OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shabynita

La shabynita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom de Leonid Ivanovich Shabynin (1909-), un geòleg que va realitzar investigacions sobre els dipòsits de skarn, com el de la localitat tipus d'aquesta espècie.

## Característiques

La shabynita és un borat de fórmula química Mg₅BO₃(OH)₅Cl₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1979. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la shabynita pertany a «06.AB: borats amb anions addicionals; 1(D) + OH, etc.» juntament amb els següents minerals: hambergita, berborita, jeremejevita, warwickita, yuanfuliïta, karlita, azoproïta, bonaccordita, fredrikssonita, ludwigita, vonsenita, pinakiolita, blatterita, chestermanita, ortopinakiolita, takeuchiïta, hulsita, magnesiohulsita, aluminomagnesiohulsita, fluoborita, hidroxilborita, wightmanita, gaudefroyita, sakhaïta, harkerita, pertsevita-(F), pertsevita-(OH), jacquesdietrichita i painita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1979 a la mina de ferro de Korshunovskoye, a Zheleznogorsk, a l'óblast d'Irkutsk, Rússia. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Shabynite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 juny 2017].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Serrateix

Serrateix és un poble del municipi de Viver i Serrateix (Berguedà), del qual és el nucli principal i seu de l'edifici de l'Ajuntament. Té 90 habitants (2015), i és format per un petit nucli que té com a element més destacat el Monestir de Santa Maria de Serrateix, i un conjunt de masies disseminades.
El nom de Serrateix apareix en la documentació antiga com a Serra de Taxo (segle X) i significa "serra del teix" (planta de la família de les taxàcies).
El poble està situat entre les conques del Llobregat i el Cardener, en un petit altiplà que constitueix un mirador privilegiat des d'on es pot veure des del Prepirineu del Berguedà i Solsonès fins a les comarques gironines (Collsacabra) i les lleidatanes (Montsec), la serralada de Montserrat i el Montseny.
Serrateix fou un territori poblat, almenys, des d'època iberoromana, com ho demostren les restes de ceràmica d'aquesta època trobades als masos del Forner, la Coma i Cal Gaig.
Històricament, Serrateix està vinculat amb el Monestir de Santa Maria, fundat en el segle X (declarat Bé cultural d'interès nacional el 1999). Aquest cenobi forjà Serrateix com a poble i n'ha esdevingut la seva principal senya d'identitat. A més del monestir, l'altre edifici singular és Sant Pere de Serrateix. Va ser l'església parroquial de Serrateix durant 900 anys, des del segle ix fins a mitjan segle xviii i des del segle X depenia del Monestir. És un edifici amb una capçalera preromànica (segle ix) i la resta d'època romànica (segle xi). Durant el segle xv s'hi produí una profunda transformació. A principis del segle xx, s'hi instal·là l'Escola i l'Ajuntament, i més tard un forn de pa. La restauració efectuada entre 1991 i 1995 va recuperar la fesomia del segle xi. Actualment és la seu de l'Ajuntament.
Segons consta al Llibre del Sindicat de Remença de 1448, custodiat a l'Arxiu Municipal de Girona, el dimecres 15 de gener de 1449 tingué lloc a la sagrera de la vila una reunió d'homes de remença convocats per a ratificar la proposta d'abolició dels mals usos que els afectaven. La reunió es feu sota llicència del veguer de Manresa Esteve Parets, que actuà de testimoni, i en presència de Jaume Serrolí, notari substitut. Convocats els homes de remença del terme amb repic de campanes i so de viafora hi assistiren Joan de Casadessús, Pere de Casamitjana, Bernat de la Coma, Francesc de Niubó Jussà, Joan de Niubó Sobirà, Pere de Perearnau, Bartomeu de Santpere i Jaume de la Serra.
La majoria dels masos actuals ja existien entre els segles x i xiii. A mitjan segle xiv, a Serrateix hi havia 37 masos. Destaquen els masos de Vilajussana, Sant Just, Santamaria, Les Cots, Cal Savés i Navel.

## Vegeu també

* Santa Maria de Serrateix

## Referències

* ↑ idescat.cat
* 1 2 «Serrateix». Ajuntament de Viver i Serrateix. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2016. [Consulta: 29 gener 2016].
* ↑ Mercè., Homs i Brugarolas, Maria. El Sindicat remença de l'any 1448. [Girona]: Ajuntament de Girona, DL 2005. ISBN 8484960013.
* ↑ «Llibre del Sindicat Remença». Arxiu Municipal de Girona, 2018. [Consulta: 9 juny 2018].
# Selva Escura

La Selva Escura fou un bosc de l'Alta Ribagorça, a cavall entre els antics municipis de Malpàs, actualment inclòs en el municipi del Pont de Suert, i de Benés, actualment pertanyent al terme de Sarroca de Bellera i, per tant, inclòs administrativament en el Pallars Jussà.
Era un bosc d'alta muntanya, situat al nord-oest del terme de Sarroca de Bellera i al nord-est del del Pont de Suert. Es troba a prop i a llevant del poble d'Erta i més lluny al nord-oest del de Manyanet i del Mesull. És just al nord del Tossal del Cogomar, de manera que el bosc ocupa els seus contraforts septentrionals.
Actualment quasi tot el territori que ocupava el bosc és un pelat d'alta muntanya, ja que el bosc desaparegué fa molts anys. En queden, tanmateix, algunes clapes puntuals.

## Referències

* ↑ «Selva Escura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mapa topogràfic i toponímic de Pont de Suert». Arxivat de l'original el 2017-03-17. [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «Nomenclàtor toponímic de Sarroca de Bellera». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ Paratge de Selva Escura, a Erta
# Selva Nua

Selva Nua és un grup català de música pop amb influències soul i lo-fi, format el 2019 pels ponentins Joana Jové (veu i guitarra), Adrià Garcia (baix) i Gerard Català (bateria).
Després de gravar la seva primera cançó, «Nuvolosa», va guanyar el concurs «Una estrella a casa» que organitzaven les Cases de la Música i Estrella Damm per impulsar nous projectes musicals en ple confinament i que com a premi tenia enregistrar un disc.

## Discografia

* Momentani (Bankrobber, 2022)

## Referències

* ↑ «El grup musical Selva Nua estrena 'No m'és', el single del seu primer disc». Ràdio les Borges, 09-09-2022. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ «Selva Nua guanya el concurs #UnaEstrellaACasa». Enderrock.cat, 21-04-2020. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ «Fums d’algú». Catorze, 28-06-2022. [Consulta: 29 setembre 2022].
# Silta

Silta (en rus: Силта) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 257 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Silueta

Una silueta és una vista de cert objecte o escena que consisteix en l'esquema i un interior sense trets distintius, amb la silueta generalment sent negra. Forma que presenta a la vista la massa d'un objecte més fosc que el fons sobre el qual es projecta.
L'origen d'aquest mot ve de la França del segle xviii, quan es van fer populars els dibuixos de persones, cares sobretot, fets retallant un cartó fosc amb la silueta de la persona representada i fixant-lo sobre un fons clar. Hom en digué silueta (silouette, en francès) perquè es van fer famosos els retrats d'Étienne de Silhouette, interventor del rei Lluís XV, que va carregar d'imposts la població en una època d'escassetat i penúria econòmica. D'aleshores ençà, una silueta és simplement el contorn d'una figura.

## Referències

* ↑ McClard, Peggy. «History of Silhouette». History of Silhouette. www.PeggyMcClard.com.
# Sindor

Sindor (en rus: Синдор) és un poble (un possiólok) de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 2.111 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Sermersooq

Sermersooq (en groenlandès: Kommuneqarfik Sermersooq, literalment «lloc de molt de gel») és un municipi de Groenlàndia, establert l'1 de gener de 2009. En aquest municipi es troba la capital de Groenlàndia, Nuuk (en danès: Godthåb). Amb 21.868 habitants (2013), és el municipi més poblat de l'illa. El municipi conforma els antics municipis de l'est i el sud-oest de Groenlàndia que eren :
* Ammassalik
* Ittoqqortoormiit
* Ivittuut
* Nuuk
* Paamiut

## Geografia

El municipi es troba al centre-sud i l'est de Groenlàndia, amb una superfície de 531,900 km². És el segon municipi més gran del món per regió, després de Qaasuitsup. Al sud està flanquejat pel municipi de Kujalleq, amb la frontera que passa pel fiord d'Alanngorsuaq. Les aigües que flueixen al voltant de la costa occidental del municipi són les del mar de Labrador, que al nord es redueix fins a formar l'estret de Davis que separa l'illa de Groenlàndia de l'illa de Baffin.
Al nord-oest, el municipi limita amb el municipi de Qeqqata i més al nord amb el municipi de Qaasuitsup. Aquesta última frontera, tanmateix, transcorre de nord a sud a través del centre (meridià 45° oest) de la glacera continental groenlandesa (en groenlandès: Sermersuaq) i, per tant, és lliure de trànsit. Al nord, el municipi limita amb el Parc Nacional del Nord-est de Groenlàndia. A l'est, a prop de l'assentament d'Ittoqqortoormiit, la frontera municipal travessa el fiord de Kangertittivaq, que desemboca al fred mar de Groenlàndia. Les costes del sud-oest són vorejades pel fiord de Kurblua del mar d'Irminger a l'oceà Atlàntic Nord.

## Transports

Sermersooq és un dels dos municipis situats a cavall dels costats occidentals i orientals de l'illa, però és l'únic municipi on els establiments de les dues costes estan connectats a través de vols regulars des de l'aeroport de Nuuk fins a l'aeroport de Kulusuk i l'aeroport de Nerlerit Inaat i al revés, operats durant tot l'any per Air Greenland. També hi ha vols locals entre Nuuk i l'aeroport de Paamiut a la costa oest.

## Llengua

El kalaallisut, el dialecte occidental del groenlandès, es parla als pobles i assentaments de la costa occidental. També es fa servir el danès als nuclis més grossos. El tunumiit oraasiat, el dialecte oriental del groenlandès, es parla a la costa oriental.

## Llogarets i assentaments

* Àrea d'Ammassalik
** Tasiilaq (nom anterior: Ammassalik)
** Kuummiut
** Kulusuk (en danès: Kap Dan)
** Tiniteqilaaq
** Sermiligaaq
** Isortoq
* Àrea d'Ittoqqortoormiit
** Ittoqqortoormiit (en danès: Scoresbysund)
* Àrea d'Ivittuut
** Kangilinnguit (en danès: Grønnedal)
* Àrea de Nuuk
** Nuuk (en danès: Godthåb)
** Kapisillit
** Qeqertarsuatsiaat (en danès: Fiskenæsset)
* Àrea Paamiut
** Paamiut (en danès: Frederikshåb)
** Arsuk

## Referències

* ↑ «Greenland in Figures 2013» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Groenlàndia. [Consulta: 20 agost 2017].
* ↑ Sermersooq Municipality Arxivat 2012-11-18 a Wayback Machine. (danès)
# Singhiella elbaensis

Singhiella elbaensis és una espècie d'hemípter del gènere Singhiella, de la família dels Aleiròdids.
Va ser descrita científicament per primera vegada per Priesner & Hosny el 1934.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
# Celestí Sadurní

Celestí Sadurní és el nom dels següents personatges:
* Celestí Sadurní i Deop (Ripoll, 1830 – Barcelona, 1896), gravador
* Celestí Sadurní i Gurguí (Barcelona, 1863 - Barcelona, 1910), compositor i director de música, fill de Celestí Sadurní i Deop.
# Cazonci

Cazonci o irecha, és el terme utilitzat en la cultura purépetxa per a denominar als seus governants. La cultura purépetxa es va desenvolupar a l'estat mexicà de Michoacán, aconseguint la seva esplendor durant els segles XV i XVI.
El cazonci exercia la màxima autoritat econòmica, jurídica i religiosa, la seva posició era privilegiada pel fet que se'l considerava representant dels déus. Podia assignar parcialitats dels territoris del seu domini, de la forma que ell considerés oportuna. Per a ajudar a la seva governació designava als caps locals de cada poble. El cazonci heretava regularment la seva posició als seus descendents en línia directa, o a familiars molt pròxims.

## Vegeu també

* Tarascos
* Imperi purépetxa

## Bibliografia

* ANÓNIMO (ALCALÁ, Jerónimo de ¿?) (circa 1540) "Relación de Michoacán" (2003) Leoncio Cabrero Fernández, Madrid, ed. Dastin, ISBN 84-492-0371-6 edición en línea arteHistoria, Junta de Castilla y León, consultado el 31 de enero de 2009

## Enllaços externs

* Relación de Michoacán, "Cazonci" consultat 28 de febrer de 2009
* Libro "Las Maravillas de Tlajomulco, historia ilustrada" de Laura Hernández Muñoz, octubre 2017 editado por el Gobierno de Tlajomulco (Jalisco).
# Chalcidoptera

Chalcidoptera és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Chalcidoptera alimenalis (Walker, 1859)
* Chalcidoptera appensalis (Snellen, 1884)
* Chalcidoptera argyrophoralis Hampson, 1912
* Chalcidoptera atrilobalis Hampson, 1896
* Chalcidoptera bilunalis Hampson, 1898
* Chalcidoptera contraria Gaede, 1917
* Chalcidoptera emissalis Walker, [1866]
* Chalcidoptera nigricans Gaede, 1917
* Chalcidoptera orbidiscalis Hampson, 1918
* Chalcidoptera pryeri Hampson, 1899
* Chalcidoptera rufilinealis Swinhoe, 1895
* Chalcidoptera thermographa Hampson, 1912
* Chalcidoptera thermographalis Strand, 1920
* Chalcidoptera trogobasalis Hampson, 1912

## Espècies antigues

* Chalcidoptera aethiops Gaede, 1917

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 17 febrer 2011].
# Casa Sacristan

Casa Sacristan era una obra d'Amposta (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil d'habitatges; tenia la planta rectangular. L'alçat estava compost per una planta baixa, un pis i una coberta plana, situada entre altres cases.
La façana tenia una organització molt elemental: dues finestres i porta principal lateral a la planta baixa (totes tres amb reixats de ferro); balcó que ocupava quasi la totalitat del pis i que comptava amb una barana de ferro, era el més significatiu del pany de paret, que combinava línies rectes i corbes creant un dibuix amb clar inspiració en l'"art nouveau"; aquest balcó tenia dues portes amb emmarcaments superiors fets d'esgrafiats amb motius florals; damunt d'elles hi havia una franja horitzontal també amb esgrafiats que precedeix a la cornisa, i balustrada superior.

## Història

La família Sacristán va comprar aquesta casa -composta per dos edificis- entre els anys 1930-34. En comprar-la es va reformar tota la façana, dirigint les obres el Sr. Miquel González "Manyà".
Abans hi havia una botiga de roba i més anteriorment una central telefònica.
Els Sacristán van viure a la casa fins a l'any 1976.
El 1992 es començà a bastir un nou habitatge al mateix solar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Sacristan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].
# Mario Cabanas Fidalgo

Mario Cabanas (La Corunya, 9 de maig de 1985) és un jugador de bàsquet gallec, que juga com a pivot al CB Sevilla.

## Clubs

El pivot nascut a La Corunya, que va defensar la samarreta del CB L'Hospitalet una única campanya (2008-09), va aconseguir l'ascens dos anys abans (2006-07) l'Adecco Leb Oro amb el Ciutat de La Laguna Canarias, equip en el qual va militar durant dues temporades (2006-07 i 2007-08). El pivot caixista va iniciar la seva formació en les categories inferiors del Cb Calasanz coruñes, després del qual va militar una campanya, la 2003-04, en el Dkv Casablanca Zaragoza de lliga Eba. Una temporada després (2004-05), el jugador gallec va passar a engrossir el planter del conjunt Eba del Cb Granada, per jugar l'any següent (2005-06) en l'equip júnior del club nazarí.

## Referències

* ↑ «El Cajasol incorpora al jove pivot gallec Mario Cabanas». Arxivat de l'original el 2011-08-25. [Consulta: 13 febrer 2010].
# Gözde Kırdar

Gözde Kırdar o Gözde Kırdar Sonsırma, amb el cognom matrimonial (Kütahya, 26 de juny de 1985) és una jugadora de voleibol turca. És la germana bessona de Özge Kırdar (Çemberci), també jugadora de voleibol. Escollida "millor jugadora en equip 2016 d'Europa", Gözde Kırdar juga al club esportiu turc VakıfBank SK. També va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 a Londres, com membre de la selecció nacional turca.
El seu marit, Onur Sonsırma (n. 22 de febrer de 1985) és un jugador de bàsquet.

## Referències

* ↑ http://www.voleybolunsesi.com/content.php?cid=13&id=13667 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.tvf.org.tr/haberler/detay/114340/ Arxivat 2017-03-14 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/evli-cocuklu-ve-olimpik-21028964
* ↑ https://www.tblstat.net/player/829 Arxivat 2016-09-13 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.milliyet.com.tr/-magazin-1512487/

## Enllaços externs

* Fitxa de Gözde Kırdar a CEV Arxivat 2017-03-15 a Wayback Machine. (Confederació Europea de Voleibol)
# Tapacul d'Ampay

El tapacul d'Ampay (Scytalopus whitneyi) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae).
Habita la selva de muntanya de la Regió d'Ayacucho i Apurímac, al Perú meridional.

## Taxonomia

És una espècie que ha estat descrita fa molt poc temps, arran treballs recents.

## Referències

* ↑ NK Krabbe, TS Schulenberg, PA Hosner, KV Rosenberg, TJ Davis, GH Rosenberg, DF Lane, MJ Andersen, MB Robbins, CD Cadena, T Valqui, JF Salter, AJ Spencer, F Angulo, et J Fjeldså. 2020. Untangling cryptic avian diversity in the High Andes: revision of the Scytalopus [magellanicus] complex (Rhinocryptidae) in Peru reveals three new species. Auk 137: 1-20
# Manuel López Lozano

Manuel López Lozano (Barcelona, 11 d'octubre de 1942 - Abrera, 26 d'octubre de 2022) fou un advocat i polític català.

## Biografia

Manuel López nasqué a Barcelona, fill de pares cordovesos. Quan treballava com a tècnic industrial i exercia de representant sindical per Comissions Obreres, es va llicenciar en ciències econòmiques i empresarials. Fou cofundador de la revista local d'Abrera Magarola el 1970, i hi va col·laborar fins al 1974. Del 1974 al 1979, fou regidor, elegit pel "terç familiar" a l'Ajuntament franquista d'Abrera. Hi va exercir l'oposició interna, dedicant-se a denunciar diversos casos de corrupció urbanística. Fou elegit primer alcalde democràtic d'Abrera (1979-1983) per l'Entesa (una coalició del PSUC amb independents). Poques setmanes després d'estrenar el càrrec d'alcalde, el 30 de juliol de 1979, va patir un tret de la Guàrdia Civil per l'esquena quan intentava posar pau en un conflicte laboral a l'empresa K-Mobel, i això li va causar una paraplègia irreversible. Aquest fet, i la commoció que va causar, el va convertir arreu d'Espanya en una mena de símbol de la lluita per la democràcia durant la Transició. Militant aleshores del PSUC (1976-1981) i des del 1996 del PSC, va continuar a l'Ajuntament d'Abrera com a primer tinent d'alcalde integrat al Grup Municipal del PSC fins al 2005, que es va retirar. Quan ja es trobava paraplègic i mentre era regidor, es va llicenciar en Dret i ha exercit d'advocat fins a la jubilació. Estava casat i tenia tres fills.
Cordovès d'esperit, encarnava aquells catalans que ho són malgrat no haver fet una integració lingüística plena. Fou designat Fill predilecte d'Abrera pel seu Ajuntament, i guardonat per la Generalitat de Catalunya amb la Creu de Sant Jordi (2010) "per la seva trajectòria com a alcalde d'Abrera durant l'època dels primers ajuntaments democràtics. Les conseqüències en l'ordre personal que va comportar-li una decidida voluntat de servei n'han fet un dels símbols de la Transició, la qual cosa mereix el reconeixement a la seva tasca i a la de l'Administració local en el seu conjunt". Fou el primer alcalde a rebre la Creu de Sant Jordi precisament per haver estat alcalde, i la concessió s'ha interpretat també com un reconeixement genèric a tot el col·lectiu d'alcaldes dels primers ajuntaments democràtics.
Morí el 26 d'octubre de 2022, als vuitanta anys d'edat, després d'haver patit un ictus.

## Referències

* ↑ DDAA, Peatones de la Historia del Baix Llobregat (Testimonios y biografías), Associació per a la Memòria Històrica y Democràtica del Baix Llobregat, s.l., 2006, pàg. 167-170 (castellà)
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 32 personalitats i 13 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 13-04-2010. Arxivat de l'original el 2010-04-18. [Consulta: 13 abril 2010].
* ↑ «La Comissió d'Electes Locals del 79 es congratula per la concessió de la Creu de Sant Jordi a l'exalcalde d'Abrera». El Diari de la Diputació de Barcelona, 30-04-2010. [Consulta: 30 abril 2010].
# Ratolí de Thomas de Salazar

El ratolí de Thomas de Salazar (Thomasomys salazari) és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels contraforts orientals dels Andes a les províncies equatorianes de Chimborazo i Morona-Santiago, on viu a altituds d'entre 2.576 i 3.671 msnm. Té una llargada de cap a gropa de 110 mm i la cua un 40% més llarga. El seu nom específic fou elegit en honor del mastòleg bolivianoestatunidenc Jorge Salazar-Bravo.

## Referències

* ↑ Brito et al., 2019, p. 323.
* ↑ Curay, J. «Thomasomys salazari» (en castellà). Mamíferos del Ecuador. Museu de Zoologia, Pontifícia Universitat Catòlica de l'Equador, 2021. [Consulta: 30 març 2024].

## Bibliografia

* Brito, J.; Tinoco, N.; Curay, J.; Vargas, R.; Reyes-Puig, C.; Romero, V.; Pardiñas, U. «Diversidad insospechada en los Andes de Ecuador: filogenia del grupo "cinereus" de Thomasomys y descripción de una nueva especie (Rodentia, Cricetidae)» (en castellà). Mastozoología Neotropical, 26, 2, 2019, pàg. 308-330. DOI: 10.31687/saremMN.19.26.2.0.04.