OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vol parabòlic

Un vol parabòlic és una tècnica de vol en la que un avió preparat per a tal efecte (la cabina del passatge es buida i és encoixinada, almenys en part) descendeix de manera controlada perquè en el seu interior s'aconsegueixi un estat similar al de la caiguda lliure en el buit. Aquesta maniobra permet simular un efecte de microgravetat, és a dir, gravetat propera a zero, durant períodes curts de temps a l'interior de l'aparell. El vol parabòlic s'utilitza habitualment per entrenar els cosmonautes que viatjaran més endavant a l'espai.

## Explicació

En arribar als 6.000 metres d'altitud, aproximadament, l'avió sosté (o inicia, si és el cas) una ascensió en angle de 47º, el que provoca una sensació de sobregravetat en el seu interior d'entre 1,8 i 2 g. A l'arribar a uns 8000 m canvia la trajectòria, comença un descens d'inclinació progressiva durant el qual la potència dels motors baixa fins a un mínim que s'usa per a contrarestar la resistència de l'aire. La sensació de gravetat baixa a valors propers a zero. Després d'uns segons de baixada l'avió va elevant progressivament el morro, de manera que la sensació de gravetat augmenta gradualment, els motors van incrementant potència per anivellar l'aparell sobre els 6000 m i es torna a ascendir, tornant a patir un efecte de sobregravetat, i així alternativament.
L'atracció gravitatòria terrestre, en realitat, en cap moment desapareix, la Terra continua exercint la seva atracció, però en no oposar-se cap força a aquesta atracció mentre es cau (i accelerant a 9,8 m/s² cada segon), es deixa de sentir. És com si caigués en el buit, fent l'avió de protecció contra la fricció amb l'aire (que limita la velocitat en un salt de paracaigudisme).
Cada paràbola descrita dura al voltant d'un minut, durant el qual s'aconsegueixen, per aquest ordre, uns 10 minuts de sobregravetat i altres 10 m de microgravetat. En un vol d'aquest tipus se solen realitzar entre 25 i 40 paràboles abans de tornar al vol estabilitzat.

## Empreses dedicades

A Europa aquests vols els realitza l'Agència Espacial Europea en col·laboració amb Novaspace. Els avions emprats són l'Airbus A300 i el Ilyushin. La NASA utilitza el McDonnell Douglas C9 (que recentment va reemplaçar al KC-135) i la Zero-Gravity Corporation (o Zero-G ) utilitza un Boeing 727 modificat.

## Vegeu també

* Centre espacial Xichang
* Airbus A300
# Ussólie-Sibírskoie

Ussólie-Sibírskoie (en rus Усолье-Сибирское) és una ciutat de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia. Es troba al sud de Sibèria, a 27 km al nord-oest d'Angarsk, a 61 km al nord-oest d'Irkutsk i a 4.140 km a l'est de Moscou.
Té l'estatus de ciutat des del 1925 i és el primer distribuïdor de sal a Rússia d'ençà el 1956.

## Enllaços externs

* (rus) Informació sobre Ussólie-Sibírskoie
# Astroblepus grixalvii

Astroblepus grixalvii és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Magdalena.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Humboldt, F. H. A. von. 1805. Mémoire sur l'Eremophilus et Astroblepus, deux nouveaux genres de l'ordre des apodes. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt and Bonpland's voyage v. 1: 33-38, Pls. 6-7.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Papua

«Papua» té aquests significats:
* Papua, nom autòcton de l'illa de Nova Guinea.
* Papua Nova Guinea, estat independent d'Oceania que ocupa la part oriental de l'illa de Nova Guinea.
* Papua Occidental
* Província de Papua Occidental.
* Província de Papua, província indonèsia que comprèn la major part de la Nova Guinea Occidental.
* Província de Papua Occidental, província indonèsia que comprèn l'extrem occidental de la Nova Guinea Occidental.
* Regió de Papua, una de les quatre regions de l'estat independent de Papua Nova Guinea.
* Territori de Papua, antic territori administrat per Austràlia que comprenia el quart sud-oriental de l'illa de Nova Guinea.
# Dicrocèlids

Els dicrocèlids (Dicrocoeliidae) són una família de trematodes paràsits de la sublcasse dels digenis.

## Llista de gèneres

Es coneixen 48 gèneres, dividits en quatre subfamílies:

### Subfamília Dicrocoeliinae Looss, 1899

* Athesmia Looss, 1899
* Athesmioides Cribb & Spratt, 1992
* Brachydistomum Travassos, 1944
* Brachylecithum Shtrom, 1940
* Caballerolecythus Lamothe-Argumedo et al., 2005
* Controrchis Price, 1928
* Corrigia Shtrom, 1940
* Dicrocoelium Dujardin, 1845
* Lutztrema Travassos, 1941
* Lyperosomum Looss, 1899
* Megacetabulum Oshmarin, 1964
* Metadelphis Travassos, 1944
* Opisthobrachylecithum Yamaguti, 1971
* Opistholecithum Baer, 1970
* Pseudathesmia Travassos, 1942
* Pseudoparadistomum Roca, 2003
* Skrjabinosomum Evranova, 1944
* Unilaterilecithum Oshmarin in Skrjabin, 1952

### Subfamília Leipertrematinae Yamaguti, 1958

* Bravotrema Groschaft, 1970
* Brodenia Gedoelst, 1913
* Canaania Travassos, 1944
* Concinnum Bhalerao, 1936
* Conspicuum Bhalerao, 1936
* Dictyonograptus Travassos, 1919
* Euparadistomum Tubangui, 1931
* Eurytrema Looss, 1907
* Infidum Travassos, 1916
* Leipertrema Sandosham, 1951
* Lubens Travassos, 1919
* Lutziella Rohde, 1966
* Manidicola Graber & Gevrey, 1981
* Neoeuparadistomum Farooq & Azra Qamar, 1996
* Pancreatrema Oshmarin in Skrjabin, 1952
* Paraconcinnum Vassiliades & Richard, 1970
* Paradistomoidella Brooks & Palmieri, 1981
* Paradistomum Kossack, 1910
* Parametadelphis Travassos, 1955
* Platynosomoides Yamaguti, 1971
* Platynosomum Looss, 1907
* Platynotrema Nicoll, 1914
* Skrjabinus Bhalerao, 1936
* Stromitrema Skrjabin & Evranova, 1944
* Ugandalubens Goodman, 1988

### Subfamília Proacetabulorchiinae Odening, 1964

* Proacetabulorchis Gogate, 1940
* Proacetabulorchoides Oshmarin in Oshmarin, Mamaev & Lebedev, 1970

### Subfamília Prosolecithinae Yamaguti, 1971

* Hemixenotrema Baer, 1971
* Prosolecithus Yamaguti, 1971
* Yungasicola Gardner & Pérez-Ponce de Leon, 2002

## Referències

* ↑ «Classification de Hallan - FAMILY Dicrocoeliidae Looss, 1899». Arxivat de l'original el 2016-06-10. [Consulta: 21 juny 2017].
# Slavonski Brod

Slavonski Brod és una ciutat de Croàcia. És el centre administratiu del Comtat de Brod-Posavina. Slavonski Brod marcava una població de 63.268 persons al cens del 2001. Junt amb Brod (Bòsnia i Hercegovina) forma una conurbació amb un total d'uns 110.000 habitants.

## Fills il·lustres

* Marko Rothmüller (1908-1993), baríton i compositor musical.

## Enllaços externs

* Pàgina Web oficial
# Joy

«Joy» té aquests significats:
* Joy (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
* Joy (cràter), cràter d'impacte a la Lluna
* Joy (pel·lícula), comèdia dramàtica estatunidenca de 2015 dirigida per David Russell
* Biografies:
** Anya Taylor-Joy (Miami, 1996), actriu i model britànica nascuda als Estats Units
** Leatrice Joy (Nova Orleans, 1893 – Nova York, 1985) actriu estatunidenca a l'època del cinema mut
** Lisa Joy, guionista, directora, productora i advocada americana
** Melanie Joy (1966), psicòloga social i activista pels drets dels animals estatunidenca
** Vance Joy (Melbourne, 1987), cantant i compositor australià
# Albudeca

L'albudeca (Citrullus afer) és un parent de la síndria, també dit Citrullus lanatus var. citroides i Citrullus amarus. És de la família de les cucurbitàcies que conté diverses carabasses, melons, i carabassetes. La seva fruita té una carn blanca dura, la qual cosa fa que sigui poc consumida crua, més sovint és confitada o utilitzada per a fer conserves de fruita, i per a alimentar el bestiar. És especialment útil per a fer conserves de fruita, perquè té un contingut en pectina alt. A Catalunya també es coneix com a síndria de confitura, carbassa sindriera o Síndria de Can Vilar.

## Història

L'albudeca és nadiua de l'Àfrica, probablement el desert del Kalahari, on encara creix abundantment. El temps i el lloc de la seva primera domesticació és desconegut, però apareix que es conreava en l'Egipte antic fa almenys quatre mil anys. La paraula albudeca procedeix de l'àrab hispànic albaṭṭíẖa, la qual al seu torn procedeix de l'àrab clàssic biṭṭāẖah.
És cultivat com a aliment a l'Àfrica, especialment en regions seques o de desert, incloent-hi Sud-àfrica. En algunes zones, és fins i tot utilitzat com a font d'aigua durant temporades seques.
Avui, no n'hi ha pas solament a l'Àfrica, ans també s'ha domesticat pertot arreu. És conegut en els estats de les Grans Planes del sud dels EUA com a pine melon (meló de pinya), així com citron melon (meló de llimona).
Ha esdevingut una espècie silvestre, que creix pertot arreu, en regions com el Mèxic occidental.

## Característiques

La fruita d'aquesta planta s'assembla a la més moderna síndria domesticada, llevat que és més petita i més esferoide. La carn del meló és més blanquinosa i densa, i molt més forta en sabor que la de la síndria domesticada vermella. Si bé algunes persones en mengen de crues, és més sovint cuinada o preparada d'una altra manera.
Les fulles de l'albudeca són palmades als primers temps de creixença, i profundament lobades en llur desenvolupament més tardà. Tenen una textura aspra i una venació blanca visible blanca.
Unes flors solitàries amb pètals grossos i grocs de prop de 2 a 10 mil·límetres repartits a l'atzar formen molts fruits amb llavors d'una color verda lleugerament bigarrada, amb un patró verd fosc.

## Referències

* ↑ Laghetti, G.; Hammer, K. Genetic Resources and Crop Evolution, 54, 4, 2007, pàg. 913–916. DOI: 10.1007/s10722-007-9220-y.
* ↑ Clovegarden - an International Food Site
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2022-12-08. [Consulta: 24 abril 2022].
* ↑ «ALBUDECA - Definition and synonyms of albudeca in the Spanish dictionary» (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2021].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2006-03-10. [Consulta: 12 abril 2007].
# Vol espacial privat

Un vol espacial privat és aquell vol més enllà de la línia de Kármán (per sobre del límit nominal de l'espai en 100 km d'altitud terrestre) que es du a terme i finança per una entitat diferent a d'un organisme governamental.
En les primeres dècades de l'Era Espacial, les agències espacials governamentals de la Unió Soviètica i els Estats Units van liderar la tecnologia espacial augmentada per la col·laboració amb l'afiliació d'oficines de disseny a la URSS i companyies privades als EUA. L'Agència Espacial Europea es va formar en 1975, en gran part seguint el mateix model de desenvolupament de la tecnologia espacial.
Més tard, els contractistes de defensa van començar a desenvolupar i operar vehicles de llançament espacials, derivats de coets governamentals i satèl·lits comercials. El vol espacial privat en òrbita terrestre inclou satèl·lits de comunicacions, televisió per satèl·lit, ràdio per satèl·lit, transport d'astronautes i turisme espacial suborbital i orbital.
En els últims anys, els emprenedors han començat a dissenyar i desplegar sistemes espacials competitius als sistemes governamentals nacional i monopolistes de les primeres dècades de l'era espacial. Els èxits fins ara inclouen el vol d'avions suborbitals, llançament de coets en òrbita, i el vol d'un parell de mòduls de prova expandibles orbitals (Genesis I i II).
Altres vols espacials privats previstos inclouen vols espacials tripulats més enllà de l'òrbita de la Terra com la Lluna. Avui dia hi ha dos prototips d'hàbitats orbitals en òrbita terrestre, amb previsions de versions més grans. Dels vols espacials tripulats privats programats més enllà de l'òrbita de la Terra s'inclouen prototips de veles solars (LightSail-3).

## Referències

* ↑ Szondy, David «SpaceX Dragon's ultimate mission is Mars colonization». Gizmag, 05-02-2012 [Consulta: 13 febrer 2012]. «For decades after that first launch, space flight was a government monopoly. Even when private companies started going into space in the 1990s, it was only as providers of launch services to send commercial and government satellites into orbit. Now, all that is changing as private enterprise takes over space exploration in a manner not seen since the early days of the Hudson's Bay Company.»
* ↑ Oberg, James «Private Spaceflight: Up, Up, and Away». IEEE Spectrum, 01-01-2012 [Consulta: 31 desembre 2011].
* ↑ «Special Announcement». bigelowaerospace.com. [Consulta: 1r abril 2008].
* Belfiore, Michael. Rocketeers: How a Visionary Band of Business Leaders, Engineers, and Pilots is Boldly Privatizing Space. Harper Paperbacks, 2008.
* Bizony, Piers. How to Build Your Own Spaceship: The Science of Personal Space Travel. Plume, 2009.

## Enllaços externs

* Climbing a Commercial Stairway to Space: A Plausible Timeline RLV News, February 2, 2006
* An Introduction to Private Spaceflight Arxivat 2007-03-24 a Wayback Machine. Space Liberates Us!, March 20, 2007
# Ust-Anja

Ust-Anja (en rus: Усть-Анжа) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2017 tenia 120 habitants. Pertany al districte municipal d'Aguínskoie.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии. Вып. 5: Шуйский и Ковровский уезды/сост. В. Березин. Вязниковский и Гороховецкий уезды/сост. В. Добронравов. - 1898». Arxivat de l'original el 2018-10-26. [Consulta: 20 desembre 2018].
# Barbus diamouanganai

Barbus diamouanganai és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Partit Nacional Nòrdic

El Partit Nacional Nòrdic (en suec: Nordiska rikspartiet, NRP) fou un partit polític neonazi suec. Fundat el 1956 amb el nom de Lliga Nacionalsocialista de Combat de Suècia (suec: Sveriges nationalsocialistiska kampförbund) per Göran Assar Oredsson. Oredsson va ser també el líder del partit, a excepció del 1975 al 1978, en què va dedicar-se a escriure la seva autobiografia Prisat Vare allt som gjort mig hardare ("Beneït sigui tot el que m'ha fet més fort"). Durant aquest temps, la seva esposa, Vera Oredsson, va assumir el paper com a líder del partit i es va convertir en la primera líder femenina d'un partit a Suècia.
Els tres punts bàsics del programa polític del PNR eren el nacionalisme, el socialisme i la llibertat.
El 1973, l'NPR va concórrer a les eleccions al Parlament suec, però no va obtenir suficients vots per treure cap escó. El 2009 el partit es va dissoldre després de 53 anys.

## Referències

* ↑ Oredsson, Göran Assar. Prisat vare allt som gjort mig hårdare. Strängnäs :Förf., 1980.
* ↑ «Nordiska rikspartiet upphör efter 53 år» (en suec), 12-04-2009. Arxivat de l'original el 2 d’octubre 2011. [Consulta: 13 setembre 2015].
# Districte de Deggendorf

El districte de Deggendorf, en alemany Landkreis Deggendorf, és un districte rural (Landkreis), una divisió administrativa d'Alemanya, situat a l'est de la regió administrativa de la Baixa Baviera a l'estat federat de l'Estat Lliure de Baviera (Freistaat Bayern). Limita al nord i en sentit horari amb el districte de Regen, Freyung-Grafenau, Passau, Rottal-Inn, Dingolfing-Landau i Straubing-Bogen. Compta amb una població de 118.741 habitants (2017).

## Història

El districte va ser establert el 1936. Els canvis menors de les fronteres es van produir el 1972 i van conduir a la forma actual del districte.

## Geografia

El riu Danubi travessa el districte d'oest a est, dividint-lo en dues regions desiguals. Al nord del Danubi el bosc bavarès s'eleva abruptament. Al sud hi ha un paisatge relativament pla. El riu Isar entra al districte al sud i coneix el Danubi prop de la ciutat de Deggendorf. El Einödriegel (1.220 m) és el punt més alt del districte.

## Escut d'armes

* L'àguila doble era el símbol del monestir de Metten, que va ser la primera posició avançada cristiana de la regió. La línia blava representa el riu Danubi, els turons verds simbolitzen el bosc bavarès.

## Ciutats i municipis

| Ciutats | Municipis | |
| Deggendorf Osterhofen Plattling | Aholming Auerbach Außernzell Bernried Buchhofen Grafling Grattersdorf Hengersberg Hunding Iggensbach Künzing | Lalling Metten Moos Niederalteich Oberpöring Offenberg Otzing Schaufling Schöllnach Stephansposching Wallerfing Winzer |

## Referències

* ↑ «Fortschreibung des Bevölkerungsstandes» (en alemany). Bayerisches Landesamt für Statistik und Datenverarbeitung, setembre 2018. [Consulta: 26 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (alemany)
# Slavútitx

Slavútitx (en ucraïnès Славу́тич) és una ciutat a l'extrem nord d'Ucraïna. Està situada a la riba esquerra del riu Dnièper, a 40 km en línia recta de Txernòbil, a 45 km de Prípiat i a 200 de Kíev. Es troba a la província de Txerníhiv, però és un enclavament que pertany administrativament a la província de Kíev. El 2021 tenia una 24.685 habitants.

## Història

La ciutat fou construïda immediatament després de l'accident de Txernòbil i hi viuen la majoria dels treballadors de la planta nuclear i llurs famílies, que provenen principalment de Prípiat.

## Referències

* ↑ Where did 354 districts disappear to? Anatomy of loud reform, Glavcom (7 August 2020)
# Josep Maria Musté i Folch

Josep Maria Musté i Folch (Tarragona, 1933 - Tarragona, 28 de març de 2011) fou un polític català, tinent d'alcalde de Tarragona i senador a Corts Espanyoles en la IV Legislatura.
Va treballar com a administratiu i director gerent. Militant d'UDC, fou conseller d'hisenda de l'ajuntament de Tarragona de 1987 a 1991, i tinent d'alcalde de relacions ciutadanes de 1991 a 1995, així com diputat provincial per Tarragona. Fou escollit senador de CiU per la província de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1989. Va ser portaveu de la Comissió d'Afers Iberoamericans i de la Comissió de Suplicatoris del Senat d'Espanya. En 1991 també fou abanderat de la Germandat de Jesús Natzarè de Tarragona.

## Referències

* ↑ Esquela Arxivat 2015-06-16 a Wayback Machine. a rememori.com
* ↑ «Fotografia del web de l'Ajuntament de Tarragona». Arxivat de l'original el 2015-06-15. [Consulta: 12 juny 2015].
* ↑ «El Teatre Tarragona serà inaugurat oficialment el dia 11, uns dies abans de la Nit de Santa Llúcia 2012 que es farà a Tarragona el dia 14». Arxivat de l'original el 2015-06-15. [Consulta: 12 juny 2015].
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ «Abanderats de la GFermandat». Arxivat de l'original el 2015-06-14. [Consulta: 12 juny 2015].
# Aldrin (cràter)

Aldrin és un petit cràter d'impacte de tan sols 3,4 km de diàmetre, que es localitza a la zona Sud del Mare Tranquillitatis, cap a l'est del cràter Sabine. Es troba a 50 km del lloc d'allunatge de l'Apol·lo 11. El cràter, anomenat en honor de l'astronauta nord-americà Buzz Aldrin, és el més occidental d'una línia de tres cràters anomenats com els tripulants de l'Apol·lo 11. Uns 30 km a l'est es troba el lloc d'allunatge de la sonda lunar Surveyor 5.
El cràter prèviament era identificat com Sabine B, abans de ser rebatejat per la Unió Astronòmica Internacional.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Aldrin (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 19 juny 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 19 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Aldrin» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-03-10. [Consulta: 19 juny 2018].