OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marion (Carolina del Sud)

Marion és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 7.042 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marion tenia 7.042 habitants, 2.765 habitatges i 1.913 famílies. La densitat de població era de 627,9 habitants/km².
Dels 2.765 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,9% hi vivien parelles casades, en un 30% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 69,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.265$ i la renda mediana per família de 31.844$. Els homes tenien una renda mediana de 26.917$ mentre que les dones 21.667$. La renda per capita de la població era de 16.551$. Entorn del 23,1% de les famílies i el 27,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marion». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marion». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Dasyloricaria seminuda

Dasyloricaria seminuda és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Magdalena.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Magatzem La Suberina

El Magatzem La Suberina és un monument del municipi de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És obra de l'arquitecte Joan Bordàs i Salellas.

## Descripció

El magatzem de suro ocupa una finca de grans dimensions i planta irregular. Al carrer de Santa Magdalena hi ha l'accés i un petit edifici (oficines i consergeria) de tipologia senzilla i d'estil noucentista, que consta de planta baixa, amb dos grans finestrals al carrer de Santa Magdalena, i coronament sinuós. La coberta és de teula, a dues vessants, amb el carener perpendicular a la línia de façana. Aquest petit edifici resulta interessant pel seu valor tipològic. Hi és remarcable la decoració, que combina el maó vist amb el trencadís verd.

## Història

L'actual magatzem de suro forma part del conjunt que en altre temps es dedicà a la fabricació de taps de suro amb el nom de "La Suberina, S.A.".
El petit edifici dedicat a consergeria i oficines va ser construït en el segle xx, en estil noucentista. Sembla que també pot ser atribuït a l'arquitecte Joan Bordàs i Salellas.

## Referències

* 1 2 3 «Magatzem La Suberina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 setembre 2013].
# Kamil Zieliński

Kamil Zieliński (Ostrowiec Świętokrzyski, Voivodat de Santa Creu, 3 de març de 1988) és un ciclista polonès, professional des del 2009. Actualment corre a l'equip Domin Sport.
El seu germà Piotr també fou ciclista professional.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa del Tour de la regió de Łódź
* 2009
** 1r al Memorial Józef Grundmann
* 2011
** Vencedor d'una etapa del Bałtyk-Karkonosze Tour
* 2014
** 1r a la Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes del Bałtyk-Karkonosze Tour
* 2015
** Vencedor d'una etapa del Bałtyk-Karkonosze Tour
** Vencedor d'una etapa del Podlasie Tour
* 2017
** 1r al Visegrad 4 Bicycle Race-GP Kerékpárverseny
** 1r a l'East Bohemia Tour i vencedor d'una etapa
** 1r al Visegrad 4 Bicycle Race-GP Polski
** Vencedor d'una etapa de la Szlakiem walk Major Hubal
** Vencedor d'una etapa de la Małopolski Wyścig Górski
** Vencedor d'una etapa de la Cursa de Solidarność i els Atletes Olímpics
* 2018
** Vencedor d'una etapa de la Szlakiem walk Major Hubal

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Cantó de Biàrritz-Est

El cantó de Biàrritz-Est, (en euskera Biarritz-Ekialdea) és una divisió administrativa francesa, situada al departament dels Pirineus Atlàntics i la regió Nova Aquitània.
El seu Conseller general és Juliette Séguéla, d'UDF. Està format per una part de la vila de Biàrritz.

## Consellers generals

Llista de Consellers generals :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973 | Didier Borotra | |
| 1976 | Jean-Pierre Destrade | PS |
| 1982 | Didier Borotra | UDF |
| 1988 | Didier Borotra | UDF |
| 1993 | Juliette Séguéla | UDF |
| 1994 | Juliette Séguéla | UDF |
| 2001 | Juliette Séguéla | UDF |
| 2008 | Juliette Séguéla | MoDem |
| No es coneixen les dades anteriors a 1974. ||||

## Vegeu també

* Cantons de Pirineus Atlàntics

## Referències

* ↑ Cantonales 2008 Résultats du canton de Biarritz-Est

## Enllaços externs

* Mapa del Cantó al web de la prefectura Arxivat 2008-12-06 a Wayback Machine.
# Serrat dels Moros

«Serrat dels Moros» té aquests significats:
* Serrat dels Moros (Castellcir), cim al municipi de Castellcir (Moianès)
* Serrat dels Moros (Lladurs), cim al municipi de Lladurs a la comarca del Solsonès
* Serrat dels Moros (les Masies de Roda), cim al municipi de les Masies de Roda a la comarca d'Osona
* Serrat dels Moros (Oristà), serra al municipi d'Oristà a la comarca del Lluçanès
* Serrat dels Moros (Pinell de Solsonès), cim al municipi de Pinell de Solsonès a la comarca del Solsonès
* Serrat dels Moros (Torà), serra al municipi de Torà a la comarca de la Segarra
* Serrat dels Moros (Tiurana), serra al municipi de Tiurana a la comarca de la Noguera
# Marion (Alabama)

Marion és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 3.511 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marion tenia 3.511 habitants, 1.184 habitatges, i 819 famílies. La densitat de població era de 128,1 habitants/km².
Dels 1.184 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,8% hi vivien parelles casades, en un 25,3% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 15,7% entre 18 i 24, un 21,5% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones hi havia 80,7 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.330 $ i la renda mediana per família de 29.663 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.422 $ mentre que les dones 20.240 $. La renda per capita de la població era d'11.934 $. Aproximadament el 28,4% de les famílies i el 33,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Lüsen

Lüsen (italià Luson) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte i vall d'Eisacktal. L'any 2007 tenia 1.457 habitants. Comprèn les fraccions de Berg (Monte), Petschied (Pezzè) i Rungg (Ronco), Flitt (Valletta). Limita amb els municipis de Brixen (Bressanone), Mareo (Marebbe), Natz-Schabs (Naz-Sciaves), Rodeneck (Rodengo), St. Lorenzen (San Lorenzo), i San Martin de Tor.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 98,95% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,83% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,23% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Josef Maria Fischnaller | SVP |

## Personatges il·lustres

* Milo Manara, dibuixant
# Muzaffar al-Din Kutlugh

Abu-Bakr ibn Sad ibn Zangi ibn Mawdud conegut com a Mudhàffar-ad-Din Kutlugh Khan fou atabeg salghúrida de Fars del 1226 al 1260. Va succeir el seu pare Sad (I) ibn Zangi.
En les lluites entre Jalal-ad-Din Manguberti i el seu germà Ghiyath-ad-Din del Jibal vers 1224, va aprofitar per revoltar-se contra el seu pare, que havia reconegut Jalal-ad-Din i lluitava al costat d'aquest. El rebel fou derrotat i empresonat, però el 1226, en morir el pare, fou alliberat i poc després ascendí al tron i immediatament va enviar un ambaixador (el seu nebot o germà Tahamtan) a la cort del kagan Ogodei (escollit el 12 de setembre del 1229) i va reconèixer la seva sobirania i així el Fars es va estalviar la destrucció que a partir del 1231 va afectar altres territoris. Un governador mongol (sehna) es va establir al país. El 12 de novembre de 1230 va conquerir l'illa de Qeshm o Kishm que li assegurava el comerç amb l'Índia pel golf Pèrsic, i hi va establir una duana; a l'illa la khutba només es va llegir en nom seu.
El principal interès d'Abu-Bakr era aprendre i es va rodejar d'intel·lectuals i erudits com el poeta Múslih-ad-Din (1184?-1291); va construir mesquites, madrasses i altres edificacions i va establir una sèrie de taxes per tal de poder pagar el tribut als mongols i poder ampliar els efectius de l'exèrcit, i va comptar amb la cooperació dels ministres Màghriba-ad-Din Mufàkir Massud i Amir Fakhr-ad-Din Abu-Bakr, i del jutge Jamal-ad-Din Abu-Bakr Misrí.
Va fer front a una revolta del príncep Salghur Xah Karadash Khan ibn Sad, probablement el seu germà, a qui va derrotar i va fer matar.
L'agost del 1236 va conquerir la província de Bahrayn, que nominalment pertanyia al califa abbàssida de Bagdad; això va suposar diverses campanyes contra els pobladors àrabs fins a la conquesta final de la fortalesa de Tarut a l'illa Qatif, i l'execució del xeic local, però la lluita de baixa intensitat va continuar; es van intentar dos acords de pau que no van reeixir i finalment el 1256 va aconseguir imposar dos xeics que li eren lleials.
Després de l'ocupació de Bagdad per Hulagu (1258), va enviar el seu fill Sad a la cort mongola de l'Il-kan a reafirmar el vassallatge. Va morir el 18 de maig de 1260 i el va succeir el fill que havia enviat d'ambaixador, el qual va morir al cap de 18 dies, abans d'arribar a Xiraz. El seu lloc el va ocupar el seu germà petit Muhàmmad (I) Adud-ad-Din.

## Bibliografia

* Mirkhwand, The History of the Atabeks of Syria and Persia, ed. W. H. Morley, Londres, 1848
* E. Mercil, Fars atabegleri salgurlular, Ankara, 1975
* Article a Encyclopaedia Iranica
# Josep Lluís Merlos

Josep Lluís Merlos (Barcelona, 1961) és un periodista esportiu català vinculat a la informació automobilística des de 1974. Ha treballat a Televisió Espanyola i a TV3, on va dirigir i presentar el programa Motor a fons durant 18 anys, sent també el responsable de les transmissions de Fórmula 1 entre 1997 i 2003.
També ha estat director de la revista Solo Moto, i col·laborador de diverses publicacions, entre les quals destaquen Motociclismo, Moto Verde, Auto Hebdo Sport, Fortuna Sports, F1 Racing, El Periódico de Catalunya, Ara o Sport. La seva activitat a la ràdio passa per emissores a la Cadena SER, Punto Radio Onda Rambla i COM Ràdio. El 2008 va ser productor executiu d'esports de laSexta.
Merlos ha col·laborat a Radio Marca, Catalunya Ràdio i RAC1. La temporada 2009 de Fórmula 1, va torna a ser el comentarista principal de la Fórmula 1 a TV3, al costat de Francesc Rosés, Francesc Latorre i Laia Ferrer, i el comentarista tècnic Joan Villadelprat. Fins al 2014 que, juntament amb Joan Villadelprat, va passar a narrar la Fórmula 1 en castellà al canal de pagament Movistar +. El 2017 va deixar el motor per tornar al futbol i, actualment, és l'encarregat de narrar els partit de la Lliga espanyola i de la Copa del Rei en obert al canal Gol.

## Referències

* 1 2 «Josep Lluís Merlos». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Josep Lluís Merlos tornarà a conduir les transmissions de fórmula 1 de TV3». El Punt, 26-02-2009.

## Enllaços externs

* Josep Lluís Merlos - Lloc web oficial
# Serrat dels Moros (les Masies de Roda)

El Serrat dels Moros és una muntanya de 592 metres que es troba al municipi de les Masies de Roda, a la comarca catalana d'Osona.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Acapulcoïta

Les acapulcoites són un grup de meteorits de la classe de les acondrites primitives.
Reben el seu nom l'únic exemplar del grup amb una caiguda presencial. El meteorit d'Acapulco va caure l'11 d'agost de 1976 a les 11:00, a prop de la Colònia El Quemado (16.883 ° N 99.9 ° W), als afores d'Acapulco, Guerrero, Mèxic. Tenia una massa de 1.914 grams, i va ser recuperada 15 minuts després de l'impacte. Va generar un cràter de 30 centímetres i era fred al tacte. Després d'aquest descobriment, 52 exemplars de meteorits han estat classificats com acapulcoites.

## Composició química

Les acapulcoites es componen principalment d'olivina, ortopiroxè, plagioclasa, ferro meteorític i troilita. Com totes les acondrites primitives, les acapulcoites tenen una composició química i una similituds mineralògiques amb les condrites. Alguns espècimens, fins i tot, mostren condensacions de còndrules relíquia. La seva composició mineral es troba entre les condrites H i E.

## Referències

* ↑ «Acapulco». Meteoritical Bulletin Database. [Consulta: 10 desembre 2012].
* ↑ «Meteoritical Bulletin Database». Meteoritical Bulletin. [Consulta: 10 desembre 2012].
* ↑ «PAC Group - Primitive Achondrites». Meteorite.fr. Arxivat de l'original el 26 desembre 2012. [Consulta: 10 desembre 2012].
# Mahir Shukurov

Mahir Shukurov (Bakú, 12 de desembre de 1982) és un exfutbolista azerbaidjanès de la dècada de 2000.
Fou 76 cops internacional amb la selecció de l'Azerbaidjan. Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Inter Bakú, FK Karvan, Olimpik Baku, Neftchi Baku, Khazar Lankaran, i Antalyaspor. També jugà per FC Anzhi Makhachkala i Karşıyaka.

## Referències

* ↑ «Fanat.Az». Fanat.Az. [Consulta: 18 novembre 2012].
* ↑ Farid Ibragimkhalilov. «Eurosport поставил Шукюрова на четвертое место». Azerisport.com, 14-11-2012. [Consulta: 18 novembre 2012].
* ↑ «Azerbaijani footballer transfers to Russian club». News.Az, 07-01-2010. Arxivat de l'original el 1 març 2012. [Consulta: 18 novembre 2012]. Arxivat 1 de març 2012 a Wayback Machine.
* ↑ «Шукюров: подпишу с "Анжи" двухлетний контракт - Чемпионат.com». Championat.ru. [Consulta: 18 novembre 2012].
* ↑ «Mahir Şükürov Karşıyaka ilə müqavilə imzaladı» (en azerbaijani). Azerisport. [Consulta: 17 juny 2014].
* ↑ Mahir Shukurov a National-Football-Teams.com (anglès)
# Lüttbeek

El Lüttbeek és un riu d'Alemanya que neix al municipi de Bargteheide, a l'estat de Slesvig-Holstein.
És l'únic afluent del Groot Beek al qual desemboca a la riba esquerra a Tremsbüttel. El nom baix alemany significa rierol petit, per adistingir-lo de l'altre rierol, més gran, o Groot Beek. Pertany a la conca del Trave.

## Referències

* ↑ «Radwandern in Stormarn: Tour 13 - Zu Gölmbach, Beeken und Beste» (en alemany). Stormarn, s.d.. [Consulta: 19 juny 2015].
# Morfogènesi

La morfogènesi (del grec morphê, 'forma', i gènesi, 'creació') és un dels tres aspectes fonamentals de la biologia del desenvolupament, juntament amb el control del creixement cel·lular i de la diferenciació cel·lular. La morfogènesi inclou la forma dels teixits, dels òrgans i dels organismes complets i les posicions de diversos tipus de cèl·lules especialitzades. L'estudi de la morfogènesi pretén comprendre el procés que controla la distribució organitzada espacialment de les cèl·lules, procés que apareix al llarg del desenvolupament embrionari d'un organisme i que dona lloc a les formes característiques dels teixits biològics, dels òrgans i de l'anatomia corporal.
Les primeres idees a l'entorn de com les construccions físiques i matemàtiques afecten el creixement biològic es deuen a D'Arcy Wentworth Thompson i Alan Turing. En els seus treballs, van postular la presència de senyals químics i processos fisicoquímics com la difusió, l'activació i la desactivació en el creixement cel·lular i orgànic. La comprensió completa dels mecanismes implicats en els organismes actuals va requerir el descobriment del DNA i el desenvolupament de la biologia molecular i de la bioquímica.
Diversos tipus de molècules són particularment importants durant la "morfogènesi". Els morfogens són molècules solubles que poden difondre i dur senyals que controlen les decisions de diferenciació cel·lular depenent de la concentració química.

## Exemples

Els primers estudis morfogenètics van ser fets en Acetabularia. Fins fa un segle, no s'havia comprovat que el nucli cel·lular contingués informació hereditària o sobre el desenvolupament. El control nuclear de la morfogènesi i la interacció del nucli amb el citoplasma van ser demostrats per J. Hämmerling en la dècada dels 30, utilitzant dues espècies distintes d'Acetabularia (Acetabularia acetabulum i A. crenulata).
L'Acetabularia és un organisme unicel·lular enorme, de prop de 24 cm de llarg, i consisteix en tres parts: el cap, la tija i el rizoide. L'únic nucli d'aquesta cèl·lula es localitza en el rizoide. Hämmerling va intercanviar els nuclis de les dues espècies, i amb això va assolir que es formés el cap característic d'aquella que havia donat el nucli. Així es va veure que el nucli ocupava un paper en el control del desenvolupament de l'Acetabularia.

## Vegeu també

* Biologia del desenvolupament.
* Ontogènia.
* Organogènesi.
* Segmentació (biologia).
* Teoria de les catàstrofes.
# Cantó de Brest-Bellevue

El cantó de Brest-Bellevue (bretó Kanton Brest-Bellevue) és una antiga divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya. Va existir de 1973 a 2015.

## Composició

El cantó aplega el barri de Bellevue (Brest).

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1973-2008 | Joseph Gourmelon | pro-socialista | |
| 2008-2015 | Jean-Luc Polard | PS | |

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2004
# Serrat dels Morts (Castellar de la Ribera)

El Serrat dels Morts és una serra situada al municipi de Castellar de la Ribera (Solsonès)amb una elevació màxima de 897,2 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Aeroport Internacional El Jaguel

L'Aeroport Internacional El Jaguel (OACI: SUPE) és un aeroport que es troba a la ciutat de Punta del Este, Uruguai. Té pista pavimentada de 1500 metres. Capçaleres: 01/19. És subordinat a les torres de control de Montevideo (Aeroport Internacional de Carrasco) i Maldonado (Aeroport Internacional de Laguna del Sauce).

## Enllaços externs

* El Jaguel Dptal Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a The Airport Guide (anglès)
# Mani Acili Glabrió (cònsol any 91)

Mani Acili Glabrió (en llatí: Manius Acilius Glabrio) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Acília, i era de la família dels Glabrió.
Va ser nomenat cònsol amb Trajà l'any 91. Els auguris van prometre a Trajà l'imperi i la mort del seu col·lega en el consolat.
Per complaure a Domicià va actuar com a gladiador a l'amfiteatre de la finca de l'emperador a Alba i va matar un lleó d'una mida excepcionalment gran amb grans aplaudiments dels espectadors. Sembla que més tard, l'emperador, per enveja d'aquella victòria, el va desterrar i després el va fer executar amb falsos pretextos.

## Referències

* Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 272b (v. 2).