OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ordoni IV de Lleó

Ordoni IV de Lleó, dit el Dolent (ca. 926 - Còrdova, 962) fou rei de Lleó (958-960).

## Orígens familiars

Fill d'Alfons IV de Lleó i d'Ònnega de Pamplona, i nebot de Ramir II.

## Ascens al tron

A la mort d'Ordoni III el 956, i enmig de les greus lluites civils, va ser escollit rei pels nobles lleonesos que van expulsar del tron el seu cosí Sanç I de Lleó, germà d'Ordoni III, després d'haver estat derrotat pels musulmans del Califat de Còrdova.
El seu regnat va ser molt curt, però en aquests tres anys va tenir temps d'enemistar-se amb els seus vassalls. La reina Toda de Navarra, àvia de Sanç I, va aprofitar el moment i va sol·licitar ajuda d'Abderramà III, califa de Còrdova. El califa va enviar un exèrcit i va assetjar la ciutat de Zamora, obligant a Ordoni IV a fugir cap Astúries. Posteriorment, va establir-se a Burgos, d'on també va haver de fugir i abandonar la seva esposa allà, en perdre la confiança del seu sogre, el comte de Castella Ferran González, el qual va jurar acte de vassallatge a Sanç I.
Finalment, es va refugiar a Al-Àndalus, on va demanar ajuda als musulmans per recuperar el tron, però les seves peticions mai van ser ateses i va morir a Còrdova el 962.

## Núpcies

El 958 es casà amb Urraca de Castella, filla del comte de Castella Ferran González. D'aquest matrimoni no hi hagué fills.
# Ptychohyla spinipollex

Ptychohyla spinipollex és una espècie de granota que es troba a Hondures.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Cruz, G., Wilson, L.D. & McCranie, R. 2004. Ptychohyla spinipollex. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Jacques Bourdon

Jacques Bourdon (Saint-Quentin, 31 de març de 1925 - París 1 de desembre de 1991) fou un director de cinema francès. Una de les seves pel·lícules, Le Soleil dans l'œil, participà en la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1962.

## Filmografia parcial

* 1960: Les Lionceaux
* 1962: Le Soleil dans l'œil
* 1966: 'L'Île au trésor de Wolfgang Liebeneiner
* 1977: La Fille d'Amérique, de David Newman (conseller tècnic)

## Director ajudant

* 1947: Danger de mort de Gilles Grangier
* 1951: Un grand patron d'Yves Ciampi
* 1952: Les Dents longues de Daniel Gélin
* 1954: Un jardin public de Paul Paviot
* 1957: Fumée blonde de Robert Vernay
* 1957: C'est la faute d'Adam de Jacqueline Audry
* 1958: Chaque jour a son secret de Claude Boissol
* 1958: Le Tombeur de René Delacroix
* 1958: Madame et son auto de Robert Vernay
* 1959: Le Secret du chevalier d'Eon de Jacqueline Audry
* 1961: Le Capitaine Fracasse de Pierre Gaspard-Huit
* 1962: Shéhérazade de Pierre Gaspard-Huit
* 1964: Jean-Marc ou la Vie conjugale d'André Cayatte
* 1964: Françoise ou la Vie conjugale d'André Cayatte
* 1967: Les Risques du métier d'André Cayatte
* 1969: Les Chemins de Katmandou d'André Cayatte
* 1969: Le Passager de la pluie de René Clément
* 1971: La Folie des grandeurs de Gérard Oury
* 1977: À chacun son enfer d'André Cayatte

## Director de producció

* 1981: La Chèvre de Francis Veber

## Referències

* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1962 al web del Festival
# KS Widzew Łódź

El Widzew Łódź és un club de futbol polonès de la ciutat de Łódź.

## Història

Durant les dècades de 1980 i 1990 el club va guanyar 4 lligues i 1 copa nacionals. Evolució del nom:
* 1910: fundat el 5 de novembre de 1910 com a TMRF Łódź
* 1914: tancament del club
* 1922: refundació com a Widzew Łódź
* 1946: RKS OM TUR Łódź
* 1949: Widzew Łódź

## Palmarès

* Lliga polonesa de futbol:
** 1981, 1982, 1996, 1997
* Copa polonesa de futbol:
** 1985
* Supercopa polonesa de futbol:
** 1996

## Jugadors destacats

* Zbigniew Boniek
* Marek Citko
* Jozef Mlynarczyk
* Piotr Nowak
* Wlodzimierz Smolarek

## Referències

* ↑ «Widzew Łódź – Profile» (en anglès). worldfootball.net. [Consulta: 22 desembre 2020].
* ↑ «Poland - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 3 juliol 2024].
* ↑ «Poland - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 3 juliol 2024].
# Critodem (astròleg)

* No s'ha de confondre amb Critodem.
Critodem (en grec antic Κριτοδημος) va ser un astròleg grec del segle iii aC, considerat un dels primers astròlegs que hi va haver a Grècia.
Els seus coneixements derivaven probablement de fonts mesopotàmiques, potser del mateix Berós, un sacerdot de Marduk i historiador a la Babilònia del segle iii aC. Alguns el fan contemporani de l'astròleg Antípater, que va viure entre el 290 i el 250 aC. Cap a mitjans del segle ii Veti Valent, un astròleg sirià, el va acusar de ser massa críptic, i Fírmic Matern cap al segle iv el va incloure en el grup reduït de pares llegendaris de l'astrologia, juntament amb Hermes, Orfeu, Abraham i Petosiris.
Veti Valent li atribueix uns horòscops que es conserven fragmentàriament, però que segur que van ser escrits al segle I dC. De l'obra astrològica de Critodem en coneixem els títols i fragments i resums dels seus continguts. A ῎Ορασις (orasis, Visions) explica la interpretació dels missatges visionaris divins. Veti Valent l'utilitza, i Plini el Vell ja l'havia mencionat a la seva Naturalis Historia. Una altra obra, Πίναξ (Pinax, mapa, dibuix) és mencionada per Hefestió de Tebes, que va viure al segle iv. Les dues obres reflecteixen una gran pietat pels déus i un cert misticisme entre religiós i astrològic.

## Referències

* 1 2 Montero, santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Madrid: Trotta, 1997, p. 112-113. ISBN 8481641618.
* ↑ Plini. Història Natural. VII, 57, 193
# Riu Luangwa

El Luangwa és un dels afluents principals del riu Zambezi i un dels quatre rius més grans de Zàmbia. Generalment el riu presenta inundacions a l'estació humida (de desembre a març) i presenta aigües considerablement baixes en l'estació seca. La seva conca d'uns 500.000 km² és plena de vida salvatge.

## Curs

El riu Luangwa neix als turons de Lilonda i Mafinga al nord-est de Zàmbia a una altitud d'uns 1.500 m, prop de la frontera amb Tanzània i Malawi, i flueix cap al sud-oest a través d'una gran vall. A uns 150 km des del naixement ja es troba a 690 m d'altitud i té meandres i planes d'inundació. Prop de Mfuwe, el riu discorre a 520 m d'altitud. Durant l'estació seca lagunes seccions del riu s'assequen completament deixant lloc a basses aïllades
A la part superior i mitjana hi ha els parcs nacionals North Luangwa National Park i South Luangwa National Parks de Zàmbia. Al riu hi nombroses poblacions de cocodrils i hipopòtams d'aquests darrers la població més gran, del món viu a la vall del Luangwa, a l'estació seca queden restringits a les basses aïllades del riu.
A uns 500 km del seu naixement la vall es fa més estreta i es divideix en dues de paral·leles amb el riu Lukusashi com afluent al nord-oest.
El principal assentament d'aquesta zona alta i mitjana del riu és la població de Mfuwe que compta amb un aeroport i es dedica al turisme. La zona té molt poques persones que l'habitin.
La zona baixa del riu comença a 600 km del seu naixement i a una altitud d'uns 200 metres, aquí les valls es fan encara més estretes. 120 km més enllà el riu Luangwa s'uneix al riu Zambezi a la població de a Luangwa.
La vall del Luangwa forma una barrera natural amb poca densitat de població humana. Això es deu als forts pendents del terreny i al fet que l'existència de reserves de la vida silvestre ha donat lloc que no hi hagi carreteres importants que travessin aquesta zona entre les carreters de Lusaka-Kabwe a l'oest i la carrterae Isoka-Chisenga al nord, en una distància d'uns 800 km. La vall baixa del Luangwa només és travessada per una carretera la Great East Road al Luangwa Bridge, a uns 10 km al sud de la confluència del rius Luangwa-Lunsemfwa.

## Notes

* ↑ Christine Eckstrom «Waiting for thunder». National Geographic, maig 2007 issue. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-11-24. [Consulta: 23 gener 2013].

## Bibliografia

* Camerapix: Spectrum Guide to Zambia, Camerapix International Publishing, Nairobi, 1996.
* Terracarta: Zambia, 2nd edition, International Travel Maps, Vancouver, Canada, 2000.
* Jean-Jacques Tiercelin et al., "Source Rocks and Reservoirs in Rift Lake Basins over the Past 300 Ma in Central and Eastern Africa", AAPG Annual Meeting, Houston, 2002. Accessed 18 February 2007.
* A.E. Moore: '"Drainage evolution in south-central Africa since the breakup of Gondwana". South African Journal of Geology, March 2001, v. 104; no. 1; p. 47-68.
* J.H. Dumisani: "Seismotectonics of Zimbabwe." African Journal of Science and Technology (AJST), Science and Engineering Series Vol. 1, No.4, pp. 22–28
* "The Northern Rhodesia Journal" online, Vol 2 No 3 (1954) pp65–66. “Hot springs in the Luangwa Valley”
# Psychoda lucubrans

Psychoda lucubrans és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: antenes de 0,9 mm de llargària (0,7 en el cas de la femella) i amb 15 artells (els núms. 14 i 15 són petits i clarament separats l'un de l'altre), ales d'1,2 mm de llargada i 0,5 d'amplada, nervadura sense taques marrons als extrems i edeagus senzill i allargat.
* Femella: similar al mascle amb la placa subgenital amb la concavitat apical moderadament fonda i ales d'1,3 mm de longitud i 0,5 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Micronèsia: la República de Palau.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W., 1959. Diptera: Psychodidae. Insects of Micronesia. 12:435-484.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Rad am Ring

La Rad am Ring - Rudi Altig Race és una cursa ciclista alemanya que es disputa dins del festival anomenat Rad am Ring. Aquest consisteix en una sèrie de proves ciclistes de diferents categories, modalitats i distàncies que es corren durant 24 hores al Circuit de Nürburgring.
La "Rad am Ring - Rudi Altig Race" es va crear al 2016, homenatjant l'antic ciclista Rudi Altig. Consisteix en una cursa de 150 km, i té una categoria 1.1 formant part del calendari de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2016 | Paul Voss | Gregor Mühlberger | Jan Tratnik |
| 2017 | Huub Duijn | Wout Van Aert | Dimitri Peyskens |

## Enllaços externs

* Informació sobre el festival Arxivat 2016-08-27 a Wayback Machine.
* Informació sobre la cursa Arxivat 2016-08-27 a Wayback Machine.
* Palmarès a cyclebase.nl
# Joan de Gal·les

Joan de Gal·les, OFM (País de Gal·les, s. XIII - París 1285) fou un escriptor franciscà que escrigué en llatí una sèrie d'obres molt divulgades en l'edat mitjana.

## Vida

Anomenat Johannes Guallensis en llatí i John Waleys, o of Wales, en anglès, ingressà a l'orde dels franciscans i, un cop doctor en teologia, cap al 1260, ensenyà a Oxford. Cap al 1270 es traslladà a París, on passà la major part dels anys que precediren la seva mort.

## Obra

Teòleg moralista, gran admirador del món antic, escriví diverses obres, molt divulgades, entre les quals destaquen les següents:
* Breviloquium de philosophia, sive sapientia sanctorum (Breviloqui de filosofia, o saviesa dels sants), traduït al català al s. XV.
* Compendiloquium (Compendiloqui), resum d'història de la filosofia.
* Communiloquium (Communiloqui) o Summa collationum (Summa de col·lacions), manual de conversa per a clergues i predicadors, també traduït al català, al s. XIV.
** Edició digital de l'edició incunable de Colònia 1472
** Edició digital de l'edició incunable d'Ulm 1481
** Edició digital de l'edició incunable d'Estrasburg 1489
** Digitalització de l'edició d'Augsburg 1475

## Enllaços externs

* «Joan de Gal·les». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Article sobre Joan de Gal·les en www.kirchenlexikon.de (en alemany) Arxivat 2013-01-06 at Archive.is
# Ferdinand Jäger (junior)

Ferdinand Jäger (Dresden, 19 de gener de 1874 - segle XX) fou un cantat de la tessitura de baríton.
Nascut com a fill del cantant Ferdinand Jäger i de la cantant Aurelie Wilczek, Jäger va anar després a l'escola secundària de Viena. Va estudiar enginyeria mecànica durant dos semestres, seguits de quatre semestres de medicina, però va decidir abandonar completament els seus estudis i passar a la carrera escènica. Durant els seus estudis es va convertir en membre de la fraternitat Olympia el 1890. El 1893 va lluitar a Neudörfel amb un duel de pistoles amb l'escriptor Hermann Bahr.
Després d'haver rebut la formació vocal adequada del seu pare i cantar l'assaig davant del director de música general Felix Mottl, va ser contractat per ell al teatre de la cort de Karlsruhe a la tardor de 1897. Va fer representacions com a convidat el 1900 a l'Òpera de la Cort de Viena i al "Wiesbaden Court Theatre" i el 1901 al "Mannheim Court Theatre". Després va treballar com a cantant de concerts, principalment a Viena fins al 1909. Després es va traslladar als Estats Units, on va ser professor de cant a Nova York i Boston. Abans del 1914 va tornar a Europa i va lluitar a la Primera Guerra Mundial com a lloctinent i més tard com a comandant de la companyia al batalló bavarès "Landsturm Landshut", amb qui es trobava als Vosges, entre altres llocs.
Després de la Primera Guerra Mundial va treballar com a cantant d'òpera i concert a Múnic. El 1921 es va traslladar a Viena, on va tenir cura de la seva mare malalta. Es va convertir en secretari a la "Konzerthaus" de Viena i va participar en la comunitat Theodor Streicher. En relació amb una depressió, va perdre la feina el 1942 i va viure amb una petita pensió. Va rebre el suport dels seus amics. Més tard es va traslladar a Hallstatt i després a Goisern, on va viure reclòs i finalment va morir.

## Honors

* Iron Cross 2a classe
* Ordre bavaresa del mèrit militar de 4a classe amb espases

## Bibliografia

* Helge Dvorak:Biographisches Lexikon der Deutschen Burschenschaft. Band II: Künstler. Winter, Heidelberg 2018, ISBN 978-3-8253-6813-5, S. 363.
* Ludwig Eisenberg: Großes biographisches Lexikon der Deutschen Bühne im XIX. Jahrhundert. Verlag von Paul List, Leipzig 1903, S. 469
# Critolau de Megalòpolis

Critolau (Critolaus, Kritólaos Κριτόλαος) fou un dirigent aqueu que va succeir a Dieu (Diaeus) com a estrateg de la Lliga Aquea el 147 aC i fou enemic dels romans com el seu predecessor.
Només pujar al poder va insultar als ambaixadors romans, i quan aquestos van marxar cap a Itàlia va fer el possible per aconseguir el trencament amb Roma per altres mitjans. Durant l'hivern va inflamar al poble de tota Grècia contra Roma, i va fer prorrogar els pagaments de la deutes privades fins que una possible guerra amb Roma tingués un resultat.
Una gran assemblea es va celebrar a Corint i quatre romans que si van voler dirigir foren expulsats. Critolau, amb una forta guàrdia, els va presentar com a traïdors, i va estendre aquest qualificatiu als grecs que els donessin suport entre els quals hi havia els dirigents aqueus més moderats.
Llavors es va declarar la guerra a Esparta, protegida de Roma. Un decret va conferir poders dictatorials a l'estrateg. Quint Cecili Metel Macedònic pretor de Macedònia, que mirava d'apaivagar els ànims, fou acusat per Critolau de tenir por dels aqueus.
Finalment la guerra amb Roma va esclatar a la primavera del 146 aC i Critolau amb un fort exèrcit va marxar cap a les Termòpiles i va incitar a Grècia sencera a una revolta general contra els romans, mentre provava de castigar a Heraclea, ciutat prop del Mont Oeta, que havia sortit de l'aliança aquea.
Encara Metel va oferir la pau una vegada més, però les seves propostes foren rebutjades. Mentre Critolau assetjava Heraclea, Metel es va presentar en aquest lloc. Critolau va haver d'aixecar el setge i fugir cap al sud. Metel el va seguir i el va trobar prop d'Scarphea a Lòcrida, on va derrotar completament als aqueus, dels que uns mil foren fets presoners i molts altres van morir.
De Critolau no se'n va tornar a sentir parlar; segons Tit Livi es va suïcidar després de la batalla, i altres autors pensen que va morir a la mar en la seva fugida.

## Referències

* ↑ Schmitz, Leonhard. «Critola'us». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Riu Luza

El riu Luza (en rus Луза) passa per l'óblast de Vólogda, de Kírov i per la República de Komi, a Rússia. És l'afluent més important del riu Iug. Forma part de la conca hidrogràfica del Dvinà Septentrional. Té una longitud de 574 km i una cona de 18.300 km². Es glaça d'octubre a maig. És navegable al seu curs inferior.
# Psychoda lutea

Psychoda lutea és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Malàisia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Laurence W. Quate, 1962. The Psychodidae of Batu Caves, Malaya (Diptera). Pacific Insects 4 (1): 219-234.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2014-10-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Racó dels Bucs

El Racó dels Bucs és un sot del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès.
És a la zona meridional del terme, en el vessant nord-est del cim de la Barra, a llevant del Coll Sobirà. És a l'esquerra de la Riera de Postius, a ponent del Bosc Gran de Postius i al nord-oest de l'Estalviada i de la Font d'Auró.

## Enllaços externs

* El Racó dels Bucs en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Iàsnaia Poliana (Prókhorovka)

* No s'ha de confondre amb Iàsnaia Poliana (Rússia).
Iàsnaia Poliana - Ясная Поляна (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 8 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Ferdinand Johann Wiedemann

Ferdinand Johann Wiedemann (Haapsalu, Estònia 1805 - Sant Petersburg 1887) fou un lingüista estonià baltoalemany, especialista en llengües ugrofineses.
Descendent d'alemanys i de suecs, va estudiar a Tallinn i després a la Universitat de Tartu. S'interessà tant per l'estonià com per la resta de llengües ugrofineses, i el 1854 s'incorporà a l'Acadèmia de Ciències de Sant Petersburg. S'especialitzà en la realització de gramàtiques, com les del komi o l'udmurt que serviren de base per a normalitzar l'educació en aquests idiomes durant l'època soviètica.

## Obres

* Versuch einer Grammatik der syrjänischen Sprache nach dem in der Übersetzung des Evangelium Matthäi gebrauchten Dialekte (1847)
* Versuch einer Grammatik der tscheremissischen Sprache nach dem in der Evangelien Übersetzung von 1821 gebrauchten Dialekte (1847).
* Grammatik der wotjakischen sprache (1859)
* Ehstnisch-deutsches Wörterbuch (Diccionari estonià-alemany, 1869)
* Grammatik der Ehstnischen sprache (Gramàtica de la llengua estoniana, 1875)

## Bibliografia

* Paul Ariste: Ferdinand Johann Wiedemann. Tallinn 2005³.
* Baltische Historische Kommission (Hrsg.): Wiedemann, Ferdinand Johannes. In: BBLd – Baltisches Biographisches Lexikon digital. Göttingen, 2012

## Referències

* ↑ «Ferdinand Johann Wiedemann». EEVA: Digital Text Repository for Older Estonian Literature. Arxivat de l'original el 2012-03-09. [Consulta: 1r abril 2017].
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Ferdinand Johann Wiedemann» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* (alemany) Aus dem inneren und äusseren Leben der Ehsten (Online-Ausgabe)
* (alemany) Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat, Dorpat 1889
# Kretzoiarctos beatrix

Kretzoiarctos és un gènere extint, descrit l'any 2012, dins la subfamília Ailuropodinae. Els seus fòssils són del Miocè mitjà (12–11 milions d'anys enrere). Kretzoiarctos precedeix en el temps als membres del clade del panda gegant del Miocè que vivien a Euràsia (Agriarctos i Ailurarctos). Kretzoiarctos per tant es considera que és el membre més antic, conegut, del llinatge dels panda gegant.
Etimologia: El gènere Kretzoiarctos està dedicat al paleontòleg Miklós Kretzoi i afegint la paraula grega arctos (ós).
Els treballs paleontològic d'aquest descobriment foren duts a terme per l'Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont i el CSIC, entre d'altres.
Les restes fòssils de Kretzoiarctos, s'han trobat a dues localitats: Nombrevilla, concretament part de la dentadura, situada a la conca de Calataiud-Daroca, que es van atribuir a l'espècie Agriarctos beatrix, i una mandíbula provinent de l'Abocador de Can Mata (ACM) dins la conca Vallès-Penedès, d'aquesta segona localitat es va considerar que els fòssils trobats són prou diferents dels d'Agriarctos beatrix per tal d'atribuir-los al nou gènere, Kretzoiarctos gen. nov. Aquest nou gènere representa el membre més antic i més basal del clade dels úrsids que actualment està representat pel gènere Ailuropoda, i permet entendre l'origen del llinatge del panda gegant tant des de la perspectiva cronològica com paleobiogeogràfica.
La sèrie estratigràfica local de l'Abocador de Can Mata (els Hostalets de Pierola, Catalunya), fa 250 m de gruix i data d'entre 12,5 a 11,5 milions d'anys enrere; de l'Aragonià tardà a Miocè mitjà. La localitat de Nombrevilla està associada a la mateixa biozona.

## Referències i enllaços externs

* ↑ Abella J, Alba DM, Robles JM, Valenciano A, Rotgers C, et al. (2012) Kretzoiarctos gen. nov., the Oldest Member of the Giant Panda Clade. PLoS ONE 7(11): e48985. doi:10.1371/journal.pone.0048985
* PLOS ONE amb fotografies
* Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, Cerdanyola del Vallès, Barcelona, Spain
* Museo Nacional de Ciencias Naturales-Centro superior de Investigaciones Científicas (MNCN-CSIC), Madrid
# Cuatreros

Cuatreros és una pel·lícula documental argentina de 2017 escrita, dirigida i interpretada per Albertina Carri.

## Sinopsi

La directora segueix les passes d'Isidro Velázquez, el darrer gautxo que es va alçar en armes contra el govern argentí executat durant la presidència de Juan Carlos Onganía el 1967 i que es va convertir en un mite. Fa una recerca exhaustiva al Chaco i als arxius del cinema de Cuba de restes fílmiques, parents vius o desapareguts durant el Procés de Reorganització Nacional.

## Premis i nominacions
### Premis Sur

Aquests premis foren entregats per l'Academia de las Artes y Ciencias Cinematográficas de la Argentina el març de 2018.
| Any | Categoria | Candidat | Resultat |
| 2017 | Millor documental | Cuatreros | Guanyador |

### Premis Cóndor de Plata

Aquests premis forrn entregays per l'Asociación de Cronistas Cinematográficos de la Argentina el 2018.
| Any | Categoria | Candidat | Resultat |
| 2018 | Millor Pel·lícula Documental | Cuatreros | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Cuatreros, una película inclasificable con el sello de Albertina Carri» (en inglés). La Nación. Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ "Cuatreros", el relato sobre la memoria de Albertina Carri, Télam, 25 de novembre de 2016
* ↑ «Ganadores Premio Sur 2017». [Consulta: 15 enero 2021].
* ↑ «Premios Sur 2017: todos los nominados» (en español). Premios Óscar Latinos. [Consulta: 11 novembre 2017].
* ↑ «Premios Cóndor de Plata 2018: todos los nominados» (en español). Premios Óscar Latinos. [Consulta: 19 juny 2018].

## Enllaços externs

* Cuatreros (2016) a cinenacional.com
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube