OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copyright dels treballs del govern dels Estats Units

Una obra del govern dels Estats Units, com defineix la llei sobre el copyright d'aquest país, és una "obra preparada per un funcionari o empleat" del govern federal "com a part de les seves tasques oficials." En general, segons la secció 105 de la Llei sobre Copyright, aquestes obres no es troben supeditades a la protecció de la llei sobre copyright domèstica i, per tant, es consideren de domini públic.
Aquesta llei només s'aplica al copyright del país del país, ja que és una llei federal dels Estats Units. El govern estatunidenc exposa que encara pot mantenir els drets d'autor d'aquestes obres en altres països.
Les publicacions i d'altres obres rotegides per part del govern dels Estats Units no es consideren obres de domini públic; per exemple, publicacions governamentals que incloguin obres amb drets d'autor d'un contractista, material amb els drets assignats al govern dels Estats Units, o informació amb drets d'autor d'altres fonts.

## Referències

* ↑ Plantilla:USC "A 'work of the United States Government' is a work prepared by an officer or employee of the United States Government as part of that person's official duties."
* ↑ Plantilla:USC
* ↑ «Does the Government have copyright protection in U.S. Government works in other countries?». Arxivat de l'original el 2009-03-04. [Consulta: 16 novembre 2018].
* ↑ House Report No. 94-1476, p.59 ("The prohibition on copyright protection for United States Government works is not intended to have any effect on protection of these works abroad. Works of the governments of most other countries are copyrighted. There are no valid policy reasons for denying such protection to United States Government works in foreign countries, or for precluding the Government from making licenses for the use of its works abroad.").
* ↑ CENDI Copyright Working Group. «Frequently Asked Questions About Copyright:Issues Affecting the US Government». Oak Ridge, TN: CENDI Secretariat. Arxivat de l'original el 4 de març 2009. [Consulta: 31 juliol 2015].
# Coq au vin

El coq au vin (en francès: "gall al vi") és un plat emblemàtic de la gastronomia francesa, elaborat amb talls de gall marinats, després estofats en vi negre o blanc, realçat amb un bouquet garni, cansalada, xampinyons, pastanagues i cebes. Es tracta d'un estofat de gall en el qual s'afegeix una gran quantitat de vi (generalment el vi utilitzat és negre però a vegades s'utilitza el blanc). Sol tenir, a més, alguna verdura de tipus nap o ceba i les versions millorades fins i tot poden incloure algun bolet, tradicionalment la múrgula).
Variant del bœuf bourguignon, és part de la cuina d'Alvèrnia, Borgonya, Dijon, Alsàcia, Franche-Comté, Bressane i Xampanya.

## Ingredients

Si bé la paraula francesa coq significa "gall" i els ocells de carn dura amb molt de teixit connectiu resten ben estofades, és possible de preparar el coq au vin amb qualsevol aviram, en general pollastre.
Aquest plat té com a ingredients principals el gall (o pollastre) i el vi. La cansalada (lardon) s'empra per a fregir el gall en les primeres etapes juntament amb algunes cebes, a vegades s'hi posa una mica de mantega. Se sol aromatitzar amb farigola, llorer, all i un xic de conyac. Els sucs s'espesseixen amb un roux o afegint-hi sang a la fi.

## Història

Moltes regions de França es disputen la invenció d'aquest plat, però la llegenda diu que la recepta és originària d'un xef de Juli Cèsar que va voler oferir-li un homenatge per la conquesta de la Gàl·lia. Una altra de les històries més contades popularment diu que va ser durant el setge romà contra una tribu arverna quan es va cuinar per la primera vegada el coq au vin. Per a burlar-se de la dificultat per a l'exèrcit romà de conquerir la Gàl·lia, un cap arvern va fer arribar a Cèsar un gall fort i agressiu, com a símbol de la determinació gal·la davant el setge. Poc després, durant una treva, Juli Cèsar convidaria aquest cap a esmorzar, servint-li un ocell banyat en una espessa i saborosa salsa vermella. En interessar-se l'arvern en el plat que degustaven, Cèsar li feu avinent que el que menjaven era el gall que ell li va oferir, marinat en vi (símbol romà) i cuinat llargament i molt lentament.
Va aparèixer en un llibre de cuina anomenat Cookery for English Households el 1864, amb un nom indeterminat.

## Referències

* ↑ Edmond Richardin, ed., La cuisine française: l'art du bien manger (Ed. rev. et augm.) Paris, 1906, p.227
* ↑ Fundamental Techniques of Classic Cuisine. French Culinary Institute (2007) 496 pag. ISBN 158479478X ISBN 978-1584794783
* ↑ Trésor de la langue française informatisé, s.v. 'coq'
* ↑ Institut Paul Bocuse Gastronomique: The definitive step-by-step guide to culinary excellence- Institut Paul Bocuse (2016) 720 pag. ISBN 978-0600634171, ISBN 0600634175

## Enllaços externs

* Perfect Coq au Vin via The Observer
* Easy Crockpot Coq au Vin Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Creagrutus anary

Creagrutus anary és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Madeira.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fowler, H. W. 1913. Fishes from the Madeira River, Brazil. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 65: 517-579.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Cuentos imposibles

Cuentos imposibles és una sèrie de Televisió Espanyola de sis episodis estrenada el 2 d'octubre de 1984 i dirigida per Jaime de Armiñán. La música era de Vainica Doble i la fotografia de Teo Escamilla. El sisè i últim episodi de la sèrie, Juncal, va tenir un gran ressò i finalment generaria una sèrie pròpia dirigida pels mateix Armiñán.

## Protagonistes

* Amparo Baró
* Álvaro de Luna
* Agustín González
* María Luisa Ponte
* Carme Elias

## Episodis

| Episodi | Títol | Protagonistes | Data d'estrena |
| 1 | Ingrid Bloom | Amparo Baró, Eduardo Calvo, Álvaro de Luna | 2 d'octubre del 1984 |
| Un comptable entra casualment a un cinema porno i guanya un concurs que consisteix en un cap de setmana a Eivissa amb la protagonista. ||||
| 2 | Nuevo amanecer | Amparo Baró, Lina Canalejas, Álvaro de Luna, Irán Eory | 9 d'octubre del 1984 |
| 3 | Rosa fresca | Josep Moratalla, María Luisa Ponte, Ramon Pons | 16 d'octubre del 1984 |
| Un professor de literatura coneix a la biblioteca a una dobladora. Ella el convida a sopar i mentre prepara el sopar ell treu a passejar el gos, però quan vol tornar a casa tots els portals li semblen iguals. ||||
| 4 | ¡Ha dicho papá! | Joaquim Kremel, María Luisa San José, Mari Carmen Prendes | 23 d'octubre del 1984 |
| El matrimoni de Luisa i Manolo és en crisi. El pare de Manolo els suggereix tenir un fill, però com que va tenir galteres és estèril i han de recórrer a la inseminació artificial. ||||
| 5 | Hostal Valladolid | Manuel Galiana, Alicia Sánchez, Amparo Baró, María Luisa Ponte | 30 d'octubre del 1984 |
| Ginés és un funcionari que viu a una pensió i que té relacions amb la filla de l'ama amb la intenció que l'atenguin millor, Però els coses es compliquen quan intervé la mare de la noia i aleshores decideixen casar-se. ||||
| 6 | Juncal | Francisco Rabal, Manuel Zarzo, Amparo Baró, Lina Canalejas | 6 de novembre del 1984 |
| Juncal és un torero retirat que viu de demanar préstecs a amics i coneguts. Darrerament s'ha entestat en veure la presa d'alternativa d'un jove torero que creu que és el seu fill. ||||

## Referències

* ↑ TVE repone los seis 'Cuentos imposibles' escritos y dirigidos por Armiñán, El País, 4 de febrer de 1987
* ↑ Juncal, historia de un torero único
* ↑ Mario García de Castro La ficción televisiva popular: Una evolución de las series de televisión en España, p. 79
* ↑ Programació del 2 d'octubre de 1984, ABC
* ↑ Programació del dia 16 d'octubre, ABC
* ↑ Programació del dia 23 d'octubre, ABC
* ↑ Programació del dia 30 d'octubre, ABC
* ↑ Programació del dia 6 de novembre, ABC

## Enllaços externs

* Cuentos imposibles a IMDB
# Cœur Défense

Cœur Défense és un complex de despatxos situat al barri de negocis de La Défense, a França (precisament a Courbevoie, al barri de La Défense 4). Amb 350000m², es tracta de l'immoble que disposa de la major superfície utilitzable a Europa amb el Palau del Parlament de Bucarest.
Construït per Bouygues el 2001 a l'emplaçament de l'antiga tour Esso, la primera estructura moderna en ser enderrocada a la Défense, Cœur Défense es constitueix de dues torres i de diversos edificis d'alçada menor.
Les dues torres, dissenyades per Jean-Paul Viguier, mesuren 161m d'alçària i compten 40 pisos, són estretes (24m d'ample) i arrodonides als extrems.

## Enllaços externs

* Cœur Défense (Emporis)
* Cœur Défense Arxivat 2015-06-01 a Wayback Machine. (Insecula)
# Girella cyanea

Girella cyanea és una espècie de peix pertanyent a la família dels kifòsids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 20 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: Austràlia (incloent-hi l'illa de Lord Howe i l'illa Norfolk) i Nova Zelanda (incloent-hi les illes Kermadec).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Francis, M.P., 1993. Checklist of the coastal fishes of Lord Howe, Norfolk, and Kermadec Islands, Southwest Pacific Ocean. Pac. Sci. 47(2):136-170.
* ↑ Francis, M.P., 1996. Geographic distribution of marine reef fishes in the New Zealand region. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 30:35-55.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Clements, K.D. i J.H. Choat, 1997. Comparison of herbivory in the closely-related marine fish genera Girella and Kyphosus. Mar. Biol. 127:579-586.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Subh-i Azal

Subh-i Azal, de nom real Mirza Yahya Nur (vers 1830-1912), fou el fundador de la secta azalita dels babis.
La seva família fou expropiada per la monarquia persa. El 1844, quan vivia a Teheran amb el seu germà Mirza Husayn Ali (Baha Allah), foren dels primers convertits al babisme a la capital. El 1848, va intentar unir-se a la revolta babi a Mazanderan. Posteriorment, la direcció clerical del babisme fou suplantada en part per laics i el mateix Bab fou executat el 1850. Yahya havia rebut de Bab el títol de Subh-i Azal ('Matí d'eternitat') i d'al-Thamar al-Azaliyya ('Fruit etern') i fou dels primers laics que va pretendre la revelació (un versos que havia compost havien estat aprovats per Bab i l'havia designat successor).
El 1852, va participar en la revolta fracassada de Takur i va haver de fugir a Bagdad, on es va imposar com a cap de la secta; però va restar amagat i sense contacte amb la comunitat més que mitjançant alguns fidels, i el seu germà Husayn Ali, més agosarat, es va imposar com a líder efectiu de la comunitat babi a Bagdad i va exposar les seves pretensions a ser el profeta. El 1863 els babis de Bagdad foren expulsats a Edirne i la divisió entre els dos germans fou ja evident i no tenia marxa enrere: els babis es van dividir entre babis azalites i babis bahais.
Husayn Ali fou exiliat pels turcs a Acre, i Yahya Nur fou exiliat a Xipre. Va morir a Famagusta el 29 d'abril de 1912. El seu successor, Mirza Yahya Dawlatabad, va optar per ser un reformador secular abans que un cap religiós i el moviment azalita va perdre empenta.
Va deixar algunes obres, però en general no han estat publicades.

## Enllaços externs

* The Primal Point's Will and Testament.
* The Religion of Bayan. Lloc web d'un azalita.
* Exiliats a Xipre.
# Susan Bassnett

Susan Bassnett FRSL és una investigadora de renom en el camp de la Literatura Comparada i els Estudis de Traducció. Actualment és Adjunt a Vicerector de Comunitat Universitària a la Universitat de Warwick (Anglaterra) i dirigeix el Centre for Translation and Comparative Cultural Studies ("Centre de traducció i estudis interculturals"), que ella mateixa va fundar a principis dels anys vuitanta.
Ha estudiat en diversos països europeus. Va començar la seva trajectòria acadèmica a la universitat de Roma i, després d'una estada als Estats Units, es va establir a la universitat de Warwick. A més de la seva tasca de professora i investigadora, també és requerida sovint per a fer conferències arreu del món.
És autora d'una vintena d'obres sobre literatura i traducció. Entre elles, destaca especialment Translation Studies (1980), que avui és un dels llibres de text més emprats en les facultats de traducció d'arreu del món. Altres títols importants de Bassnett són Constructing Cultures (juntament amb André Lefevere, 1998); Post-Colonial Translation (1999) o Translator as writer (juntament amb Peter Bush, 2006). És traductora (ja el 1969 traduí The Renaissance City de Giulio Carlo Argan) i també ha publicat diversos llibres de poesia, com per exemple Ex-changing Lifes: Poems and Translations (2002), inspirat en l'obra de la poetessa argentina Alejandra Pizarnik.

## Enllaços externs

* Plana personal al Centre for Translation and Comparative Cultural Studies (anglès)
* Entrevista per a estudiants de la universitat Jaume I (anglès)
# Anogia

Anogia (grec Ανώγεια, normalment transliterat Anogeia) és un municipi muntanyenc de la Unitat perifèrica de Réthimno, a l'illa de Creta, establert per la reforma del pla Kalikratis.
La ciutat, al peu del Psiloritis, va ser destruïda dos cops durant la seva pertinença a l'Imperi Otomà, la primera en juliol de 1822 i la segona el novembre de 1866 durant la revolta cretenca, quan el Monestir d'Arkadi fou cremat i Resit Pasha va intentar capturar Anogia, sent expulsat pels anogians i gent de Milopótamos.
Durant la Segona Guerra Mundial, el 1944 alguns dels homes del poble, centre de la resistència a l'illa, van ajudar a segrestrar el general alemany Heinrich Kreipe. El 13 d'agost, en represàlia, els alemanys van fer volar les 800 cases del poble amb dinamita i hi van morir 25 persones.

## Referències

* ↑ «Τα τρία ολοκαυτώματα». Δήμος Ανωγείων. Arxivat de l'original el 2019-06-29. [Consulta: 10 desembre 2017].
* ↑ Σπανάκης, Στεργιος Γ. Πόλεις και χωριά της Κρήτης στο πέρασμα των αιώνων (en grec). Γ. Δετορακης, 1991.
* ↑ Beevor, Antony. Crete: The Battle and the Resistance, John Murray Ltd, 2005, pp.315-6. ISBN 0-14-016787-0

## Enllaços externs

* La destrucció d'Anogia (anglès)
# John Gerard

John Gerard o John Gerarde (1545 – 1611 o 1612) va ser un botànic anglès. L'any 1597 publicà una extensa obra il·lustrada: "Herball, or Generall Historie of Plantes", que va ser el llibre botànic anglès de major difusió durant el segle xvii. Essencialment l'obra és una traducció de la de Rembert Dodoens de l'any 1554.

## Biografia

Gerard nasqué a Nantwich, on rebé l'única educació de la seva vida. L'any 1577 començà a supervisar els jardins de William Cecil, Lord Burghley. Gerard va ser un pràctic no un pensador. Gerard ces considera uns dels fundadors de la botànica en idioma anglès, però no tenia una educació completa ni tenia els coneixements botànics que ja existien en aquella època.

## Obres

L'any 1596, Gerard publicà una llista de plantes rares que ell mateix cultivava a Holborn, on introduí plantes exòtiques del Nou Món incloent plantes que ell identificava (malament) com pertanyents al gènere Yucca.
El 1597, Gerard publicà els su famós Great Herball, or Generall Historie of Plantes. L'edició de 1597 tornà a utilitzar gravats en fusta dels llibres Eicones Plantarum (1590) per Jacobus Theodorus, que també havien estat reutilitzats de les obres de botànics anteriors com Mattioli, Dodoens, Clusius, i Lobelius.
Linnaeus el va honorar amb el gènere de plantes Gerardia.

## Notes

* ↑ An introduction to Gerarde's Herball: A Generall Historie of Plants a Virginia.Edu Arxivat 2012-09-01 a Wayback Machine.. Similarly reported in the entry on "botany" in The Penny Cyclopedia. See also Dodonaeus in Japan (year 2001) pages 37-38.
* ↑ Deborah Harkness. (2007) The jewel house: Elizabethan London and the Scientific Revolution. (51-55)
* ↑ Deborah Harkness (2007) The jewel house: Elizabethan London and the Scientific Revolution. Pages 54-55.
* ↑ "A short history of the Herbal of John Gerard".

## Enllaços externs

* Una llista de noms de plantes es troba a GerardsHerbal.com Arxivat 2012-03-25 a Wayback Machine..
* La descripció del cànem segons Gerard a AntiqueCannabisBook.com.
* Un diccionari botànic del segle xv, conegut com a Alphita a Archive.org as published in year 1887 by Clarendon Press. The footnotes in this publication contain many quotations from Gerarde's 1633 Herbal. This is useful because Gerarde's Herbal is not freely online as of 2011 in searchable text format.
* Facsmilie of the 1597 Herball Arxivat 2015-09-04 a Wayback Machine. (fotos de les pàgines). De www.BioLib.de
# Can Fages (Porqueres)

Can Fages és un edifici de Porqueres (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un mas d'estructura d'estil basilical, distingint-se en alçat tres cossos units: un cos central de més alçada i coberta a dues vessants al que queden adossats dos cossos laterals, d'alçada inferior i amb coberta a una vessant. L'edifici consta de planta baixa, pis i golfes. La porta d'entrada amb forma d'arc rebaixat està flanquejada per dues senzilles finestres amb llinda arquejada d'una sola peça. Al primer pis s'obren tres finestres de les mateixes característiques que queden alineades respecte les obertures de la planta baixa. La façana s'articula amb criteris de simetria. L'edifici ha estat realitzat amb pedra petita i irregular, a excepció dels marcs de les portes i finestres composts per pedres de grans dimensions ben escairades.

## Història

No posseïm cap data que faci referència a l'edifici però per la seva estructura cal proposar com a data aproximada els segles xvii o xviii. La casa ha estat objecte d'una restauració al segle xx.

## Referències

* 1 2 «Can Fages». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 juny 2020].
# DIP (desambiguació)

«DIP» té aquests significats:
* Electrònica: Un Dual in-line package o DIP és un encapsulat de chips.
* Mitologia: Un dip és gos malvat del folklore català
* Matemàtiques: Un anell principal o domini d'ideals principals (DIP) és una estructura algebraica similar a la dels nombres enters.
# Girella elevata

Girella elevata és una espècie de peix pertanyent a la família dels kifòsids.

## Descripció

Pot arribar a fer 62 cm de llargària màxima. Té 14-16 espines i 11-12 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 11-12 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima subtropical (25°S-44°S, 145°E-180°E) que viu entre 0-25 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: Austràlia

## Observacions

És inofensiu per als humans i una espècie molt apreciada pels pescadors de canya al sud de Queensland i Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ Macleay (en anglès) Proceedings of the Linnean Society of New South Wales, 5, pt 3, 1881, pàg. 302-444.
* 1 2 3 4 Sa-a, Pascualita; Froese, Rainer. «Girella elevata Macleay, 1881 Black drummer» (en anglès).
* ↑ Kuiter, R.H.. Coastal fishes of south-eastern Australia. University of Hawaii Press, 1993, p. 437 p.
* ↑ Johnson, J.W., 1999. Annotated checklist of the fishes of Moreton Bay, Queensland, Australia. Memoirs of the Queensland Museum 43(2):709-762.

## Bibliografia

* Clements, K.D.; Choat, J.H. «Comparison of herbivory in the closely-related marine fish genera Girella and Kyphosus.» (en anglès). Mar. Biol., 127, 1997, pàg. 579-586.
# Girella fimbriata

Girella fimbriata és una espècie de peix pertanyent a la família dels kifòsids.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: les illes Kermadec.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Francis, M.P., 1993. Checklist of the coastal fishes of Lord Howe, Norfolk, and Kermadec Islands, Southwest Pacific Ocean. Pac. Sci. 47(2):136-170.
* ↑ Francis, M.P., 1996. Geographic distribution of marine reef fishes in the New Zealand region. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 30:35-55.
* ↑ Kuiter, R.H., 1993. Coastal fishes of south-eastern Australia. University of Hawaii Press. Honolulu, Hawaii. 437 p.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB