OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forabord

Un forabord és un sistema de propulsió utilitzat en embarcacions que sol anar adossat a l'espill. Conté, en un sol bloc, el motor d'explosió, la transmissió i l'hèlix que propulsa el bot. En certs motors (petits, generalment de menys de 10 CV), també contenen un dipòsit de combustible.
La seva potència varia de 0,5 a 350 cavalls en motors de 2 temps i 4 temps. La seva arquitectura va del monocilindre al motor V8. Els motors venuts a Europa són tots d'injecció directa i posseeixen un compressor de baixa pressió per a l'admissió d'aire i carburant.

## Propulsió

Generalment la potència es transmet mitjançant una hèlix. També hi ha alguns models que funcionen per reacció d'un raig d'aigua.

## Algunes marques

* Mercury Marine, del grup Brunswick Marine
* Evinrude i Johnson, de Bombardier Produits récréatifs (BRP)
* Yamaha
* Honda (principalment 4 temps)
* Tohatsu
* Selva
* Suzuki

## Referències

* ↑ «Forabord». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Forabord». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Hearst Magazines. Popular Mechanics. Hearst Magazines, juny 1964, p. 97–. ISSN 00324558.

## Vegeu també

* Motonàutica
# Fosis

Els fosis (Fosi en llatí) eren un poble germànic que només esmenta Tàcit. Explica que estaven sotmesos als queruscs i es van enfonsar amb ells.
Se'ls suposa habitants de la vall del Ferse prop de Braunschweig i la ciutat de Fosenbrock va prendre d'ells el seu nom. En temps de Claudi Ptolemeu el territori dels fosis ja havia estat ocupat pels longobards.

## Referències

* ↑ P. C. Tàcit, 1926, p. 149.
* ↑ Smith, William (ed.). «Fosi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 31 juliol 2021].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Obres menors: Diàleg dels oradors. Agrícola. Germània. Fundació Bernat Metge, 1926. ISBN 978-84-7225-923-2.
# Franc-comtès

El franc-comtès (frainc-comtou, franc-comtois) és una llengua romànica pertanenyent a les llengües d'oïl parlada majoritàriament a França i a una petita zona de Suïssa. Es dona pràcticament per extinta a la totalitat del territori davant la pressió del francès.
A França era localitza als departaments de l'Alt Saona, del Territori de Belfort, del Doubs (nord) i una part del de Jura (la zona sud era francoprovençal). A Suïssa s'assenta al cantó del Jura.
És una llengua sense cap normativa generalment acceptada. A França, no es beneficia de cap legislació a nivell general i la ratificació de la Carta europea de les llengües regionals o minoritàries resta bloquejada.
Llengües romàniques :
Llengües romàniques occidentals :
Llengües romàniques orientals :
Llengües romàniques insulars :
# Barbacoll cappigat

El barbacoll cappigat (Notharchus tectus) és una espècie d'ocell de la família dels bucònids (Bucconidae) que habita zones boscoses, normalment a prop de l'aigua, des de la costa caribenya de Costa Rica, cap al sud, fins a l'oes de Colòmbia i l'oest de l'Equador, i per l'est dels Andes al sud de Colòmbia i de Veneçuela, est de l'Equador, Guaiana, est del Perú i Brasil amazònic.

## Taxonomia

Segons diverses classificacions, aquesta espècie està formada per tres subespècies:
* N. t. subtectus (Sclater, PL, 1860), des de l'est de Costa Rica fins Colòmbia central i sud-oest de l'Equador.
* N. t. picatus (Sclater, PL, 1856), de la zona oriental del Perú i l'Equador.
* N. t. tectus (Boddaert, 1783), del sud de Veneçuela, Guaianes i nord del Brasil.
Alguna classificació separa la primera de les subespècies com una espècie diferent: barbacoll blanc-i-negre (Notharchus subtectus).

## Referències

* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.3). doi : 10.14344/IOC.ML.7.3.
* ↑ Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood. 2017. The eBird/Clements checklist of birds of the world: v2016
* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
# Tro Bro Leon 2023

La Tro Bro Leon 2023 fou la 39a edició de la Tro Bro Leon. La cursa es disputà el 7 de maig de 2023 amb un recorregut de 204,1 km. La cursa formava part de l'UCI ProSeries 2023, en la categoria 1.Pro. La cursa també formava part de la Copa de França de ciclisme. El vencedor final fou Giacomo Nizzolo (Israel-Premier Tech), que s'imposà a l'esprint a Arnaud De Lie (Lotto Dstny i Nils Eekhoff (Team DSM).

## Equips

L'organització convidà a 21 equips a prendre part en aquesta cursa.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Giacomo Nizzolo hace suya la Tro Bro Leon 2023» (en spanish), 07-05-2023. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «Startlist for Tro-Bro Léon 2023». [Consulta: 6 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Bisbat d'Andong

El bisbat d'Andong (coreà: 안동교구; llatí: Dioecesis Andongensis) és una seu de l'Església catòlica a Corea del Sud, sufragània de l'arquebisbat de Daegu. Al 2020 tenia 51.359 batejats d'un total de 717.858 habitants. Actualment està regida pel bisbe John Chrisostom Kwon Hyok-ju.

## Territori

La diòcesi comprèn les ciutats de Mungyeong, Sangju, Andong, Yeongju i els comtats de Bonghwa, Yeongdeok, Yeongyang, Yecheon, Uljin, Uiseong i Cheongsong a la província de Gyeongsangbuk-do.
La seu episcopal és la ciutat d'Andong, on es troba la catedral de Mokseong-dong
El territori s'estén sobre 10.781 km² i està dividit en 104 parròquies

## Història

La diòcesi va ser erigida el 29 de maig de 1969 amb la butlla Quae in Actibus del papa Pau VI, prenent el territori de l'arquebisbat de Daegu i de la diòcesi de Wonju.

## Cronologia episcopal

* René Marie Albert Dupont, M.E.P. (29 de maig de 1969 - 6 d'octubre de 1990 renuncià)
* Ignatius Pak Sok-hi † (6 d'octubre de 1990 - 4 d'octubre de 2000 mort)
* John Chrisostom Kwon Hyok-ju, des del 16 d'octubre de 2001

## Estadístiques

A finals del 2018, la diòcesi tenia 51.359 batejats sobre una població de 717.858 persones, equivalent al 7,2% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diàques | religiosos | religiosos | parroquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diàques | homes | dones | |
| 1970 | 27.742 | 1.713.880 | 1,6 | 25 | 7 | 18 | 1.109 | | 18 | 32 | 19 |
| 1980 | 30.038 | 1.540.000 | 2,0 | 29 | 16 | 13 | 1.035 | | 16 | 50 | 21 |
| 1990 | 39.908 | 1.787.000 | 2,2 | 32 | 24 | 8 | 1.247 | | 12 | 93 | 24 |
| 1999 | 42.771 | 915.760 | 4,7 | 46 | 42 | 4 | 929 | | 4 | 147 | 29 |
| 2000 | 43.437 | 935.675 | 4,6 | 49 | 48 | 1 | 886 | | 1 | 156 | 31 |
| 2001 | 44.350 | 906.573 | 4,9 | 51 | 50 | 1 | 869 | | 1 | 157 | 31 |
| 2002 | 44.130 | 889.832 | 5,0 | 51 | 50 | 1 | 865 | | 1 | 151 | 31 |
| 2003 | 44.211 | 844.396 | 5,2 | 54 | 53 | 1 | 818 | | 1 | 170 | 32 |
| 2004 | 44.666 | 846.476 | 5,3 | 58 | 54 | 4 | 770 | | 4 | 171 | 33 |
| 2006 | 45.283 | 785.472 | 5,8 | 63 | 57 | 6 | 718 | | 7 | 169 | 35 |
| 2012 | 47.837 | 761.000 | 6,3 | 67 | 63 | 4 | 713 | | 6 | 169 | 38 |
| 2015 | 49.487 | 728.959 | 6,8 | 75 | 63 | 12 | 659 | | 13 | 168 | 39 |
| 2018 | 51.359 | 717.858 | 7,2 | 79 | 69 | 10 | 650 | | 11 | 122 | 104 |

## Bibliografia

* Butlla Quae in Actibus (llatí)

## Enllaços externs

* Anuari pontifici del 2017 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Andong (anglès)
* Pàgina oficial de la diòcesi (coreà)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org
* Arxivat 27 January 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. dal sito della Conferenza Episcopale della Corea
* Esquema de la diòcesi a la pàgina de l'UCAN(anglès)
# Claudiu Keșerü

Claudiu-Andrei Keșerü (Oradea, el 2 de desembre de 1986) és un jugador de futbol romanès que juga com a davanter amb el PFC Ludogorets Razgrad de Bulgària i l'equip nacional de futbol romanès.
# Douglas Jones

Douglas Jones (Corby, 10 de gener de 1922 - Perth, 29 de novembre de 2013) va ser un matemàtic britànic especialista en electromagnetisme.
Jones va néixer a Corby el 1922 fill del director general de Tarmac Group, una fábrica de materials de construcció, qui va morir quan ell tenia onze anys. Gràcies a una beca, va poder continuar els estudis a la Wolverhampton Grammar School i començar els estudis universitaris al Corpus Christi College d'Oxford. Durant la Segona Guerra Mundial va servir a la Royal Air Force, motiu pel qual va ser nomenat membre de l'Orde de l'Imperi Britànic. Acabada la guerra, es va graduar a Oxford el 1947 i va fer un post-grau d'un curs al MIT. Va ser professor successivament de les universitats de Manchester (1948-1957), de Keele (1957-1964) i de Dundee (1965-1992), en la qual es va retirar el 1992 convertint-se en professor emèrit.
Jones és considerat com un matemàtic destacat, que era conegut pel seu treball sobre les ones electromagnètiques i la propagació de les ones acústiques, i va ser autor d'una sèrie de publicacions importants, com la seva monografia The Theory of Electromagnetism (1964).

## Referències

* ↑ Sleeman i Abrahams, 2015, p. 206.
* ↑ Sleeman i Abrahams, 2015, p. 207-208.
* ↑ Sleeman i Abrahams, 2015, p. 208-211.
* ↑ Sleeman i Abrahams, 2015, p. 211.
* ↑ Sleeman i Abrahams, 2015, p. 212.
* ↑ Sleeman i Abrahams, 2015, p. 214.
* 1 2 Sleeman i Abrahams, 2015, p. 215.

## Bibliografia

* Sleeman, B.D.; Abrahams, I.D. «Douglas Samuel Jones MBE. 10 January 1922 — 26 November 2013» (en anglès). Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, Vol. 61, 2015, pàg. 203-224. DOI: 10.1098/rsbm.2015.0005. ISSN: 0080-4606.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Douglas Jones» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Obituary: Professor Douglas Jones FRS, FRSE, mathematician» (en anglès). The Scotsman, 2019. [Consulta: 18 març 2023].
# Festa Major de la Sagrada Família

La Festa Major de la Sagrada Família se celebra al voltant de la Diada de Sant Jordi, que és el 23 d'abril, al barri de la Sagrada Família del districte de l'Eixample de Barcelona. La Sagrada Família serveix de teló de fons de la majoria dels actes de la festa major, que es fa per Sant Jordi. Durant dues setmanes s'hi organitzen tota mena d'activitats per dinamitzar el barri i la gent que hi viu. La cultura popular, molt ben representada a la Sagrada Família, hi té un paper molt destacat, amb una cercavila gegantera, tarda de foc, exhibicions de dansa i jornada castellera de festa major.

## Actes destacats

* Matinades. El primer dia de la festa major, l'Associació Fal·lera Gegantera de la Sagrada Família organitza una despertada amb grallers i tabalers. La idea és recórrer el barri i despertar els veïns per convidar-los a prendre part en les activitats.
* Cercavila gegantera. El dissabte a la tarda els gegants de la Sagrada Família, en Pere l'Home dels Coloms i la Pepa la Peixatera, són els amfitrions de la trobada gegantera que organitza l'Associació Fal·lera Gegantera. Gegants de tota la ciutat i de la resta del país fan una plantada davant el temple de la Sagrada Família, on també representen els balls abans de començar la cercavila pels carrers del barri.
* Tarda de foc. Els Bestialots Espurnats de la Sagrada Família i la Colla del Drac Farfolla organitzen tot un seguit d'actes relacionats amb el foc, durant tota la tarda. Comencen amb un taller infantil per conèixer l'activitat dels diables. Després es fa la tabalada i la lectura dels versots. Finalment, quan ja fosqueja, els Bestialots, el Drac Farfolla i alguna altra colla convidada surten a cremar pels carrers del barri. Una vegada acabat el correfoc, es fa l'espectacle pirotècnic final davant la Sagrada Família.
* Matinades dels castellers. A primera hora del matí els grallers i els tabalers dels Castellers de la Sagrada Família desperten el barri a ritme del toc de matinades per anunciar que a migdia hi haurà la diada castellera.
* Ballet de Déu. Una vegada acabada la missa de festa major al temple de la Sagrada Família, l'Esbart Gaudí fa una exhibició del Ballet de Déu de l'Anoia.
* Diada castellera. Els Castellers de la Sagrada Família són els amfitrions de la jornada castellera de la festa major, en què sempre participen dues colles o tres vingudes de fora.
* Roda d'Esbarts. L'Esbart Gaudí organitza una mostra juvenil de danses de tots els territoris de parla catalana en el marc de la Roda d'Esbarts Catalònia, en què prenen part agrupacions de tot el país.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Festa Major de la Sagrada Família». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Guisad

* No s'ha de confondre amb Guisat.
* Per a altres significats, vegeu «Guisad II».
Guisad, anomenat Guisad I, apareix com a bisbe d'Urgell en la dedicació i dotació de l'església de Sant Martí de Salices (Saldes?) als idus de desembre del 857. L'any 860 rebé el bisbe Guisad el privilegi de protecció per part del rei Carles el Calb. Aquell mateix any assistí Guisad al concili de Thusy (Tussiaco) al Llenguadoc. Guisad també apareix com a signant d'una sentència conjuntament amb els jutges Golteredo i Ansulfo en un plet entre Ispalarico contra Leofredo del 17 de març de 872. Durant el seu pontificat es fundà el monestir de Sant Andreu d'Eixalada a la vall de Conflent, cap a l'any 855. Aquest cenobi fou fundat per set sacerdots de la diòcesi d'Urgell, encapçalats per Protasi i Witiza, que decidiren fundar-lo en la d'Elna. El 878 una riuada del Tet destruí la nova casa fundant aquesta comunitat, en un nou lloc, el monestir de Sant Miquel de Cuixà.

## Bibliografia

* Villanueva, Jaime. Viage literario a la iglesias de España. Tomo X: Viage a Urgel (en castellà). Valencia: Imprenta de Oliveres, antes Estevan, 1827, p. 64 - 69 [Consulta: 13 juny 2015].
# Greencastle (Pennsilvània)

Greencastle és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 3.722 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greencastle tenia 83.722 habitants, 12.661 habitatges, i 21.036 famílies. La densitat de població era de 915,3 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 12.661 habitatges en un 11,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 47,6% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 5,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 4,3% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 0% entre 25 i 44, un 29,9% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 58.031 $ i la renda mediana per família de 86.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.719 $ mentre que les dones 44.107 $. La renda per capita de la població era de 42.844 $. Entorn del 8,9% de les famílies i el 17,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greencastle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greencastle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gynenomis

Gynenomis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Gynenomis mindanaoensis Munroe & Mutuura, 1968
* Gynenomis sericealis (Wileman & South, 1917)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
# Guillem de Luxemburg

Guillem príncep de Luxemburg (Castell de Betzdorf 1963) és un príncep de Luxemburg amb el tractament d'altesa reial que contragué matrimoni amb una descendent del rei Alfons XIII d'Espanya.
Nat al Castell de Betzdorf el dia 11 de maig de 1963 essent fill del gran duc Joan I de Luxemburg i de la princesa Josepa Carlota de Bèlgica. Guillem era net del príncep Fèlix de Borbó-Parma i de la gran duquessa Carlota I de Luxemburg per via paterna; mentre que per via materna ho era del rei Leopold III de Bèlgica i de la princesa Àstrid de Suècia.
Guillem va anar a l'escola a Luxemburg i a un col·legi suís de Ginebra on obtingué el batxillerat. Posteriorment continuà estudis a la Universitat d'Oxford i després a la Universitat de Georgetown on es graduà el 1987.
Entre altres llocs de treball, Guillem ocupà una plaça laboral al Fons Monetari Internacional durant sis mesos, i durant dos anys a la Comissió europea a Brussel·les.
El dia 8 de setembre de 1994 contragué matrimoni a Versalles amb Sibil·la Weiller, filla del multimillonari estatunidenc Paul-Annik Weiller i de la princesa Olímpia Torlonia. La princesa Sibil·la és neta de la infanta Beatriu d'Espanya, besneta del rei Alfons XIII d'Espanya i descedent de la reina Victòria I del Regne Unit. La parella ha tingut quatre fills:
El dia 10 de setembre de l'any 2000 Guillem i Sibil·la tingueren un accident automobilístic en què Guillem gairebé va morir.
# Guillem de Luxemburg Nassau-Weilburg

El Príncep Guillem de Nassau-Weilburg i Borbó-Parma (Guillaume Jean Joseph Casa de Nassau-Weilburg et Bourbon-Parme), Príncep de Nassau i Borbó-Parma, és l'hereu al tron luxemburguès per tant rep el títol de Gran Duc Hereu de Luxemburg juntament amb el tractament d'Altesa Reial. És el primer fill del Gran Duc Enric I de Luxemburg i de la Gran Duquessa Maria Teresa Mestre, és el major de cinc germans.

## Biografia

Va néixer l'11 de novembre de 1981 a la Ciutat de Luxemburg. Per part de pare, forma part de la Casa de Nassau-Weilburg i Borbó-Parma. Per part de la mare, cubana de naixement, descendeix de l'adinerada família Mestre propietaris de diversos negocis i finances a Sud-amèrica, Suïssa i els Estats Units.
Va cursar estudis primaris i secundaris al seu país, però va completar la seva formació a França i Suïssa. El 2001 va començar la seva preparació militar en la Reial Acadèmia de Sandhurst.
El Príncep Guillem és aficionat a la música, tant moderna com clàssica, i sap tocar el violí. També li agrada llegir llibres d'història i el tennis, la natació i l'esquí, esports que sol practicar sovint.
Es coneix poc de la seva vida personal, només va tenir una novia de caràcter públic, la neboda de la reina Sònia de Noruega, Pia Haraldsen. El 2012 el primer ministre luxemburguès, Jean-Claude Juncker, anuncia que el gran duc Guillem li havia comunicat el seu compromís amb una aristòcrata belga, la Comtessa Estefania de Lannoy. Estefania és la filla menor del Comte Philippe de Lannoy i d'Alix della Faille de Leverghem. Té set germans majors.
La parella va contraure matrimoni civil el dia 19 d'octubre de 2012 a la Sala de Plens de l'Ajuntament de la ciutat de Luxemburgo. A partir del seu enllaç matrimonial religiós el dia 20 d'octubre de 2012 a la Catedral de Santa Maria de Luxemburg, la parella resideix a Colmar-Berg, la residència oficial dels Grans Ducs.

## Gran Duc Hereu

El seu pare, Enric de Luxemburg va accedir al tron en l'any 2000 després de l'abdicació del seu progenitor. Joan, Gran Duc de Luxemburg, va renunciar al tron i va convertir al seu fill en el Cap d'Estat més jove d'Europa, el primer regnant nascut després de la II Guerra Mundial. La seva coronació va ser la primera del mil·lenni.
El Príncep Guillem presideix el consell d'administració de la Fundació Kräizbierg, a favor de les persones discapacitades, i és president d'honor del Consell de Desenvolupament Econòmic.

## Títols i tractaments

* S.A.R. el Príncep Guillem de Luxemburg, Príncep de Nassau i Príncep de Borbó-Parma (1981-2000).
* S.A.R. el Príncep Guillem de Luxemburg, Gran Duc Hereu, Príncep de Nassau i Príncep de Borbó-Parma (2000-actualitat).

## Referències

* ↑ «Guillermo de Luxemburgo anuncia su compromiso con la condesa Stéphanie de Lannoy». [Consulta: 17 setembre 2016].
* ↑ «Alix della Faille de Leverghem, * 1941 | Geneall.net». geneall.net. [Consulta: 17 setembre 2016].
* ↑ «La boda civil de Guillermo de Luxemburgo y Stéphanie de Lannoy». hola.com. Arxivat de l'original el 2016-04-25. [Consulta: 17 setembre 2016].
# Guillem de Masdovelles

Guillem de Masdovelles (L'Arboç segle XIV - Segle XV) va ser un poeta militar i polític català.
Va ser membre de la cort dels reis Martí l'Humà i Ferran I. El 1389 va participar en la guerra contra Bernat de Armagnac que intentava usurpar el tron de Joan I. Va ser també oïdor de comptes de la Generalitat de Catalunya.
Es va presentar a diversos Jocs Florals celebrats a Tolosa i a Barcelona, ciutat on va ser premiat. De la seva obra es conserven quinze poemes recollits en el Cançoner dels Masdovelles, escrites en un occità ple de catalanismes. És autor d'un sirventés dedicat a la campanya contra el comte de Armagnac escrit en to de burla, així com d'un altre realitzat per encàrrec del rei Martí durant la campanya de Catània.
Dels poemes conservats, en destaca el dedicat a Guillem de Cervelló així com els seus maldits en els quals s'acomiada de les seves dames. Es conserven també sis debats poètics mantinguts amb el seu nebot Joan Berenguer de Masdovelles, que traduí al català un poema de Guillem. El de Guillem, que duu per títol, "Cansso d'emor, feta per En Guillem de Masdovelles, la qual fonch coronada ha Barchalona", és escrita en provençal, mentre que la traducció de Joan Berenguer, en català, és feta pràcticament verbum verbo (mot a mot), mantenint-ne l'esquema sil·làbic i rímic, amb pocs canvis lèxics i molts canvis morfològics. Aquesta versió de Joan Berenguer ("Cansó d'emor, feta per mon car honcle, que Déus aga, En Guillem de Masdovellas, en llimoví, he mesa ho tornada en català per mi, Johan Berenguer, nebot seu") mostra que l'occità ja era considerat massa artificiós al segle xv.

## Referències

* ↑ «Guillem de Masdovelles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Group TAC

Group TAC (株式会社グループ・タック Kabushiki Kaisha Gurūpu · Takku) va ser un estudi d'anime i gràfics per ordinador localitzat al districte de Shibuya de Tòquio, fundat el 1968 per antics treballadors de Mushi Pro.
Van treballar en pel·lícules, vídeos, programes de televisió i anuncis publicitaris, i van contribuir a totes les etapes del procés, incloses la planificació, la producció i els efectes de so. L'empresa va estar dirigida per Atsumi Tashiro fins a la seva mort el juliol de 2010. El setembre de 2010, Group TAC es va declarar en fallida i va liquidar tots els seus actius.
Entre les seves produccions hi ha Captain Tsubasa, Fushigi no Umi no Nadia i Touch.

## Referències

* ↑ «Anime Production Firm Group TAC Files for Bankruptcy (Updated)» (en anglès). [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ «Group TAC - Anime News Network». [Consulta: 2 abril 2023].

## Enllaços externs

* Group TAC Animation Studio Arxivat 2010-10-01 a Wayback Machine. (japonès)
# Gù Ān

Gu An (xinès simplificat: 顾安; xinès tradicional: 顧安; pinyin: Gù Ān) fou un pintor xinès que va viure sota la dinastia Yuan. Va néixer vers l'any 1289 a Huaidong actualment Kunshan i va morir posteriorment al 1365. Gu An va destacar sobretot en la pintura de bambús, especialment de bambús onejant al vent.

## Enllaços externs

Sobre la pintura de “Bambú, prunera i altres plantes”
* http://depts.washington.edu/chinaciv/painting/4schyuan.htm