OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# PaK 36 de 3,7 cm

El PaK 36 (Panzerabwehrkanone 36) va ser un canó antitancs alemany de calibre 3,7cm, que fou àmpliament utilitzat als inicis de la Segona Guerra Mundial. Va ser substituït pel canó PaK 38 de 5 cm. Va ser un disseny molt influent i va servir de base per als dissenys de canons antitancs de diversos països durant els primers anys de la Segona Guerra Mundial.

## Història

Aquest canó antitancs fou dissenyat per l'empresa Rheinmetall amb la denominació 3.7 cm PaK L/45 a partir de l'any 1924 i les primeres entregues es produïren el 1928. Inicialment comptava amb un suport per a ser transportat amb cavalls tot i que això es considerà obsolet a inicis de la dècada de 1930. Per això es va modificar per a poder ser transportat amb vehicles motoritzats, substituint les rodes amb estructura de fusta originals per unes d'aliatge de magnesi amb pneumàtics. Amb aquest canvis es va redesignar l'arma com a Pak 35/36, tot substituint l'anterior PaK L/45 de 3,7 cm l'any 1934. Es va utilitzar en combat per primer cop durant la Guerra civil espanyola.

## Variants

Amb la denominació KwK 36 L/45 era el mateix canó però utilitzat com a armament principal en diversos tancs alemanys d'inicis de la guerra, sobretot els primers models del Panzer III.

## Munició del PaK 36 L/45 de 3,7 cm
### Pzgr (munició antiblindatge)

* Pes del projectil: 0,685 kg
* Velocitat de sortida: 745 m/s

### Pzgr 40

Aquesta munició comptava amb nucli pesant de tungstè, era més lleugera i ràpida que la munició convencional i es va fabricar en petites quantitats.
* Pes del projectil:0,368 kg
* Velocitat de sortida:1.020 m/s
Probabilitat d'impacte contra un objectiu de 2,5 m x 2 m target :
| Abast | Penetració | en entrenament | en combat |
| 100 m | 64 mm | 100% | 100% |
| 500 m | 31 mm | 100% | 100% |
| 1000 m | 22 mm | 100% | 85% |
| 1500 m | 20 mm | 95% | 61% |
| 2000 m | - mm | 85% | 43% |
Estadístiques amb la munició Pzgr 40 contra una placa de blindatge en un angle de 30° respecte a l'horitzontal.

## Notes

* ↑ Terry Gander and Peter Chamberlain, Small Arms, Artillery and Special Weapons of the Third Reich, MacDonald and Janes, London, 1978, pàg. 107.
* ↑ http://www.panzerworld.net/armourpenetration.html Armor penetration table at Panzerworld

## Referències

* Gander, Terry and Chamberlain, Peter. Weapons of the Third Reich: An Encyclopedic Survey of All Small Arms, Artillery and Special Weapons of the German Land Forces 1939-1945. New York: Doubleday, 1979 ISBN 0-385-15090-3
* Hogg, Ian V. German Artillery of World War Two. 2nd corrected edition. Mechanicsville, PA: Stackpole Books, 1997 ISBN 1-85367-480-X

## Vegeu també

* Fusell antitancs
* PaK 38 de 5 cm
* 8,8 cm Pak 43
# Otto Richard Tannenberg

Otto Richard Tannenberg fou un publicista pangermanista de principis del segle xx, autor de Gross-Deutschland die Arbeit des 20. Jahrhunderts. ("Gran Alemanya: la tasca del segle XX"). A principis del segle XX els seus escrits van gaudir d'un cert èxit i van influenciar fortament Heinrich Himmler. En la seva obra, exhorta els seus compatriotes a crear un imperi pangermanista a escala europea.

## Referències

* 1 2 R. Breitman, Himmler et la solution finale, p. 88.

## Bibliografia

* (alemany) Richard Breitman, Der Architekt der Endlösung, Múnic, 2000, trad. francesa Himmler et la solution finale, l'architecte du génocide, Calmann-Levy, 2009, ISBN 978-2-7021-4020-8.
# Pachypops

Pachypops és un gènere de peixos de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Pachypops fourcroi (Lacépède, 1802)
* Pachypops pigmaeus (Casatti, 2002)
* Pachypops trifilis (Müller & Troschel, 1848)

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1861. Revision of the genera of North American Sciaeninae. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 13. 79-89.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Lacépède, B. G. E., 1802. Histoire naturelle des poissons. Historie naturelle des poissons. v. 4: i-xliv + 1-728, Pl. 1-16.
* ↑ Casatti, L., 2002. Taxonomy of the South american genus Pachypops (Gill, 1861) (Teleostei: Perciformes: Sciaenidae), with the description of a new species. Zootaxa Núm. 26: 1-20.
* ↑ Müller, J. & Troschel, F. H., 1849. Fische (pp. 618-644). A: Reisen in Britisch-Guiana in den Jahren 1840-1844. Im Auftrag Sr. Mäjestat des Königs von Preussen ausgeführt von Richard Schomburgk. (Versuch einer Fauna und Flora von Britisch-Guiana). V. 3. Berlin. Reisen in Britisch-Guiana in den Jahren 1840-44.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Panzaleos

Els panzaleos són un grup d'indígenes quítxues a l'Equador, principalment a les províncies de Cotopaxi i Tungurahua. Antigament parlaven una llengua pròpia, el panzaleo, però actualment parlen kichwa.
Es creu que van ser els primers pobles d'Amèrica del Sud a practicar la tècnica de reducció de caps humans, coneguda com a tsantsa, per la qual els indis jívaros són més coneguts avui dia. Originalment es pensava que la ceràmica Panzaleo estava associada a aquest grup, però des de llavors s'ha identificat com un tipus de ceràmica comercial.

## Referències

* ↑ Gerlach, Allen. Indians, Oil, and Politics: A Recent History of Ecuador - Allen Gerlach - Google Books, 2000-01-23. ISBN 9780842051088 [Consulta: 12 agost 2015].
* ↑ «History of Ecuador». Arxivat de l'original el 2010-04-02. [Consulta: 20 novembre 2021].
* ↑ Bray, T. L. «The Panzaleo Puzzle: Non-Local Pottery in Northern Highland Ecuador». Journal of Field Archaeology, vol. 22, 2, 1995, pàg. 137–156. DOI: 10.2307/530318. JSTOR: 530318.

## Enllaços externs

* Codenpe.gov.ec
* Edufuturo.com
# Ovarra

Ovarra és un despoblat del municipi de Beranui, situat a la vall de l'Isàvena. És situat al marge esquerra del riu Isàvena un pic surt del congost de la Croqueta, a 995 m d'altitud.
# Ozerovaïta

L'ozerovaïta és un mineral de la classe dels arsenats.

## Característiques

L'ozerovaïta és un arsenat de fórmula química Na₂KAl₃(AsO₄)₄. Presenta una combinació única d'elements, de la qual es coneix un anàleg sintètic. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a una fumarola d'un con d'escòria del volcà Tolbàtxik, situat a Kamtxatka (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ozerovaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r desembre 2016].
# Padri e figli

Padri e figli és una pel·lícula de comèdia italiana de 1957 dirigida per Mario Monicelli. Al 7è Festival Internacional de Cinema de Berlín Monicelli va guanyar el premi Ós de Plata al millor director.

## Argument

A Itàlia, als anys 50, les vides de cinc famílies es creuen. Vincenzo Corallo és un sastre vídu que no té cap control sobre la seva filla adolescent, Marcella, que se salta l'escola per anar amb el seu xicot, Sandro Bacci, més gran que ella, en proves d'assisize. El seu fill, Carlo, és el mestre de família que no suporta les males maneres de la seva germana i vol tornar-la al bon camí.
Al Bacci, el pare, Vittorio, té problemes amb el seu fill gran.
Al mateix edifici, Guido i Giula Blasi esperen el seu primer fill. Ansiós, Guido es posa en contacte amb una infermera, Ines Santarelli, que li ofereix injeccions per a la seva dona embarassada.
Ines Santarelli, casada amb una cuidador del zoològic, és la mare sobrecarregada de cinc fills. Confia un dels seus fills malalts a la seva germana Rita, feliç d'acollir-lo, perquè no pot tenir fills amb el seu marit.

## Repartiment

* Vittorio De Sica - Vincenzo Corallo
* Lorella De Luca - Marcella Corallo
* Riccardo Garrone - Carlo Corallo
* Marcello Mastroianni - Cesare
* Fiorella Mari - Rita
* Franco Interlenghi - Guido Blasi
* Antonella Lualdi - Giulia Blasi
* Memmo Carotenuto - Amerigo Santarelli
* Marisa Merlini - Ines Santarelli
* Ruggero Marchi - Vittorio Bacci
* Emma Baron - Missis Bacci
* Gabriele Antonini - Sandro Bacci
* Franco Di Trocchio - Alvaruccio
* Raffaele Pisu - Vezio Bacci

## Referències

* ↑ «NY Times: Fathers and Sons». The New York Times. Baseline & All Movie Guide, 2012. Arxivat de l'original el 20 October 2012. [Consulta: 20 març 2009].
* ↑ «7th Berlin International Film Festival: Prize Winners». berlinale.de. [Consulta: 30 December 2009].

## Enllaços externs

* Padri e figli a YouTube
# Padrinàs

Padrinàs és un nucli del municipi de la Vansa i Fórnols, a l'Alt Urgell, a la vall de la Vansa. Més amunt de Montargull, seguint el curs del riu Fred es troba Padrinàs. Situat a 1.127 metres d'altitud actualment té 19 habitants. Hi ja una esglesiola dedicada a Santa Creu, amb teulada nova i arrebossada.

## Referències

* ↑ GGCC, la Vansa i Fórnols: Arxivat 2021-06-04 a Wayback Machine. Montargull de Lavansa, Sant Pere de Lavansa i Padrinàs.
# Padrones de Bureba

Padrones de Bureba és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de La Bureba.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 95 | 86 | 66 | 59 |
# Palau del Rei de Roma

El palau del Rei de Roma és el nom que tenia el projecte de dos edificis gegantins que havien d'esdevenir residències del Rei de Roma, o sigui el fill de l'emperador Napoleó I, el futur Napoleó II. Es tractava de bastir aleshores un palau immens, que l'Emperador volia que se situés a París damunt del turó de Chaillot, per a dominar el pont d'Iéna, amb un palauet, que s'edificaria a Rambouillet a partir de l'antic hotel del Govern, que havia estat anteriorment residència del comte d'Angiviller. Amb tot el projecte mai no es concretà.
# Papamosques de la Xina

El papamosques de la Xina (Cyornis glaucicomans) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Nidifica al sud-est de la Xina i a l'hivern migra cap a la península de Malaca, a Malàisia. El seu estat de conservació és de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de la Xina». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 699. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Chinese Blue-flycatcher. Cyornis glaucicomans» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 4 gener 2021].
# Partit

«Partit» té aquests significats:
* En botànica, s'anomena partida la fulla en què els entrants arriben al nervi mitjà. Vegeu Tipus de fulles.
* En dret administratiu, un partit és un tipus de demarcació administrativa, com ara el partit judicial. Històricament, de vegades podia coincidir amb el corregiment.
* En esports, un partit és aquella competició en què s'enfronten dos esportistes (com en el tennis) o equips (com en el futbol, el bàsquet, l'handbol o el voleibol). Vegeu Competició esportiva.
* En heràldica, el partit és un tipus de partició en què el camper queda dividit mitjançant una línia vertical.
* En política, un partit és una organització que s'adscriu a una ideologia determinada i/o representa algun grup en particular.
Viccionari
# Lugal-Ane-Mundu

Lugal-Anne-Mundu (segle xxv aC) fou el rei més important de la ciutat estat d'Adab a Sumer i hauria exercit breument l'hegemonia sobre una part del país segons li atribueix la llista de reis sumeris que li assigna un regnat de 90 anys i el situa entre la segona dinastia d'Ur i la dinastia de Mari. Hi ha poques inscripcions contemporànies del rei i és principalment conegut per texts posteriors que haurien estat copiats d'inscripcions seves. La seva hegemonia es va enfonsar a la seva mort. Segons la llista de reis sumeris la reialesa va passar a Mari però probablement els temps no estaven ben establerts pels escribes i només el darrer rei de la dinastia de Mari, Sharrum-Iter, hauria exercit l'hegemonia darrera d'Adab. Amb l'enfonsament d'Adab diverses ciutats es van fer altre cop independents com Lagash (sota Lugalanda), Akshak (que després va suplantar a Mari en l'hegemonia potser sota Puzur-Nirah), i Umma (sota Lugal-zage-si, que va crear un imperi).

## Inscripció de "Lugal-Ane-Mundu"

Una inscripció fragmentaria de la que es coneixen només dos còpies datades en els regnats d'Abi-Eshuh i Ammi-Saduqa, va dominar els Quatre Cantons del Món, és a dir tot el Creixent Fertil de la Mediterrània a les muntanyes Zagros. El seu imperi hauria inclòs les províncies d'Elam, Marhashi, Gutium, Subartu, la terra de les "Muntanyes de Cedres" (Líban), Amurru o Martu, "Sutium" (potser el territori dels suteus?), i la Muntanya d'E-anna" (Uruk amb el seu ziggurat. Segons la inscripció va fer que els pobles de totes les terres visquessin en pau com en un part. També esmenta que va enfrontar a una coalició de 13 governadors o caps rebels dirigida per Migir-Enlil de Marhashi; els noms dels 13 són considerats semítics. La primera trabscripció la va fer Arno Poebel el 1909 però encara no va poder determinar qui era el rei que va donar només com "Lugal[.....]ni-mungin". Una traducció més completa la va publicar Hans Gustav Güterbock el 1934, però la seva interpretació fou considerada pseudoepigràfica i en part fictícia, però modernament diversos erudits, seguint a Samuel Kramer, s'han mostrat disposat a donar-li crèdit

## Notes

* ↑ "Kingdoms of Mesopotamia: Mari" a "HistoryFiles"
* ↑ La identificació de Sutium no s'ha resolt però es creu que era un territori de parla semitíca a l'oest del desert cap a Amurru; pràcticament no torna a ser esmentat més tard segons Carleton a Buried Empires (1939) p. 235.
* ↑ Els nom, segons Guterbock, són: Migir-enlil, ensi de Marhashi; Enlil-ezzu, ensi de ...; Shesh-kel (?), ensi de Kel; Su-Anum, ensi de Kagalla (?); [...]-Ellum, ensi d'Amdama; Ibi-mama, ensi d'Ardama; Nurshu-eli, ensi de ...; Adad-sharrum, ensi de ...; Badganum, ensi de ...; Zumurtanu, ensi de ...; Rimshunu, ensi de ...; Abi-han[ish?], ensi de ...; i [...]-bi-maradda(?), ensi de...
* ↑ A. Poebel, Babylonian legal and business documents: from the time of the first dynasty of Babylon, chiefly from Nippur, 1909, pp. 123-4; diagrama cuneïforme a la pàg. 281.
* ↑ Samuel Kramer, The Sumerians, 51-52.
# Jaciment de Montlleó

Montlleó és un jaciment arqueològic en excavació ubicada al coll de Saig, al terme municipal de Prats i Sansor, a la Cerdanya. Jordi Grimao el va descobrir el 1998. Les excavacions sistemàtiques van començar el 2000. El director de l'excavació és Josep Maria Fullola, i el director de la investigació, Xavier Mangado. Inicialment se situava el jaciment al mapa europeu del període magdalenià, tot i que troballes més recent proven que és més antic.

## Ocupació

Va ser ocupat per una tribu de caçadors-recol·lectors fa uns 23.000 anys, al final de la darrera glaciació, quan Montlleó era un punt clau en la travessa del Pirineu. És un dels pocs jaciments d'aquest tipus en alçada i un dels situats a més altitud d'Europa. Està dalt d'un turó que s'eleva uns 50 m sobre la plana circumdant, a una altitud de 1.140 m, des del qual es pot veure una bona part de la comarca, cosa que el feia òptim per controlar les peces de caça o els moviments d'altres grups.
Es creu que va ser habitat als estius per un grup d'uns quinze individus que vivien principalment de la cacera de cavalls, cérvols i altres animals grans. En aquell temps, el gel era gairebé permanent, tot i que el clima glacial es va anar suavitzant entre fa 20.000 anys i 11.000 anys. El jaciment va ser abandonat fa uns 15.000 anys, sense que se'n sàpiguen les causes.

## Troballes

Fins ara se n'han netejat dues zones, el sector B de 40 m² i el sector C de 16 m². S'hi han trobat unes mil peces de sílex per fer ganivets o puntes de llança o de sageta. Com que el sílex no existia allà mateix, però sí en comarques properes, els ocupants s'hi haurien desplaçat perquè era un lloc interessant per a la cacera. A Montlleó s'han trobat restes d'ossos de cavall, cérvol, isard, cabra, conill, llebre i bisó. També s'hi han descobert les restes d'un foc, on es cremaven fins i tot els ossos dels animals, excepte els que es guardaven per fer-ne eines. Una dent de cérvol trobada al jaciment està foradada per servir de decoració, igual que diverses closques de petxina corresponents a sis espècies, una de les quals, Litorina obtusata, només existia a l'Atlàntic.

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics de Catalunya
* Museu Cerdà

## Referències

* 1 2 3 4 Mangado, X.; Mercadal, O. «El Jaciment de Montlleó». Seminari d'Estudis i Recerques Prehistòriques.
* 1 2 «El jaciment de Montlleó més antic del que es creia –». Grup de Recerca de Cerdanya, 22-08-2017. [Consulta: 16 gener 2021].

## Enllaços externs

* Quílez, Enric. «Deu anys de Montlleó», 2009.
* * «Inaugurada l'exposició 'Montlleó: el Paleolític superior a la Cerdanya'», 10-09-2017.
# Parén

Parén (en rus: Парень) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 57 habitants. Pertany al districte de Kàmenskoie.

## Referències

* ↑ «Камчатский край. Общая площадь земель муниципального образования». Arxivat de l'original el 2017-09-02. [Consulta: 28 març 2022].
# Mandera

Mandera és una ciutat situada a la província del nord-est (Kenya). La ciutat està a prop de la frontera amb Etiòpia i Somàlia. Té una població de 30.433 habitants. El 2005 aquesta ciutat va ser afectada per la gana.

## Referències

* ↑ «2009 Census Vol 1 Table 3 Rural and Urban Population | Open Data Portal». opendata.go.ke. Arxivat de l'original el 29 juliol 2016. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ «Kenia: Provinzen, Städte & Urbane Zentren - Einwohnerzahlen, Karten, Grafiken, Wetter und Web-Informationen» (en alemany). [Consulta: 15 abril 2023].
# Pomera silvestre europea

La pomera silvestre europea o pomer bord (Malus sylvestris), és una espècie d'arbre dins el gènere de les pomeres (Malus) que és natiu d'Europa arribant fins al sud a la península Ibèrica, Itàlia i Grècia i cap al nord fins a Escandinàvia i Rússia. El seu nom científics “Sylvestris”” indica que és una espècie de pomera dels boscos. Aquestes pomeres quan són realment silvestres (no una pomera comuna asilvestrada) tenen punxes.
En temps passats es considerava que M. sylvestris era un antecessor important de la pomera cultivada comuna (Malus domestica), però actualment se sap que el principal antecessor de la pomera comuna és l'espècie de l'Àsia central M. sieversii. Tanmateix, una anàlisi d'ADN recent mostra que també M. sylvestris ha contribuït com antecessor de M. domestica.

## Descripció

Les fulles fan de 5 a 11 cm de llarg i són d'el·líptiquea a ovades. Les seves flors són hermafrodites, els pètals blancs o rosats i són pol·linitzades pels insectes. El fruit és arrodonit i fa un diàmetre d'uns 30 mm. De les seves fulles s'alimenta l'eruga del lepidòpter Smerinthus jamaicensisi possiblement també Scythropia crataegella.
* Flors
* Fruits

## Referències

* ↑ Velasco R., Zharkikh A., Affourtit J. et al., The genome of the domesticated apple (Malus x domestica Borkh.) Nature Genetics, 2010, 42, 10, 833
* ↑ Coart, E., Van Glabeke, S., De Loose, M., Larsen, A.S., Roldán-Ruiz, I. 2006. Chloroplast diversity in the genus Malus: new insights into the relationship between the European wild apple (Malus sylvestris (L.) Mill.) and the domesticated apple (Malus domestica Borkh.). Mol. Ecol. 15(8): 2171-82.
* M.H.A. Hoffman, List of names of woody plants, Applied Plant Research, Boskoop 2005.
* RHS dictionary of gardening, 1992

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Calphotos photo gallery
# Propietat (desambiguació)

«Propietat» té aquests significats:
* Àlgebra:
** Propietat associativa
** Propietat commutativa
** Propietat distributiva
* Ciència:
** Propietat biològica
** Propietat col·ligativa
** Propietats intensives propietats físiques, químiques, organolèptiques... que no depenen de la quantitat de matèria que caracteritzen els materials des d'un punt de vista macroscòpic
* Dret:
** propietat
** Propietat industrial
** Propietat intel·lectual
** Propietat privada
** Propietat pública
** Nua propietat
* Filosofia:
** Propietat (ontologia)
Viccionari
# Premi Internacional de Literatura de Viatges Ciutat de Benicàssim

El Premi Internacional de Literatura de Viatges Ciutat de Benicàssim és un guardó literari que convoca anualment l'ajuntament de Benicàssim de la Plana Alta, al País Valencià. Es va crear l'any 2004 i permet la presentació d'obres en valencià i en castellà, tot i que compta amb un únic guardó. Compta amb la col·laboració de la Universitat Jaume I. Segons les bases del concurs, s'entén per literatura de viatges els relats "no només de caràcter geogràfic situats en un temps i un espai concrets, sinó també les experiències de tota mena -els viatges interiors- que un escriptor o escriptora puguen aportar relacionats amb les seues vicissituds emocionals, anímiques o intel·lectuals". A més, s'exclouen les narracions no literàries.

## Palmarés

* 2004: Empremtes de Xarhrazad, d'Antoni Torreño.
* 2005: Viajeros de sí mismos, de Jose Luis Muñoz.
* 2006: Donde nacen los sueños, Marta Monedero.
* 2007: No es va convocar.
* 2008: Viatge a l'interior d'un novel·lista, de Guillem Rosselló Bujosa.
* 2009: Itinerarios interiores, de Daniel Arenas Martín.
* 2010: Un viaje por América Central, de Manuel Reinaldo Méndez.
* 2011: Ciudades en fragmento, d'Ernesto Baltar García-Peñuela.
* 2012: Diario de un viaje dadaista en la crisis de los 30, d'Andrea Aguilar-Calderón.
* 2013: Mango con pimienta. Un viaje a Kerala, d'Ángel Martínez Bermejo.
* 2014: La paciència del minotaure, d'Ivan Carbonell Iglesias.
* 2015: El topògraf, de Robert Cavaller i Delsing.

## Referències

* ↑ Bases del concurs
* ↑ Rosselló Bujosa gana el Premio de Literatura de Viajes de Benicàssim con ´El secret d'Heràclit`
* ↑ Manuel Reinaldo gana el VI Premio de Literatura de Viajes de Benicàssim
* ↑ Ernesto Baltar García-Peñuela gana el Premio Internacional de Literatura de Viajes Ciudad de Benicàssim 2011
* ↑ «Ángel Martínez Bermejo guanya la IX edició del Premi Internacional de Literatura de Viatges». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 juny 2014].
* ↑ «Benicassim ayuntamiento». ayto.benicassim.es. Arxivat de l'original el 2016-12-21. [Consulta: 13 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Regidoria de Cultura de l'Ajuntament de Benicàssim
* "Presentan el VIII Premio Internacional de Literatura de Viajes Ciudad de Benicàssim"
* "Benicàssim convoca el octavo premio de Literatura de Viajes"
# Premi Israel

El Premi Israel (en hebreu: פרס ישראל) és un premi lliurat per l'Estat d'Israel. Es lliura anualment en el Dia de la Independència en una cerimònia duta a terme en el Centre Internacional de Convencions de Jerusalem, en presència del President, el Primer ministre, el president de la Kenésset i el president del Tribunal Suprem d'Israel. El premi va ser lliurat per primera vegada en l'any 1953 per iniciativa del aleshores Ministre d'Educació Ben-Zion Dinor.

## Lliurament del premi

El premi es lliura en les següents quatre àrees:
* Humanitats, ciències socials, i estudis judaics.
* Ciències naturals i exactes.
* Cultura, arts, comunicació i esports.
* Assoliment de tota una vida i contribució excepcional a la nació (des de 1972)
Aquest premi el reben ciutadans israelians o organitzacions que van demostrar excel·lència en la seva àrea o que han contribuït molt a la cultura israeliana. Els guanyadors són seleccionats per comitès de jutges que envien la seva recomanació al Ministre d'Educació. Els comitès són nomenats pel Ministre d'Educació cada any per a cada categoria. Entre els guardonats més prominents es troben Shmuel Josef Agnon, Robert Aumann, Ada Yonath (guanyadors del Premi Nobel en literatura, economia i química respectivament). Tambe David Flusser l'any 1980 per al conjunt dels seus treballs sobre el judaïsme.

## Referències

* ↑ Reich, Bernard. Historical Dictionary of Israel (en anglès). Rowman & Littlefield, 30 d'agost de 2016. ISBN 9781442271852 [Consulta: 10 juny 2017].
* ↑ «Mandel Leadership Institute - Login Page», 21-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 7 febrer 2020].
* ↑ «Ben-Zion Dinor». [Consulta: 7 febrer 2020].