OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pickering (cràter)

Pickering és un petit cràter d'impacte localitzat al nord-est de la plana del desgastat cràter Hiparc, a la zona plana que ocupa la regió central de la Lluna. Es troba al nord-est del cràter Horrocks, situat dins d'Hiparc. Al sud-est es troba el cràter inundat de lava Saunder.
És un impacte amb forma de bol, amb una vora circular que ha sofert molt poc desgast. Té un sistema de marques radials que s'estén al llarg d'uns 160 quilòmetres.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Pickering.
| Cràters satèl·lit | Pickering Coordenades Diàmetre A 1° 30′ S, 7° 06′ E﻿ / ﻿1.5°S,7.1°E﻿ / -1.5; 7.1﻿ (Pickering A) 5 km B 2° 06′ S, 7° 24′ E﻿ / ﻿2.1°S,7.4°E﻿ / -2.1; 7.4﻿ (Pickering B) 6 km C 1° 30′ S, 6° 06′ E﻿ / ﻿1.5°S,6.1°E﻿ / -1.5; 6.1﻿ (Pickering C) 4 km |

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Pickering (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 2 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 2 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Pickering» (en anglès). [Consulta: 2 juliol 2018].
# Kannywood

Kannywood és el terme informal popularment utilitzar per a definir la indústria del cinema en llengua haussa i que té la base a la ciutat de Kano, Nigèria. També és utilitzat per a definir la indústria fílmica del nord de Nigèria en contraposició a la del sud del país, coneguda com a Nollywood.
El film Turmin Danya ("El Sorteig"), 1990, normalment és citat com la primera pel·lícula Hausa comercial. Aquesta és considerada també el primer film comercial del nord de Nigèria. El 2012, hi havia unes 2000 empreses de cinema registrades a l'Associació Kano Estatal Filmmakers.
Kannywood va ser creada per les autoritats natives de kanoper tal de crear oportunitats de feina a la ciutat. La indústria va incorporar actors com Ali Nuhu, conegut com a Sarki. L'objectiu dels films de Kannywood són oferir coneixements, entreteniment i cultura a la seva societat.

## Referències

* ↑ Chamo Isa Yusuf «Hausa-English code-switching in Kanywood Films.». Revista internacional de Lingüística, 01-06-2012. Arxivat 16 de febrer 2013 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-02-16. [Consulta: 8 juny 2013].

## Vegeu també

* Nollywood

## Enllaços externs

* Una base de dades de Hausa pel·lícules
* A database of Hausa films
# Casa Francesc Güell

La Casa Francesc Güell és un edifici de Tarragona protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'habitatges entre mitgeres amb planta baixa, quatre pisos i un àtic construït al terrat. Ocupa una parcel·la molt regular que permet col·locar quatre obertures per pis a la façana. Amb l'ornamentació de la façana i en la mida que es dona als balcons i altres obertures, es busca establir una ordenació jeràrquica a l'edifici. El principal i el segon, dos habitatges cadascuna, tenen balconada seguida amb balcons de ferro forjat. El tercer i quart compost per quatre balcons. Els baixos tenen quatre arcs escarsers de pedra escairada. Els balcons presenten un marc i una llosana de pedra i barrots verticals de ferro forjat.

## Referències

* ↑ «Casa Francesc Güell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2018].
# Findhorn Foundation

La Findhorn Foundation (Fundació Findhorn) és una associació amb objectius no lucratius fundada el 1962 per Eileen Caddy, Peter Caddy i Dorothy Maclean i registrada oficialment d'ençà 1972.
La "Findhorn Ecovillage", situat a la badia de Findhorn, al nord de l'Escòcia és el lloc on les idees de l'associació són dutes a la pràctica. Una comunitat espiritual internacional d'aproximadament 400 persones de caràcter New Age s'ha instal·lat en aquest lloc per tal d'experimentar un nou estil de vida d'acord amb el respecte del medi ambient.
La comunitat va ser en principi coneguda pel seu treball amb les plantes. El jardí on van aconseguir obtenir cols enormes a un terreny poc fèrtil gràcies al que anomenen una "comunicació subtil amb els Devas" de la natura, els va valer articles de premsa elogiosos i un cert interès mediàtic.
La fundació Findhorn acull nombrosos tallers d'ensenyaments holistics en el seu si com l'Experience week, els tallers sobre l'Eneagrama, la resolució dels conflictes o fins i tot el Joc de la Transformació.
El Findhorn Ecovillage acull persones interessades del món sencer i ha desenvolupat nombroses realitzacions ecològiques.

## Vegeu també

* Findhorn Ecovillage

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial
# Werner Devos

Werner Devos (Roeselare, 11 de juny de 1957) és un ciclista belga que fou professional entre 1980 i 1990. En el seu palmarès destaquen algunes victòries com les etapes a la Volta a Aragó i a la Volta a Cantàbria. En el Tour de França de 1982 va acabar en última posició o "fanalet vermell".

## Palmarès

* 1980
** 1r al Trofeu Het Volk
* 1981
** 1r a Bellegem
* 1982
** 1r a la Volta a Limburg
* 1983
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Aragó
** 1r a la Polders-Campine
* 1984
** 1r a Beringen
** 1r a Moorsele
* 1985
** 1r a Erembodegem
** 1r al GP Wetteren
* 1986
** 1r a Houthulst
* 1987
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Cantàbria
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Dinamarca
* 1988
** 1r al Circuit Escaut-Durme

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1985. Abandona
* 1987. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1982. 125è de la Classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Josep Franch i Xargay

Josep Franch i Xargay, de vegades esmentat com a Franch II, (Banyoles, 1 d'agost de 1943 - Barcelona, 19 de maig de 2021) fou un futbolista català de les dècades de 1960 i 1970.

## Trajectòria

Començà jugant a futbol a la posició d'extrem dret, que posteriorment reconvertí a la de lateral dret. Començà la seva carrera al juvenil del CD Banyoles, jugant posteriorment amb el primer equip a Primera Regional. La temporada 1962-63 jugà a la UE Figueres, i la següent fitxà pel Girona FC, on jugà durant dues temporades i on, a més, coincidí amb el seu germà Joan.
Defensà els colors del CF Badalona a Segona Divisió durant tres temporades (1965-68), amb 59 partits de lliga jugats. El 1971 ingressà al primer equip del FC Barcelona, on romangué durant tres temporades, però mai fou titular indiscutible, disputant només 17 partits de lliga. Guanyà una copa d'Espanya, com a títol més destacat. L'any 1971 fitxà pel CE Sabadell, club amb el qual jugà quatre temporades, la primera a Primera divisió i la resta a Segona. El 7 de novembre de 1968, davant de 8.000 espectadors, disputà un partit amb la selecció catalana de futbol enfront del CF Atlante de Mèxic a benefici de la Creu Roja.
El seu germà Joan Franch i Xargay també fou futbolista.

## Palmarès

* Finalíssima de la Copa de les Ciutats en Fires:
** 1971
* Copa espanyola:
** 1971

## Referències

* ↑ Algunes fonts fixen com a lloc de naixement Santa Cristina d'Aro.
* ↑ Sport. «Falleció el ex barcelonista Josep Franch» (en castellà), 19-05-2021. [Consulta: 23 maig 2021].
* 1 2 3 4 «Nuestro personaje». Mundo Deportivo, 07-11-1968. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Golejadors Primera Regional». Mundo Deportivo, 29-09-1961. [Consulta: 1r febrer 2015].
* 1 2 3 «Fitxa de Josep Franch». Agrupació Barça Jugadors. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Figueras 1 Gerona 1». Mundo Deportivo, 10-09-1962. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «La plantilla del Gerona C. de F.». Mundo Deportivo, 03-08-1963. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «El gerundense Franch firmó ayer por el Badalona». Mundo Deportivo, 04-12-1965. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Pelteobagrus wangi

Pelteobagrus wangi és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1864. Rhinobagrus et Pelteobagrus deux genres nouveaux de Siluroïdes de Chine. Neder. Tijdschr. Dierk. v. 2. 7-10.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H.H. i J. Freyhof 2007. Pseudobagrus nubilosus, a new species of catfish from central Vietnam (Teleostei: Bagridae), with notes on the validity of Pelteobagrus and Pseudobagrus. Ichthyol. Explor. Freshwat. 18(1):9-16.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casa Francesc Llonch

La Casa Francesc Llonch és una obra eclèctica de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casal entre mitgeres, de planta baixa, dos pisos i un ampli pati posterior. El segon pis és producte d'una addició de l'any 1917. A la planta baixa hi ha dues finestres i l'entrada presenta el típic cancell amb porta de fusta treballada. Al primer pis hi ha tres balcons amb barana de ferro forjat i al segon tres finestres, la central triple amb mainells de pedra. La composició de la façana és simètrica i està estucada i ornada amb elements de pedra.

## Història

Aquest casal fou seu dels Serveis de Cultura de l'Ajuntament, i a la seva biblioteca s'hi celebraren "els Dillunsus", tertúlia d'intel·lectuals locals, entre ells Miquel Carreras, durant els anys 1924 i 1936.

## Referències

* 1 2 «Casa Francesc Llonch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Casa Francesc Llonch Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Findlay (Ohio)

Findlay és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 38.967 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Findlay tenia 38.967 habitants, 15.905 habitatges, i 10.004 famílies. La densitat de població era de 875,2 habitants/km².
Dels 15.905 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.883 $ i la renda mediana per família de 49.986 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.150 $ mentre que les dones 23.797 $. La renda per capita de la població era de 21.328 $. Aproximadament el 5,9% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Findlay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Findlay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Viscosímetre

Un viscosímetre és un aparell de mesura dissenyat per determinar la viscositat dinàmica, o coeficient de viscositat, d'un líquid a partir de la llei de Poiseuille.
Existeixen tres tipus de viscosímetres:
* Viscosímetre capil·lar. El més emprat és el viscosímetre d'Ostwald, on hom mesura la velocitat d'escolament del líquid problema per mitjà d'un tub capil·lar prèviament calibrat.
* Viscosímetre de rotació.
* Viscosímetre de vibració.

## Referències

* ↑ «Viscosímetre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Equipament de laboratori de química :
# Lligand de pont

Un lligand de pont és un lligand que connecta dos o més àtoms, normalment ions metàl·lics. El lligand pot ser atòmic o poliatòmic. Virtualment, tots els compostos orgànics complexos poden servir de lligands de pont, de tal manera que el terme se sol restringir a petits lligands tals com pseudohalurs o lligands que estan designats específicament per enllaçar dos metalls.
Quan s'anomena un complex en el qual un sol àtom fa de pont entre dos metalls, el lligand de pont va precedir del caràcter grec mu, μ, amb un número en superíndex que denota el nombre de metalls lligats al lligand de pont. μ² se sol denotar simplement per μ.

## Lligands de pont il·lustratius

Virtualment tots els lligands se sap que fan un pont, amb l'excepció de les amines i l'amoníac. Alguns lligands de pont inorgànics particularment comuns són els següents:
* OH$^−$,
* O$^{2−}$,
* S$^{2−}$,
* SH$^−$,
* NH₂$^−$
* NH$^{2−}$
* N$^{3−}$
* CO
* Halurs
* Hidrurs
* Cianurs
Molts lligands orgànics formen forts ponts entre centres metàl·lics. Molts exemples comuns deriven dels lligands inorgànics anteriors (R = alquil, aril):
* OR$^−$,
* SR$^−$,
* NR₂$^−$
* NR$^{2−}$
* P$^{3−}$
* PR₂$^−$
* PR$^{2−}$

## Referències

* ↑ IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2a ed. ("The Gold Book") (1997). Versió corregida en línia: (2006–) "bridging ligand" (en anglès).
* ↑ IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2a ed. ("The Gold Book") (1997). Versió corregida en línia: (2006–) "µ- (mu)" (en anglès).
* ↑ Werner, H. «The Way into the Bridge: A New Bonding Mode of Tertiary Phosphanes, Arsanes, and Stibanes». Angew. Chem. Int. Ed., 43, 8, 2004, pàg. 938–954. DOI: 10.1002/anie.200300627. PMID: 14966876.

## Vegeu també

* Metal·locarbonil
# Peltigeral

Peltigerals (Peltigerales) és un ordre de fongs que formen líquens que pertanyen a la classe Lecanoromycetes en la divisió Ascomycota. La taxonomia d'aquest grup ha sofert nombrosos canvis; anteriorment es tractava com un subordre dins l'ordre Lecanorales. Actualment conté dos subordres, set famílies i uns 45 gèneres com els de Lobaria i Peltigera.
Els fongs formen líquens en simbiosi amb un o dos socis fotosintètics els quals poden ser un cianobacteri com Nostoc o una alga verda com Coccomyxa.
Aquests líquens es troben a tot el món sobre l'escorça o la molsa, els sòls o roques en arbredes humides.

## Referències

* ↑ Hibbett, David S.; Binder, M; Bischoff, JF; Blackwell, M; Cannon, PF; Eriksson, OE; Huhndorf, S; James, T; Kirk, PM «A higher-level phylogenetic classification of the Fungi». Mycological Research, vol. 111, Pt 5, 2007, pàg. 509–547. DOI: 10.1016/j.mycres.2007.03.004. PMID: 17572334. Arxivat 2015-06-10 a Wayback Machine.
* ↑ Lumbsch, H. T.; Huhndorf, S.M. «Outline of Ascomycota – 2007». Myconet, vol. 13, 2007, pàg. 1–58. Miadlikowska, Jolanta; Lutzoni, François «Phylogenetic classification of peltigeralean fungi (Peltigerales, Ascomycota) based on ribosomal RNA small and large subunits». American Journal of Botany, vol. 91, 3, 2004, pàg. 449–464. DOI: 10.3732/ajb.91.3.449. PMID: 21653401.
* ↑ Miadlikowska, Jolanta; Kauff, F; Hofstetter, V; Fraker, E; Grube, M; Hafellner, J; Reeb, V; Hodkinson, BP; Kukwa, M «New insights into classification and evolution of the Lecanoromycetes (Pezizomycotina, Ascomycota) from phylogenetic analyses of three ribosomal RNA- and two protein-coding genes». Mycologia, vol. 98, 6, 2006, pàg. 1088–1103. DOI: 10.3852/mycologia.98.6.1088. PMID: 17486983.
# La Vaca Xula

La Vaca Xula de Vacarisses és un element del bestiari popular català que fa honor al nom del seu poble, Vacarisses, que els antics documents escriuen Vacarissas, que prové de "lloc de pastura de vaques".
La Vaca Xula fou construïda l'any 1992 per Jordi Grau del Taller el Drac Petit de Terrassa una de les primeres vaques festives de Catalunya. Pertany a la Colla Gegantera de Vacarisses, amb el que sol acompanyar a moltes de les seves sortides, tant pel poble com fora, als gegants de la localitat. El 13 d'octubre de 1996, amb motiu del desè aniversari de la creació del Bou de Foc del Vendrell, es va organitzar la primera Trobada de Bous de Catalunya en què es produí el casament entre la Vaca Xula i el Bou de Foc del Vendrell. L'anual «Baixada de la Vaca» des del castell fins al poble és un esdeveniment que gaudeix un èxit creixent. Mentrestant ha procreat i va donar vida a quatre «vaquetes».

## Referències

* ↑ Moran, Josep; Batlle, Mar; Rabella i Ribas, Joan Anton. Topònims catalans: etimologia i pronúncia. L'Abadia de Montserrat, 2002, p.177. ISBN 8484154319.
* ↑ Tarrida, Lluïsa «La Vaca Xula de Vacarisses, protagonista de l'Espai Terra». La Torre, 29-01-2014.
* ↑ «L'aplec del Vaca a Vacarisses (Vallès Occidental». Bestiari.cat - actualitat. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ Arroyo i Casals, Pau; Arroyo i Julivert, Salvador «El Bou de Foc del Vendrell: deu anys d'història (1886-1996)». Miscel·lània Pendesenca, 1997, pàg. 472.
* ↑ Quitian, Sergi «La Festa de la Vaca viste Vacarisses del siglo XVIII» (en castellà). La Vanguardia, 23-05-2014.
* ↑ TV3, 2014.

## Enllaços externs

* Castellet, Cesc. «Baixada i Vetlla de la Vaca: Recreant un relat llegendari del poble Vacarisses». Festes.org, 14-08-2008.
* «Espai Terra». TV3, 28-01-2014. Intervista als creadors de la vaca, amb el Ball de la Vaca i imatges històriques del casament amb el Bou de Foc del Vendrell
# Cavalcanti

Cavalcanti és un barri de la Zona Nord del municipi de Rio de Janeiro. El seu IDH, l'any 2000, era de 0,807, el 83 millor del municipi. Limita amb els barris de Vicente de Carvalho, Tomás Coelho, Piedade, Quintino Bocaiúva, Cascadura, Engenheiro Leal, Madureira i Vaz Lobo.

## Característiques

Disposa d'una estació de ferrocarril que forma part del ramal de Belford Roxo que pertany a la línia auxiliar. Queda entre les estacions de Mercadão de Madureira (antiga Magno) i estació de Tomás Coelho. És bressol de l'escola de Samba Em Cima da Hora i d'algunes celebritats com el periodista Sérgio Cabral, el ballarí i coreògraf Carlinhos de Jesus i l'entrenador de futbol Jair Pereira.
El dia 29 de juny commemora la festa del patró Sant Pere, que dura tota la setmana. També hi ha la Capela Nostra Senyora Aparecida (Primavera) i la Capela Nostra Senhora da Guia (Parque Silva Vale). És un barri essencialment residencial, no hi ha bancs i té bones escoles particulars i públiques.
Antigament va ser un barri industrial amb incomptables metal·lúrgies. Avui encara resten algunes metal·lúrgies, no obstant això amb un parc industrial reduït.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «“É importante criar sem descaracterizar” Carlinhos de Jesus – Dançarino e coreógrafo | Panorama Mercantil». [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ Abril, Editora. Placar Magazine (en portuguès). Editora Abril, 1988-01-15.

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.