OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Andrew Irvine

Andrew "Sandy" Irvine (8 d'abril de 1902 - 8 o 9 de juny de 1924) va ser un alpinista anglès que va prendre part a la Tercera Expedició Britànica a l'Everest el 1924. Irvine va desaparèixer en algun lloc de l'Aresta Nord junt a George Mallory, mentre intentava realitzar la primera ascensió a la muntanya més alta de la Terra. La parella va ser vista per última vegada a uns centenars de metres del cim.

## Biografia

Irvine va néixer a Birkenhead, Anglaterra, en el si d'una família amb arrels gal·lesa i escocesa. Estudià a les escoles de Birkenhead i Shrewsbury i més tard al Merton College d'Oxford per cursar enginyeria. Irvine va destacar en rem i va ser el remer número 5 de la tripulació d'Oxford que va guanyar la Regata Oxford-Cambridge de 1923, en el que va ser la primera victòria d'Oxford des de 1913.

## L'expedició a l'Everest

El 1923 Irvine va ser escollit per prendre part en una expedició universitària a Spitsbergen, on va destacar en tots els aspectes. De resultes de la bona impressió que donà fou seleccionat per prendre part en la "Tercera Expedició Britànica" a l'Everest. Encara no s'havia llicenciat i sols tenia 21 anys, i va acabar sent l'expert en els equips d'oxigen de l'expedició. L'ascensió començà a començaments de juny, i l'últim dia en què els escaladors van ser vistos fou el 8 de juny de 1924. Noel Odell va informar d'haver-los vist a través d'un telescopi tot pujant cap al cim les 12:50 del migdia Mai no van tornar al Camp Base i es desconeix si van aconseguir arribar al cim. El cos d'Irvine no ha estat trobat malgrat les expedicions realitzades en la seva cerca.

## Vegeu també

* Expedició de recerca de Mallory i Irvine

## Referències

* 1 2 Breashears, Salkeld. Mallorys Geheimnis. Was geschah am Mount Everest? (en alemany). Steiger, 2000, p. 173-174. ISBN 3896522205.
* ↑ Firstbrook, P. L.. Lost on Everest: the search for Mallory & Irvine (en anglès). Contemporary Books, 1999, p. 17. ISBN 0809298929.
* 1 2 McKenzie, 2009.
* 1 2 Aleshire, Peter. (en anglès). Infobase Publishing, 2008, p. 12. ISBN 1438106688.
* ↑ Tuckey, Harriet. Everest - The First Ascent: The untold story of Griffith Pugh, the man who made it possible (en anglès). Random House, 2013, p. 11. ISBN 1448177073.

## Bibliografia

* Firstbrook, Peter. Lost on Everest: The Search for Mallory and Irvine, BBC Books (1999) ISBN 0-563-48712-7 (anglès)
* Holzel, Tom. El Misterio del Everest. Barcelona: Ed.Mondadori, 2000 ISBN 84-397-0480-1 (castellà)
* McKenzie, Mark. In the Footsteps of Mallory and Irvine: The Wildest Dream (en anglès). Hachette UK, 2009. ISBN 1848541856.
* Summers, Julie. "Fearless on Everest: The Quest for Sandy Irvine" (2000) ISBN 0-297-64682-6 (anglès)

## Enllaços externs

* Pàgina d'història de l'Everest de la BBC Arxivat 2006-05-15 a Wayback Machine.
* Article de l'"Everest News" sobre Andrew Irvine
* Mallory i Irvine a l'Everest al programa "En guàrdia!" de Catalunya Ràdio
# Vico

* Per a altres significats, vegeu «Antonio Vico Pintos».
Vico (francès) Vicu en cors és un municipi de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 898 habitants.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 999 | 1.186 | 1.484 | 1.312 | 921 | 898 |

## Personatges il·lustres

* Joseph-Marie Multedo

## Referències

Viccionari
# Sorge

«Sorge» té aquests significats:
* Toponímia:
** Sorge (Schleswig-Holstein) riu alemany al land de Schleswig-Holstein.
** Sorge (Vaud), riu suís del cantó de Vaud
** Sorge, nom alemany assignat del riu Dzierzgoń a Polònia
* Biografies:
** Friedrich Adolf Sorge (1827-1906), revolucionari alemany.
** Georg Andreas Sorge (1703-1778), compositor de música alemany.
** Kurt Sorge (1855-1928), Enginyer industrial alemany.
** Reinhard Johannes Sorge (1892–1916), escriptor alemany.
** Richard Sorge (1895-1944), revolucionari, periodista i espia soviètic de nacionalitat alemanya.
** Sarah Sorge (1968), política alemanya del partit Bündnis 90/Die Grünen.
# Grande Comore

Grande Comore o Ngazidja, Njazidja és una de les illes Comores. davant de la costa d'Àfrica. És l'illa més gran de la nació de les Comores. La major part de la seva població és de l'ètnia comoriana. La seva població el 2006 és d'uns 316.600 habitants. La capital de l'illa és Moroni, que també és la capital nacional. L'illa està formada per dos volcans en escut, sent el mont Karthala el punt més alt del país a 2.361 m sobre el nivell del mar. Segons la revisió de 2009 de la constitució de 2002, està governada per un governador electe, igual que les altres illes, amb un govern federal de poder reduït.
Durant molt segles, Grande Comore va estar dividida en més d'una dotzena de soldanats, incloent Bambao, Itsandra, Mitsamihuli, Bajini, Hambu, Washili, Hamahame, Mbude, Hamvu i LaDombe. Los soldans eren coneguts com a falmes.
En 1886 el governant de Bambao, Saidi Ali ibn Saidi Omar, unificà els soldanats de Grande Comore en l'estat de Ngazidja, mantenint l'autonomia dels altres soldanats. Aquell mateix any, França establí un protectorat sobre l'illa i en 1893 Saidi Ali fou enviat a l'exili.
En 1911 França annexà l'illa i l'exèrcit va ser abolit. En 1975 Grande Comore es federà amb Anjouan i Mohéli per a formar la nació de les Comores. En 1997 les Comores es disgregaren degut a la secessió d'Anjouan i Mohéli. Grande Comore es convertí en l'única illa sota control federal. El 2002, tanmateix, Grande Comore fou reunificada amb les altres illes sota la nova constitució.

## Referències

* ↑ «Comores». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Le Karthala». Ramsar Sites Information Service. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Parc National du Karthala». Protected Planet. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Comoros (en anglès). Londres: Palgrave Macmillan UK, 2020, p. 347–350. DOI 10.1057/978-1-349-95940-2_51.pdf. ISBN 978-1-349-95940-2.
* ↑ Wane, Njoki N. A Glance at Africa (en anglès). AuthorHouse, 2009-06, p. 23. ISBN 978-1-4389-7489-7.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Riu San Salvador (Uruguai)

El San Salvador és un riu de l'Uruguai que té el seu origen a la cuchilla (nom local per a les cadenes de turons) del mateix nom, prop de la ciutat de Dolores, al departament de Soriano. Desemboca en el riu Uruguai. Es troba en una de les zones més fèrtils del país, on es conrea blat, lli i gira-sol.

## Referències

* ↑ Enciclopedia Geográfica del Uruguay
# Caselles (Viver i Serrateix)

Caselles és una masia de Sant Joan de Montdarn, al municipi de Viver i Serrateix (Berguedà), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Caselles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Tibró d'Esparta

* No s'ha de confondre amb Timbró d'Esparta.
Timbró o Tibró (en llatí Thimbron o Thibron, en grec antic Θίμβρων, Θίβρων) fou un militar espartà.
Va ser enviat com harmost l'any 400 aC amb un exèrcit d'uns 5000 homes, en ajut dels jònics contra el sàtrapa Tisafernes que els volia sotmetre. En arribar va reunir forces locals, i especialment membres de l'exèrcit dels deu mil a Pèrgam i va poder capturar diverses ciutats. Però va permetre a les seves forces el saqueig del país, i va ser substituït en el comandament per Dercil·lides i obligat a retornar a Esparta on el van portar a judici i el van multar. No va poder pagar la multa i va ser enviat a l'exili.
El 392 aC torna a aparèixer, enviat altre cop a l'Àsia Menor contra Estrutes, i sembla que altre cop va ser negligent en els seus deures i en la disciplina i es va dedicar als plaers. En una ocasió Estrutes va enviar un cos de cavalleria que va fer saquejos prop d'on era Timbró i aquest va sortir de manera desordenada per atacar als saquejadors; sobtadament Estrutes va caure sobre Timbró amb una força superior i el va derrotar. Timbró va morir al combat, segons expliquen Xenofont, Diodor de Sicília i Poliè.

## Referències

* ↑ 1.Thimbron or Thibron a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1103
# 10 aC

El 10 aC fou un any del calendari romà prejulià.

## Naixements

* 1 d'agost: Claudi, emperador romà (r. 41-54) de la dinastia julioclàudia.

## Referències

* ↑ «Claudius | Biography, Achievements, Death, Meaning, & Facts» (en anglès). Britannica. [Consulta: 28 gener 2024].
# Vicky Phelan

Vicky Phelan (Limerick, 28 d'octubre de 1974 - Limerick, 14 de novembre de 2022) va ser una advocada irlandesa coneguda per la seva lluita per la revisió del programa de detecció precoç del càncer cervical CervicalCheck desenvolupat pel sistema de salut pública d'Irlanda.
L'any 2014 Phelan va ser diagnosticada d'un càncer cervical que un test no li va saber detectar l'any 2011 tot i haver-hi cèl·lules canceroses, motiu pel qual Vicky Phelan va decidir denunciar l'empresa responsable del test, Clinical Pathology Laboratories (Austin,Texas) i al programa CervicalCheck. Durant el procés es van destapar altres casos, alguns de mortals, sumant un total de 221 afectades. L'any 2018 els tribunals van resoldre a favor de la denunciant obligant a l'empresa a pagar una indemnització de 2,5 milions d'euros.
Pel que fa a la seva pròpia experiència com a pacient amb càncer cervical, Vicky Phelan va denunciar públicament el funcionament del sistema mèdic irlandès, en molts casos obsolet i poc professional.
Vicky Phelan va ser escollida com una de les 100 dones més influents de 2018 per la BBC.

## Referències

* ↑ «Vicky Phelan (@PhelanVicky) | Twitter» (en castellà). [Consulta: 9 gener 2019].
* 1 2 Pownall, Sylvia. «Vicky Phelan 'won't stop' until Irish health system is changed», 08-12-2018. [Consulta: 9 gener 2019].
* 1 2 3 «Vicky Phelan features on BBC list of 100 'inspiring and influential women'» (en anglès). [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ Friday; 0 novembre 2; Pm, 2018-04:09. «Vicky Phelan: 'I'd be either dead now or on the way out' if I heeded medical advice», 02-11-2018. [Consulta: 9 gener 2019].
# South African Airways

South African Airways (Codi IATA: SA, OACI: SAA), va ser l'aerolínia més important de Sud-àfrica fins al seu tancament en Abril del 2020, en el que respecta tant a vols domèstics com internacionals. Amb els seus centres de connexions a Ciutat del Cap i Johannesburg, South African Airways és una de les poques aerolínies africanes de rellevància. No obstant això, la seva rendibilitat s'ha reduït recentment, i l'aerolínia va rebre un fons d'ajuda del govern al maig de 2007 per a complimentar la segona reestructuració des del 2004. També és coneguda en Afrikaans com "Suid-Afrikaanse Lugdiens" (SAL), encara que aquesta versió del nom no es pot apreciar en les seves aeronaus. El novembre de 2021, en un marc d'associació estratègica (SPF), signat durant una cerimònia en presència del president sud-africà Cyril Ramaphosa i el president de Kenya Uhuru Kenyatta. Kenya Airways i South African Airways treballaran ara juntes per "augmentar el trànsit de passatgers, les opcions de mercaderies i el comerç en general mitjançant la utilització de les forces de Sud-àfrica, Kenya i Àfrica", explica un comunicat.
# Giuseppe Rabboni

Giuseppe Rabboni (Cremona, 16 de juliol de 1800 - Varenna, 10 de juny de 1856) fou un flautista, compositor i professor italià, fundador de l'escola de flauta de Milà.

## Biografia

Giuseppe Rabboni va ser, el 1808, el primer membre del Conservatori de Milà (va estudiar la flauta a la classe de l'oboista i el fagotista Giuseppe Buccinelli) i es va graduar brillantment el 1817. Una fantàstica carrera de concerts va començar immediatament en duo amb el gran clarinetista Ernesto Cavallini. Primera flauta al Teatre de la Scala, a partir del 1827 esdevingué titular de la classe de flauta al Conservatori, classe que aconseguí obrir com a instrument autònom. Entre els seus nombrosos alumnes destaca Angelo Panzini i el famós Antonio Zamperoni, el seu successor a La Scala i al Conservatori. Giuseppe Verdi a si mateix, entusiasta sobre la reducció i adaptació de la seva obra Il trovatore per a flauta, violí i el piano, publicades per Ricordi en 1854, li va donar una dedicació autògraf en una de les puntuacions, el que demostra el gruix i la qualitat de la feina de la "Estimat mestre Rabboni", com el va definir el mateix Verdi.

## Personalitat artística

Com a compositor va escriure essencialment passatges per al seu instrument, peces originals, fantasies sobre motius d'obres teatrals, duets, tros i quartets, però sobretot va traduir i editar l'edició italiana - "amb importants complements" - del mètode francès de Berbiguier. Des del punt de vista tècnic es va orientar cap a les flautes alemanyes i austríaques, especialment les flautes de Ziegler.

## Referències

* Gianni Lazzari, La flauta transversal, història, tècnica, acústica, Torí, 2003
* Maurizio Bignardelli, italians Il Virtuosi del segle XIX, a 'Syrinx', 28/1996
# Riu Sar

El Sar és un riu de la província de la Corunya, a Galícia, afluent del riu Ulla pel marge dret. Un tram del riu Sar està inclòs a la Xarxa Natura 2000.
Neix a la parròquia de Bando, al municipi de Santiago de Compostel·la. Després passa per les parròquies de Sar, Conxo, Vidán i Laraño. A continuació passa per Bugallido i Ortoño, al municipi d'Ames, i per Bastavales, al municipi de Brión. Arriba al municipi de Padrón per la parròquia de Cruces i fa de límit físic amb el municipi de Rois. Posteriorment passa per Iria Flavia i Padrón i desemboca al riu Ulla fent de frontera entre els municipis de Padrón i Dodro.
El riu dona nom a la comarca d'O Sar, formada pels municipis de Dodro, Padrón i Rois, i a la parròquia de Sar, que es troba al municipi de Santiago de Compostel·la.
# Maria Àngels Cabasés i Piqué

Maria Àngels Cabasés i Piqué (Lleida, Segrià, 6 de juliol de 1963) és una professora i política catalana membre d'Independentistes d'Esquerres, síndica de la Sindicatura de Comptes de Catalunya.

## Activitat professional

És doctora en Economia Aplicada per la Universitat de Lleida. És professora titular d'Economia de la Facultat de Dret i Economia de la Universitat de Lleida, on ha ocupat també diversos càrrecs de gestió, entre els quals el de secretària, vicedegana-cap d’estudis i degana. Fins al 1995 va exercir de professora titular per al Departament d'Ensenyament.
És membre del Departament d'Economia Aplicada d'aquesta Facultat i ha encapçalat diversos projectes de recerca en l'àmbit de l'anàlisi estadística i economètrica aplicada a l'economia regional. També és autora de diverses publicacions en revistes i llibres d'aquests àmbits de recerca, i ha treballat en projectes d'innovació docent i de desenvolupament de l'Espai Europeu d'Educació Superior. Va ser secretària general del Consell Interuniversitari de Catalunya des del 2006 fins a la seva incorporació al Parlament de Catalunya el 2008.
És membre del Grup de recerca en Joventut, societat i comunicació (JOVIScom) i del Grup de Recerca en Dret del Treball i de la Seguretat Social, de la Universitat Pompeu Fabra, i des d'aquesta perspectiva ha estudiat l'impacte socioeconòmic de les polítiques d'ocupació en el jovent, l'anàlisi estadística i economètrica del mercat de treball i l'estudi de la desigualtat en la distribució de la renda.

## Activitat política

Va ser membre d'Esquerra Republicana de Catalunya i va exercir de secretària d'organització de la Federació de Lleida entre el 2005 i el 2008 i de secretària nacional de Política Econòmica fins al 2011. Entre el 2008 i el 2010 va ser diputada al Parlament de Catalunya on va entrar en substitució de Jordi Ausàs que va deixar l'acta en ser nomenat conseller.
Al febrer de 2022, designada pel Parlament de Catalunya, va entrar a formar part de la Sindicatura de Comptes de Catalunya.

## Referències

* ↑ PARLAMENT DE CATALUNYA, 30 ANYS. 1980-2010. Parlament de Catalunya. Direcció d’Estudis Parlamentaris, juliol de 2010, p. 76.
* 1 2 «Maria Àngels CABASÉS PIQUÉ». Sindicatura de Comptes de Catalunya.
* 1 2 3 «Maria Àngels Cabasés, a la Sindicatura de Comptes de Catalunya», 11-02-2022. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ «Seminari:'El control extern del sector públic. La Sindicatura de Comptes de Catalunya: sobre la Dependència'» (en castellà). UPF, 23-02-2023. [Consulta: 6 juny 2023].

## Enllaços externs

* Activitat parlamentària
# Caselles (Moià)

Caselles és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Està situada a prop i al nord de la vila, al sud-oest de Montví de Baix i al nord-oest de Montví de Dalt, a ponent de la carretera C-59.
# Thyna

Thyna, Thina, Tyna o Tina (àrab: طينة, Ṭīna) és una ciutat de Tunísia, a la governació de Sfax, situada uns 11 km al sud del centre de Sfax, i només 2 o 3 km al sud dels barris més meridionals de la ciutat. Forma una municipalitat amb 26.635 habitants, dels quals 18.168 viuen a la ciutat mateixa i la resta en nuclis dependents. És capçalera d'una delegació amb 35.020 habitants al cens del 2004 i 45.647 al cens del 2006, la qual cosa mostra un fort i ràpid creixement motivat per la proximitat de Sfax, que és la segona ciutat el país. Té estació de ferrocarril i, a l'oest, un aeroport, l'Aeroport Internacional de Sfax.

## Economia

L'activitat econòmica és industrial i comercial. El govern hi va crear el 1999 una zona industrial de 42 hectàrees que va prendre embranzida amb indústries relacionades amb els fosfats, indústries de la fusta, relacionades amb l'oli i altres, i avui consolidada.
A la part oest de la ciutat hi ha una sabkha o llacuna salada que és la segona en producció de sal després de la de Monastir i que produeix 30 000 tones a l'any. A la llacuna s'ha establert una reserva d'aus per a les migracions hivernals i 8.000 hectàrees han estat declarades pel govern com una àrea d'importància natural des de 1980.

## Història

Fou l'antiga Thaenae, la ciutat més al sud de la província d'Àfrica quan aquesta es va constituir el 146 aC. Sota Hadrià va esdevenir colònia. Queden algunes restes de termes, alguna mansió romana, una basílica paleocristiana, una necròpolis (amb un mausoleu octogonal), i alguns altres edificis que es poden datar entre el segle iv i el segle vi.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 34 56 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en tres sectors o imades:
* Tina (34 56 51)
* Sidi Abid (34 56 52)
* El Hajeb (34 56 53)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 34 17).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 91-96. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 153-154. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# 1641
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 16 de gener - Barcelona: Pau Claris proclama la República Catalana sota la protecció de França, tot i que al cap d'una setmana haurà de reconèixer la sobirania de Lluís XIII (guerra dels Segadors).
* 23 de gener - Catalunya: al cap d'una setmana d'haver proclamat la República Catalana, el president de la Generalitat Pau Claris es veu obligat -per poder mantenir el suport francès- a proclamar Lluís XIII de França com a rei del país.
* 26 de gener - Barcelona: les tropes franceses i catalanes derroten a Montjuïc l'exèrcit castellà de Felip IV (batalla de Montjuïc, Guerra dels Segadors).

### Resta del món

* Invenció del termòmetre
* Comtat de Flandes - Publicació de la Flandria Illustrata d'Antoon Sanders

## Naixements
### Resta del món

* 7 de setembre - Japó: Tokugawa Ietsuna, 35è shogun

## Necrològiques
### Països Catalans

* 27 de febrer - Barcelona: Pau Claris, polític i eclesiàstic, president de la Generalitat de Catalunya.
Resta del món
* 13 de desembre, Moulins, Alier: Jeanne-Françoise Frémiot de Chantal, religiosa i santa francesa, fundadora de l'Orde de la Visitació (n. 1572).

## Referències

* ↑ «Sainte Jeanne Françoise Frémiot de Chantal...» (en anglès). Find a Grave. [Consulta: 4 desembre 2021].
# Sousàfon

El sousàfon és un tipus de tuba semblant a l'helicó utilitzat normalment en les bandes populars, de marxes i militars. Rep el seu nom del famós compositor nord-americà de marxes i director de bandes John Philip Sousa.

## Història

El sousàfon va ser desenvolupar durant la dècada de 1890 per JW Pepper a petició de Sousa, que no estava satisfet amb les tubes utilitzades per aquella època en la banda dels Marines. Els primers sousàfons tenien campanes verticals i avui se'ls coneix com a "recollidors de pluja". Sousa volia una tuba que dirigís el so cap amunt i per sobre de la banda i que tingués un so càlid i ple, al contrari dels helicons, que eren direccionals.

## Estructura

Avui en dia, el sousàfon és considerat com un instrument de vent metall amb vàlvules i amb la mateixa longitud del tub que altres tubes, però amb una forma diferent, ja que el pavelló es troba per sobre del cap de qui l'executa, les vàlvules es troben just davant del músic a pocs centímetres de la cintura, i gairebé tot el pes descansa sobre una de les espatlles. Així, el sousàfon es porta molt més fàcilment que una tuba de concert tradicional i sona igual que una tuba. El pavelló o campana es pot separar del cos principal de l'instrument per a facilitar-ne l'emmagatzematge. La majoria dels sousàfons estan afinats en Si (Si Bemoll), i la seva partitura s'escriu en clau de Fa, encara que alguns estan afinats en mi (Mi bemoll). Els sousàfons generalment porten una configuració de tres vàlvules, en comptes de les quatre que solen portar les tubes de concert modernes.

## Referències

* ↑ Paul E. Bierley. The Incredible Band of John Philip Sousa. University of Illinois Press, 2006, p. 55–. ISBN 978-0-252-03147-2.
* ↑ The School Musician Director and Teacher. 57. Ammark Publishing Company, 1985, p. 23.
* ↑ Conn's first sousaphone is now owned by the Interlochen Center for the Arts at Interlochen, Michigan. «A Sousa-phony Exposed». University of Southern California. Arxivat de l'original el 10 octubre 2015.
* ↑ Harvey Phillips; William Winkle The Art of Tuba and Euphonium Playing. Alfred Music, 10 octubre 1999, p. 9–. ISBN 978-1-4574-0438-2.

## Enllaços externs

* Virginia Tech Music Dictionary: Sousaphone Arxivat 2014-10-12 a Wayback Machine.
* All The Instruments: Sousaphone
* Sousaphone History Arxivat 2018-01-11 a Wayback Machine.
# HM7B

El motor HM-7B és un motor de coet criogènic europeu que actualment impulsa el tram superior de l'Ariane 5 ECA, l'ESC-A. L'HM7B és un motor de coet de cicle de gasogen que s'alimenta d'oxigen líquid i hidrogen líquid. No se'l pot reengegar, sinó que s'encén contínuament durant 950 segons en l'Ariane 5 (780 s en l'Ariane 4. Proporciona un impuls de 62,7 kN amb un impuls específic de 444,2 s. La pressió de cambra dins el motor és de 3.5 MPa.
# Resolució 196 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 196 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 30 d'octubre de 1964, després d'examinar la proposta de Malta per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Malta fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de Resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a 200 (1943 - 1976)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org