OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Open Season 3

Open Season 3 és una pel·lícula d'animació generada per ordinador, realitzada per Cody Cameron, produïda per Sony Pictures. Es va estrenar als Estats Units el 21 d'octubre de 2010.

## Argument

Boog anuncia un viatge de nois "que volia celebrar amb els seus amics homes, però per desgràcia per a Boog, tots estan ocupats a casa amb les seves famílies. Això li fa pensar que és només ell i Elliot, però, quan se li demana que vagi amb ell, Elliot declina l'oferta, ja que ha de tenir cura dels seus fills, ja que Giselle es va a visitar la seva mare.
Sentir enutjat i es va anar fora, Boog Elliot fulles d'anar pel seu compte amb Dinkleman, però aviat s'adona que no és un viatge de nois "amb un home. Amb el temps, descobreix la Família Máslova Circus va venir a visitar, així que va al circ per conèixer nous amics: un aspecte similar anomenat Doug, el seu amic Alistair, i un os atractiu rus anomenat Ossa, a qui Boog immediatament s'enamora.
Quan els seus amics descobreixen que s'està perdent, Elliot posa en marxa una missió per salvar Boog abans que el circ es va.

## Repartiment
### Veus originals

* Matthew J. Munn: Boog / Doug
* Nika Futterman: Rosie
* Matthew W. Taylor: Deni / Buddy / Ian / Elliot
* Melissa Sturm: Ursa / Giselle
* Dana Snyder: Alistair
* Karley Scott Collins: Gisela
* Ciara Bravo: Giselita
* Harrison Fahn: Elvis
* André Sogliuzzo: McSquizzy
* Cody Cameron: Mr. Weenie / Nate
* Crispin Glover: Fifi
* Steve Schirripa: Roberto
* Fred Stoller: Stanley
* Sean Mullen: Roger
* Georgia Engel: Bobbie
* Danny Mann: Serge
* Michelle Murdocca: Maria

## Enllaços externs

* Open Season 3 - Lloc web oficial
# Pere Fatjó i Bartra

Pere Fatjó i Bartra (Reus, 1814 - Barcelona, 1895) va ser un pedagog català.
Era germà del gravador Àngel Fatjó. El seu pare, nascut a Barcelona i casat amb una reusenca, tornà a la capital catalana cap al 1820. Pere Fatjó va estudiar nàutica a Barcelona i després Magisteri. Va entrar per oposició a les escoles públiques de l'Ajuntament de Barcelona, i es dedicà a l'ensenyament tota la seva vida. Per la seva capacitat organitzativa va ser director de diverses escoles, i va publicar llibres sobre l'aprenentatge de l'aritmètica i la gramàtica, i assajà sistemes pedagògics innovadors cap al 1860. Molt ben considerat per les autoritats, va ser enviat a l'Exposició Universal de París de 1878 per a estudiar les innovacions pedagògiques del país veí. Cap al 1886 es va jubilar i va retirar-se a viure a Collblanc, llavors una petita població, però l'Ajuntament el reclamà de nou i el 1893 va tornar a fer-se càrrec d'un centre d'ensenyament. Gras i Elies diu que va morir al cap de dos anys, el 1895, víctima de la fatiga que li va produir la reincorporació.

## Obres publicades

* Aritmética teorico-práctica, para uso de los niños. Barcelona: Imprenta de Gómez é Inglada, 1862
* Breve explicación del aparato instructor ideado por D. Pedro Fatjó y Bartra ... para la enseñanza práctico-racional de los principios de la lectura, escritura y aritmética, o sea, opúsculo que da en pocas páginas una idea clara y precisa del objeto del invento... Barcelona: Imprenta de L. Obradors y P. Sulé. 1877
* Cuaderno esplicativo de el aparato instructor: para la enseñanza práctico-racional de los principios de lectura, de la escritura al dictado, de la formacion caligráfica de las letras, de la escritura en el pautado. Barcelona: Impr. de Obradors y Sulé, 1876
* Sucintas nociones de gramática castellana, para uso de los niños de corta edad. Barcelona: Imprenta de los Hermanos Torras, 1852

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 244.
* ↑ «Pedro Fatjó y Bartra». CCUC. [Consulta: 4-IV-2017].
# Creu de la Santa Missió d'Ivorra

La Creu de la Santa Missió d'Ivorra és una obra de Ivorra (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu situada al costat del Local Social, a la part alta del poble, formada per una triple graonada de planta octogonal, sòcol monolític també octogonal, fust de planta quadrada tot i que presenta un petit rebaix a cadascúna de les seves arestes, convertint-lo en octogonal. El capitell és de planta quadrada, i presenta decoració en forma de baixos relleus, a la part inferior amb el motiu de la flor de lis i a la part superior apareixen motius geomètrics. La creu superior és de ferro forjat.

## Història

La creu conservada actualment no és la que hi havia originàriament, de principis del segle xx, ni tampoc la que es col·locà l'any 1947 amb motiu de la celebració de la Santa Missió, sinó que és el resultat d'una intervenció duta a terme el 1982 reaprofitant tots aquells elements que es trobaven en bon estat de conservació.

## Referències

* 1 2 «Creu de la Santa Missió d'Ivorra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Maggie Steffens

Margaret Steffens (4 de juny de 1993) és una jugadora de waterpolo estatunidenca. Ella va guanyar la medalla d'or amb els Estats Units als Jocs Olímpics de Londres 2012.
Steffens va jugar a l'equip de waterpolo nacional dels Estats Units, va guanyar la Super Final de la Lliga Mundial FINA 2010 i la Copa Mundial de la FINA 2010. Ella va marcar el gol de la victòria contra Austràlia en l'últim partit de la Super Final de la Lliga Mundial FINA.
El 2011 va ajudar els EUA a guanyar la Super Final de la Lliga Mundial FINA 2011 de nou. Als Jocs Panamericans, va marcar el gol de la victòria en la final del partit, Canadà va derrotar els EUA
Els EUA va guanyar la Super Final de la Lliga Mundial FINA per tercer any consecutiu en 2012 i Steffens va liderar l'equip amb 11 gols. Al primer partit dels Jocs Olímpics de Londres, Steffens va marcar set gols per empatar el rècord olímpic d'un sol joc. Va marcar 21 gols en general als Jocs Olímpics per conduir a tots els marcadors, que amb els EUA va guanyar les medalles d'or.

## Referències

* 1 2 "Olympics: Danville's Maggie Steffens scores five goals as U.S. water pol team capturis first-ever gold medal". mercurynews.com. agost 9, 2012. Consultat agost 9, 2012.
* 1 2 3 "Maggie Steffens". usawaterpolo.org. Consultat agost 9, 2012.
* ↑ "Steffens ties Olympic water pol scoring record" Arxivat 2012-08-06 a Wayback Machine.. paloaltoonline.com. juliol 30, 2012. Consultat agost 9, 2012.

## Enllaços externs

* Maggie Steffens – National Team water polo profile at USAwaterpolo.org
* Maggie Steffens – Stanford University athlete profile at GoStanford.com
# Vadhavan

Vadhavan o Vadhyaman fou un estat tributari protegit del districte de Khandesh, a la presidència de Bombai, en el grup anomenat Estats Dangs. Tenia una població de 110 habitants, amb uns ingressos estimats de 24 lliures. El sobirà vers el 1880 era Lakhsman Rama, un bhil de poc més de 30 anys amb residència a Shevji. La successió seguia el principi de primogenitura

## Referències

Gaseta del districte
# Forn de Can Plana

Forn de Can Plana és una obra de Riells i Viabrea (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Forn de can Plana està situat prop d'unes pedreres de Gualba i a uns 150 metres del mas de can Plana.
Es tracta d'una construcció de pedra i morter adossada al marge del camí, d'uns 7 metres d'alçada. La part frontal presenta tres cares i la paret que forma la xemeneia té uns 2 metres d'amplada. El forn, de forma lleugerament cònica, fa 3,5 metres de diàmetre a la base i per la part més alta 2,70 metres, i arriba als 6,20 metres d'alçada en total.
Té una porta d'accés quadrangular oberta darrera d'un arc rebaixat. L'entrada ha estat consolidada amb un petit teulat de bigues de formigó.
L'interior del forn ha quedat revestit d'una pel·lícula vitrificada per les successives coccions.
Al costat esquerre hi ha una petita construcció nova de maó amb xemeneia.

## Història

No es pot datar amb certesa, però probablement és de finals del segle xix i va funcionar fins a mitjans del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Forn de Can Plana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Nine Lives

«Nine Lives» té aquests significats:
# Open Sud de France 2010

El Torneig de Montpeller 2010, oficialment conegut com a Open Sud de France 2010, és un esdeveniment de tennis disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. Es tracta de la 17a edició del torneig, però és la primera que se celebra a la ciutat de Montpeller després de traslladar-se des de Lió. Es va celebrar entre el 23 i el 31 d'octubre del 2010 a l'Arena Montpellier de Montpeller, França.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | N. Davidenko | 7 | 6 | |
| Q | M. Zverev | 5 | 3 | | 1 | N. Davidenko | 6 | 6$^3$ | 6$^4$ |
| | M. Llodra | 4 | 6⁵ | | 6 | A. Montañés | 3 | 7 | 7 |
| 6 | A. Montañés | 6 | 7 | | | | | | | 6 | A. Montañés | 3 | 6$^4$ | |
| 4 | I. Ljubičić | 7 | 6 | | | | | | | 4 | I. Ljubičić | 6 | 7 | |
| | T. Dent | 5 | 4 | | 4 | I. Ljubičić | 4 | 6 | 7 | | | | | |
| | J. Nieminen | 4 | 7 | 6 | | J. Nieminen | 6 | 3 | 6⁶ | | | | | |
| 7 | R. Gasquet | 6 | 6⁶ | 2 | | | | | | | | | | | 4 | I. Ljubičić | 2 | 7 | 1 |
| 5 | J. Isner | 7 | 6⁵ | 6 | | | | | | | | | | | 3 | G. Monfils | 6 | 5 | 6 |
| Q | A. Mannarino | 6⁵ | 7 | 3 | 5 | J. Isner | 6 | 4 | 4 | | | | | |
| Q | S. Darcis | 4 | 4 | | 3 | G. Monfils | 3 | 6 | 6 | | | | | |
| 3 | G. Monfils | 6 | 6 | | | | | | | 3 | G. Monfils | 7 | 2 | 6 |
| 8/WC | D. Nalbandian | 6 | 6⁵ | 5 | | | | | | 2 | J-W. Tsonga | 6² | 6 | 4 |
| | G. Simon | 3 | 7 | 7 | | G. Simon | 3 | 7 | 3 | | | | | |
| | F. Gil | 3 | 4 | | 2 | J-W. Tsonga | 6 | 6$^0$ | 6 |
| 2 | J-W. Tsonga | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Mahesh Bhupathi Maks Mirni | 6 | 3 | [12] |
| | Stephen Huss Ross Hutchins | 3 | 6 | [14] | | Stephen Huss Ross Hutchins | 6 | 6 | |
| 3 | Wesley Moodie Dick Norman | 4 | 4 | | WC | Gaël Monfils Josselin Ouanna | 3 | 4 | |
| WC | Gaël Monfils Josselin Ouanna | 6 | 6 | | | | | | | | Stephen Huss Ross Hutchins | 6 | 4 | [10] |
| | Eric Butorac Jean-Julien Rojer | 4 | 6 | [9] | | | | | | 4 | Marc López Eduardo Schwank | 2 | 6 | [7] |
| 4 | Marc López Eduardo Schwank | 6 | 3 | [11] | 4 | Marc López Eduardo Schwank | 7 | 3 | [10] |
| | Dustin Brown Rogier Wassen | 4 | 6 | [10] | | Dustin Brown Rogier Wassen | 6² | 6 | [2] |
| | Sanchai Ratiwatana Sonchat Ratiwatana | 6 | 3 | [8] | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Lió / Montpeller :
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2010
< 2009
2011 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# París-Tombuctú

París-Tombuctú és una pel·lícula espanyola de 1999 dirigida per Luis García Berlanga. Va ser l'última que va dirigir. En el guió va tenir un treball principal el seu fill Jorge Berlanga. A la seva presentació a la Ciutat de les Arts i Ciències de València va reivindicar l'humor bròfec. Fou rodada a Peníscola.

## Argument

Michel des Assantes (Michel Piccoli) és un famós cirurgià a la vora del suïcidi a causa del seu impotència sexual. Quan està a punt de tirar-se per la finestra veu a un ciclista amb un cartell que posa París - Tombuctú. Li compra la bicicleta i decideix emprendre un viatge per a deixar enrere el seu passat. Quan arriba al poble valencià de Calabuch decideix passar la nit de cap d'any amb una gent d'allò més estrafolària.

## Repartiment

* Michel Piccoli: Michel des Assantes
* Concha Velasco
* Amparo Soler Leal
* Eusebio Lázaro
* Javier Gurruchaga
* Santiago Segura
* Juan Diego
* Manuel Alexandre
* Fedra Lorente
* Pepe Sancho
* Enrique San Francisco

## Premis

* 1999: Goya al millor actor secundari: Guanyador (Juan Diego)
* 2000: Premis Turia: millor actor (Juan Diego).
* 1999: Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata: Premis Fipresci i OCIC per García Berlanga.

## Referències

* ↑ SANTIAGO CARREGUÍ Berlanga reivindica el humor "bròfec" en la presentación de "París-Tombuctú", El País, 3 de setembre de 1999
* ↑ París-Tombuctú Arxivat 2019-12-21 a Wayback Machine. a peniscoladecine.com
* ↑ París-Tombuctú a Fotogramas
* ↑ París-Tombuctú al web dels Premis Goya
* ↑ Guanyadores dels IX Premis Turia
* ↑ XV Festival del Mar del Plata

## Enllaços externs

* Making off: 1; 2; 3.
* Seqüència de la pel·lícula, amb Javier Gurruchaga i Michel Piccoli.
# Creu de la Victòria

La creu de la Victòria és una creu d'or i pedres precioses amb ànima de fusta que es conserva a la Cambra Santa de la catedral d'Oviedo i que s'ha convertit en un símbol d'Astúries, fins al punt que la silueta de la creu és el principal element de la bandera d'Astúries.
Segons la llegenda l'ànima de fusta és la creu que va portar Pelai I a la batalla de Covadonga i des d'aleshores fou patrimoni dels reis d'Astúries. El 908 el rei Alfons III d'Astúries va fer-la enjoiar per orfebres francs, en estil preromànic, i, en traslladar la capital a la Lleó, la va dipositar a la catedral d'Oviedo.
# Maida Vale

Maida Vale és un barri del districte de Ciutat de Westminster de Londres, Anglaterra (Regne Unit).
S'hi situen els estudis de la BBC Maida Vale Studios.

## Referències

* ↑ «BBC Radio Resources - Locations - Maida Vale». Arxivat de l'original el 2014-10-19. [Consulta: 20 octubre 2010].
# Bronxville

Bronxville és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 6.543 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bronxville tenia 6.543 habitants, 2.312 habitatges, i 1.660 famílies. La densitat de població era de 2.659,2 habitants/km².
Dels 2.312 habitatges en un 40,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,4% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 24,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 144.940 $ i la renda mediana per família de 200.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 100.000 $ mentre que les dones 61.184 $. La renda per capita de la població era de 89.483 $. Entorn de l'1,7% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Personatges cèlebres

* Frank Abagnale Jr., falsificador i empresari
* Don DeLillo, escriptor
* John F. Kennedy, 35è President dels Estats Units
* Lawrence Kohlberg, psicòleg
* Dennis Ritchie, científic computacional

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bronxville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bronxville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.

## Enllaços externs

* Bronxville - Lloc web oficial
# Vadillo de la Guareña

Vadillo de la Guareña és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Guarrate, Fuentelapeña i Alaejos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 397 | 371 | 366 | 354 |
# Gai Memmi Règul

Gai Memmi Règul (en llatí Caius Memmius Regulus) va ser un magistrat romà del segle i. Era probablement fill de Publi Memmi Règul. Formava part de la gens Mèmmia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser nomenat cònsol l'any 63 juntament amb Vergini Ruf, segons diuen els Fasti i Tàcit.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals XV,23
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1037?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=Memmia+gensSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1027. ]
# Cuaespinós de Des Murs

El cuaespinós de Des Murs (Sylviorthorhynchus desmurii) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Viu al bosc humid de Nothofagus i bosquets de bambú de les terres baixes del centre i sud de Xile, incloent l'illa Mocha, i oest i sud de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós de Des Murs». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
# Bébé corrige son père

Bébé corrige son père és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el novembre de 1911.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama
* Paul Manson : el pare

## Notes

* ↑ Bébé corrige son père , bifi.fr
# Cuaespinós de Hellmayr

El cuaespinós de Hellmayr (Cranioleuca hellmayri) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, sovint entre bromeliàcies a la Sierra Nevada de Santa Marta (nord-est de Colòmbia).

## Referències

* ↑ «Cuaespinós de Hellmayr». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Bosons X i Y

En física de partícules, el bosó X i el bosó Y, de vegades anomenats conjuntament bosons X, són noves partícules elementals anàlogues al bosó W i al bosó Z, però que corresponen a un nou tipus de força, pronosticada pel model de Georgi-Glashow, una teoria de gran unificació. Corresponen als bosons de gauge associats a la simetria B-L (diferència entre nombre bariònic i nombre leptònic).
Les interaccions que es presenten degudes a aquests bosons X són responsables de nous fenòmens, com la hipotètica desintegració protònica. Els bosons X i Y tenen una càrrega elèctrica elemental de 4/3 i 1/3, respectivament. Tenen una càrrega de color neta (triplet o antitriplet).
Els bosons X i Y acoblen els quarks als leptons, permetent violar la conservació del nombre bariònic i permeten, per tant, la desintegració del protó.

## Referències

* ↑ Ta-Pei Cheng; Ling-Fong Li. Gauge Theory of Elementary Particle Physics. Oxford University Press, 1983, p. 437. ISBN 0-19-851961-3.
# Valentín

Valentín (en rus: Валентин) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 942 habitants. Es troba al districte rural de Làzovski.

## Referències

* ↑ Имя на карте: Информация об образовании и развитии населенных пунктов Лазовского района, сохранившихся в настоящее время Arxivat 2011-03-07 a Wayback Machine.
# Oldfield Thomas

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Thomas».
(Michael Rogers) Oldfield Thomas (21 de febrer del 1858 – 16 de juny del 1929) fou un zoòleg britànic.
Thomas estudia els mamífers al Natural History Museum, descrivint-ne unes 2.000 noves espècies i subespècies per primer cop. Aconseguí el lloc de Secretari del Museu el 1876, canviant-se al Departament de Zoologia el 1878. El 1891 Thomas es casà amb l'hereva a una petita fortuna, cosa que li donà els mitjans econòmics per contractar col·leccionistes de mamífers i presentar-ne els exemplars al museu. El 1896, quan William Henry Flower s'encarregà del departament, contractà Richard Lydekker perquè reordenés els articles exposats al museu, permetent a Thomas concentrar-se en els exemplars nous., Se suïcidà el 1929, a l'edat de 71 anys, poc després de la mort de la seva esposa.

## Referències

* ↑ The Natural History Museum at South Kensington, William T. Stearn ISBN 0-434-73600-7
* ↑ Oldfield Thomas, Catalogue of the Marsupialia and Monotremata in the Collection of the British Museum (Natural History) Dept of Zoology (1888), Taylor and Francis, London Catalogue of the Marsupialia... text complet accedit el 21/03/2007
* ↑ Oldfield Thomas F. R. S., The History of the Collections Contained in the Natural History Departments of the British Museum Vol. II, Separate Historical accounts of the Historical Collections included in the Department of Zoology, I. Mammals,(1906) William Clowes and Sons Ltd. London. accedit el 21/03/2007The History of the Collections..." text complet
# Mamo negre

El mamo negre (Drepanis funerea) era un ocell (actualment extnt) de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habitava el bosc humid de les muntanyes de les illes de Hawaii i Molokai.

## Referències

* ↑ «Mamo negre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# París-Tours 1944

La París-Tours 1944 fou la 38a edició de la clàssica París-Tours. Es disputà el 7 de maig de 1944 amb una distància de 240 km. El vencedor final fou el francès Lucien Teisseire.

## Classificació general

| | Ciclista | Temps |
| 1 | Lucien Teisseire | 6h 06' 12" |
| 2 | Louis Gauthier | m. t. |
| 3 | Louis Thiétard | m. t. |
| 4 | Marcel Tiger | m. t. |
| 5 | Fermo Camellini | m. t. |
| 6 | Pierre Brambilla | m. t. |
| 7 | Amédée Rolland | m. t. |
| 8 | Albertin Disseaux | m. t. |
| 9 | Giuseppe Martino | m. t. |
| 10 | Ernest Sterckx | m. t. |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la cursa
* Palmarès a the-sports.org
# Gai Meni (cònsol)

Gai Meni (en llatí: Caius Maenius P. F. P. N) va ser un magistrat romà del segle IV aC. Formava part de la gens Mènia, una antiga gens romana d'origen plebeu.
Va ser elegit cònsol l'any 338 aC amb Luci Furi Camil. Els dos cònsols van acabar de dominar el Latium, van posar fi a la guerra llatina i van obtenir els honors del triomf i estàtues eqüestres al Fòrum, cosa que era una distinció extraordinària. Meni va derrotar l'exèrcit llatí que s'acostava a l'assetjada Antium, al riu Astura i per aquesta victòria va obtenir el renom d'Antiàtic. La seva estàtua es va posar a una columna del Fòrum, coneguda com a columna Mènia (columna Maenia). Els becs o esperons de les naus conquerides a l'enemic es vau utilitzar per primera vegada per decorar els Rostra, plataformes des d'on parlaven els oradors al Fòrum.
L'any 320 aC va ser nomenat dictador per investigar suposats complots que alguns nobles romans estarien organitzant en conjunt amb els dirigents de Càpua, que l'any següent es va revoltar. Meni va nomenar magister equitum a Marc Fosli Flaccinator. La investigació va treure a la llum les implicacions d'alguns nobles de famílies destacades. Per fer front a les acusacions, els nobles van replicar presentant càrrecs contra el dictador i el magister equitum. Meni i Fosli van renunciar als seus càrrecs, van exigir un judici i van ser absolts.
L'any 318 aC va ser censor amb Luci Papiri Cras i va autoritzar la construcció de balcons a la vora del Fòrum perquè els espectadors poguessin veure millor els jocs que es feien en aquest lloc. Aquestes balconeres van prendre el nom de Maeniana.
L'any 314 aC va ser dictador per segona vegada, i va tornar a elegir Marc Fosli com a magister equitum.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 896-897.