OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Volta a la Baixa Saxònia

La Volta a la Baixa Saxònia (en alemany Internationale Niedersachsen-Rundfahrt) fou una cursa ciclista per etapes que es disputà a la Baixa Saxònia, Alemanya, entre el 1977 i el 2007. Fins al 1995 la cursa fou reservada a ciclistes amateurs. Des del 2005 la cursa formà part de l'UCI Europe Tour, amb una categoria 2.1.
Fins al 2017 existí una cursa reservada als júniors.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1977 | Hans Langerijs | Leo Karner | Martin Havik |
| 1978 | Peter Becker | Jan Brzezny | Jiri Skoda |
| 1979 | Kim Andersen | Jan Krawczyk | Wilfried Trott |
| 1980 | Viatsxeslav Dedjonow | Iuri Kaschirin | Zbigniew Szepkowski |
| 1981 | Olaf Ludwig | Lechoslaw Michalak | Karsten Podlesch |
| 1982 | Anton van der Steen | Ales Trcka | Henk van Weers |
| 1983 | Dainis Liepinsch | Uwe Raab | Dan Radtke |
| 1984 | Alexander Sinowiew | Detlef Macha | Frank Kühn |
| 1985 | Uwe Ampler | Uwe Raab | Dan Radtke |
| 1986 | Sergei Uslamin | Mario Hernig | Frank Kühn |
| 1987 | Helmut Wechselberger | Ernst Christl | Dimitri Zdanov |
| 1988 | Dirk Meier | Zenon Jaskula | Arvi Tammesalu |
| 1989 | Carsten Wolf | Zenon Jaskula | Arvi Tammesalu |
| 1990 | Thomas Liese | Zbigniew Piatek | Sergei Smiewskoi |
| 1991 | Lubor Tesar | Jan Karlsson | Vladimir Perelazny |
| 1992 | Steffen Wesemann | Lutz Lehmann | Alexander Ivankin |
| 1993 | Bert Dietz | Alexander Ivankin | Lubor Tesar |
| 1994 | Jens Voigt | Jan Ullrich | Ralf Schmidt |
| 1995 | Pavel Padrnos | Stephan Gottschling | Michael Rich |
| 1996 | Stephan Gottschling | Michael Rich | Frantisek Trkal |
| 1997 | Jens Voigt | Martin Muller | Jan Schaffrath |
| 1998 | Andreas Klöden | Chann McRae | Grischa Niermann |
| 1999 | Torsten Schmidt | Martin Rittsel | Olaf Pollack |
| 2000 | Torsten Schmidt | Fred Rodriguez | Bert Grabsch |
| 2001 | Grischa Niermann | Torsten Schmidt | Mathias Buxhofer |
| 2002 | Olaf Pollack | Robert Bartko | Grischa Niermann |
| 2003 | Nicolas Jalabert | Thomas Conecny | Niels Scheuneman |
| 2004 | Bert Roesems | Stefan Kupfernagel | Stephan Schreck |
| 2005 | Stefan Schumacher | Aleksandr Kólobnev | Marc Wauters |
| 2006 | Alessandro Petacchi | Danilo Hondo | Mathew Hayman |
| 2007 | Alessandro Petacchi | Graeme Brown | Gerald Ciolek |

## Referències

* ↑ «Niedersachsen Rundfahrt (All) - Ex». [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Archives, Cycling. «Niedersachsen Rundfahrt, Juniors» (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2023].
# Vélez-Rubio

Vélez-Rubio és una localitat de la província d'Almeria. L'any 2005 tenia 7.037 habitants. La seva extensió superficial és de 282 km² i té una densitat de 25,0 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 39′ N, 2° 04′ O. Està situada a una altitud de 847 metres i a 175 quilòmetres de la capital de la província, Almeria. Està a uns 105 km d'Almería i a 42 de Lorca, a la vall del Guadalentín, afluent del Sangonera.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1997 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 6.508 | 6.502 | 6.519 | 6.472 | 6.592 | 6.756 | 6.905 | 7.037 | 7.025 | 7.053 |

## Història

A la rodalia de la ciutat s'ha trobar un cementiri prehistòric, pintures rupestres i un gran nombre de monedes i objectes d'art romanes. Sota els àrabs fou part de la kura de Tudmir i va donar suport a la revolta d'Úmar ibn Hafsun però fou sotmesa per Abd-ar-Rahman III el 925. Al-Idrissí la situa a l'iqlim o districte de Bajjana juntament amb Almería, Berja i Purchena.
Al segle xiii quan l'infant Alfons (futur Alfons X el Savi) va conquerir Lorca, marcava la frontera del regne de Granada. Fou conquerida el 1437 per Alonso Yáñez Fajardo però recuperada pels musulmans el 1447 i fou residència del rei nassarita Abu Abd Allah Muhammad XII al-Zaghal. El 1488 fou conquerida definitivament pel rei Ferran el Catòlic que en va donar la senyoria a Pedro Fajardo, primer marquès de Dos Vélez, anomenats Vélez Rojo i Vélez Blanco, el primer reanomenat Vélez-Rubio mentre el segon, a uns 5 km de distància de l'anterior, conservà el nom de Velez-Blanco.
# Xosé Castro Veiga

José Castro Veiga, conegut com a O Piloto, (O Corgo, 11 de febrer de 1915 — Belesar, Chantada, 10 de març de 1965) fou l'últim maquis antifranquista, mort en combat per la guàrdia civil el 1965.
El seu malnom es devia a la seva condició de soldat (caporal) d'aviació, de la que va desertar per a lluitar en el bàndol republicà durant la guerra civil espanyola. Capturat a Madrid al final de la guerra, va ser condemnat a 30 anys de presó, fou indultat el 1943, però continua la seva activitat política en la clandestinitat, com a militant del Partit Comunista d'Espanya, fent-se passar per un treballador d'hospital. Fugint d'unes batudes a Madrid, aconseguí fugir a Galícia i marxà a la muntanya l'estiu de 1945. De seguida va formar la seva pròpia unitat amb el seu lloctinent Xosé Arias Cristo, composta de desertors de l'exèrcit i de la marina franquista, i la va instal·lar als contraforts orientals de la Serralada Cantàbrica, al sud de Lugo.
Des del 1946 van batre una zona amplísima de la línia Castroverde-O Corgo-Sobrado que arribava fins a Astúries i León, per la comarca dos Ancares (Pedrafita do Cebreiro, Paradela, Vila de Frades, Becerreá, Toldaos, As Nogais, San Román de Cervantes, Noceda i Navia de Suarna). Per aquesta zona va col·laborar amb la partida d'Antonio Crespo de Fuenteoliva, amb base en la Serra de Ancares (en la divisòria Lugo-Zamora). Després va ampliar encara més el radi d'acció fins a la zona de Monforte de Lemos-Quiroga-riu Sil, que travessaren sovint per a atacar el nord de la província d'Ourense.
El 27 de maig de 1954, en una dura trobada, va perdre el seu lloctinent i la major part dels seus homes a la zona de Paradela-Castro de Rei (al nord de Monforte de Lemos), cosa que l'obligà a estar inactiu el 1955-1956. Després va estar inactiu i a l'espera, donant de tant en tant algun "cop econòmic" (atracaments). Va reaparèixer a la mateixa zona el 1964, però fou reconegut per un antic company del servei militar a O Saviñao i denunciat. Pocs dies després fou abatut a Belesar, el 10 de març de 1965, a la vora de l'embassament de la central elèctrica, per la guàrdia civil de Chantada.

## Referències

* ↑ El último guerrillero antifranquista. Homenaje a El Piloto, muerto hace hoy 21 años a El País
* ↑ «40 aniversario del último maquis. José Castro Veiga fue el último «fuxido» que falleció en una acción armada» (en castellà). Nodo50.org - Foro por la Memoria. [Consulta: 2009].
* ↑ "El último guerrillero antifranquista", en El País, 10 de marzo de 1986. Citat per José Javier Esparza a "El libro negro de Carrillo", Edita Libros Libres, Madrid, 2010, p. 241.

## Enllaços externs

* Maquis de Galícia i Lleó
# Xosé Cid Cabido

Xosé Cid Cabido (Xunqueira de Ambía, Ourense, 1959) és un escriptor gallec. Redactor i guionista ocasional de programes de la TVG com Sitio Distinto (1990-1991), va treballar en Edicións Xerais.
A partir d'uns inicis experimentals amb els relats Días contados (1991), ha acabat per inscriure's en el realisme amb la novel·la Panificadora (1994), Premi Blanco Amor, amb la qual estrenarà el terme "evidencialista" aplicat a la seva narrativa, i sobretot la novel·la Grupo Abeliano (1999), també Premi Blanco Amor.
# Wēijī

* Per a altres significats, vegeu «Weiji».
Wēijī :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 危機 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 危机 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | wēijī |
| | Wade-Giles: | wei-chi |
El mot xinès wēijī (xinès tradicional: 危機, xinès simplificat: 危机, pinyin: wēijī, Wade-Giles: wei-chi, literalment 'crisi') és un recurs motivacional en el món occidental arrelat en la falsa creença que està compost pels caràcters que representen els conceptes "perill" i "oportunitat" i que, per tant, en tota crisi hi ha una oportunitat. Aquesta creença errònia pot considerar-se una llegenda urbana o un cas d'etimologia popular.

## Referències

* ↑ Zimmer, Benjamin. «Crisis = danger + opportunity: The plot thickens». Language Log, 27-03-2007. [Consulta: 19 gener 2009].
* ↑ "The Straight Dope: Is the Chinese word for "crisis" a combination of "danger" and "opportunity"?"
# Xkatulkalita

La xkatulkalita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la lamprofil·lita. Rep el nom de la pegmatita Xkatulka, a Rússia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La xkatulkalita és un silicat de fórmula química Na₂Nb₂Na₃Ti(Si₂O₇)₂O₂(FO)(H₂O)₄(H₂O)₃, sent aquesta fórmula redefinida l'any 2022. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1993, i la primera publicació data del 1996. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la xkatulkalita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Pegmatita Xkatulka, Mina Umbozero, Mont Al·luaiv, Districte de Lovozero, óblast de Múrmansk, Rússia

## Referències

* ↑ «Shkatulkalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 desembre 2019].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 3 abril 2012].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 68». European Journal of Mineralogy, 34, 5, 31-08-2022, pàg. 385–391. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-385-2022 [Consulta: 23 setembre 2022].
# Vígľašská Huta-Kalinka

Vígľašská Huta-Kalinka és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1773.
# Padrón

Padrón (Padrão en galaico-portuguès) és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la comarca d'o Sar. És conegut especialment per la seva varietat de pebrots.

## Geografia

El municipi té una superfície de 48,37 km² i està dividit en cinc parròquies. Està situat a la vora del riu Sar, a la seva desembocadura a la confluència del riu Ulla i la ria d'Arousa. Limita al nord-est amb el municipi de Teo, al sud-est amb A Estrada, al sud amb Pontecesures, al sud-oest amb Dodro i al nord-oest amb Rois.

### Parròquies

El municipi de Padrón està dividit en 5 parròquies:
| Parròquia | Població (2015) |
| Carcacía (San Pedro) | 779 |
| Cruces (Santa María) | 1.139 |
| Herbón (Santa María) | 657 |
| Iria Flavia (Santa María) | 1.986 |
| Padrón (Santiago) | 4.082 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 7.415 | 7.351 | 8.505 | 9.948 | 9.070 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Llocs d'interès

* L'Església parroquial de Santiago de Padrón, que conserva dos epígrafs: un en llatí sobre la tradició del sant i un altre de 1133 sobre la reconstrucció del temple iniciada pel bisbe Xelmírez.
* El Convent de San Francisco de Herbón, on es van començar a cultivar al segle xvi els pebrots de Padrón.
* L'ermita de Santiaguiño do Monte, a on es retirava a resar l'apòstol Sant Jaume segons la llegenda.
* La Casa da Matanza, pazo on va viure Rosalía de Castro, actual museu.
* El Jardí botànic, amb espècies exòtiques.

## Padronesos il·lustres

* Camilo José Cela (1916-2002), escriptor guanyador del Premi Nobel de Literatura.
* Rosalía de Castro (1837-1885), escriptora del Rexurdimento.
* Macías O Namorado (fl. 1340-1370), joglar.

## Galeria d'imatges

* Vista general el riu amb pont
* Plaça
* Església de Padrón
* Bust de Castelao a Xardín Botánico
* Casa de Rosalía de Castro
* Estàtua de Camilo José Cela

## Referències

* ↑ Instituto Galego de Estatística

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament de Padrón
Viccionari
# Corcoran (Califòrnia)

Corcoran és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2010 tenia 25.692 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Corcoran tenia 14.458 habitants, 2.769 habitatges, i 2.229 famílies. La densitat de població era de 872,2 habitants per km².
Dels 2.769 habitatges en un 49,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 17,9% dones solteres, i en un 19,5% no eren unitats familiars. En el 16% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 13% entre 18 i 24, un 42% entre 25 i 44, un 15,3% de 45 a 60 i un 5,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 264,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.783 $ i la renda mediana per família de 32.852 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.787 $ mentre que les dones 21.792 $. La renda per capita de la població era de 13.458 $. Entorn del 23,4% de les famílies i el 26,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Corcoran». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Corcoran». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Severino Caveri

Severino Caveri (Ivrea, 29 de maig de 1908 – 19 de setembre de 1977) fou un polític i jurista valldostà. Llicenciat en dret, fou un dels fundadors d'Unió Valldostana. Després de la dimissió de Federico Chabod, fou president del Consell de la Vall en un govern de coalició d'UV amb la DCI de 1946 a 1954. Posteriorment fou diputat al Parlament italià de 1958 a 1963. No es presentà a la reelecció i fou escollit novament president del Consell de la Vall de 1963 a 1966.

## Enllaços externs

* Fitxa a Camera.it
| Precedit per: Federico Chabod | Presidents de la Vall d'Aosta 1946 - 1954 | Succeït per: Vittorino Bondaz |
| Precedit per: Oreste Marcoz | Presidents de la Vall d'Aosta 1963 - 1966 | Succeït per: Cesare Bionaz |
# Yepes

* Per a altres significats, vegeu «Tomás Yepes».
Yepes és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita al nord amb Ciruelos i Ocaña (TO) i Aranjuez (M). Al sud amb Villasequilla i Huerta de Valdecarábanos (TO). A l'est amb Ocaña (TO) i a l'oest amb Aranjuez (M) i Almonacid de Toledo (TO).

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# CCI

CCI té els següents significats:
* Centre de Comandament Integrat de Rubí, centre de control de circulació dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
* Comité Consultiu Internacional, comissió d'experts creada per la UNESCO per a desenvolupar el seu programa Memòria del Món
* Comitè Científic Internacional, grup d'experts que gestiona l'Institut Astrofísic de les Illes Canàries
* Centre de Competències per la Integració, grup de recerca de l'Escola Universitària Politècnica de Mataró
* Cambra de comerç i indústria, organisme creat per propietaris de comerços i empreses per protegir els seus interessos
* Cambra de Comerç Internacional, organització encarregada de protegir les empreses en el comerç internacional
* Centre de Comerç Internacional, agència conjunta de l'Organització Mundial del Comerç i les Nacions Unides pel foment del comerç internacional
* Centre Canari Independent, partit polític històric de les Illes Canàries, actualment Centre Canari
* Comunistes Catalans Independents, partit polític històric de Catalunya
* Corrent comunista internacional, organització comunista internacional
* Confederació Futbolística Italiana (del nom en italià Confederazione Calcistica Italiana), escissió, l'any 1921, de la Federació Italiana de Futbol
* Chiesa Cattolica Italiana, web oficial de la Conferència Episcopal Italiana
* CCI Entertainment (acrònim en anglès de Cambium Catalyst International), companyia canadenca productora de cinema i televisió
* Commodity channel index, indicador usat en anàlisi tècnica borsària
# Businhargues

Businhargues (en francès Buzignargues) és un municipi occità del Llenguadoc, situat a la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Cal Noi (Les Borges del Camp)

Cal Noi és una casa del municipi de les Borges del Camp inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de tipus renaixentista popular, de planta baixa i un pis, amb una porta d'entrada que presenta un arc de mig punt adovellat de pedra calcària i poques obertures. El parament és de paredat, amb afegitons i reforços de maons. A l'entrada de la planta baixa hi ha un arc adovellat gairebé el·líptic. S'han bastit alguns envans nous.

## Història

La tradició popular diu que aquesta casa és la més antiga de la vila. La porta i altres elements podrien ser del segle xvi. No es coneixen, però, documents referits a aquesta casa. Cal Noi és un renom recent de la vila, d'uns trenta anys ençà.

## Referències

* ↑ «Cal Noi». Patrimoni Gencat. Arquitectura. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Cal Noi. Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona
# Cal Nofre

«Cal Nofre» té aquests significats:
# Brechainville

Brechainville és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 48 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Brechainville era de 48 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 27 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 2 estaven desocupats. 26 eren cases i 1 era un apartament. Dels 23 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 2 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Brechainville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 23 eren actives i 8 eren inactives. De les 23 persones actives 22 estaven ocupades (14 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 home). De les 8 persones inactives 5 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Brechainville hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Brechainville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Brechainville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Breckenridge

«Breckenridge» té aquests significats:
* Breckenridge (Colorado)
* Breckenridge (Minnesota)
* Breckenridge (Missouri)
* Breckenridge (Oklahoma)
* Breckenridge (Texas)
* Breckenridge Hills, població dels Estats Units a l'estat de Missouri.
# Cafè Blue Mountain

El Cafè Blue Mountain de Jamaica és una classe de cafè que es cultiva a les Blue Mountains de Jamaica. Els millors lots del cafè Blue Mountain es distingeixen pel seu sabor suau i manca d'amargor. És un tipus de cafè molt car i molt buscat; un 80% del cafè Blue Mountain de Jamaica s'exporta al Japó. A més les llavors d'aquest tipus de cafè són la base del licor de cafè Tia Maria.
El Blue Mountain està protegit arreu del món per ser una marca certificada. El seu cultiu està monitorejat per l'organisme oficial Coffee Industry Board de Jamaica.
Les seves plantacions es troben entre Kingston al sud i Port Antonio al nord. Es cultiven fins als 2.300 metres d'altitud. El clima d'aquesta zona és fresc, boirós i molt plujós. El sòl és ric amb excel·lent drenatge. Aquesta combinació de sòl i clima es considera ideal pel cultiu del cafè.

## Classificacions del cafè Blue Mountain

Els factors per la classificació són la mida, aparença i defectes permesos. Hi ha cinc classificacions:
* Blue Mountain No. 1 - 96% de les llavors han de tenir una mida de 17/20. No més del 2% de les llavors han de tenir defectes significatius.
* Blue Mountain No. 2 - 96% de les llavors han de tenir una mida de 16/17. No més del 2% de les llavors han de tenir defectes significatius.
* Blue Mountain No. 3 - 96% de les llavors han de tenir una mida de 15/16. No més del 2% de les llavors han de tenir defectes significatius.
* Blue Mountain Peaberry - 96% de les llavors han de ser peaberry. No més del 2% de les llavors han de tenir defectes significatius.
* Blue Mountain Triage - Conté mides de llavors d'altres classificacions prèvies. No més del 4% de les llavors han de tenir defectes significatius.

## Referències

* ↑ http://www.jamaicaemb.jp/trade/index.html
* ↑ «Jamaican Coffee - Quality Specifications». Arxivat de l'original el 2001-10-29. [Consulta: 13 maig 2022].

## Enllaços externs

* «The Coffee Industry Board of Jamaica». Arxivat de l'original el 2001-10-29. [Consulta: 14 febrer 2021].
* «Blue Mountain blues». Specialty Coffee Association of Europe, 21-02-2006. Arxivat de l'original el 2006-03-13. [Consulta: 24 octubre 2011]. — Article about hurricane damage to the Jamaican crop