OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Majaelrayo

Majaelrayo és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. El municipi es troba a una altitud de 1186 msnm.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ «Datos de altitud para La Huerce en la página de previsión meteorológica de AEMET provenientes del Nomenclátor geográfico de municipios y entidades de población del Instituto Geográfico Nacional». Agencia Estatal de Meteorología.
* ↑ «Interpretación: Predicción por municipios». Agencia Estatal de Meteorología. Arxivat de l'original el 18 de març de 2014.
# Maja Milos

Maja Miloš (Маја Милош) (Belgrad, 16 de maig de 1983) és una directora de cinema i guionista sèrbia. Es va fer coneguda per la seva pel·lícula Klip. Es va graduar en direcció cinematogràfica l'any 2008 per la Universitat de les Arts de Belgrad. Durant els seus estudis, va dirigir un total d'onze curtmetratges entre ells Interval (2003) i Si tu timažin (2004). Klip (2012) va ser el seu primer llargmetratge, que va ser guanyador del màxim guardó al Festival de Cinema de Rotterdam.

## Filmografia seleccionada

* Interval (2003, curtmetratge)
* Si Tu Timazin (2004)
* Les cousins (2006, curtmetratge)
* Prah (2008, curtmetratge)
* Klip (2012)

## Referències

* ↑ «"Clip"». [Consulta: 7 gener 2013].
* 1 2 «Maja Miloš». filmfestivalrotterdam.com. [Consulta: 1r juny 2014].
* ↑ «Clip de Maja Milos». cineuropa.org. [Consulta: 6 juny 2014].

## Enllaços externs

* "Klip" premijerno u SC-u 12. aprila a b92.net
# Mai Nakachi

Mai Nakachi (中地 舞, 16 de desembre de 1980) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1997. Va disputar 30 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 1999 i 2003.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1997 | 2 | 0 |
| 1998 | 5 | 0 |
| 1999 | 3 | 0 |
| 2000 | 1 | 0 |
| 2001 | 8 | 0 |
| 2002 | 5 | 0 |
| 2003 | 5 | 0 |
| 2004 | 0 | 0 |
| 2005 | 0 | 0 |
| 2006 | 0 | 0 |
| 2007 | 0 | 0 |
| 2008 | 1 | 0 |
| Total | 30 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Mai Nakachi, Fitxa a Soccerway
# Mantidactylus aerumnalis

Mantidactylus aerumnalis és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus aerumnalis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Mantidactylus decaryi

Mantidactylus decaryi és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus decaryi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Mantidactylus boulengeri

Mantidactylus boulengeri és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus boulengeri. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Malatestí Manfredi

Malatestí Manfredi va ser fill de Francesc I Manfredi. Va ser senyor de Baccagnano, Montemaggiore, Cavina, Cerrone, Rontana, Pozzolo, Zattaglia, Vedreto, Collina, Pozzo, Cesate, Martignano, Solarolo i Gattaia 1328 i senyor sobirà de Bagnacavallo el 1335. Va ser capità de l'exèrcit del Papa. Va morir a Bagnacavallo el 1336. Es va casar amb Nobile i va ser el pare de Francesc Manfredi de Bagnacavallo, Albergetí (patrici, mort vers 1339), Ricard (patrici, mort vers 1339), Vanna i Margherita.

## Referències

* ↑ whiteline. «Albero genealogico della famiglia Manfredi» (en italià), 18-01-2019. Arxivat de l'original el 2021-04-29. [Consulta: 29 abril 2021].
# Marie-Amandine de Schakkebroek

Pauline Jeuris (de nom religiós sor Marie-Amandine), nascuda el 28 de desembre de 1872 a Herck-la-Ville (Bèlgica) i morta el 9 de juliol a Taiyuan (Xina) va ser una monja belga, franciscana missionera, decapitada durant la Rebel·lió dels bòxers. Màrtir, va ser canonitzada l'1 d'octubre del 2000 pel Papa Joan Pau II.

## Biografia

Orfe als set anys, ingressà a la congregació de les Franciscanes missioneres de Maria. Va fer d'infermera a Marsella i marxà cap a la Xina, per treballar a l'orfenat de noies de Taiyuan amb un grup de sis religioses més, sota la responsabilitat de la mare Maria Hermínia de Jesús. A causa del seu permanent bon humor, va rebre el sobrenom de la "verge europea que sempre riu".
Durant la rebel·lió dels bòxers, va ser decapitada amb diverses de les seves germanes
* Marie-Hermine de Jésus (Irma Grivot),
* Maria de la Pau (Marie-Anne Giuliani),
* Marie-Claire (Clelia Nanetti),
* Maria de Santa Natàlia (Jeanne-Marie Kerguin),
* Marie de Saint-Just (Anne-Françoise Moreau),
* Marie-Adolphine (Kaatje Dierkx)
Va ser beatificada el 24 de novembre de 1946 pel Papa Pius XII, conjuntament amb vint-i-vuit franciscans més màrtirs de la Xina; i va ser canonitzada l'1 d'octubre de 2000 pel Papa Joan Pau II, amb un grup de 120 màrtirs de la Xina. La seva festa és el 9 de juliol.

## Referències

* ↑ Al vicariat apostòlic de Chan-Si septentrional, avui l'arquebisbat de Taiyuan), dirigit per monsenyor Grégoire Grassi, qui seria també martiritzat

## Bibliografia

* Rosa Giorgi, Le Petit livre des saints, Larousse, 2006, page 406 - ISBN 2-03-582665-9
* Alain Guillermou, Des saints et des prénoms, Desclée de Brower, 1976, page 29
# Atrauli

Atrauli és una ciutat i municipi de l'Índia, al districte d'Aligarh, estat d'Uttar Pradesh, a uns 30 km d'Aligarh. Famosa per la Col·lecció de Llet coneguda com a Tulsi dairy,Shahji dairy, Balaji dairy, Paras dairy, Nova dairy o Param dairy. Hi va néixer el músic Ustad Alladiya Khan, fundador de l'escola de música Jaipur-Atrauli gharana. Té una població de 43.845 habitants (el 1881 eren 14.374 habitants, ambs 3/5 d'hindús i 2/5 de musulmans).

## Història

Fou fundada al segle xii però la seva història local no és coneguda. Durant la rebel·lió de 1857 va estar en mans dels rebels del juny al setembre de 1857.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Serrat de Moró

El Serrat de Moró és una serra que té la seva part baixa, al sud-oest, a la Tosca, de 938,8 m. alt., damunt del Congost d'Erinyà, en terme de Senterada, des d'on va ascendint cap al nord-est, entrant en el terme de la Pobla de Segur, on culmina en el Roc de Sant Aventí, a 1.479,8 metres sobre el nivell del mar. Aproximadament a la meitat del seu recorregut, a 1.255 m. alt., hi ha el dolmen anomenat la Cabana del Moro.
# Xerraire de coroneta bruna

El xerraire de coroneta bruna (Garrulax strepitans) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc, als Himàlaies del sud-oest de la Xina al sud-oest de Yunnan, l'est i sud-est de Myanmar, incloent Tenasserim, nord-oest, sud-oest, sud-est de Tailàndia i nord-oest de Laos..

## Referències

* ↑ «Xerraire de coroneta bruna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# The Cure for Insomnia

The Cure for Insomnia, dirigida per John Henry Timmis IV, és la pel·lícula més llarga del món, segons el Llibre Guinness de Rècords. Presentada el 1987, el film dura 87 hores. La trama consisteix en el fet que L.D. Groban llegeix poesia durant quatre dies, amb petits talls de heavy metal i cinema X.
Es va poder veure per primera vegada a l'Institut d'Art de Chicago del 31 de gener al 3 de febrer de 1987. No se sap si la pel·lícula s'ha tornat a projectar des de llavors. Considerant que un DVD normal només pot emmagatzemar 4 hores, The Cure for Insomnia ocuparia 22 discs.
El film es va mostrar sencer en vídeo. El propòsit original era reprogramar el cervell de les persones que patien insomni. A causa d'aquests dos punts, hi ha un debat obert sobre si The Cure for Insomnia pot ser considerat o no la pel·lícula més llarga del món.
# Qubba

Una qubba (àrab: قبّة, qubba, ‘cúpula’) designa en general un edifici islàmic, sovint aïllat, de planta quadrangular i coronat per una cúpula, usat com a tomba d'un sant. Constitueix un lloc de pelegrinatge, adornat amb nombrosos exvots i ciris. També se l'anomena walí a l'Orient Mitjà, morabit al Magrib, xah zade o imam zade a Pèrsia i gur a l'Índia.
El mot també pot designar el saló del tron, i el seu ús es va traslladar a l'arquitectura cristiana mitjançant l'art mudèjar.

## Referències

* 1 2 «Qubba». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antonio E. Momplet Míguez, El arte hispanomusulmán. Ediciones encuentro.
# Algans e Lastens

Algans e Lastens (en francès Algans) és un municipi occità del Tolosà, en el Llenguadoc, situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1836 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2017 |
| 630 | 270 | 217 | 171 | 161 | 176 | 200 | 217 | 203 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2001 | Félix Brando |
| 2001-2020 | Christian Mas |
| 2020- | Roland Sabarthès |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Yavitero

El yavitero o pareni (i a vegades baniwa) és una llengua extinta parlada a l'Amazones veneçolà a la vora de l'Orinoco. L'últim parlant conegut va morir el 1984.

## Classificació

El yavitero o pareni és una llengua arawak. El parentiu amb la resta de llengües arawak es coneix des que Alexander von Humboldt va reunir una llista de paraules i les va comparar amb el maipure pròpiament dit.
| Pareni | Maipure | Català |
| camosi | kié (kiepurig) | 'sol' |
| keri | kejapi (cagijapi) | 'lluna' |
| ouipo | urrupu | 'estrella' |
| oueni (ut) | oueni | 'aigua' |
| casi | catti | 'foc' |
| nosivi | nokirri | 'nas' |
Humboldt escriu que el missioner i lingüista Gilii considerava el yavitero un dialecte dels idiomes maipures. El científic alemany es pregunta si no era més aviat una mescla de dos idiomes.
Humboldt apunta que una de les roques en Maipures és coneguda com Keri i els nadius de la zona creuen veure en ella la imatge d'una lluna plena. Els indígenes indiquen en el mitjà de les cataractes de Maipures una altra roca que anomenen Casomi, o sol.

## Fonologia

Vocals
| | Frontal | Central | Posterior |
| Tancada | i | | u |
| Mitjana | e | | |
| Oberta | | a | |
Consonants

## Referències

* ↑ Ramirez, Henri. Enciclopédia das línguas arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. 4. 1. Curitiba: Editora CRV, 2020, p. 254. DOI 10.24824/978652510231.3. ISBN 978-65-251-0231-3 [Consulta: 29 juny 2021]. Arxivat 2021-06-29 a Wayback Machine.
* ↑ Yavitero a proel.org
* ↑ Boletín Americanista, p. 155 Universidad de Barcelona. Cátedra de Historia de América
* ↑ von Humboldt, Alexander (1999): Reise in die Äquinoktial-Gegenden des Neuen Kontinents Insel Verlag. Bd2. pgs. 968-969
* ↑ Inventory Yavitero (SAPHON 1839)

## Bibliografia

* Mary Ritchie Key. 2015. Yavitero dictionary. In: Key, Mary Ritchie & Comrie, Bernard (eds.) The Intercontinental Dictionary Series. Leipzig: Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology. http://ids.clld.org/contributions/268

## Enllaços externs

* Ethnologue (anglès)
# Yawalapití

El yawalapiti (Jaulapiti) és una llengua arawak del Brasil. Segons els informes, els agavotaguerra (Agavotoqueng) parlaven la mateixa llengua. Els únics 8 parlants de la llengua (2006), de l'ètnia dels yawalapitís, viuen en un poble a la vora del riu Tuatuari, afluent del riu Kuluene, situat a la part sud del parc indígena del Xingu (Xingu superior), a l'estat de Mato Grosso.

## Fonologia
### Consonants

El yawalapiti i el waurá, una llengua arawak pertanyent al mateix subgrup, comparteixen un inventari fonèmic molt similar. Els segments principals es classifiquen a la taula següent.
Fonemes consonàntics yawalapitís :
| | Bilabial | Alveolar | Retroflexa | Postalveolar | Palatal | Velar | Glotal |
| Oclusiva | p | t | | | (c) | k | ʔ |
| Africada | | ts | | tʃ | | | |
| Fricativa | | | ʂ ~ ʐ | ʃ | | | h |
| Nasal | m | n | | ɲ | | | |
| Lateral | | l | | ʎ | | | |
| Vibrant | | r̥ | | | | | |
| Bategant | | ɾ | | | | | |
| Aproximant | w | | | | j | | |

### Vocals

La llengua yawalapiti té vocals tant orals com nasals, com es mostra a continuació.
Fonemes vocals del yawalapití :
| | Frontal | Frontal | Central | Central | Posterior | Posterior |
| | oral | nasal | oral | nasal | oral | nasal |
| Yancada | i | ĩ | ɨ | ɨ̃ | u | ũ |
| Oberta | | | a | ã | | |

## Sintaxi

Des d'un punt de vista tipològic, l'ordre dels components a yawalapití és SVO. En les construccions genitives, el posseïdor precedeix l'element posseït. El mateix passa amb altres modificadors, especialment els demostratius i els numerals, mentre que els adjectius es poden presentar abans o després del seu referent.

## Notes

* ↑ Hammarström (2015) Ethnologue 16/17/18th editions: a comprehensive review: online appendices
* ↑ (Mujica, 1992, p. 4)
* ↑ Ramirez, Henri. Enciclopédia das línguas Arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. 3. 1. Editora CRV, 2020, p. 290. DOI 10.24824/978652510234.4. ISBN 978-65-251-0234-4 [Consulta: 4 juliol 2021]. Arxivat 2021-04-19 a Wayback Machine.
* ↑ Ramirez, Henri, & França, Maria Cristina Victorino de. (2019). Línguas Arawak da Bolívia. LIAMES: Línguas Indígenas Americanas, 19, e019012. https://doi.org/10.20396/liames.v19i0.8655045
* ↑ (Mujica, 1992, p. 24)
* ↑ (Mujica, 1992, p. 25)
* ↑ (Mujica, 1992, p. 52-53)

## Referències

* Mujica, Mitzila Isabel Ortega. Aspectos fonológicos e gramaticais da língua yawalapiti (aruak). Campinas: Universidade Estadual de Campinas, 1992. Arxivat 2019-11-06 a Wayback Machine.
* Seki, Lucy. «The Upper Xingu as an incipient linguistic area». A: Dixon, R. M. W.. The Amazonian Languages. Nova York: Cambridge University Press, 1999, p. 417–430. ISBN 0-521-57893-0.
# Yuasa Yoshiko

Yuasa Yoshiko (7 de desembre del 1896 - 24 d'octubre del 1990) fou una escriptora i activista japonesa, especialitzada en traduccions de literatura russa al japonés.

## Biografia

Nasqué a Kyoto; Yuasa fou una activista feminista en el període Taishō. Se n'anà a Tòquio, on formà part de moviments socialistes d'esquerra com ara el moviment de literatura proletària, dirigit per la novel·lista Yuriko Miyamoto. El 1924, les dues compartiren residència, i del 1927 al 1930, van viatjar juntes a la Unió Soviètica, on estudiaren llengua i literatura russes, i es feren molt amigues del director de cinema Serguei Eisenstein.
De tornada al Japó, Yuasa feia traduccions de novel·les d'autors russos, sobretot de Maksim Gorki, Anton Txékhov i Samuïl Marxak. Tal vegada la traducció seua més reconeguda siga la d'El jardí dels cirerers, de Txékhov. Yuasa es va morir el 1990.

## Llegat

Després de la seua mort, el guardó Yuasa Yoshiko es lliura a la millor traducció d'una obra literària al japonés.

## Referències

* ↑ Sawabe Hitomi [pseud.; Hirosawa Yumi]. 1987. "Dandi na Roshia bungakusha Yuasa Yoshiko hōmonki "A Record of a Visit with Dandy Russian Literature Scholar Yuasa Yoshiko".
* ↑ Sawabe Hitomi. 1990. Yuriko, dasuvidāniya: Yuasa Yoshiko no seishun (Yuriko, do svidanya: Yuasa Yoshiko's youth).
* ↑ "A Visit with Yuasa Yoshiko, a Dandy Scholar of Russian Literature", trans. James Welker. In Queer Voices from Japan: First-Person Narratives from Japan's Sexual Minorities, ed. Mark McLelland.
# Zapicán

Zapicán és una localitat de l'Uruguai, ubicada al nord del departament de Lavalleja. Té una població aproximada de 553 habitants, segons les dades del cens del 2011.
Es troba a 203 metres sobre el nivell del mar.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 843 | 759 | 672 | 602 | 640 |

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Yusuf Akčura

Yusuf Akčura o Yusuf Akçura, pronunciat Aktxura, (Simbirsk, Imperi Rus, 2 de desembre de 1876 - Istanbul, Turquia, 11 de març de 1935) fou un nacionalista tàtar panturquista.

## Biografia

Va fer estudis militars a Istanbul, però acusat de sedició fou exiliat a Fezzan, d'on va escapar el 1899 i va anar a París on va estudiar ciències polítiques i fou membre actiu dels Joves Turcs. El 1904 va tornar a Rússia i va escriure a la premsa tàtara de Kazan i va aconsellar una acció concertada dels musulmans a la primera duma (1905); després va afavorir l'organització dels musulmans en una perspectiva panturca. El 1908 després de la revolució dels Joves Turcs, va emigrar a Turquia on va difondre el panturquisme i el 1911 va fundar la publicació Turk Yurdu que fou una revista intel·lectual de primer ordre a Turquia. Després de la guerra va participar en la resistència kemalista i es va unir al Partit Republicà del Poble de Mustafa Kemal, sent elegit a la Gran Assemblea Nacional. Va donar conferències, va publicar estudis històrics i es va dedicar a l'ensenyament. Va proclamar el panturquisme com a la millor ideologia pel país però Mustafa Kemal la va rebutjar. A partir del 1928 apareix defensant el turquisme per davant del panturquisme. Va morir a Istanbul el 1935.

## Bibliografia

* J.M. Landau, “Yūsuf Aḳčura”, a: Encyclopaedia of Islam, segona edició, Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Consultat en línia l'11 de juny de 2016

## Enllaços externs

* Text del seu llibre "El Tres Sistemes Polítics" o abreujadament les "Tres Polítiques", en turc Uç tarz-i siyaset Arxivat 2006-06-22 a Wayback Machine.
* Yusuf Akçura a la web del seu net Arxivat 2007-10-23 a Wayback Machine.
* İlk düşünsel kaynaklar, Semih Gümüş, Radikal Newspaper, 2 de novembre de 2007 (turc)
# Yusuf Idris

Yusuf Idris (àrab: يوسف إدريس, Yūsuf Idrīs) (Sharkia, Egipte, 19 de maig de 1927 - Londres, 1 d'agost de 1991) fou un escriptor i dramaturg egipci en llengua àrab.
Idris, tot i haver estudiat Medicina, mai s'hi va dedicar, ja que ben aviat es va centrar en la tasca d'escriptor i dramaturg. Ell mateix va assentar les bases del teatre modern egipci, centrat en les tradicions populars i el folklore. També va escriure regularment al diari Al-Ahram.
Idris és conegut per les seves històries realistes sobre el món rural, la gent pobra i senzilla. La majoria de les seves obres estan escrites en un llenguatge espontani, col·loquial i accessible, fet pel qual se'l considera un dels mestres del relat breu. Va ser nomenat diverses vegades per guanyar el Premi Nobel de Literatura. Yusuf Idris va guanyar el 1997 la Medalla Naguib Mahfouz de Literatura per la seva novel·la City of Love and Ashes.
Les seves obres cabdals són Las noches más baratas y otros cuentos, La república de Farhat, La Blanca i Al-Farafeer, en l'àmbit teatral, basada en les tradicions populars i el folklore egipci.

## Enllaços externs

* Llibres de l'autor a les Biblioteques de Barcelona
# Xenops minutus

Xenops minutus és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva humida i altres formacions boscoses de les terres baixes des de Mèxic cap al sud, a la llarga de vessant del Carib fins Nicaragua i ambdues vessants de Costa Rica i Panamà i des de Colòmbia, Veneçuela i Guaiana, cap al sud, per l'oest dels Andes, fins l'oest de l'Equador i, per l'est dels Andes, a través de l'est de l'Equador, est del Perú i Brasil fins al nord i l'est de Bolívia, est del Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Taxonomia

Segons la classificació de Handbook of the Birds of the World and BirdLife International (2020). Handbook of the Birds of the World and BirdLife International digital checklist of the birds of the world (versió 5, 2020) la població de Paraguai i Argentina, pertany en realitat a una espècie diferent de la resta, de la següent manera:
* Xenops minutus (sensu stricto) - Xenop gorjablanc
* Xenops genibarbis - Xenop senzill.

## Referències

* ↑ http://datazone.birdlife.org/userfiles/file/Species/Taxonomy/HBW-BirdLife_Checklist_Version_3.pdf
* ↑ Xenop gorjablanc«Xenops minutus». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 7-01-2020, (català)
* ↑ Xenop senzill«Xenops minutus». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 7-01-2020, (català)
# Zonguldak

Zonguldak és una ciutat situada a la regió del mar Negre de Turquia, i la capital de la província de Zonguldak. Té una població de 107.354 habitants (2007). Es tracta d'un important port del mar Negre, i és una ciutat coneguda per les mines de carbó.

## Etimologia

El nom de la ciutat probablement prové de Zone Geul-Dagh, el nom donat a la zona per les empreses mineres franceses i belgues. La muntanya Göldağı ("muntanya del llac") és el més alt, situat en el proper districte de Devrek.
Una altra possibilitat és que provingui del turc zongalık, que significa pantà, o zongura. També pot derivar del nom de l'antic assentament de Sandraka o Sandrake.
Segons una altra teoria, el nom pot ser la combinació de dues paraules, "Jungle-Dagh", de jungle (jungla), nom que van utilitzar els empresaris francesos a causa de la irregular i boscosa geografia, i dag (muntanya).

## Història

Se sap que es va descobrir carbó a la regió de Karadeniz Ereğli durant el sultanat de Mahmut II i que es va començar a extreure durant el de Abdülmecit I.
La primera mostra de carbó turc es va portar des d'Ereğli a Istanbul el 1822, encara que no es va explorar ni explotar el jaciment. No obstant això, el 1829, Uzun Mehmet, mariner del poble de Kestaneci, va portar una altra mostra a Istanbul. Aquesta vegada, se li va prestar especial atenció al descobriment i se li va atorgar una pensió vitalícia, que no va arribar a gaudir perquè va ser assassinat.
Els primers miners demanats i portats des de l'Imperi Austríac van ser els croats austríacs, emprats en les mines de carbó d'Ereğli. La correspondència entre Istanbul i l'ambaixada de Viena demostra que la producció de carbó de la conca d'Ereğli es remunta 18 mesos abans de la sol·licitud de març de 1837 i que la producció va començar el setembre de 1835.
Una investigació de Hazine-i Hassan (el departament del tresor imperial Otomà) en els arxius otomans mostra que les activitats mineres regulars en la conca d'Ereğli es van iniciar el febrer de 1841. L'article publicat el 14 de febrer de 1841 del diari sinceritat-i Havadis ho confirma.
L'empresa de carbó d'Ereğli tenia sis socis (Ahmed Fethi Pasha, Riza Pasha, Safveti Pasha, Tahir Bey Efendi, Izzet Pasha i Mustafa Efendi) per extreure el carbó de la conca d'Ereğli. Inicialment, es trobava sota els auspicis de Darphane-i Amira, i es va transferir a Hazine-i Hassan quan es va establir el 1849.

## Agermanaments

* Abu Dhabi, Emirats Àrabs Units
* Maribor, Eslovènia
* Celje, Eslovènia
* Zilina, Eslovàquia
* Karachi, Pakistan
* Nova Orleans, EUA
* Asau, Tuvalu
* Lamu (ciutat de Kenya)
* Maracaibo, Veneçuela

## Vegeu també

* Candar, emirat turcman

## Enllaços externs

* Guia de Zonguldak Arxivat 2009-04-29 a Wayback Machine.
* Història de Zonguldak
* Imatges de Zonguldak
* Informació sobre Zonguldak
* Informació sobre Zonguldak Arxivat 2009-04-29 a Wayback Machine. (en turc)