OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Morionvilliers

Morionvilliers és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 28 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Morionvilliers era de 28 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 16 habitatges, 11 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 15 eren cases i 1 era un apartament. Dels 11 habitatges principals, 8 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 1 en tenia quatre i 6 en tenien cinc o més. 4 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 2 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Morionvilliers el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 18 persones, 8 eren actives i 10 eren inactives. Les 8 persones actives estaven ocupades(5 homes i 3 dones).. De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Morionvilliers hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 330 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Morionvilliers a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Morionvilliers a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Adalberto López

Adalberto López (Guadalajara, 4 de juliol de 1923 - Los Angeles, 15 de desembre de 1996), conegut com a Dumbo López, fou un futbolista mexicà de la dècada de 1940.
Fou 6 cops internacional amb la selecció del Mèxic.
Pel que fa a clubs, destacà a Club León i Chivas de Guadalajara, amb els quals marcà 201 gols a la lliga mexicana.
Fou escollit al Saló de la Fama del futbol mexicà el 1988.

## Referències

* ↑ «COCULENSE: ADALBERTO "DUMBO" LÒPEZ» (en castellà). Cocula.us, 29-11-2009. Arxivat de l'original el 26 d'abril 2012. [Consulta: 18 abril 2019].
* ↑ Mexico - International Results Details 1940-1959 a rsssf
* ↑ «Jared empata récord del ?Dumbo? López, 196 goles» (en castellà). El Siglo de Torreón, 02-11-2003.
* ↑ Mexico - All-Time Topscorers a rsssf
* ↑ Arias Wood, Alfonso. «Adalberto Dumbo Lopez Elevado Al Salon De La Fama De Sacramento» (en castellà). La Opinion, 03-06-1988.
# Seleuc (poeta)

Seleuc (en llatí Seleucus, en grec antic Σέλευκος) fou un poeta grec fill de l'historiador Mnesiptòlem.
Va florir sota el rei selèucida de Síria Antíoc III el Gran. Un scholion sobre Seleuc fou preservat per Ateneu de Naucratis que l'anomena com τὸν τῶν ἱλαρῶν ἂσμάτων ποἱητην) i també apareix a l'Antologia grega.

## Referències

* ↑ 1.Seleucus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 776
# Sant Martí de la Vall

L'església de Sant Martí de la Vall, o Sant Martí de Montbran (o, encara, Sant Martí de la Vall de Montbran), és una església romànica antigament parroquial del terme comunal de Sureda, en el cap del que fou antigament la comuna independent de la Vall.
El topònim Montbran ha estat escrit sovint Montbram, tant en documents antics com contemporanis. Etimològicament, la forma ha de ser acabada en -n, atès que procedeix de l'arrel germànica -brand, de base antroponímica, però la proximitat amb el mot comú català bram ha fet que sovint s'hagi fet servir la forma acabada en -m.

## Història

En aquest lloc els primers monjos fundadors del monestir de Sant Andreu de Sureda instal·laren l'abadia primitiva vers el 800. Eren monjos procedents d'algun monestir del sud dels Pirineus, sense que s'hagi pogut establir exactament de qun. Durant tota l'edat mitjana, era una cel·la monàstica que pertangué a aquest monestir, i l'església del lloc va restar sota la seva dependència fins al segle xvi.
Està situada en el cementiri del petit poble de la Vall de Montbran, en el seu extrem sud-occidental, en el punt més baix del nucli.

## Característiques

És una església de nau única amb un absis semicircular, coberta amb una volta apuntada. Ha estat construïda amb un aparell regular de granit tallat. Pertanyent a un romànic ja evolucionat, es pot datar en el segle xii.
La nau és contínua, sense arcs torals, i és lleugerament apuntada. L'absis, amb volta ametllada, acaba també en un plec apuntat. Hi ha dues finestres de doble esqueixada, una al centre de l'absis i l'altra a l'extrem oriental del mur sud. Té unes cornises de motllura incurvada que recorren nau i absis, a l'exterior, mentre que a dins de la nau es troba un banc baix que recorre a banda i banda tota la nau.
A la façana de ponent hi ha la portalada, feta de tres arcs en degradació. Té llinda i timpà, però llisos, sense decoració. Els arcs són sobre impostes corbades.
En les restauracions empreses els darrers anys ha sortit enterrada l'ara romànica de l'altar, de marbre blanc amb vetes blavosees, que se suma als altres dos elements de mobiliari de pedra del temple: dues piques de granit, una beneitera i l'altra baptismal.

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. «Ros 291. Sant Martí de la Vall». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon. Montpellier: Les Presses du Languedoc, 2003, p. 334. ISBN 978-2-8599-8244-7. presentació en línia
* Ponsich, Pere. «Sureda: Sant Martí de la Vall (o de Montbram)». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «Sant Martí de la Vall en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-06-17. [Consulta: 29 maig 2016].
# Ramon Jové i Brufau

Ramon Jové i Brufau (Sabadell, 7 de juny de 1897 - Barcelona, 19 de juliol de 1936) fou un metal·lúrgic, militant de la CNT i més endavant de la UGT, que va esdevenir una de les primeres víctimes de la guerra civil.

## Biografia

Els anys de la dictadura de Primo de Rivera formà part del Comitè Nacional de la CNT i fou empresonat durant la vaga general de 1930. Més tard, amb la reorganització dels socialistes que incorporaren antics membres de la CNT, Jové entrà a la Unió Socialista de Catalunya i n'arribà a ser un dels dirigents. El 1929 havia estat cofundador de les Edicions La Fona, l'editorial sabadellenca en què va publicar L'ideal obrer, la democràcia i l'anarquisme. Va col·laborar també en el setmanari El Federal i en Justícia social. Jové va ser una de les primeres víctimes de la Guerra Civil, ja que morí el 19 de juliol de 1936 a la plaça de Catalunya de Barcelona, quan s'enfrontava als sediciosos aixecats contra la República.
El 30 d'octubre de 1985 Sabadell li dedicà un carrer, al barri de Can Puiggener.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer de Ramon Jové». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 7 juny 2014].
# Principat de Dombes

La sobirania de Dombes (francoprovençal Domba), primer senyoria, fou una jurisdicció feudal, al sud de Bresse, a l'est del Beaujolais (Bojolès), al nord del Lionès i al sud de Mâcon o Mâconès. Estava format per dotze castells: Ambérieux, Baneins, Beauregard, Chalamont, Le Châtelard, Lent, Lignieu, Montmerle, Saint-Trivier, Thoissey, Trévoux i Villeneuve.
La part essencial d'aquestes terres va passar a la senyoria de Beaujeu, junt amb la senyoria de Miribel, per l'enllaç de Hubert V de Beajeau amb Margarida, filla de Guiu senyor de Baugé i Bresse, i completats per altres territoris adquirits per posteriors enllaços amb els senyors de Baugé i Bresse i amb la casa de Savoia.
El darrer senyor de Beaujeu, Eduard II, va fer cessió del territori a Lluís II duc de Borbó el 1400. Va seguir a la casa de Borbó fins que l'hereva Susanna, que es va casar amb el seu cosí Carles de Borbó però no va tenir fills, va morir i es va plantejar un litigi entre el conestable de Borbó i Lluïsa de Savoia (mare del rei Francesc I de França), i la segona fou reconeguda senyora. El conestable es va passar a l'enemic (l'emperador Carles V, I d'Espanya) i totes les seves terres li foren confiscades, però en virtut dels Tractats de Madrid i de Cambrai foren retornats a Lluís de Borbó, príncep de la Roche-sur-Yon, que va rebre el ducat de Châtelleraud, el Beaujolais i la senyoria de Dombes i poc després, el 1560, es va reconèixer al duc Lluís de Borbó el ducat de Montpensiér i les senyories de Beajeau i Dombes, amb el segon com a sobirà, on van poder encunyar moneda i van gaudir de tots els avantatges de la sobirania absoluta. Un Parlament de Dombes es va obrir (tenia les sessions a Lió). Anna Maria Lluïsa d'Orleans va fer donació de la sobirania al duc de Maine el març de 1682, sembla que mitjançant un xantatge. Va morir el 1693. El fill del duc de Maine, Lluís Carles comte d'Eu, va cedir la sobirania a França a canvi del ducat de Gisors el 1762. Dombes fou incorporat a la corona i va deixar de ser independent.

## Senyors de Dombes

Dinastia de Beaujeu:
* Hubert (V) de Beajeau, 1185-1250
* Guixard 1250-1265
* Renaud 1265-1277
* Lluís I 1277-1295
* Guixard II el Gran 1295-1331
* Eduard I 1331-1351
* Antoni 1351-1374
* Eduard II 1374-1400
Dinastia de Borbó:
* Lluís II, duc de Borbó 1400-1410
* Joan I (fill) 1410-1434
* Carles I (fill) 1434-1456
* Joan II (fill) 1456-1488
* Pere (fill) 1488-1503
* Susanna (filla) 1503
* Carles II (espòs) 1503-1527 (Borbó-Montpensier)
Dinastia de França:
* Lluïsa de Savoia 1527
* Francesc I de França 1527-1547
* Enric I (II de França) 1547-1559
* Francesc II 1559-1560

## Sobirans de Dombes

Dinastia de Borbó-Montpensiér:
* Lluís III de Borbó-Montpensiér (1551-1582)
* Francesc III de Borbó-Montpensiér (1582-1592)
* Enric II de Borbó-Montpensiér (1592-1608)
* Maria de Borbó-Montpensiér (1608-1626)
* Anna Maria Lluïsa d'Orleans (1626-1693)
Dinastia de Borbó-Maine:
* Lluís August de Borbó (1681-1736)
* Lluís August II de Borbó (1736-1755)
* Lluís Carles de Borbó (1755-1762)
* Permuta del principat pel ducat de Gisors 1762
# Aeroport de Lhasa Gonggar

Aeroport de Lhasa Gonggar :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 拉薩貢嘎機場 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 拉萨贡嘎机场 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Lāsà Gònggá Jīchǎng |
| | Wade-Giles: | la¹sa$^4$ gong$^4$ga² ji¹ch'ang$^3$ |
| Cantonès |
| Cantonès | Jyutping: | laai1saat3 gong4ga2 ji1cheung4 |
L''Aeroport de Lhasa Gonggar (en tibetà: ལྷ་ས་གོང་དཀར་རྫོང; en xinès: 拉萨贡嘎机场) és l'aeroport que serveix a Lhasa, la capital de la Regió Autònoma del Tibet, la Xina. Està situat a prop de 62 kilòmetres (39 milles) al sud-oest de la ciutat, en el comtat de Gonggar de la prefectura de Shannan. L'aeroport és proper a la carretera de Tsetang, la capital de la prefectura de Shannan.
A una alçada de 3,570 metres (11,,710 peus), sobre el nivell del mar, l'aeroport de Lhasa és un dels més alts del món. Va ser construït el 1965, i una segona pista hi va ser afegida el 1994 Les instal·lacions de terminals es van completar el 2004.
La construcció d'un aeropor a la meseta del Tibet, ha passa per un procés d'assaig i error a través de moltes rutes aèries perilloses i diversos accidents mortals durant la Segona Guerra Mundial. El primer aeroport va ser construït el maig de 1956, en el sud-oest del comtat de Damxung a una altura de 4,200 metres (13,800 peus). El I1-12 rus i del CV-240 al 401 van ser els primers avions a aterrar a l'aeroport de Damxung des del nord i el sud. D'aquesta manera, van trencar el malefici de la "zona de vol prohibit", i això va ser aclamat com una gran gesta. Van haver de passar més de nou anys perquè la primera ruta aèria Beijing- Chengdu-Lhasa comencés a funcionar el 1965.

## Aerolínies i destinacions

| Aerolínies | Destinacions |
| Air China | Chengdu, Pequín-Capital, Txungking |
| Air China | Katmandú de temporada: Hong Kong |
| China Eastern Airlines | Changsha, Chengdu, Diqing, Kunming, Pequín-Capital, Xangai-Pudong, Xi'an |
| China Southern Airlines | Chongqing, Guangzhou |
| Sichuan Airlines | Chengdu, Hangzhou, Kangding, Txungking, Xiahe, Xi'an, Xining |
| Sichuan Airlines | Katmandú |
| Tibet Airlines | Changsha, Chengdu, Golmud, Guiyang, Hangzhou, Kunming, Nanjing, Ngari, Nyingchi, Pequín-Capital, Qamdo, Shenzhen, Txungking, Xangai-Hongqiao, Xining, Yibin, Yushu |
| West Air | Txungking |
| Xiamen Airlines | Fuzhou, Txungking, Xiamen |

## Vegeu també

* Aeroport
* Història del Tibet

## Referències

* ↑ «Información sobre el sitio» (en anglès). [Consulta: 20 juny 2015].
* ↑ «Lhasa Gonggar Airport: Flights, Transportation, Facilities». www.travelchinaguide.com. [Consulta: 20 juny 2015].
* ↑ Tibet Geographic. «"Airports in Tibet".». Arxivat de l'original el 2012-03-01. [Consulta: 20 juny 2015].
* ↑ http://airlineroute.net/2015/03/13/3u-ktm-s15/
# Seleuc V Filomètor

Seleuc V Filomètor (en grec antic Σέλευκος Ε΄ ὁ Φιλομήτωρ que vol dir Seleuc l'estimat de la mare) fou rei selèucida del 126 aC al 125 aC.
Era el fill gran de Demetri II Nicàtor i de Cleòpatra Thea. L'any 126 aC, al moment de conèixer la mort de Demetri II, es va cenyir la corona reial en oposició a Alexandre II Zabinas, però la seva mare Cleòpatra Thea que havia matat a Demetri, es va indignar de que s'hagués proclamat rei sense reconèixer la seva autoritat i va buscar la manera de matar-lo. Sembla que Cleòpatra Thea va matar també al seu fill quasi immediatament i va proclamar rei a un altre fill que es va anomenar Antíoc VIII Grif, però alguns autors li atribueixen un mandat d'un any.

## Referències

* ↑ Seleucus V a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 775
| Precedit per: Demetri II Nicàtor | Imperi Selèucida | Succeït per: Antíoc VIII Grypos |
# Creu de la Santa Missió de les Pallargues

La Creu de la Santa Missió de les Pallargues és una obra de les Pallargues, al municipi dels Plans de Sió (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu commemorativa realitzada amb formigó, situada al peu d'un camí proper al nucli, erigida per commemorar la Santa Missió. Està formada per una triple graonada, on s'assenta la creu amb un petit pedestal inferior on hi trobem la inscripció: "S_TA MISSIO 1954", per damunt del qual s'aixeca el fust de planta quadrada i la creu d'una sola peça.

## Història

Aquesta creu es pot situar entre les anomenades "Santes Missions", amb les que es volia reforçar la fe dels habitants de la zona. Es realitzaven diversos actes dirigits per congregacions com la dels missioners del Pare Claret que duraven entre un i tres dies i que incloïen un viacrucis, una missa, una processó i com a recordatori s'aixecava una creu en algun lloc destacat del poble.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de la Santa Missió de les Pallargues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Sammy Bossut

Sammy Andre Bossut (Tielt, 11 d'agost de 1985) és un jugador professional de futbol belga que juga com a porter amb el Zulte Waregem en la Primera Divisió de Bèlgica.
# Ramon Isern Falgueras

Ramon Isern Falgueras (Barcelona, 1942) és un dissenyador industrial per l'Escola Eina de Barcelona. Forma el seu primer equip de disseny el 1967 amb Beth Galí i Gemma Bernal i fruit de la seva col·laboració és una dutxa telèfon que va guanyar un Delta d'Or. Des del 1973 i fins al 1999 treballa amb Gemma Bernal. Els seus dissenys es desenvolupen principalment en el sector del mobiliari, el parament per a la llar i els aparells d'àudio. Alterna la tasca professional amb la docència a les escoles Eina i ELISAVA de Barcelona. A l'Escola Eina és responsable de l'aula de CAD del departament de disseny de producte des de la seva creació. La seva obra ha estat present en nombroses exposicions (Europalia, Diseho en España, Design in Catalonia, etc.) i ha estat guardonat amb diversos premis Delta. Entre els dissenys més destacats realitzats amb col·laboració amb Gemma Bernal cal destacar el llum de peu Anagrama (1975), la taula Eclipse (1984) o la vaixella Ona (1992). Com a dissenyador independent treballa per a empreses com Vilagrasa, Levesta, Vibia o Punt Mobles entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].
# Josep Francesc Ràfols i Fontanals

Josep Francesc Ràfols i Fontanals (Vilanova i la Geltrú, 20 d'abril de 1889 - Barcelona, 15 de gener de 1965) fou un arquitecte, pintor i historiador de l'art català. Membre del Cercle Artístic de Sant Lluc, fundà amb Josep Llorens i Artigas el grup artístic Agrupació Courbet. Dedicat més a la teoria que a la pràctica de l'arquitectura, entre les seves realitzacions cal destacar la Casa Méndiz, a Vilanova (1925) i Can Castany, així com la seva participació en les obres de la Sagrada Família.
Fou el primer biògraf de Gaudí (Antoni Gaudí, 1928), professor d'Història de l'Art a l'Escola Massana des de la seva fundació fins al 1936, i el primer a ocupar la Càtedra Gaudí de la Universitat Politècnica de Catalunya (1956). Igualment fou un dels primers a escriure sobre el Modernisme (El arte modernista en Barcelona, 1943; Modernismo y modernistas, 1949) -el primer estudi complex sobre aquest moviment català- i un dels teòrics de l'arquitectura noucentista a través de la seva obra Arquitectura del Renaixement italià (1926), on el seu estudi sobre Brunelleschi influí en la nova generació d'arquitectes catalans.
Autor també de Pere Blai i l'arquitectura del Renaixement a Catalunya (1934), i El arte romántico en España (1954). El Diccionario Biográfico de Artistas de Cataluña (1951-1954), en tres volums, reeditat posteriorment, és un recull pràcticament exhaustiu d'artistes catalans i font d'obligada consulta. Els seus llibres i els seus papers, èpistolari -com ara les cartes que li envià Joan Miró al llarg de tota la vida-, etc. es conserven a la Biblioteca de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Un personaje para la historia - José Francisco Ráfols Fontanals». La Vanguardia, 14-01-1976, pàg. 45.
* ↑ Mercader Miret, Jaume. L'Escola Massana, viscuda. Barcelona: Escola Massana, 1982, p. 166 [Consulta: 2 juny 2013].

## Enllaços externs

* Fons personal de Josep Francesc Ràfols i Fontanals - Biblioteca de Catalunya
# Processó nupcial a Hardanger

Processó nupcial a Hardanger (en noruec: Brudeferd i Hardanger) és una de les pintures més conegudes de la història de l'art a Noruega. Fou realitzada el 1848 per Adolph Tidemand i Hans Gude. La grandària del quadre és de 93 × 130 cm i es conserva al Museu Nacional d'Art, Arquitectura i Disseny de Noruega a Oslo. És un exemple típic d'un treball de col·laboració, en el qual Gude va pintar els paisatges i Tidemand els personatges.
Processó nupcial a Hardanger és una obra mestra del nacionalisme romàntic Noruega. En aquest, es conjuguen els elements romàntics de la fantasia, el sentiment i la natura amb el jove nacionalisme noruec. Una processó nupcial recorre en bots un fiord després de les noces. Els nuvis van asseguts en la primera embarcació; darrere d'aquesta, al lluny, es distingeixen altres embarcacions amb els convidats de les noces. Els tripulants van abillats amb vestits típics (bunad); la núvia va coronada i el nuvi és potser l'home que saluda amb el barret. En la proa, s'observa un músic i un home armat amb un fusell, a punt de llançar un tret a l'aire en senyal de salutació. El paisatge del voltant mostra un bell dia assolellat d'estiu, altes i escarpades muntanyes amb arbres verds i el fiord d'aigües cristal·lines i brillants. La natura d'Hardanger és dramàtica, i les fosques muntanyes contrasten amb el fiord, il·luminat pels rajos del sol.
El quadre va ser elaborat per encàrrec del Teatre de Cristiania, en ocasió d'una vetllada cultural el 1849, en què un grup teatral, vestit amb indumentària típica i a bord d'una embarcació, interpretava una cançó d'Andreas Munch amb música d'Halfdan Kjerulf, i el quadre hi servia d'escenografia.

## Bibliografia

* Malmanger, Magne. «Maleriet 1814-1870, fra klassisisme til tidlig realisme». A: Norges kunsthistorie. Vol. 4, 1981. ISBN 82-05-12268-7.
# Mungo (Angola)

Mungo és un municipi de la província de Huambo. Té una extensió de 5.400 km² i 110.429 habitants segons el cens de 2014. Comprèn les comunes de Mungo i Kambuengo. Limita al nord amb el municipi d'Andulo, a l'est amb els municipis d'Andulo i Cunhinga i al sud i oest amb el municipi de Bailundo.

## Referències

* ↑ Mungo al cens d'Angola
# Sasha Clements

Sasha Nicole Clements és una actriu canadenca, nascuda el 14 de març de 1990 a Toronto (Ontario, Canadà). Va ser descoberta pel gran públic interpretant el paper de Kiki Kincaid, la filla de Majority Rules! i Emma a la sèrie de televisió americana Life with Boys.

## Filmografia

| Any | pel·lícula | Rol |
| 2005 | The Snow Queen | Robber Girl |
| 2009–2010 | Majority Rules! | Kiki Kincaid |
| 2010 | What's Up Warthogs! | Head cheerleader |
| 2011 | Rookie Blue | Girl Passed Out |
| 2011 | Really Me | Ramona |
| 2012 | Lost Girl | Sarah |
| 2012 | Life with Boys | Emma |
| 2013 | Mudpit | Nikki |
| 2014 | How to Build a Better Boy | Marnie |
| 2015 | Open Heart | Rayna Sherazi |
| 2015 | Degrassi | Cat |
| 2016 | Say Yes to the Dress | Herself |
| 2017 | From Straight A's to XXX | Jolie |

## Referències

* ↑ «From Straight A's to XXX In Lifetime». Lifetime.com. [Consulta: 11 febrer 2017].
# Csepel Sport Club

El Csepel Sport Club és un club esportiu hongarès de la ciutat de Budapest, al districte XXI, Csepel.

## Història

Evolució del nom:
* 1912 - Csepeli Torna Klub
* 1932 - Csepel FC
* 1937 - Weisz-Manfréd FC Csepel
* 1944 - Csepel SC
* 1947 - Csepeli Mukás TE
* 1950 - Csepeli Vasas
* 1958 - Csepeli SC
* 1993 - Csepel SC-Kordax
* 1996 - Csepel SC
La secció de futbol va ser dissolta després de la temporada 2001/02. Aleshores jugava a la segona divisió i el seu estadi era el Béke téri, amb capacitat per a 14.000 espectadors. Va jugar 51 temporades a la primera divisió. L'any 2000 s'havia unit al club III. Kerületi TVE d'Óbuda, al districte III del nord de Budapest.
Actualment té seccions de voleibol, lluita i ciclisme. Antigament també havia disposat de seccions importants d'handbol i boxa.

## Palmarès

* Lliga hongaresa de futbol (4):
** 1941/42, 1942/43, 1947/48, 1958/59

## Futbolistes destacats

* Pál Csernai (1952-1956)
* Zoltán Czibor (1951/52)
* József Tóth (1950s)
* Ferenc Németh "Sigya" (1958/59)

## Altres esportistes destacats

* Laszlo Klauz (Lluita grecoromana, 1980s)
* Ferenc Németh (Pentatló, 1954-1960s)
* György Kolonics (Piragüisme, 1991 - 2007)