OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kamel Chebli

Kamel Chebli (Tunis, 9 de març de 1954) és un exfutbolista tunisià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de Tunisia amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1978.
Pel que fa a clubs, destacà a Club Africain.
Trajectòria com a entrenador:
* 1993-94: Union Sportive Monastirienne
* 1994-95: Club Sportif des Cheminots
* 1995-95: Sporting Club de Ben Arous
* 1996-97: Association Sportive de l'Ariana
* 1998-98: Sporting Club de Ben Arous
* 1998-99: Al Sha'ab Sharjah (segon entrenador)
* 2000-01: Grombalia Sports
* 2001-02: Club Olympique de Médenine
* 2003-03: Association Sportive de Djerba
* 2004-04: Étoile Sportive de Béni Khalled
* 2004-05: Club Africain
* 2005-05: Al Nasr Salalah
* 2007-07: Alhilal Benghazi
* 2007-08: Avenir Sportif de Kasserine
* 2008-09: Dibba Al-Hisn Sports Club
* 2009-10: Avenir Sportif de La Marsa

## Referències

* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-12. [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ 1978 FIFA World Cup Argentina Arxivat 2011-10-20 a Wayback Machine.
# Poolesville

Poolesville és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 5.551 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Poolesville tenia 5.151 habitants, 1.601 habitatges, i 1.402 famílies. La densitat de població era de 515,2 habitants per km².
Dels 1.601 habitatges en un 56,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,6% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 12,4% no eren unitats familiars. En el 9,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 3,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 85.091$ i la renda mediana per família de 88.916$. Els homes tenien una renda mediana de 60.596$ mentre que les dones 42.051$. La renda per capita de la població era de 30.211$. Entorn del 2,5% de les famílies i el 2,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Poolesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Poolesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Chillarón del Rey

Chillarón del Rey és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 141 | 137 | 113 | 121 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Lepidotrigla pleuracanthica

Lepidotrigla pleuracanthica és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Descripció

* Fa 20 cm de llargària màxima (normalment, en fa 16).

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical que viu fins als 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: Nova Gal·les del Sud (Austràlia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H., 1996. Guide to sea fishes of Australia. A comprehensive reference for divers and fishermen. New Holland (Publishers) Ltd., Londres. 433 p.

## Bibliografia

* Richards, W.J., 1992. Comments on the genus Lepidotrigla (Pisces: Triglidae) with descriptions of two new species from the Indian and Pacific oceans. Bull. Mar. Sci. 51(1):45-65.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# ¡Se armó el belén!

¡Se armó el belén! és una pel·lícula espanyola dirigida i escrita per José Luis Sáenz de Heredia, estrenada el 23 de març de 1970.

## Sinopsi

Es tracta d'una pel·lícula coral d'humor absurd comandada per un sacerdot de barri que ven tot a la seva església per a modernitzar-se, amb un guió replet de situacions d'humor, basades en la dificultat d'un capellà per a atreure a la gent i la idea d'aconseguir-lo a través de la representació d'un Betlem vivent.

## Rodatge

El rodatge de la pel·lícula va tenir com a antecedent la clausura uns anys abans del Concili Vaticà II en 1965. Els plans exteriors es van rodar a Madrid i els interiors als Estudios Roma, també a Madrid. El personatge de Martínez Soria ha estat descrit com a «entranyable».

## Repartiment

El repartiment està format per:
* Paco Martínez Soria, com Don Mariano.
* Germán Cobos, com don José.
* Irán Eory, com Cari.
* Julia Caba Alba, com Doña Joaquina.
* Manuel Alexandre, com Leandro.
* Angel de Andrés, com arquitecte-decorador.
* Francisco Guijar, com Andrés.
* Rosa Fontana, com Maruja.
* José Sepúlveda, com amo de magatzem
* Carmen Martínez Sierra, com Doña Lupe.
* Antonio del Real, com espectador.
* Erasmo Pascual, com Marcelino.
* Marisa Porcel, com senyora.
* Juan Manuel Chiapella, com home raonable.
* Fernando Nogueras, com pare Ramírez.
* Valentín Tornos, com Genaro.
* Rafael López Somoza, com Sebas.
* Jesús Guzmán, com Agustín.
* Javier Loyola, com Emilio.

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1969 va guanyar el premi al millor equip artístic.

## Referències

* ↑ IMDb. «¡Se armó el belén! (1970)». IMDb. [Consulta: 11 febrer 2014].
* 1 2 Horta Floriano, 2012, p. 303.
* ↑ Molino, Fabián. «Cine en TV por Fabián Molino». ABC. [Consulta: 11 febrer 2014].
* 1 2 Diario de Madrid «La pantalla: Otro personaje entrañable para Paco Martínez Soria». Diario de Madrid, 1969, pàg. 17. Arxivat de l'original el 22 de febrer de 2014. Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine.
* ↑ IMDb. «IMDb: Full Cast & Crew» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2014].
* ↑ "Simón Bolívar" y "La Celestina", premio especial y gran premio de cinematografia de 1969, ABC, 31 de gener de 1970

## Bibliografia

* Huerta Floriano, Miguel Ángel «La creación de discurso ideológico en el cine popular del tardofranquismo (1966-1975): el ‘ciclo Paco Martínez Soria’». Comunicación y Sociedad, XXV, 1, 2012, pàg. 289-311. Arxivat de l'original el 2014-02-22 [Consulta: 12 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Presentació de la pel·lícula a Cine de barrio
# Lloret ratpenat pitgroc

El lloret ratpenat pitgroc (Loriculus pusillus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita els boscos de Java i Bali, d'on és endèmic. Es considera una espècie que es troba al límit de l'amenaça d'extinció a causa de la creixent desaparició del seu hàbitat, especialment a la zona occidental de l'illa de Java. Tanmateix, és una espècie força adaptativa, i la degradació i destrucció de la selva indonèsia ha propiciat el seu desplaçament a majors altures, on l'acció antròpica és menys severa.

## Descripció

És un ocell que en edat adulta fa una mitjana de 12 cm de llargada i entre 20 i 30 grams de pes. Les plomes són d'un color entre groc i verd, amb una taca groga a la zona del coll. A l'esquena predomina el plomatge groguenc, que esdevé vermell a la part baixa de l'esquena i principi de la cua, per bé que la part superior de la cua és verda. Les ales també són verdes, presentant una tonalitat blavosa a la part interior. El bec és de color vermell clar, amb la punta tendent al groc, i presenta iris entre grocs i blancs; mentre que les potes són d'una tonalitat entre marronosa i color de carn. Acostuma a acompanyar les seves volades amb el seu cant, força agut i estrident.

## Referències

* ↑ «Yellow-throated Hanging-parrot Loriculus pusillus». BirdLife international. [Consulta: 18 agost 2014].
* ↑ «Yellow-throated Hanging Parrot». World Parrot Trust. [Consulta: 18 agost 2014].
* ↑ «Yellow-throated Hanging Parrots, also known as Coryllis À Gorge Jaune, or Lorículo De Java». Beauty of birds. [Consulta: 18 agost 2014].

## Enllaços externs

* Recull d'observacions i cants de Loriculus pusillus
# Kainan

Kainan (海南市, Kainan-shi) és una ciutat de la prefectura de Wakayama, al Japó.
El febrer de 2016 tenia una població estimada de 53.168 habitants i una densitat de població de 526 habitants per km². Té una àrea total de 101,06 km².

## Geografia

Kainan està situada a l'oest de la prefectura de Wakayama, de cara a la badia de Wakaura del canal de Kii per l'oest. Gran part de l'àrea de la ciutat és forestal. La zona residencial es troba al voltant del port i al llarg de la Carretera Nacional 370 que creua el municipi d'est a oest.

## Història

Wakayama fou fundada l'1 de maig de 1934. L'1 d'abril de 2005, el poble veí de Shimotsu, del districte de Kaisō, fou annexat a Kainan.

## Referències

* ↑ «海南市ホームページ (Pàgina de la ciutat de Wakayama)» (en japonès). Ajuntament de Kainan. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ «海南市の概要 (Informació general de Kainan)» (en japonès). Ajuntament de Kainan. [Consulta: 16 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Kainan (japonès)
# Charles Hatchett

Charles Hatchett (Londres, 2 de gener de 1765 - Chelsea, 10 de febrer o 10 de març de 1847), va ser un químic anglès que va descobrir un nou element, el niobi.
Charles Hachett va néixer i viure a Londres. El 24 de març de 1787, amb Elizabeth Collick a la St Martin in the Fields. A més de treballar en els negocis familiars, Hatchett era un distingit químic i es va convertir en membre de la Royal Society el 1797. Fruit d'una llarga investigació analítica de minerals al seu laboratori personal.
Durant el segle xix 51 nous elements, més de la meitat dels elements estables de la taula periodica, van ser descoberts, i el niobi va ser dels primers d'aquesta gran descoberta de nous elements. Charles Hachett va descobrir el niobi, mentre analitzava una mostra de minerals del Museu Britànic. La mostra analitzada era originària d'Amèrica del nord, Hatchett va anomenar aquest nou element Columbio (Cb) en honor de Cristòfor Colom, qui va descobrir Amèrica. Aquest element amb nombre atòmic 41, és anoment actualment Niobi, encara que el dia d'avui hi ha qui el segueix anomenant columbi. El 1949, a la Unió Internacional de Física Quinzè Congrés i Química, niobi va ser declarat ser el nom oficial per a l'element de nombre atòmic 41.

## Premis Charles Hatchett

El Niobi com a element d'aliatge s'utilitza en una amplia gamma de components i materials. Per celebrar la importància del niobi i la seva contribució a la civilització, una empresa brasilera va iniciar el 1979 un premi, que porta el nom del Químic Charles Hatchett.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Hatchett, Charles». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 210. ISBN 8429270043.
# Geophagus dicrozoster

Geophagus dicrozoster és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* López-Fernández, H. & D. C. Taphorn. 2004. Geophagus abalios, G. dicrozoster and G. winemilleri (Perciformes: Cichlidae), three new species from Venezuela. Zootaxa No. 439: 1-27.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Les Biches

* Per a altres significats, vegeu «Les Biches (Marie Laurencin)».
Les Biches és un film coproduït entre França i Itàlia, dirigida per Claude Chabrol, estrenada el 1968. Stéphane Audran fou guardonada amb l'Os de Plata a la millor interpretació femenina al Festival de Berlín 1968 per la seva interpretació en aquest film.

## Argument

Frédérique, rica burgesa parisenca ociosa i despreocupada, es fixa un dia una noia bohèmia, Why, que dibuixa cérvols en guix sobre el Pont des Arts. La sedueix, i després la duu a la seva vil·la. Hi passen agradables moments, fins al dia en què Why s'enamora d'un seductor arquitecte, Paul Thomas.
Frédérique, en un accés de gelosia incontrolable, decideix llavors seduir Paul. No sospita encara que Why, abandonada per tots, acabarà perdent a poc a poc la raó...

## Repartiment

* Jean-Louis Trintignant: Paul Thomas
* Jacqueline Sassard: Why
* Stéphane Audran: Frédérique
* Nane Germon: Violetta
* Serge Bento: Llibreter
* Henri Frances:
* Henri Attal: Robèque
* Dominique Zardi: Riais

## Referències

* ↑ «Les biches». The New York Times.

## Enllaços externs

* Les biches Arxivat 2015-12-23 a Wayback Machine. a Elms (francès)
# Mallerenga emplomallada crestanegra

La mallerenga emplomallada crestanegra (Baeolophus atricristatus) és una espècie d'ocell de la família dels pàrids (Paridae) que habita boscos i matolls de Texas i l'est de Mèxic fins Hidalgo i el nord de Veracruz. Era considerada una subespècie de la mallerenga emplomallada bicolor (B. bicolor), però va ser reconeguda com a espècie separada en 2002.

## Descripció

Fa uns 14 a 15 cm de llarg. Té els flancs rovellats, les parts superiors grises i el ventre blanquinós. El mascle té una llarga cresta negra fosca que se sol estar erecta, mentre que la cresta de la femella no és tan fosca. És molt comú on sigui que creixin arbres, ja siguin de fulla caduca, fustes pesades, o arbres d'ombra urbans. La crida anomenada "peter, peter, peter" és similar a la de la mallerenga emplomallada bicolor, però més curta. La dieta consisteix en baies, nous, aranyes, insectes i larves.

## Distribució

És nadiu del sud de Texas, Oklahoma, i l'est centre de Mèxic, tot i que han estat registrades observacions tan al nord i est com St. Louis, Missouri i a Memphis (Tennessee).

## Subespècies

Es reconeixen tres subespècies:
* B. a. atricristatus (Cassin, 1850)– sud de Texas i nord-est de Mèxic.
* B. a. paloduro (Stevenson, 1940) Texas i sud-oest d'Oklahoma.
* B. a. sennetti (Ridgway, 1904) – centre i sud de Texas.

## Referències

* ↑ «Mallerenga emplomallada crestanegra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12/02/2023(català)
* ↑ «43rd Supplement to the American Ornithologists' Union Check-list of North American Birds»» (en anglès) p. 897-906. AOU Check-list Supplement 3 (119 edició). The Auk, 2002. Arxivat de l'original el 2007-07-12. [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ «Waxwings and allies, tits, penduline tits» (en anglès). IOC World Bird List v13.1. [Consulta: 12 febrer 2023].

## Bibliografia

* Terres, John K. & National Audubon Society (1991): The Audubon Society Encyclopedia of North American Birds. Wings Books, Nueva York. Edició de 1980. ISBN 0-517-03288-0
# Charles Harold Dodd

Charles Harold Dodd (Wrexham, 1884 — Oxford, 1973) va ser un exegeta i teòleg britànic.
Va ser membre de l'Església Congregacionalista i professor de crítica bíblica a Manchester i de teologia a Cambridge. Va escriure diversos llibres sobre els Evangelis i la Bíblia i defensà l'escatologia present en la redacció del Nou Testament.

## Obres

* The Authority of the Bible (1928)
* The Bible and the Greeks (1935)
* The Parables of the Kingdom (1935)
* The Interpretation of the Fourth Gospel (1953)
* Historical Tradition in the Fourth Gospel (1963)
* The Founder of Christianity (1970)

## Referències

* ↑ «Charles Harold Dodd». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Geophagus gottwaldi

Geophagus gottwaldi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Schindler, I. & Staeck, W. (2006): Geophagus gottwaldi sp. n. - a new species of cichlid fish (Teleostei: Perciformes: Cichlidae) from the drainage of the upper río Orinoco in Venezuela. Zoologische Abhandlungen, 56: 91-97.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Les Bonnes femmes

Les Bonnes femmes és una pel·lícula franco-italiana dirigida per Claude Chabrol, estrenada el 1960.

## Argument

Quatre venedores s'avorreixen a la petita botiga d'electrodomèstics del senyor Belin. Quan acaba la feina, busquen l'evasió: Ginette canta d'amagat en un cabaret; Rita intenta casar-se amb un petit burgès avorrit; Jane, quan no flirteja amb el seu soldat, arrossega i es deixa lligar per vells maldestres; Jacqueline somia amb el gran amor. I, després de fixar-se en aquest motorista en bigoti que la segueix, pensa haver trobat el seu príncep blau...

## Repartiment

* Bernadette Lafont: Jane
* Stéphane Audran: Ginette
* Clotilde Joano: Jacqueline
* Lucile Saint-Simon: Rita
* Mario David: André Lapierre, el motociclista
* Ave Ninchi: Senyora Louise, la caixera
* Jean-Louis Maury: Marcel, el jove play-boy
* Albert Dinan: Albert, el vell play-boy
* Claude Berri: André, el jove soldat
* Serge Bento: el repartidor
* Karen Bidiomarnon: la noia del ball
* Sacha Briquet: Henri, el promès de Rita
* Pierre Bertin: Senyor Belin, l'amo de la botiga
* Dominique Zardi: Charly Boston, el director d'orquestra
* Liliane David: una noia a la piscina
* Jean Barclay
* Charles Belmont
* France Asselin: la mare d'Henri
* Dolly Bell
* Gabriel Gobin: el pare d'Henri (sota el nom de Gabriel Gobain)
* Philippe Castelli: el regidor
* Claude Chabrol: un banyista (no surt als crèdits)
* Simone Landry
* Louison Roblin
* Charles Bayard
* Henri Attal
* Laszlo Szabo

## Crítiques

D'una excel·lent realització tècnica, aquesta pel·lícula delimita amb una lentitud voluntària i penetrant la psicologia d'aquestes quatre noies, el no-res de la seva existència quotidiana, la vanitat de les seves distraccions, el fracàs de la seva investigació de l'amor. Continuació de quadres diversos molt raspallats, escandalosos de veritat. L'aventura de la més atractiva, la més sola d'aquestes heroïnes recorda el drama final de Cabiria. Hi ha d'altra banda, a tota la pel·lícula un lligam amb els temes més estimats per Fellini: festes nocturnes, escenes de cabaret, music-hall, però la nota d'esperança, sempre expressada pel director italià, és aquí absolutament absent.

## Referències

* ↑ «Les bonnes femmes». The New York Times.
* ↑ Répertoire Général des Films 1960, edició Penser-Vrai, dipòsit legal n°691 - 3r trimestre 1960
# Volodímir Muntian

Volodímir Muntian (Podilsk, 14 de setembre de 1946) fou un futbolista ucraïnès de la dècada de 1970 i entrenador.
Fou 49 cops internacional amb la selecció soviètica, amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1970.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Dinamo de Kíiv.
Trajectòria com a entrenador:
* 1980–1982: SKA Kyiv
* 1986–1988: COSFAP Antananarivo
* 1992–1994: Ucraïna Olímpica
* 1995–1997: Guinea
* 1998: Cherkasy
* 1999: Orion Kyiv
* 2000: Tavriya Simferopol
* 2001: Obolon Kyiv
* 2002: Alania Vladikavkaz
* 2003–2004: Kryvbas Kryvyi Rih
* 2004–2005: Vorskla Poltava
* 2008: Ucraïna U-21(interí)

## Referències

* ↑ RussiaTeam Biography Arxivat 2007-10-23 a Wayback Machine. (rus)
* ↑ Volodímir Muntian a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Группа "Блестящие". 15 украинских футболистов, претендовавших на "Золотой мяч"» (en rus). Tribuna.com.
# Manui

Manui (en francès: Ile Manui) és un petit illot que pertany a l'arxipèlag conegut com les Illes Gambier a la Polinèsia Francesa. L'illa es troba deshabitada, a uns 1649 quilòmetres al sud-est de la capital la ciutat de Papeete, que posseeix una superfície de 0,1 quilòmetres quadrats, el punt més alt aconsegueix els 54 m sobre el nivell de la mar.

## Vegeu també

* França d'Ultramar
* Geografia d'Oceania

## Referències

* ↑ http://mapcarta.com/20406878
* ↑ http://www.traveljournals.net/explore/french_polynesia/map/p421597/ile_manui.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://es.getamap.net/mapas/french_polynesia/french_polynesia_(general)/_manui/
# Karmir-Astkh

Karmir-Astkh - Кармир-Астх (rus) - és un khútor de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a 10 km a l'est de Maikop, la capital de la república, i a 12 km al nord de Tulski.
Pertany al municipi de Kujórskaia.