OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Daenerys Targaryen

Daenerys Targaryen és un personatge fictici de la sèrie de literatura fantàstica Cançó de gel i de foc de l'autor estatunidenc George R. R. Martin. Daenerys és un dels protagonistes de l'obra, molts dels capítols estan narrats des del seu punt de vista.

## Aparença

Daenerys és una noia maca, amb els trets típics de la Casa Targaryen: cabells de color plata i ulls liles. Al començament de La Mà del Rei és un dels últims membres vius de l'antiga Casa Targaryen.

## Biografia
### Naixement i infantesa

Daenerys forma part de la Casa Targaryen, l'anterior dinastia que regnava a Ponent. El seu pare fou el rei Aerys II i la seva mare la reina Rhaella, germana del seu espòs. Daenerys fou concebuda durant la rebel·lió encapçalada per en Robert Baratheon, coneguda com la Guerra de l'Usurpador, que més endavant va posar fi al regnat de la seva família. Abans que nasqués, la seva mare i el seu germà Viserys varen fugir del setge a què estava sotmesa la capital, Port Reial, i s'instal·laren a Rocadrac, l'ancestral llar dels Targaryen.
L'encara noia va néixer-hi durant una gran tempesta, per això s'anomena Daenerys de la Tempesta. La seva mare va morir durant el part, i poc després Rocadrac va caure en mans dels rebels. Daenerys i el seu germà Viserys van aconseguir escapar-ne gràcies al cavaller Willem Darry, qui els va dur a Braavos, a les Ciutats Lliures. En Viserys i la Daenerys es consideraven a si mateixos els legítims reis de Ponent: Viserys III, rei dels Set Regnes, i la seva hereva, Daenerys, la Princesa de Rocadrac. A Braavos hi varen viure amb sir Willem a casa seva, però el cavaller ja era vell i quan va morir després d'uns anys, els seus criats van expulsar els germans de la casa.
Durant els següents anys, en Viserys i la Daenerys van errar per les nou Ciutats Lliures a la recerca d'ajuda. En Viserys era sovint cruel, amb canvis bruscs d'humor, amant de la violència (de fet, sovint maltractava la seva germana). La seva obsessió per recuperar el Tron de Ferro va transmetre's a la seva germana, qui va acabar per creure que reconquerir Ponent era l'objectiu final de la seva vida.
D'adulta, va ser violada per Khal Drogo, de qui es va enamorar i amb qui va contraure matrimoni tot seguit.

## Referències

* ↑ Jennings, Dana. «A Dance with Dragons Review: In a Fantasyland of Liars, Trust No One, and Keep Your Dragon Close». The New York Times, 14-07-2011. [Consulta: 20 juliol 2014].
* 1 2 A Game of Thrones, Chapter 3: Daenerys I.
* ↑ A Game of Thrones, Appendix.
* ↑ «Game Of Thrones: Emilia Clarke's rape scene was 'degrading', says co-star Nikolaj Coster-Waldau» (en anglès). Sky News, 13-10-2020. [Consulta: 12 novembre 2022].

## Bibliografia

* Roberts, FzNk. «Daenerys Targaryen: Wiki of Ice and Fire» (en anglès), 23-02-2013. [Consulta: 28 febrer 2013].
* Castro Balbuena, Antonio «Canción de Hielo y Fuego: Los «personajes en la obra de George R. R. Martin»». Philologica Urcitana, 10, 2014. Arxivat de l'original el 2014-09-21. ISSN: 1989-6778 [Consulta: 9 desembre 2016].
# Souassi

Souassi o Essouassi (àrab: السواسي, as-Suwāsī) és una ciutat de Tunísia a la governació de Mahdia, situada uns 15 km a l'oest del Djem i a uns 48 km de Mahdia. Té una població aproximada de cinc mil habitants. És capçalera d'una delegació amb 45.190 habitants, molt dispersos. La part nord de la delegació limita amn la vila de Sidi Zid i tot el flanc sud de la sabkhat Sidi El Hani. Al sud arriba fins a Sid Ali El Haj.

## Economia

La seva activitat econòmica principal és l'agricultura, principalment el cultiu d'oliveres.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 33 56 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en onze sectors o imades:
* Essouassi (33 56 51)
* Es-Saïda (33 56 52)
* Sidi Naceur (33 56 53)
* Sidi Zid (33 56 54)
* Bou Helal (33 56 55)
* Cherichira (33 56 56)
* El Kesasba (33 56 57)
* Ez-Zairat (33 56 58)
* Ouled Moulahem Nord (33 56 59)
* Ouled Moulahem Ouest (33 56 60)
* Ech-Chahimet Sud (33 56 61)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 33 17).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 86-90. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Souassi - Lloc web oficial
# Galina Txistiakova

Galina Valentínovna Txistiakova -Галина Валентиновна Чистякова (rus) - (Izmail, RSS Ucraïna, URSS, 26 de juliol de 1966) és una antiga atleta soviètica, posteriorment naturalitzada russa i després eslovaca, que va aconseguir el rècord femení de salt de llargada el 1988, amb una marca de 7,52 metres.

## Referències

* ↑ «Diaľkárska svetová rekordérka Galina Čisťakovová už reprezentuje Slovensko» (en eslovac). [Consulta: 22 juny 2024].
* ↑ «Galina Čisťjaková» (en eslovac). Comitè Olímpic Eslovac, 26-07-1962. [Consulta: 22 juny 2024].
# Mashonaland Oriental

Mashonaland Oriental (en anglès Mashonaland East) és una de les deu províncies de Zimbàbue.
Ocupa una àrea de 32.230 km². La capital de la província és la ciutat de Marondera.

## Departaments

Mashonaland Oriental es divideix en 8 departaments:
* Chikomba
* Goromonzi
* Districte de Marondera
* Mudzi
* Murehwa
* Mutoko
* Seke
* Wedza
# Apel·lació al rancor

Una apel·lació al rancor (llatí: argumentum ad odium) és una fal·làcia en què algú intenta guanyar-se el favor d'un argument mitjançant l'explotació dels sentiments existents d'amargor, despit o mal aliè de la part contrària. És un intent d'influir en el públic emocionalment fent servir l'associació d'una figura odiada amb oposició a l'argument de l'orador.
Les fal·làcies ad hominem que ataquen sostenint el punt de vista oposat sovint es confonen amb les apel·lacions al rancor. L'ad hominem pot ser una crida similar a una emoció negativa, però es diferencia d'ella perquè no critica directament a l'objectiu, és a dir que no és necessàriament una apel·lació al rancor, on se suposa que l'odi ja és existent.

## Referències

* ↑ Curtis, G. N. «Emotional Appeal». «Apel·lació al rancor (també coneguda com, Argumentum ad Odium)»

## Enllaços externs

* Fal·làcia lògica
# Daes

Daes (Δάης) o Daes de Colones (Colonae) fou un historiador grec que va escriure una història de la seva ciutat natal. Es desconeix l'època en què va viure i altres detalls de la seva vida.

## Referències

* Daes a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Simge Büyükedes

Simge Büyükedes (Istanbul, 1981) és una cantant d'òpera turca. Va rebre la seva educació musical al Conservatori de la Universitat Mimar Sinan a Istanbul. Després continua la seva educació a La Scala, a Milà, amb Leyla Gencer. És soprano.

## Referències

* ↑ «who's who : simge buyukedes» (en turc). [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Türk sanatçılar İtalyan operasına damgasını vurdu» (en turc). [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Andante» (en turc). [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «Turkish artists leave their mark on Italian opera» (en anglès). [Consulta: 3 maig 2020].
* ↑ «APA Artist's Management. BÜYÜKEDES –Soprano» (en anglès). A Division of A. P. Associates. [Consulta: 6 abril 2020].

## Vegeu també

* Leyla Gencer
* Suna Korat

## Enllaços externs

* Simge Büyükedes cantant
# Zell (Zúric)

Zell és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), situat al districte de Winterthur.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Gerard de Dönhoff

Gerard de Dönhoff (en alemany Gerhard von Dönhoff i en polonès Gerard Denhoff) va néixer a Strazde (Letònia) el 1554 i va morir el 1602 a la ciutat estoniana de Tartu. Era un noble de la Confederació de Polònia i Lituània, fill de Herman de Dönhoff (1520-1570) i d'Anna de Joden (1521-1586). Era senyor de Kotz, a Alemanya i stadhouder de Lihula i d'Haapsalu, a Estònia.

## Matrimoni i fills

El 1580 es va casar amb Margarida de Sweilfeln (1560-1622), filla de Gerlach de Sweilfeln (1520-1566) i de Judit de Schierstadt. El matrimoni va tenir cinc fills:
* Ernest Magnus (1581-1642), casat amb la comtessa Caterina de Dohna-Lauck (1606-1659).
* Anna (1585-1639)
* Gaspar (1587-1645), casat amb Alexandra Koniecpolska (1590-1651).
* Gerard (1590-1648), casat primer amb Caterina Sofia Opalińska (1596-1635) i després amb Sibil·la Margarida de Brieg (1620-1657)
* Herman (1591-1620)

## Enllaços externs

* http://genealogics.org
* http://www.geneagraphie.com
# Yo la vi primero

Yo la vi primero és una pel·lícula espanyola en clau de comèdia dirigida el 1974 dirigida per Fernando Fernán Gómez (en la qual també hi surt com a actor) i protagonitzada per Manuel Summers, qui també és coautor del guió. És considerada una comèdia agredolça original però amb un guió desestructurat influït per Del rosa al amarillo.

## Sinopsi

Un nen de 10 anys, Ricardo, enamorat de la seva veïna Paloma, té un accident i roman 25 anys en coma. Quan es desperta encara té la mentalitat d'un nen de 10 anys, i veu com el seu amor és casada amb un individu insuportable.

## Repartiment

* Manuel Summers - Ricardo
* María del Puy - Paloma
* Fernando Rubio - Vicente
* León Klimovsky - Faustino
* Fernando Fernán Gómez - Doctor
* Irene Gutiérrez Caba - Ricarda

## Premis

Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics
| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1974 | Millor actriu secundària | Irene Gutiérrez Caba | Guanyadora |

## Referències

* ↑ 'Yo la vi primero', una gran niñada, El País, 20 de maig de 1982
* ↑ Yo la vi primero a fotogramas.es
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 1974». CEC. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 15 desembre 2018].
# Maurice Chaper

Maurice Armand Chaper (Dijon, 13 de febrer de 1834 - Viena, 5 de juliol de 1896) va ser un paleontòleg i geòleg francès.

## Biografia

Era fill del polític Achille Chaper (1795-1874) i d’Antoinette Marie Henriette, nascuda Teisseire. Va ingressar a l'École Polytechnique el 1854 i després a l'École des mines de París l'any següent, però no va obtenir cap diploma. Durant els seus estudis, es va interessar per la paleontologia i va treballar especialment a les capes de la porta de França de Grenoble.
Guàrdia nacional durant la guerra de 1870-1871, va servir als llocs avançats d'Arcueil i Créteil com a capità, comandant de batalló i tinent coronel. Va dimitir quan va esclatar la Comuna de París i se li va ordenar la detenció. Des del 1872, va ser tinent d'alcalde del V districte de París. Va ser el cap de nombroses expedicions d'exploració botànica i zoològica a Veneçuela, Califòrnia a les muntanyes Rocoses, Borneo, Sud-àfrica i els Urals. Les seves donacions al Museu d’Història Natural i a l’Escola de Mines van enriquir considerablement les col·leccions d’aquestes institucions. Després va treballar també de geòleg i paleontòleg com a membre de la Comissió d’Estudi del Canal de Panamà.
El 1882-1883 va fer el seu viatge a l'Índia amb l'explorador Jacques de Morgan. El 1889 es va dirigir a Armènia, on va rebre instruccions dels accionistes, amb Couttelenc i Izviekoff, per acomiadar Jacques de Morgan, que llavors dirigia una explotació minera de coure a Akthala.
Va presidir la Societat Zoològica de França. Va participar amb Joseph Henri Ferdinand Douvillé (1846-1937) en un projecte de codi de nomenclatura zoològica.
El 1895 va anar a estudiar el ferrocarril de Saint-Louis a Dakar per posar fi a la disputa entre l'Estat i la Companyia. L’any següent va viatjar a Transsilvània per explorar el jaciment d’or de Muhlbach. En aquest viatge va caure malalt; fou retornat a Viena, on morí el 5 de juliol de 1896.

## Obra

* Notes sur quelques faits observés dans le massif de l'Oural... (1879)
* Note sur la région diamantifère de l'Afrique australe (1880)
* Découverte en Toscane de la dawsonite (1881)
* Rapport sur une mission dans l'intérieur de l'Hindoustan (1884)
* Découverte du diamant dans une pegmatite de l'Hindoustan (1884)

## Referències

* 1 2 3 «Maurice Armand CHAPER (1834-1896)» (en francès). Annales des Mines. [Consulta: 21 juny 2021].
* 1 2 «Chaper, Maurice Armand (1834-1896)» (en anglès). JSTOR. [Consulta: 21 juny 2021].
# Goshen (Indiana)

Goshen és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 29.383 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Goshen tenia 29.383 habitants, 10.675 habitatges, i 7.088 famílies. La densitat de població era de 860,1 habitants/km².
Dels 10.675 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,8% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 12,9% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.383$ i la renda mediana per família de 46.877$. Els homes tenien una renda mediana de 32.159$ mentre que les dones 23.290$. La renda per capita de la població era de 18.899$. Entorn del 6% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Goshen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Goshen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Apartadó

Apartadó és un municipi de Colòmbia, localitzat en la subregió d'Urabá en el departament d'Antioquia, sent el municipi més poblat d'aquesta regió. Limita pel nord i oest amb el municipi de Turbo, per l'est amb el departament de Córdoba i pel sud amb el municipi de Carepa. La seva capçalera municipal està a 310 quilòmetres de la capital departamental, Medellín i posseeix una extensió total de 607 quilòmetres quadrats. A la seva àrea urbana, Apartadó es divideix en 52 barris, repartits en 4 comunes. Mentre que en la seva part rural, compta amb 4 corregimientos i 57 veredas. El 2014 va ser la seu del Sud-americà de Rugbi B 2014.
El nom Apartadó en dialecte indígena significa Rio del Plátano, Pata: Plàtan, i Do: Riu.
Apartadó neix arran de la colonització provocada amb l'obertura de la carretera al Mar Carib del Departament d'Antioquia, i amb la persecució política que va haver-hi a Colòmbia a partir de 1948, després de l'assassinat del líder Jorge Eliécer Gaitán. Encara que la fundació del poblat es remunta a 1907, la iniciació formal de la comunitat data més precisament de 1949, un any després d'iniciada la persecució política. Anys més tard, el lloc es va convertir en un lloc de policia instal·lat per la municipalitat de Turbo en 1965. A partir d'aquí, aquest lloc de policia inicial es va convertir en corregimiento d'aquest mateix districte de Turbo.

## Referències

* ↑ Disivión política del Municipio: «Copia archivada». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 3 agost 2015].
# Dachiardita-Ca

La dachiardita-Ca és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les zeolites. Rep el seu nom d'Antonio D'Achiardi (1839–1902), professor de mineralogia de la Universitat de Pisa, Itàlia, qui va descriure per primera vegada el mineral descobert pel seu fill en una pegmatita granítica. L'Associació Mineralògica Internacional va canviar-li el nom l'any 1997 per l'actual dachiardita-Ca.

## Característiques

La dachiardita-Ca és un silicat de fórmula química Ca₂(Si$_{20}$Al₄)O$_{48}$·13H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 4,5. És l'anàleg amb calci de la dachiardita-Na.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dachiardita-Ca pertany a «02.GD: Tectosilicats amb H₂O zeolítica; cadenes de 6-enllaços – zeolites tabulars» juntament amb els següents minerals: gmelinita-Ca, gmelinita-K, gmelinita-Na, willhendersonita, cabazita-Ca, cabazita-K, cabazita-Na, cabazita-Sr, cabazita-Mg, levyna-Ca, levyna-Na, bellbergita, erionita-Ca, erionita-K, erionita-Na, offretita, wenkita, faujasita-Ca, faujasita-Mg, faujasita-Na, maricopaïta, mordenita, dachiardita-Na, epistilbita, ferrierita-K, ferrierita-Mg, ferrierita-Na i bikitaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera La Speranza, a San Piero in Campo, a l'illa d'Elba, Província de Liorna (Toscana, Itàlia). També ha estat descrita a Bulgària, la República Txeca, Hongria, el Japó i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Dachiardite-Ca» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 juny 2017].
# Stop

«Stop» és la cinquena cançó de la cara B del segon disc de l'onzè àlbum del grup anglès de rock progressiu Pink Floyd, The Wall. Està unida a l'anterior cançó del disc, "Waiting For The Worms", i va just abans de la penúltima de tot l'àlbum, "The Trial". Té una duració de només 31 segons, sent així la cançó més curta de tota la discografia de Pink Floyd. Va ser escrita per Roger Waters.

## Trama

En aquest moment, Pink s'adona del que s'ha convertit: en un dictador feixista, precisament el que Pink menys sent i és en el fons, i llavors la seva al·lucinació acaba. També es pregunta si tot el que li ha portat a construir el mur, tots els maons, han sigut culpa seva des del principi (per això la frase "Have I been guilty all this time?", "He estat culpable tot aquest temps?). Per aquests motius, a la següent cançó de The Wall, "The Trial", ell mateix se sotmet a un judici.

## Personal

* Roger Waters: Veus
* Bob Ezrin: Piano

## Referències

* ↑ «The Wall - Pink Floyd». [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ «Pink Floyd | The Official Site». [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ «Pink Floyd's The Wall: Un Análisis completo». [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ «Stop». [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ «Letra Traducida de Pink Floyd - Stop» (en castellà). [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ «Letra traducida de The trial - Pink Floyd» (en castellà). [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ «Pink Floyd | The Official Site». [Consulta: 1r abril 2021].

## Vegeu també

* Discografia de Pink Floyd
# Xiuladora senzilla

La xiuladora senzilla (Pachycephala simplex) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les illes Kai, al sud-est de les Moluques, Raja Ampat, Nova Guinea, l'arxipèlag D'Entrecasteaux, l'illa de Tagula a l'arxipèlag Louisiade, i al continent d'Austràlia, a la Península del Cap York i zona septentrional del Territori del Nord.

## Taxonomia

Encara que el Congrés Ornitològic Internacional considera una única espècie, segons alguns autors la població del Territori del Nord i l'illa de Melville són una espècie de diferent de la resta:
* xiuladora bruna - Pachycephala griseiceps Gray, GR, 1858
* xiuladora senzilla - Pachycephala simplex (sensu stricto).

## Referències

* ↑ xiuladora senzilla«Xiuladora senzilla». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2023(català)
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1.
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ xiuladora bruna «Xiuladora senzilla». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2023(català)
# Gheorghe Ciolac

Gheorghe Ciolac (10 d'agost de 1908 - 13 d'abril de 1965) fou un futbolista romanès. Va formar part de l'equip romanès a la Copa del Món de 1934, tot i que no hi disputà cap partit. Es retirà com a professional el 15 de juny del 1941, després d'un partit contra l'ASC Venus București.

## Referències

* ↑ Romaniansoccer.ro : Gheorghe Ciolac
# Àcid hexanoic

L'àcid hexanoic, (també anomenat, de forma no sistemàtica, àcid caproic), és un àcid carboxílic de cadena lineal amb sis àtoms de carboni, de fórmula molecular ${\ce {C6H12O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras i se simbolitza com C6:0.
És un oli incolor, viscós i que fa olor de cabra o altres animals de granja. El seu punt de fusió és de -3,4 °C i el d'ebullició 205,8 °C. La seva densitat és 0,929 g/cm³ entre 4-20 °C i el seu índex de refracció 1,41635 a 20 °C. És poc soluble en aigua i soluble en etanol i dietilèter. Fou descobert pel químic francès Michel Eugène Chevreul (1786-1789) el 1818 i l'anomenà àcid caproic perquè l'obtingué de la mantega de la llet de vaca i de la de cabra.
Forma sals anomenades hexanoats o caproats. És un àcid gras que es troba naturalment en els greixos i olis animals, i és un dels compostos químics que li dona a la llavor del ginkgo la característica brillantor i pudor en descompondre's. A més, com el seu nom vulgar suggereix, és part de les suors de les cabres. La pudor dels mitjons bruts es deu a l'àcid caproic.

## Vegeu també

* Àcid gras insaturat
* Àcids grassos essencials

## Referències

* ↑ Msds - Fitxes Internacionals de Seguretat Química. «Nº CAS 142-62-1. International Chemical Safety Cards (WHO/IPCS/ILO)».
* ↑ «LipidBank - Fatty acid(DFA0006)». Arxivat de l'original el 2016-03-24. [Consulta: 20 febrer 2018].
* ↑ Chevreul, M.E.. Recherches chimiques sur les corps gras d'origine animale (en francès). París: Levrault, 1823, p. 137-138.
* ↑ Thomson, Thomas. A System of Chemistry of Inorganic Bodies (en anglès). Baldwin & Cradock, 1831.
* ↑ La Plant' Encyclo «Árbol de los 40 escudos, Ginkgo biloba». Arxivat de l'original el 2007-03-27. [Consulta: 1r juny 2011].