han fet sortir de casa, exiliats! Al·là estima els qui són sempre equitatius! El que Al·là us prohibeix és que tingueu com a amics, advocats i protectors els qui han lluitat contra vosaltres per raó de la religió, els qui us han fet sortir de les vostres llars o els qui han col·laborat en la vostra expulsió. Aquests són tots uns infidels, uns pecadors, en les tenebres! | » |
| — Alcorà 60:8–9 |||
# Rafael Areñas Tona

Rafael Areñas Tona (Barcelona, 1883-1938) fou un fotògraf català. Especialitzat en retrats, practicà un estil pictorialista. Fou deixeble de Pau Audouard i mestre d'alguns fotògrafs de l'avantguarda, com Pere Català i Pic.

## Biografia

Fill de Rafael Areñas Miret i de Maria Tona Tarruell, forma part d'una nissaga de fotògrafs. Va estudiar Belles Arts a les Escoles Pies de Sant Antoni de Barcelona, i també va estudiar a l'Acadèmia Calassància. Durant aquest període, va ser empresonat el 1901 per organitzar un acte de tipus catalanista.
Va continuar la nissaga familiar de retratistes professionals. Es va formar com a fotògraf aprenent al taller de Pau Audouard. Més endavant es va establir per compte propi amb un estudi propi al carrer Hospital, que posteriorment traslladà al carrer diputació. També va treballar com a director tècnic de la revista Lux entre 1916 i 1922, i va col·laborar amb revistes com Feminal.
El 1918 va participar en l'exposició d'art del Foment de les Arts i el Disseny. Membre de l'Agrupació Fotogràfica de Catalunya, és considerat un dels fotògrafs barcelonins més destacats de la dècada de 1920, i un integrant de la primera generació de pictorialistes de l'Estat. Durant els anys trenta va col·laborar en diverses revistes, especialment amb D'Ací i d'Allà. Va morir durant la Guerra Civil.
Entre els seus deixebles destaquen Josep Pons (1883-1952) i Pere Català Pic (1889-1971), que treballaren amb ell d'ajudant durant les seves etapes formatives.

## Vida privada

Es va casar amb Margarita Quintana Grau, nascuda a Palma. El 1913 van tenir la primera filla, Maria, i el 1914 la segona, Magdalena. El 1916 tindrien un tercer fill, Rafael, que moriria al poc de néixer. Es conserva una fotografia post-mortem seva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. Entre 1917 i 1918 van néixer dues filles més, Margarita i Sofia.

## Referències

* 1 2 «Rafael Areñas Tona | Real Academia de la Historia». [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ «Col·lecció Areñas. Arxiu Històric Fotogràfic de l'IEFC.». [Consulta: 2 maig 2021].
* 1 2 3 4 5 «Rafel Areñas Tona: L'expressió de la fotografia d'art a través del pictorialisme». IEFC.

## Bibliografia

* F. RIUS, Núria, (Bienni 2006 – 2008), Pau Audouard, fotògraf retratista de Barcelona. De la reputació a l'oblit. (1856-1918). Tutors: M. Teresa Sala i Garcia i Arnauld Pierre. Disponible en línia: http://www.tdx.cat/handle/10803/32063
* MARCO, Ricard. “Els retratistes del segle xix a Barcelona. Noves dades per a la història de la fotografia”. Dins VÉLEZ, Pilar(Coord.). Retrat del passat. La col·lecció de fotografies del Museu Frederic Marès. Barcelona: Museu Frederic Marès, 2003.
* NARANJO, Juan [et al.]. “Introducció a la història de la fotografia a Catalunya”. Dins DOMÈNECH, Gemma i GRACIA, Ricardo (Coord.). La Fotografia a Espanya al segle xix : exposició organitzada i produïda per la Fundació "la Caixa" : Caixaforum Barcelona, abril-juliol 2003: Museo Municipal de Málaga, Ayuntamiento de Málaga, Área de Cultura, juliol-setembre 2003. Barcelona: Fundació "la Caixa", 2003.
# Rafael Armengol

Rafael Armengol és un pintor valencià. Nasqué a Benimodo l'any 1940. Va estudiar a l'Escola de Belles Arts de València. Viu i treballa a Benimodo.
El 1962 exposa a la Sala Mateu de València juntament amb Manolo Boix i Artur Heras per quarta vegada. L'any 1963 va exposar els seus dibuixos al club universitario de València. L'any 1966 va exposar Cant èpic a la Sala Mateu de València. L'abril de 1981 va exposar a la Galeria Lucas, de València. L'any 1994 va exposar a Alzira amb l'exposició de sèries "com del cel a la terra" i "V.M.V.". Va ser Premi Alfons Roig d'Art Contemporani l'any 2004. De novembre de 2004 a febrer de 2005 se celebra una exposició sobre la seva obra al Centre cultural Bancaixa de València amb el títol Rafael Armengol: Pintures 1960-2000 L'any 2011 va ser nomenat nou acadèmic de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València per la seva consolidada trajectòria artística, per les seves destacades investigacions i experiències en l'àrea dels llenguatges pictòrics.

## Referències

* ↑ Cadenes, Núria «Armengol acadèmic!». El Temps, 03-05-2011, pàg. 80-82 [Consulta: 26 desembre 2015].
* ↑ Aguilera Cerní, Vicent. Plàstica valenciana contemporània. Mostra art valencià 87. Alcoi: Centre Municipal de Cultura d'Alcoi, 1987.
* ↑ Fullet inauguració. Biblioteca del MUVIM, signatura: A.R. C.001/073
* ↑ Díptic de l'exposició a la biblioteca del MUVIM amb signatura: A.R. C.001/097
* ↑ Fullet amb depòsit legal V.2824-1966
* ↑ Invitació a l'exposició, localitzat a la biblioteca del MUVIM amb signatura: A.R. C.004/007
* ↑ Catàleg de l'exposició a la biblioteca de l'IVAM amb signatura: D/9923
* ↑ Notícia a Vilaweb de 8 de novembre de 2004
* ↑ Exposició a El País 19 de novembre de 2004
* ↑ Nomenament com a nou acadèmic a Las Provincias de 15 d'abril de 2011

## Bibliografia

* V. Aguilera Cerni, A. Garcia y J. Palacios: "Rafael Armengol. Pintures: 1965-86", Sala Parpalló, València, 1987.
* V. Andrés Estellés: "R. Armengol", Galería Paraires, Palma, [s.a.].
* Román de la Calle: "R. Armengol : La inusitada diversificació del llenguatge plàstic", Palau de la Música, València, [s.a.].
* J.L. Seguí: "l'efecte Armengol en les recepcions oficials", Catàleg de la Galeria Art Xerea, València, [1991].

## Enllaços externs

* Rafael Armengol - Lloc web oficial
# R d'Aquari

R d'Aquari (R Aquarii) és una estrella variable de la constel·lació d'Aquari.
La seva ascensió recta és 23h 43m 49,4s, i la seva declinació 15º 17' 04".
R d'Aquari és una estrella simbiòtica que es creu conté una nana blanca i una variable del tipus Mira formant un sistema binari. L'estrella principal del tipus Mira és una gegant vermella, i varia el seu esclat en un factor de moltes centenes i amb un període d'un poc més d'un any; aquesta variabilitat fou descoberta per Karl Ludwig Harding l'any 1810.
Per la seva força gravitacional, la nana blanca atreu material de la gegant vermella i ocasionalment ejecta un poc del sobrant en el misteriós llaç que forma la nebulosa que es pot veure. El sistema sencer apareix enrogit degut a estar situat en una regió molt polsosa de l'espai, i la seva llum blava és absorbida abans d'arribar a nosaltres.
La nebulosa entorn de R d'Aquari és coneguda també com a Cederblad 211. A hores d'ara, segons Tom Polakis, ningú ha tengut èxit en observar aquest desafiant objecte visualment. És possible que la nebulosa sigui el romanent d'una explosió semblant a una nova, que hauria estat observat per astrònoms japonesos l'any 930.

## Referències

* ↑ «Revised catalog of spectra of Mira variables of types Me and Se». The Astrophysical Journal Supplement Series, 01-11-1974, pàg. 271–307. DOI: 10.1086/190318.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «Vitesses radiales. Catalogue WEB: Wilson Evans Batten. Radial velocities: The Wilson-Evans-Batten catalogue». Astronomy and Astrophysics, 01-12-1995, pàg. 269–280.
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical supplements to the ASCC-2.5: Ia. Radial velocities of ∼55000 stars and mean radial velocities of 516 Galactic open clusters and associations». Astronomische Nachrichten, 9, 01-11-2007, pàg. 889-896. DOI: 10.1002/ASNA.200710776.
* ↑ «Aladin previewer». CDS.
* ↑ Polakins, Tom Astronomy, Vol. 26, No. 10, Oct. 1998, p. 83.

## Enllaços externs

* Una imatge del llaç misteriós entorn de R Aquarii
# R (telecomunicacions)

R és el nom comercial de dues empreses R Cable y Telecomunicaciones Galicia S.A. i R Cable y Telecomunicaciones Galicia S.A., que constitueixen l'únic operador comercial de cable a Galícia (Espanya). Neix el 1998, arran de l'adjudicació del concurs per desplegar cable a Galícia. En aquest concurs es van establir dues demarcacions territorials, la demarcació d'[A Coruña] i la demarcació que comprenia la resta del territori gallec, és arran d'això que R comprèn les dues empreses anteriorment citades, ja que cada una se'n va presentar i va obtenir la concessió administrativa per a cada una de les demarcacions.

## Enllaços externs

* Lloc web de l'operador de cable R
Viccionari
# Ramman

Ramman és un riu de Bengala Occidental, afluent del Ranjit, al districte de Darjeeling. Neix a les muntanyes Phalalum de la serralada de Singalila, que separa Darjeelig del Nepal; corre des del nord-oest cap a l'est desaiguant al Ranjit a 27° 08′ N, 88° 19′ E﻿ / ﻿27.133°N,88.317°E﻿ / 27.133; 88.317. Els seus principals afluents són el Ratho i el Sri.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Rastsvetaevita

La rastsvetaevita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'eudialita. Rep el nom en honor de Ramiza K. Rastsvetaeva (1936 -), destacada cristal·lògrafa russa de l'Acadèmia de Ciències de Moscou.

## Característiques

La rastsvetaevita és un silicat de fórmula química Na₂₇K₈Ca₁₂Fe₃Zr₆Si₅₂O₁₄₄(O,OH,H₂O)₆Cl₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2000, i la primera publicació data del 2003. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rastsvetaevita pertany a «09.CO: Ciclosilicats amb enllaços de 9 [Si$_9$O$_{27}$]$^{18-}$» juntament amb els següents minerals: al·luaivita, eudialita, ferrokentbrooksita, kentbrooksita, khomyakovita, manganokhomyakovita, oneil·lita, raslakita, feklichevita, carbokentbrooksita, zirsilita-(Ce), ikranita, taseqita, golyshevita, labirintita, johnsenita-(Ce), mogovidita, georgbarsanovita, aqualita, dualita, andrianovita, voronkovita i manganoeudialita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia Russa de les Ciències, a Moscou (Rússia).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Rasvumtxorr, situat al massís de Khibini, a l'óblast de Múrmansk (Rússia). També ha estat descrita al proper mont Eveslogtxorr. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Rastsvetaevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 desembre 2019].
# Rasueros

Rasueros és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
* ↑ «Ayuntamiento de Rasueros (Ávila)» (en castellà), 15-04-2021. [Consulta: 14 abril 2021].
# Rata de sorra diürna

La rata de sorra diürna (Psammomys obesus) és una espècie de rosegador de la família dels múrids. Té una distribució discontínua que abasta Algèria, l'Aràbia Saudita, Egipte, Israel, Jordània, Líbia, el Marroc, Mauritània, Síria, el Sudan i Tunísia. Es tracta d'un animal majoritàriament diürn. Els seus hàbitats naturals són les zones rocoses, els herbassars, els semideserts i els deserts que tinguin matolls suculents. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Granjon, L. Psammomys obesus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 10 agost 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Rata de roca

La rata de roca (Aconaemys fuscus) és una espècie de rosegador de la família dels octodòntids. Viu als alts Andes de l'Argentina i Xile, a altituds de fins a 4.000 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos frescos i humits aïllats d'altres boscos per més de 1.000 km de desert o pampa. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Ojeda, R.; Bidau, C. Aconaemys fuscus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 juliol 2015.
# Rata de queixals amples

La rata de queixals amples (Mastacomys fuscus) és una espècie de rosegador de la família dels múrids. És endèmica d'Austràlia. Es tracta d'un animal majoritàriament nocturn que s'alimenta d'herba, fulles, llavors, fongs i l'escorça d'arbres. Ocupa una gran varietat d'hàbitats. Està amenaçada per la depredació per gats i guineus, així com els incendis. El seu nom específic, fuscus, significa 'fosc' en llatí.

## Referències

* ↑ Woinarski, J.; Burbidge, A. A. Mastacomys fuscus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 22 febrer 2018.
* ↑ Entrada «Mastacomys» d'Animalia (en anglès).
# Real Sociedad Gimnástica Española

* No s'ha de confondre amb Sociedad Gimnástica Española de San José.
La Real Sociedad Gimnástica Española, també coneguda com a Gimnástica de Madrid, fou un club esportiu de la ciutat de Madrid.

## Història

El club es fundà l'any 1887, tot i que la secció de futbol no es creà fins al 1907. El club destacà als anys 10. Guanyà 3 campionats regionals i el 1912 disputà la final del Campionat d'Espanya que perdé davant el FC Barcelona. El 1915, el rei Alfons XIII li concedí el títol de Reial. El 1928 es suprimí la secció de futbol en no poder competir dins del futbol professional, secció que recuperà més tard però ja no a alt nivell.

## Futbolistes destacats

* Severiano Goiburu

## Palmarès

* Campionat Regional Centre 4:
** 1910, 1911, 1912, 1924

## Escuts

* Escut 1 Arxivat 2011-12-22 a Wayback Machine.
* Escut 2 Arxivat 2011-12-22 a Wayback Machine.
* Escut 3
* Escut 4
# Real Sporting de Gijón B

El Real Sporting de Gijon B, és un club de futbol espanyol, filial del Real Sporting de Gijón, que actualment juga a la Segona Divisió B. Disputa els seus partits com a local al primer camp de l'escola de futbol de Mareo, denominat Pepe Ortiz.

## Dades del club

* LLoc històric de filials: 15.º
* Temporades a 2a: -
* Temporades a 2a B: 23
* Temporades a 3a: 15
* Millor lloc a la lliga: 1.er (Segona Divisió B: 1995/96 i 1996/97)
* Pitjor lloc a la lliga: 7.è (Tercera Divisió: 2005/06)

## Palmarès
### Tornejos nacionals

* Segona Divisió B (2): 1995/96 i 1996/97
* Copa de la Lliga de Segona Divisió B (1): 1982/83

### Tornejos amistosos i premis

* Trofeu Emma Cuervo: 2008

## Referències

* ↑ «Historia del Real Sporting de Gijón "B"». [Consulta: 25 novembre 2011].
* ↑ Palacio, José. «El Sporting recupera la plaza que perdió en Segunda B», 05-07-2011. [Consulta: 19 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial (castellà)
* Fitxa de l'equip a Futbolme (castellà)
# Remigny (Saona i Loira)

Remigny és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 437 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 380 | 385 | 388 | 374 | 407 | 399 | 437 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||