OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dia Internacional del Jazz

El Dia Internacional del Jazz serveix per a conscienciar el públic en general sobre les virtuts de la música jazz com a eina educativa i com a motor per a la pau, la unitat, el diàleg i el reforç de la cooperació entre pobles. Se celebra a tot el món, des del 2012, amb concerts i activitats educatives. Reuneix comunitats locals, escoles, artistes, historiadors, acadèmics i fans del jazz de tot el món per a celebrar i aprendre sobre l'art del jazz, les seves arrels, el seu futur i el seu impacte.

## Dia Internacional del Jazz: 30 d'abril

La data del 30 d'abril com el Dia Internacional del Jazz va ser proclamada per la Conferència General de la UNESCO el novembre de 2011. Els governs, les institucions educatives i la societat civil que participen en la promoció del jazz aprofiten aquesta oportunitat per a difondre la idea que el jazz no és sols un estil de música, sinó que també contribueix a la construcció de societats més inclusives.
| « | Per què un Dia Internacional del Jazz? La celebració d'aquesta jornada té com a objectiu sensibilitzar el públic en general sobre les virtuts de la música jazz com a eina educativa i com a motor per a la pau, la unitat, el diàleg i el reforç de la cooperació entre pobles. Els governs, les institucions educatives i la societat civil que participen en la promoció del jazz aprofiten aquesta oportunitat per difondre la idea que el jazz no és només un estil de música, sinó que també contribueix a la construcció de societats més inclusives: El jazz trenca barreres i crea oportunitats per a la comprensió mútua i la tolerància El jazz és una forma de llibertat d'expressió El jazz simbolitza la unitat i la pau El jazz redueix les tensions entre els individus, els grups i les comunitats El jazz fomenta la igualtat de gènere El jazz reforça el paper que juga el jovent en el canvi social El jazz promou la innovació artística, la improvisació i la integració de músiques tradicionals en les formes musicals modernes El jazz estimula el diàleg intercultural i facilita la integració de joves marginats. La data del 30 d'abril com el Dia Internacional del Jazz va ser proclamada per la Conferència General de la UNESCO el novembre de 2011. | » |
| — Organització de las Nacions Unides |||

## Seus del Dia Internacional del Jazz

| Any | País | Ciutat |
| 2020 | Sud-àfrica | Ciutat del Cap |
| 2019 | Austràlia | Melbourne |
| 2018 | Rússia | Sant Petersburg |
| 2017 | Cuba | l'Havana |
| 2016 | Estats Units | Washington D. C. |
| 2015 | França | París |
| 2014 | Japó | Osaka |
| 2013 | Turquia | Istanbul |

## Referències

* ↑ «Día Mundial del Jazz: homenaje a Joan Miró y su relación con esta música». Diario de Mallorca, 25-04-2019. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «Dia Internacional del Jazz a Girona», 26-04-2019. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «Día Internacional del Jazz, 30 de abril». ONU. [Consulta: 20 agost 2019].

## Enllaços externs

* International Jazz Day
# Josep Moran i Ocerinjauregui

Josep Moran i Ocerinjauregui (Barcelona-Les Corts, 22 de desembre de 1944) és un lingüista català. Va estudiar arqueologia hispànica, es llicencià en filologia hispànica i va fer el seu doctorat en filologia catalana a la Universitat de Barcelona, on va ser cap del departament i ara professor emèrit del Departament de filologia catalana.
És un especialista en lingüística històrica i onomàstica catalana. Ha participat en diversos projectes, entre els quals destaca el Nomenclàtor Oficial de Toponímia Major de Catalunya (2003). És membre de l'Associació Internacional de Llengua i Literatura Catalanes i del consell de redacció de la revista Llengua i Literatura. Des de 1995 és membre de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans i director de l'Oficina d'Onomàstica des de 1996.

## Obres destacades

* Nomenclàtor Oficial de Toponímia Major de Catalunya
* Repertori d'Antropònims catalans dels segles IX i X (amb Jordi Bolòs i Masclans)

## Edició i estudi de textos antics

* El capbreu de Castellbisbal (1984)
* Homilies de Tortosa (1990)
* Cronicó de Perpinyà (1998)

## Referències

* 1 2 «Josep Moran i Ocerinjauregui». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Josep Moran». Universitat de Barcelona. [Consulta: 21 gener 2018].
# Abierto Zapopan

El Torneig de Guadalajara, conegut oficialment com a Abierto Zapopan, és una competició tennística professional que es disputa en la categoria WTA 250 sobre pista dura al Panamerican Tennis Center de Guadalajara, Mèxic.
El torneig es va crear l'any 2019 en la categoria de WTA 125K, l'any següent es va cancel·lar la seva disputa a causa de la pandèmia de COVID-19, i el 2021 va ascendir de categoria a WTA 250. El torneig es va cancel·lar l'any 2023 en substitució del Mérida Open, que es celebrava a la també ciutat mexicana de Mérida.

## Palmarès
### Individual femení

| Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| WTA 250 ||||
| 2022 | Sloane Stephens | Marie Bouzková | 7−5, 1−6, 6−2 |
| 2021 | Sara Sorribes Tormo | Eugenie Bouchard | 6−2, 7−5 |
| WTA 125K ||||
| 2020 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 |
| 2019 | Veronika Kudermétova | Marie Bouzková | 6−2, 6−0 |

### Dobles femenins

| Any | Campiones | Finalistes | Resultat |
| WTA 250 ||||
| 2022 | Kaitlyn Christian Lidziya Marozava | Wang Xinyu Zhu Lin | 7−5, 6−3 |
| 2021 | Ellen Perez Astra Sharma | Desirae Krawczyk Giuliana Olmos | 6−4, 6−4 |
| WTA 125K ||||
| 2020 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 | Torneig suspès a causa de la pandèmia de COVID-19 |
| 2019 | Maria Sanchez Fanny Stollár | Cornelia Lister Renata Voráčová | 7−5, 6−1 |

## Referències

* ↑ «WTA tournaments in Bogota, Guadalajara cancelled due to COVID-19» (en anglès). WTA, 12-03-2020. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «El Abierto de Zapopan se muda a Mérida» (en espanyol). Informador.mx, 18-01-2023. [Consulta: 28 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2021-03-18 a Wayback Machine. (anglès) (castellà)
* Perfil del torneig a la WTA (anglès)
Guadalajara :
2019
2021
2022 :
# Vilarmaior

Vilarmaior és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Betanzos.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.062 | 3.124 | 2.830 | 1.929 | 1.362 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

Doroña (Santa María), Goimil (San Cristovo), Grandal (San Pedro), Torres (San Xorxe), Vilamateo (Santiago) i Vilarmaior (San Pedro).
# Unitat perifèrica de Beòcia

* Aquest article tracta sobre la regió moderna de Grècia. Si cerqueu la regió antiga de Grècia, vegeu «Beòcia».
La unitat perifèrica de Beòcia (grec: Νομός Βοιωτίας o Βοιωτία) és una unitat perifèrica de Grècia situada a la perifèria de la Grècia Central, i que correspon a l'antiga prefectura de Beòcia. Pren el nom de l'antiga Beòcia, amb capital a Tebes, que avui en dia és la segona ciutat, mentre que la capital és Levàdia. Al nord hi trobem la unitat perifèrica de Fòcida i al nord-est la de la Ftiòtida; a l'oest, separades per una badia i un golf, la unitat perifèrica d'Eubea i la de l'Àtica al sud. El terreny és força muntanyós, amb el mont Helicó com a punt més alt amb els seus 1.748 metres.

## Divisió administrativa

A partir de l'1 de gener de 2011, amb l'entrada en vigor del programa Cal·lícrates, les antigues prefectures van substituir-se per unitats perifèriques, que a la vegada se subdivideixen en municipis.
Beòcia se subdivideix en sis municipis (numeració segons el mapa):
* Alíartos (2)
* Dístomo-Aràkhova-Andíkira (3)
* Levàdia (1)
* Orcomen (5)
* Tanagra (6)
* Tebes (4)

## Referències

* ↑ «Unitat perifèrica de Beòcia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ PDF

## Enllaços externs

* «Boeotia digital cultural encyclopedia». Foundation of the Hellenic World. [Consulta: 9 juliol 2012].
# Asperilla (Cáceres)

Asperilla o La Asperilla és un despoblat espanyol de la província de Càceres, pertanyent al terme municipal de Casas del Castañar.
Estava ubicat a la vall del Jerte al costat del riu Jerte. A principis del segle xix vivien aquí setze o vint veïns (famílies), però la localitat va ser cremada dues vegades pels francesos durant la Guerra Peninsular.
El 1834 estava encara poblada i es va constituir breument com a municipi del partit judicial de Plasència, però l'ajuntament no va arribar a consolidar-se i immediatament es va annexar a Casas del Castañar. Al cens del 1842, el municipi es denominava "Casas del Castañar y Asperilla", però la denominació "y Asperilla" no va durar gaire i ja no s'esmenta en el cens de 1857.
A mitjans del segle xix, quedaven una fonda pública, les runes de la seva església, un pont de fusta en mal estat i dues cases. Els erms se'ls van repartir entre El Torno i Casas del Castañar.

## Referències

* ↑ Madoz, Pascual. Diccionario Geográfico-Estadístico-Històrico de España y sus posesiones de ultramar (en castellà). Madrid: La Ilustración, 1845-1849 (Vol. I (ABA-ALICANTE) Vol. II (ALICANTÍ-ARZUELA) Vol. IX (TORO-VILLAVICENCIO) Vol. XI (MADRID - MOSTOLES) Vol. XIII (PHORNACIS-SAZUNS) ).
* ↑ Subdivisión en partidos judiciales de España de 1834
* ↑ Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842 Institut Nacional d'Estadística d'Espanya
# Dia Internacional del Mim

El Dia Internacional del Mim té dues dates de celebració: el 22 de març, dia en que va néixer el mim francès Marcel Marceau, i el 22 de setembre, dia de la seva mort.
La data del 22 de setembre se celebra des del 2011, a iniciativa de l'actor i mim francès Jean Bernard Laclotte, en diversos països: França, Espanya, Argentina, Veneçuela, Mèxic, Costa Rica, Guatemala, Colòmbia, Xile, Estats Units, Uruguai i Perú.
La data del 22 de març va ser iniciativa de la World Mime Organisation (Organització Mundial del Mim), a proposta dels seus membres Marko Stojanović (Sèrbia), Ofer Blum (Israel) i Jean Bernard Laclotte (França).

## Referències

* ↑ «Día Internacional del Mimo» (en castellà). Diainternacionalde.com.
* ↑ «El mim, gran escola de grans artistes». El Periódico, 21-09-2018.
* ↑ «World Mime Day» (en anglès). World Mime Organisation.
# Serramorena

Serramorena és una masia situada al municipi de Riner, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 1.110.
# Diamant cua-rogenc

El diamant cua-rogenc (Bathilda ruficauda) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae) i única espècie del gènere Bathilda Reichenbach, 1862.
Habita pantans i vegetació de ribera a la llarga del nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ «Diamant cua-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022 (català)
# Sillago nierstraszi

Sillago nierstraszi és una espècie de peix de la família Sillaginidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Hardenberg, J. D. F. 1941. Fishes of New Guinea. Treubia Buitenzorg v. 18 (pt 2): 217-231.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Abeuradors del Camí del Cementiri

Els Abeuradors del Camí del Cementiri fou un abeurador de la Sénia (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tractava d'una estructura allargada, de 6-7 metres, s'aixecava sobre el nivell de terra entre 0,5m. i 1m. La part posterior estava feta de maçoneria emblanquinada i la conducció d'aigua amb totxo. Al davant una font amb l'aixeta en el centre d'una llosa, amb acabament mixtilini.

## Història

Sota l'aixeta hi havia la data "Año 1962". Aquest abeurador estava situat a l'entrada del poble en el creuament dels camins que baixen de la zona de Benifassà i de la muntanya de Pallerols, camins de tradició ramadera i molt utilitzats pels rosegadors. Està situat gairebé al costat dels anomenats corrals de Jover.

## Referències

* 1 2 «Abeuradors del Camí del Cementiri». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].
# Vincent Jean Albert

Vincent Jean Albert (1 de gener de 1904 - 31 d'octubre de 1976) fou un jugador francès de billar de la dècada de 1930.
Fou campió del món en diverses ocasions en l'especialitat de quadre, tot i que també destacà en altres disciplines.

## Palmarès

Font:
* Campionat del Món de billar de carambola lliure: 1934, 1935, 1938 1933
* Campionat del Món de billar de carambola quadre 47/1: 1934, 1937
* Campionat del Món de billar de carambola quadre 47/2: 1934, 1935
* Campionat del Món de billar de carambola quadre 71/2: 1937
* Campionat del Món de billar a una banda: 1934 1935
* Campionat del Món de billar a tres bandes: 1934
* Campionat del Món de billar pentatló: 1938 1934, 1935
* Campionat del Món de billar artístic: 1933, 1934, 1935
* Campionat d'Europa de billar de carambola quadre 47/1: 1932 1947
* Campionat d'Europa de billar de carambola quadre 47/2: 1935
* Campionat de França de billar a tres bandes: 1934

## Referències

* ↑ Annuaire 1931, Informe anual de la UIFAB, Union Internationale des Fédérations d'Amateurs de Billard, París, 1931
* ↑ Palmarès Kozoom. 2016-11-25
# Umm al-Fahm

Umm al-Fahm (en àrab, أمّ الفحم; en hebreu, אום אל-פחם) és una ciutat del districte de Haifa d'Israel. Segons l'Oficina Central d'Estadística d'Israel (OCE), pràcticament tota la població de la ciutat és d'origen àrab israelià. Umm al-Fahm és el centre social, cultural i econòmic de la major part dels residents al triangle de Galilea.

## Història

Umm al-Fahm (que en àrab significa "mare del carbó") fou fundada el 1265, segons l'historiador Al-Maqrizi. El poblat estava envoltat de boscs, dels quals s'extreien les matèries primeres per a fer carbó vegetal. Als voltants del municipi es poden trobar restes arqueològiques de l'edat de ferro, dels grecs, dels romans i de l'època musulmana. El 1948 hi havia uns 4.500 habitants, la majoria dels quals eren pagesos, i des d'aleshores la població ha crescut constantment. El 1960 Umm al-Fahm obtingué l'estatus de consell local i el 1984 el de ciutat.

## Mur de Palestina

La ciutat es troba molt propera a la frontera amb Cisjordània i amb el mur de Palestina. Abans que en comencés la construcció, molts dels habitants de poblacions a la banda palestina de la línia verda treballaven o tenien familiars a Umm al-Fahm. Actualment, per a arribar a la ciutat han de passar per Jerusalem.
Umm al-Fahm fou escenari de les protestes de 2002 contra el mur de Palestina i, el 2006, contra la guerra entre Hesbol·là i Israel.
# Associació Llibres Lliures Catalunya

L'Associació Llibres Lliures Catalunya és una associació cultural sense ànim de lucre formada per voluntaris i socis. Fou fundada a Barcelona l'agost del 2013 amb el propòsit d'expandir la cultura, a través de la venda a cost zero de llibres donats o nous i de la formació de persones a través de cursos diversos. Forma un espai per a la trobada de col·leccionistes de diversos àmbits. Té la seu a Cantàbria, 72.
A més de realitzar activitats relacionades amb la història del Districte de Sant Martí de Barcelona, on es troba localitzat. Amb el seu lema "Aquest llibre és lliure, ni es compra ni es ven", pretenen ser un referent de totes aquelles persones, que degut a la recessió els resulta més difícil arribar a la cultura.
El desembre de 2014 l'entitat va estar a punt de tancar, però en una assemblea el 2015 finalment decidí seguir endavant. El 2015 gestionava 12.000 llibres de donacions particulars.

## Referències

* ↑ Coordinadora d'Entitats Verneda-St. Martí
* 1 2 Palomar, Cristina. «El apoyo ciudadano anima a la Asociación Llibres Lliures a seguir con su proyecto cultural» (en castellà). [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ Trobada col·leccionistes de punts de llibre a Sant Martí
* 1 2 «L'Associació Llibres Lliures de Catalunya tancarà a finals de gener si no troba finançament». [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ «Passejades històriques a St Martí». Arxivat de l'original el 2013-12-14. [Consulta: 6 desembre 2013].
* ↑ Associació Llibres Lliures, basada en la solidaritat i la difusió de la cultura
# Pala del Bony

La Pala del Bony és una pala del terme de la Torre de Cabdella, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Mont-ros.
Està situada a llevant de la Serra del Clotet, al nord-est del Turó del Clotet, per sota de la Font de l'Escudella i per damunt de Penapurco. Hi baixa el barranc de la Pala Freda.
Deu el nom al fet que, cap al cantó sud-est les Roques del Bony marquen una prominència dins de la llisor general de les parets de la pala.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Diego Martín Alonso López

Diego Martín Alonso López (Montevideo, 16 d'abril de 1975) és un exfutbolista uruguaià, que ocupava la posició de davanter. El seu cosí, Iván Alonso, també és futbolista i com en Diego va desenvolupar part de la seua carrera a la competició espanyola. Actualment fa d'entrenador de futbol.

## Trajectòria

Després de destacar al Bella Vista del seu país i al Gimnasia La Plata com a golejador, el 2000 és fitxat pel València CF per a jugar a la lliga espanyola. No acaba de quallar i és suplent al conjunt merengot. A la campanya següent recala a l'Atlètic de Madrid, per aquella època a la Segona Divisió. El charrúa va sobresortir a l'esquadra matalassera, marcant 22 gols en 38 partits, ajudant els colchoneros a tornar a la Lliga i formant una eficaç associació d'atac amb el seu compatriota Fernando Correa, que en va afegir 13, li van valdre, d'una banda, el trofeu de màxim golejador de la categoria, i d'altre, assolir l'ascens del seu equip a primera divisió.
El davanter continuaria en el Racing de Santander i el Màlaga CF sense recuperar els números de l'Atlético. Tindria una breu estada a Mèxic abans de jugar de nou la Segona Divisió amb el Reial Múrcia.
L'estiu del 2006 retorna al seu país per jugar amb el Nacional. Posteriorment recalara a la lliga xinesa i de nou a Gimnásia y Esgrima. El 2009 s'ha incorporat a un altre club uruguaià, el Peñarol.

## Internacional

Alonso va jugar set partits amb la selecció de l'Uruguai en cinc anys. El seu debut es va produir el 17 de juny de 1999 en una victòria amistosa per 3-2 contra Paraguai, a Ciudad del Este.
Alonso va ser escollit per a la selecció nacional per a la Copa Amèrica d'aquell any, i va marcar en el seu intent de tanda de penals de quarts de final (victòria 5–3) per a l'eventual subcampió, també contra Paraguai, l'amfitrió. Malgrat la seva temporada amb l'Atlètic no va ser seleccionat per a la Copa del Món de la FIFA 2002, i posteriorment va criticar l'entrenador Víctor Púa.

## Palmarès

* Apertura mexicà 2004

## Referències

* ↑ Cayetano Ros; Juan M. Villalba. «Primos hermanos bajo distinta bandera» (en castellà). Ediciones EL PAÍS, 08-02-2001. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Villalba, Juan M. «El Valencia ficha a Salva y cede a Diego Alonso al Atlético» (en castellà). El País, 28-07-2001 [Consulta: 23 abril 2016].
* ↑ «Diego Alonso: "Tenemos que disfrutar de cada segundo"» (en castellà). Diari AS, 10-05-2002 [Consulta: 23 abril 2016].
* ↑ Bruña, Manuel «Diego Alonso y Correa no olvidan al Atleti» (en castellà). Mundo Deportivo, 07-08-2013 [Consulta: 23 abril 2016].
* ↑ (castellà) La maldición uruguaya del VCF Arxivat 2019-12-30 a Wayback Machine., sur plazadeportiva.com, 12 octobre 2013
* ↑ «El Málaga ficha al uruguayo Diego Alonso» (en castellà). El Mundo, 21-08-2003 [Consulta: 23 abril 2016].
* ↑ «Los siete partidos que Diego Alonso jugó en la Selección Uruguaya» (en castellà). ESPN Deportes, 16-12-2021. [Consulta: 16 desembre 2021].
* ↑ Tabeira, Martín. «Copa América 1999». RSSSF. [Consulta: 23 abril 2016].
* ↑ «Diego Alonso: "Víctor Púa no ha sido fiel a sus principios"» (en castellà). Diario AS, 10-05-2002 [Consulta: 23 abril 2016].
# Sillago schomburgkii

Sillago schomburgkii és una espècie de peix de la família Sillaginidae i de l'ordre dels perciformes.
Els mascles poden assolir els 42 cm de longitud total.
És un endemisme d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Adansi

El regne d'Adansi o Adanse fou un estat històric de Ghana que va arribar al seu zenit al segle xvii. Avui és un regne tradicional. La capital és a Fomena.
L'estat es va formar a finals del segle xvi i al segle xvi va agafar el nom d'Adabo. A la meitat del segle xvii, l'àrea del que avui és Ghana estava dominat per tres estats: Denkyira, Adansi i Akwamu. A la part occidental de l'estat Adansi hi vivien els akyems dividits en tres grups. Adansi va perdre gran part de la seva identitat a causa de conflictes amb els estats veïns, sobretot Denkyira; gran part del país va ser absorbit en l'imperi Denkyira. Les restes, els estats akyems a occident eren massa forts com per ser posats sota control de Denkyira i a finals del segle xvii els akyems van esdevenir independents i van suplir l'estat d'Adansi. Al final del segle xvii l'àrea que modernament es va convertir en Ghana estava dominat per tres estats, Denkyera, Akim (Akyem) i Akwamu. El 1701 va caure sota influència de l'Imperi Aixanti. El 1874 va passar sota control dels britànics; després fou part del Protectorat d'Aixanti i per acabar després integrat en la colònia de la Costa d'Or.
Els adansi tenen nou cacicats tradicionals, Fomena, New Edubiase, Ayaase, Akrokyere (Akrokerri),Akrofuom, Bodwesango i Dompoase. Els adansi ocupen tres divisions de govern local: Adansi South amb 129.325 habitants i 1.380 km², amb capital a Edubiase; Adansi North amb una població de 235.680 habitants i superfície 828 km², amb capital a Fomena; i el municipi d'Obuasi amb 175.043 habitants (la vuitena ciutat de Ghana). Adansi South és la zona de major producció de cocos de Ghana.

## Reis (Adansehene [rei] o abusuapanin [cap de la famílai reial]

* 1700 - 1735 Nana Abu Bonsra
* 1735 - 1874 No disponibles
* 1874 Kwadwo Oben, regent amb el títol de Fomenahene fins a 1874)
* 1874 - 1876 Vacant
* 1876 - 1886 Kwaku Nansa Berofon
* 1886 - ? No consta
* vers 1930? Kobina Fori
* vers 1950? Kwadwo Amoako Agyeman
* 1953? - 1960? Nana Abu Bonsra II
* 1970? - 1976? Nana Kwantwi Barima II
* 1976 -1997 No consta
* 1997 - 2005 Nana Ofori Agyeman II (designa hereu el 2002 a Opanin Akomenteng i reina mare regent a Nana Apomaa II)
* 1997 - 2012 Opanin Kwadwo Fosu (rival no reconegut)
* 2005/2012 - 2014 Nana Kwantwiwaa Apomaa II (reina mare regent)
* 2005/2012 - 2014 Opanin Akwasi Akomenteng (amb el nom de Nana Yaw Peprah III, no reconegut)
* 2014 Okofo Sobin Kan, cap de Dompoase, com a President del Adansi Traditional Council.
* 2014 Nana Bonsra Afriyie II (Kwaku Bonsra)

## Referències

* History of Adansi Arxivat 2016-02-01 a Wayback Machine.
* Adansi té un nou rei tradicional Arxivat 2014-03-29 a Wayback Machine.
* Adanse