OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sanhadja de Srayr

Els Sanhaja de Srayr constitueixen un grup ètnic i una confederació tribal del nord del Maroc, establerts al centre del Rif.

## Composició tribal

Els Sanhaja de Srayr són organitzats en una confederació tribal o leff, que aplega 10 tribus d'origen sanhadja :
* Ketama, als voltants de la localitat d'Ighadjaren i de Tlat Ketama, a l'oest d'Issaguen ;
* Aït Seddat, a l'est d'Issaguen ;
* Taghzout;
* Aït Khennous;
* Aït Bounsar, als voltants d'Izourdaz ;
* Aït Ahmed, als voltants de la comuna de Beni Ahmed ;
* Aït Bouchibet;
* Aït Bchir;
* Zarqet;
* Aït Mezdouy.

## Llengua

El parlar amazic dels sanhadja de Srayr és proper als parlars de l'Atles Mitjà, tot i que amb forta influència del parlar rifeny veí.
De les tribus que constitueixen la confederació dels sanhadja de Srayr, la de Ketama és majoritàriament arabòfona i la d'Aït Seddat és totalment arabòfona, mentre que els altres tribus són amazigòfones. El parlar dels ketama és considerat com a diferent del de les altres tribus. i només és parlat a quatre llogarets de la regió: Aït Ahmed, Aït Aïssa, Makhzen i Asmmar, mentre que als llogarets del nord-est dels Aït Mezdouy parlen rifeny.
Le sanhaji de Srayr és considerat per la UNESCO com en situació crítica. En 2013, més de 50.000 persones parlaven sanhaji de Srayr.

## Referències

* ↑ Project, Joshua. «Senhaja in Morocco». [Consulta: 1r maig 2017].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Bernard G. Hoffman, The structure of traditional Moroccan rural society, dans: Studies in social anthropology, vol. 2 (Mouton, 1968), p.175
* ↑ Tot i que no és pas citada per Hoffman, la tribu d'Aït Mezdouy és en gran part d'origen i llengua sanhadja (Marvin W. Mikesell, "Northern Morocco: A Cultural Geography" (1985) ; Menna Lafkioui, "Atlas linguistique des variétés berbères du Rif" (2007)) i és la més sovint descrita com a formant part dels sanhadja (Ángel Doménech Lafuente, "Apuntes sobre geografía de la zona norte del Protectorado de España en Marruecos" (1942) ; J. Cabello Alcaraz, "Apuntes de geografía de Marruecos: Con ligera descripción de Argelia y Túnez y las posesiones españolas del África occidental" (1951)).
* ↑ BRILL's First Encyclopaedia of Islam: 1913-1936 (1993), Morocco - VII. Linguistic survey, p.598 ISBN 9789004097964
* 1 2 Mena Lafkioui, Atlas linguistique des variétés berbères du Rif, dans: Berber Studies, vol. 16 (Köppe, 2007) ISBN 9783896453952
* ↑ Atlas UNESCO des langues en danger dans le monde, Senhaja de Srair
* ↑ Ethnologue.com, Senhaja Berber
# Sant Vicenç de Castellvell del Camp

Sant Vicenç de Castellvell del Camp és una església barroca de Castellvell del Camp (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici d'una nau amb capelles laterals comunicades. Coberta de canó a les capelles i de canó amb llunetes a la nau. Capçalera poligonal amb creueria gallonada, amb la capella del Santíssim en el costat de l'evangeli. Porta d'arc de mig punt, adovellat, emmarcat per pilastres senzilles i frontó triangular entretallat. Campanar de maons, als peus, en el costat de l'evangeli. Obra de paredat, amb carreu en els angles. Conjunt barroc.

## Història

Damunt de la porta de l'església, la data 1702.

## Referències

* 1 2 «Sant Vicenç de Castellvell del Camp». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].

## Enllaços externs

* «Sant Vicenç de Castellvell del Camp». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Santa Bàrbara de Perellós

Santa Bàrbara de Perellós és una capella isolada del poble de Perellós, pertanyent al terme comunal d'Òpol i Perellós, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situada uns 500 metres en línia recta al nord-est del poble de Perellós, a prop del camí que des d'Òpol s'adreça al poble de Perellós.
És una capella d'una sola nau, amb capçalera recta a l'extrem est de la nau, coberta amb fusta.

## Referències

* ↑ La capella de Santa Bàrbara de Perellós en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «105 - Òpol i Perellós». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Òpol i Perellós». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 157. Santa Bàrbara de Perellós». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
# Sankt Stefan im Gailtal

Sankt Stefan im Gailtal (eslovè Štefan na Zilji) és un municipi austríac, dins de l'estat de Caríntia. L'any 2007 tenia 1.654 habitants. Limita amb els municipis de Paternion al nord, Malborghetto Valbruna al sud, Hermagor-Pressegger See a l'oest, Bad Bleiberg, Nötsch i Feistritz an der Gail a l'est.

## Divisió administrativa

Es divideix en 20 Ortschaften:
| Bach (67) Bichelhof (16) Bodenhof (8) Dragantschach (57) Edling (97) Hadersdorf (65) Karnitzen (68) | Köstendorf (219) Latschach (21) Matschiedl (98) Nieselach (14) Pölland (14) Pörtschach (44) St. Paul an der Gail (122) | St. Stefan an der Gail (148) Schinzengraben (14) Schmölzing (50) Sussawitsch (138) Tratten (105) Vorderberg (412) |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2003- | Johann Ferlitsch | SPÖ |
L'ajuntament de la vila està format per 15 membres dels partits:
* 9 SPÖ
* 3 ÖVP
* 3 BZÖ
| edit | Municipis del Districte d'Hermagor |
| Dellach | Gitschtal | Hermagor-Pressegger See | Kirchbach | Kötschach-Mauthen | Lesachtal | Sankt Stefan im Gailtal || |
# Sankt Goarshausen

Sankt Goarshausen és un municipi d'Alemanya, situat al land de Renània-Palatinat i al districte de Rhein-Lahn. El Rin passa per aquesta ciutat i hi ha el meandre on s'apareixia la mítica Lorelei.
# Sant Julià d'Estaràs

Sant Julià d'Estaràs és l'església parroquial d'Estaràs (Segarra) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església situada al centre del poble d'Esaràs, realitzada amb paredat, d'una sola planta sense absis i amb coberta a dues aigües.
A la façana principal hi trobem la porta d'accés, posterior a la construcció de l'església, realitzada amb arc de mig punt adovellat i envoltat per un guardapols, per damunt de la qual apareix un òcul contemporani a l'obertura de l'actual porta d'accés.
A la façana lateral dreta podem veure tapiada la que era l'entrada primitiva al temple, d'arc de mig punt adovellat, acompanyada per un campanar d'espadanya de dos ulls, obertures realitzades amb arc de mig punt amb coberta feta amb lloses de pedra i a dues aigües.
La pica d'aigua beneïda es troba a l'interior de l'església. Consta d'un peu molt arcaic, el qual sembla no correspondre originàriament amb aquest element, i d'una pica de petites dimensions amb lòbuls decoratius a la part inferior i a la interior. Està envoltat per una sanefa senzilla.
La pica baptismal feta de pedra, és llisa tant a l'interior com a l'exterior. Presenta unes grans dimensions. El peu és quadrangular, arcaic. La copa és tosca i es troba bastant deteriorada.
La pica d'aigua beneïda es troba a l'interior de l'església. És un element de molta esveltesa gràcies a l'estreta columna que fa de peu. La pica és lobulada a l'interior. Actualment es troba bastant malmesa i no s'aprecien els gravats que tenia originàriament.

## Història

La parròquia d'Estaràs fou des dels seus inicis sufragània de Gàver i pertanyia al bisbat de Vic, per aquest motiu no consta en les primitives llistes de les parròquies del bisbat de Vic dels segles xi i xii ni tampoc en la relació de les esglésies que pagaren la dècima per a la croada dels anys 1279 i 1280. El 1685, tenim documentada la visita del bisbe Antoni Pasqual. Llavors Sant Julià pertanyia al deganat dels Prats de Rei, mentre que Gàver era de Santa Coloma de Queralt. Aleshores, també es diu que el seu titular era Sta. Magdalena però en algun moment retornà a la seva antiga advocació. La parròquia d'Estaràs va pertànyer al bisbat de Vic fins al 1957, moment en què s'integra al de Solsona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Sant Julià d'Estaràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Mývatn

Mývatn és un llac eutròfic poc profund situat en una zona d'activitat volcànica al nord d'Islàndia, prop del volcà Krafla. El llac i els seus aiguamolls circumdants tenen un excepcionalment rica fauna d'aus aquàtiques, especialment ànecs. El llac va ser creat per una gran erupció de lava basàltica fa 2300 anys, i el paisatge circumdant està dominat per formacions volcàniques, incloent pilars de lava i respiradors desarrelats (Pseudocraters). L'efluent riu laxa és conegut per la seva rica pesca de la truita i del salmó.
El nom del llac (el Mý islandès ("mosquit") i vatn ("llac"), el llac dels mosquits el nom prové de la gran quantitat de mosquits que es troben allà a l'estiu.
El nom Mývatn s'utilitza de vegades no només pel llac, sinó el conjunt que envolta la zona habitada. El riu laxa, Llac Mývatn i els aiguamolls circumdants estan protegits com a reserva natural (l'Àrea de Conservació de la Naturalesa Mývatn-laxa, que ocupa 440.000 ha).
Des de l'any 2000, una marató al voltant del llac té lloc a l'estiu.

## Aus aquàtiques

El llac és alimentat per aigua de font rica en nutrients i té una gran abundància d'insectes aquàtics (Quironòmid) i Cladòcers que formen un subministrament d'aliments atractius per als ànecs. Tretze espècies d'ànecs nien aquí. La composició de les espècies d'ànec és únic a la barreja d'elements d'Euràsia i Amèrica del Nord i de les espècies boreals i àrtiques. La majoria dels ànecs són migratòries, arribant a finals d'abril - principis de maig del nord-oest d'Europa. El més abundant és el Morell de plomall, que va emigrar a Islàndia a finals del segle xix. El Morell buixot és la segona espècie d'ànec més comuna.
Altres espècies comunes inclouen el morell d'Islàndia, bec de serra mitjà, ànec xiulador, ànec griset, ànec collverd, Ànec negre, Ànec glacial i Xarxet comú. L'emanació riu laxa té una colònia densa d'ànecs arlequí i hi ha una gran colònia de Somateries a la desembocadura del riu a uns 50 km del llac Mývatn. El Morell d'Islàndia és especial per ser l'únic ànec neàrtic a la zona (i d'Islàndia en el seu conjunt). La seva població de prop de 2.000 aus es basa enterament en l'hàbitat proporcionada pel sistema d'aigua Mývatn-laxa i els seus camps de lava circumdants. La majoria de morell d'Islàndia, passen l'hivern allà, utilitzant àrees lliures de gel que es mantenen obertes per les fonts d'aigua (tant calenta com freda) i en la forta corrent del riu. Aquesta espècie és una que fa el niu en forats, a Amèrica del Nord fa ús d'arbres buits, però al Mývatn les aus utilitzen cavitats a la lava per la nidificació. Les altres espècies d'ànec nien en abundància en les nombroses illes del llac i els pantans circumdants.
Altres aus aquàtiques comuns inclouen el Cabussó orellut, escuraflascons becfí, Calàbria grossa, calàbria petita i Cigne cantaire.

## Vegeu també

* Llista d'ocells d'Islàndia

## Enllaços externs

* Current seismic activity at Mývatn
* Lake Myvatn images
* Facts and photos
# Costes de les Barraques

Les Costes de les Barraques són unes costes del poble de La Coma al municipi de La Coma i la Pedra (Solsonès). Estan situades al massís de Port del Comte, al vessant de llevant de la Roca de Querol.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Moritzburg

Mortizburg és un municipi alemany del land de Saxònia i molt proper a la ciutat de Dresden, conegut pel castell barroc construït per Frederic August I de Saxònia. El 2022 tenia una població estimada de 8.318 habitants.

## Referències

* ↑ «Saxony (Germany): Cities and Communes in Counties» (en anglès), 13 juliol 2024. [Consulta: 18 agost 2024].
# Sidi Rezegh

Sidi Rezegh és una antiga tomba senussi situada al desert, al sud de la pista beduïna que unia Fort Capuzzo amb El Adem i Tobruk, al districte de Tobruk, Líbia.
Durant la Segona Guerra Mundial l'àrea de Sidi Rezegh va ser un dels escenaris principals dels combats de l'operació Crusader per poder trencar el Setge de Tobruk

## Referències

* ↑ «Sidi Rezegh (Sidirezegh) Mapa, Fotos y el tiempo - (Libia): santuario - Latitud:31.8267 and Longitud:24.1361». [Consulta: 4 maig 2023].
* ↑ Ford, Ken. Operation Crusader 1941 : Rommel in retreat. Oxford: Osprey, 2010. ISBN 978-1-84603-500-5.
* ↑ Cox, Peter. Desert War : the Battle of Sidi Rezegh. Woolombi: Exisle Publishing (Australia), 2015. ISBN 978-1-921966-70-5.
# John M. Lounge

John Michael "Mike" Lounge (28 de juny de 1946 - 1 de març de 2011) va ser un enginyer estatunidenc, oficial de la Marina dels Estats Units, veterà de la guerra del Vietnam i astronauta de la NASA. Un veterà de tres vols del transbordador espacial, Lounge va registrar més de 482 hores a l'espai. Va ser especialista en missions en STS-51-I (1985) i STS-26 (1988) i va ser enginyer de vol en STS-35 (1990).

## Referències

* 1 2 Pearlman, Robert Z. (March 1, 2011) "Mike Lounge, Three-Time Shuttle Astronaut, Dies at 64". www.space.com. Retrieved March 2, 2011
* ↑ NASA Johnson Space Center Oral History Project. "John M. Lounge Oral History Interviews", History Portal on the Johnson Space Center website, July 16, 2010. Accessed October 9, 2018.
# Tiqqun Olam

Tiqqun olam (en hebreu: תיקון עולם) és una frase en hebreu que significa "reparar el món". És important en el judaisme i sovint es fa servir per explicar el concepte jueu de justícia social. En termes generals i més enllà de les religions, el concepte de Tiqqun Olam pot ser entès com una filosofia de vida d'aquells éssers humans que desitgen fer una petita contribució al Món; fent servei social, mostrant interès per la humanitat i comportant-se amb bondat, empatia i solidaritat. Esdevenint així, en un exemple a seguir per a molts, i aconseguir canviar la mentalitat de crueltat, egoisme, i indiferència que mostren les societats.

## Tiqqun Olam
### Talmud de Babilònia

L'expressió Tiqqun olam es fa servir en el Talmud de Babilònia, concretament en la Mixnà en la frase: mipnei Tiqqun olam ("pel propòsit del Tiqqun olam") per indicar que la pràctica ha de ser seguida, no perquè la Llei rabínica ho indica, sinó perquè ajuda a evitar les conseqüències socials negatives.

### Pregària jueva

Les paraules Tiqqun olam estan incloses en la pregària Alenu, l'oració jueva amb la que es conclouen els tres serveis religiosos diaris. L'Alenu indica que al poble jueu li correspon lloar a Déu i expressa l'esperança de que el món sencer reconegui algun dia al Senyor i abandoni la idolatria. La frase Tiqqun olam es fa servir en l'expressió Letakén olam bemaljut shadai, "perfeccionar el món sota la sobirania de Déu". En altres paraules, quan tots els éssers humans abandonin els falsos déus i reconeguin al Senyor, el Déu d'Abraham, Isaac i Jacob, el Déu de Moisès, com a únic Déu, el món estarà perfeccionat.

### Càbala jueva

D'acord amb la Càbala i el misticisme jueu, la Creació de l'Univers està representada de manera figurada com un recipient que no va poder contenir la llum sagrada i es va trencar en trossos (anomenats Shevirat Hakelim). Per això, d'acord amb els cabalistes, l'Univers que coneixem ha literalment fet fallida i necessita reparació. En conseqüència, seguint la Halacà (la llei religiosa jueva) i complint amb les mitsvot (els preceptes), la gent ajuda a reparar el recipient de l'Univers. Així, els cabalistes ensenyen que mitjançant les seves accions, que cada persona pot participar en el Tiqqun olam, literalment reparar l'Univers i la Humanitat com a part de la creació divina.

### Judaisme reformista

El Judaisme reformista procura l'activisme que inclou la justícia social i el compliment dels preceptes (mitsvot) ètics de la Torà, a través del "Tiqqun olam" (reparació del món), per a l'assoliment de l'Era Messiànica en la que es compleixen els principis de pau i fraternitat. Sovint el reformisme cita el llibre de Pirqé Avot 2.21 (en hebreu: פרקי אבות) per encoratjar-ne i fomentar la pràctica.

## Referències

* ↑ www.learningtogive.org/
* ↑ www.betshalom.cat/
* ↑ «www.urj.org/». Arxivat de l'original el 2012-12-27. [Consulta: 27 desembre 2012].
# Motos (localitat)

* Per a altres significats sobre el vehicle de motor, vegeu «Motocicleta».
Motos és un poble petit de pocs habitants una pedania de Alustante, en l'extrem sud-oriental de la província de Guadalajara, situada a 1.419 msnm en la faldilla de solana del turó de l'Abadia o del Castillo. S'accedeix a través d'una estreta carretera provincial de 3 km. de longitud que parteix de la CM-2112 pel quilòmetre 2,3 cap a l'est.
Limita a l'est amb Ródenas, al sud i est amb Orihuela del Tremedal, i a l'oest i nord amb Alustante i Tordesilos.
El riu Gall i el camí de Ródenas a Alustante, en algunes de les seves parts, serveixen de límit natural amb aquest últim poble, pel ponent i el nord, respectivament; mentre que amb Tordesilos només limita en el vèrtex que marcava l'anomenada fita de les Quatre Cantonades.

## Història

Antigament, el Lloc de Motos es trobava entre els Regnes de Castella i Aragó i des d'allí es controlava el pas del camí d'Albarrasí a Molina de Aragón i per extensió el pas del Regne de València al nord del Regne de Castella.
Se situava en un important nus fronterer de jurisdiccions eclesiàstiques i civils: diòcesi d'Albarrasí, Sigüenza i Saragossa i les Comunitats de Molina de Aragón, Albarrasí, Daroca i Terol.
Des de 1970 és pedania de Alustante. La fusió voluntària entre tots dos pobles es va iniciar en 1968 amb les sessions dels Ajuntaments de Motos i Alustante de 2 i 6 de novembre. En elles es va acordar per unanimitat l'inici dels tràmits, finalitzant el procés amb la publicació en el BOE el 24 de febrer de 1970 del Decret 448/1970 de 12 de febrer pel qual es va aprovar aquesta fusió.

## Festes

La festa patronal de Motos se celebra en honor de Sant Pere el 29 de juny. A més de la solemne missa i processó, se celebra un menjar popular i, a la nit, la Revetlla. A causa de la despoblació, el retrobament dels veïns i fills del poble se celebra a les Festes d'Estiu en honor de Sant Fabián i Sant Sebastià el tercer cap de setmana d'agost.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «MOTOS». [Consulta: 24 agost 2021].

## Enllaços externs

* Associació Cultural "Amics de Motos". Arxivat 2009-02-24 a Wayback Machine.
# Moïse Saucier

Moïse Saucier (Montreal, octubre 1840 - Montreal, 24 d'agost de 1912) va ser un pianista, organista i professor de música quebequès.
Saucier va ser estudiant de piano de Paul Letondal i va continuar la seva formació de 1865/66 a París amb Camille Stamaty. Després de tornar al Canadà, va actuar com a solista de piano amb obres com les fantasies de Sigismund Thalberg, Rondos de Carl Maria von Weber, Scherzos de Frédéric Chopin, Sonates de Ludwig van Beethoven, peces de piano de Louis Moreau Gottschalk i transcripcions de piano de Stamaty. Va treballar com a organista a diverses esglésies de Mont-real, inclosa 25 anys a Sant Josep, i es va convertir en membre de l'"Académie de musique du Quebec" a principis dels anys 1870. Els seus estudiants van incloure Marie-Thérèse Brazeau, Euphémie Coderre i el seu fill Joseph Saucier.

## Fonts

* The Canadian Encyclopedia – Moïse Saucier
# Mpal

Mpal (o M'Pal) és un municipi del nord del Senegal, a 230 km de Dakar la capital, a 33 km de la ciutat de Saint-Louis.

## Història

El 1883 s'hi va establir una posició militar per vigilar la via fèrria que estava construint la Compagnie des Bâtignolles i que travessava el Cayor anant des de Dakar a Saint Louis del Senegal. El 1884 la secció de ferrocarril de Dakar-Mpal ja s'havia acabat.
Creat l'any 1995, el CEM (Col·legi d'ensenyament mitjà) de Mpal porta el nom del marabout Seydil Hadj Rawane Ngom, una gran figura religiosa local.

## Administració

La comunitat rural de Mpal és part del districte de Rao, al departament de Saint-Louis (regió de Saint-Louis).
La comunitat fou erigit en municipi (comuna) el juliol del 2008.

## Geografia

Les localitats més pròximes són Mbakhas, Birane Gaye, Mbirane Gaye, Begaye Samb, Tal Diop, Mbaye Mbaye i Ndabe Tal.

## Física géologica

El poble es troba a prop del Bosc classificat de Mpal.

## Activitats econòmiques

Encara que la línia de ferrocarril Dakar-Sant-Louis no transporta actualment viatgers, Mpal es troba prop d'un eix viari, la carretera nacional N2.

## Notes i referències

* ↑ (francès) Décret n$^o$ 2008-748 du 10 juillet 2008 portant création de communes dans les régions de Fatick, Kaffrine, Kaolack, Kédougou, Kolda, Louga, Matam, Saint-Louis, Sédhiou, Tambacounda, Thiès et Ziguinchor, Journal officiel de la République du Sénégal, n$^o$ 6446 du 31 décembre 2008

## Enllaços externs

* Mpal Arxivat 2013-07-24 a Wayback Machine. (Ard Sant-Louis)
# Murfreesboro (Tennessee)

Murfreesboro és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2009 tenia 101.753 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Murfreesboro tenia 68.816 habitants, 26.511 habitatges, i 15.747 famílies. La densitat de població era de 681,5 habitants/km².
Dels 26.511 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,8% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 40,6% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 20,5% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 17,3% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
Entorn del 8,2% de les famílies i el 14,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Personatges il·lustres

* James McGill Buchanan (1919-2013), economista, Premi Nobel d'Economia de 1986

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Murfreesboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Murfreesboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mureïna

La mureïna, terme sovint utilitzat com a sinònim de peptidoglicà, és el peptidoglicà predominant en la paret bacteriana dels bacteris i està formada per N-acetilglucosamina (NAG),N-acetilmuràmic (NAM) i un tetrapèptid, que conformen la subunitat elemental de la mureïna que es va repetint per formar la paret cel·lular bacteriana.
La N-acetilglucosamina (NAG) està unida al N-acetilmuràmic (NAM) mitjançant un enllaç glucosídic β(1→4), mentre que el tetrapèptid —format per L-alanina, àcid D-glutàmic, L-Lisina o àcid diaminopimèlic (DAP), i D-alanina—, està unit al N-acetilmuràmic (NAM).
La molècula de mureïna polimeritza mitjançant enllaços glucosídics β(1→4) entre els monosacàrids de dues subunitats diferents, i enllaços peptídics entre el tercer aminoàcid d'una subunitat i el quart aminoàcid de la següent. Ambdós enllaços covalents defineixen la molècula. Tanmateix, s'ha comprovat que l'enllaç peptídic és quantitativament menys important que l'enllaç glucosídic que en E. coli s'ha estimat en un 75%, respecte al 25% de l'enllaç peptídic.
En els bacteris Gram-negatius els ponts intercatenaris s'estableixen mitjançant enllaços peptídics directament entre el tercer aminoàcid d'una subunitat de mureïna i l'aminoàcid D-alanina terminal de la següent subunitat. En canvi, en bacteris Gram-positius aquest enllaç s'estableix mitjançant diversos aminoàcids addicionals que fan de pont, el número i la constitució dels quals depèn del tipus de microorganisme.