OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Villars

«Villars» té aquests significats:
* Toponímia:
** Villars (Dordonya), municipi francès al departament de la Dordonya (regió de l'Aquitània)
** Villars (Eure i Loir), municipi francès al departament de l'Eure i Loir
** Villars (Loira), municipi francès al departament de Loira (regió de Roine-Alps)
** Villars (Valclusa), municipi francès al departament de la Valclusa (regió de Provença – Alps – Costa Blava)
** Villars-Colmars, municipi francès al departament dels Alps de l'Alta Provença (regió de Provença – Alps – Costa Blava)
** Villars-en-Azois, municipi francès al departament de l'Alt Marne
** Villars-en-Pons, municipi francès al departament del Charente Marítim
** Villars-et-Villenotte, municipi francès al departament de la Costa d'Or
** Villars-Fontaine, municipi francès al departament de la Costa d'Or
** Villars-le-Pautel, municipi francès al departament de l'Alt Saona
** Villars-le-Sec, municipi francès al departament del Territori de Belfort
** Villars-le-Terroir, municipi de suïssa del cantó de Vaud al districte del Gros-de-Vaud
** Villars-lès-Blamont, municipi francès al departament del Doubs
** Villars-les-Bois, municipi francès al departament del Charente Marítim
** Villars-les-Dombes, municipi francès al departament de l'Ain
** Villars-Saint-Georges, municipi francès al departament del Doubs
** Villars-Sainte-Croix, municipi al cantó suís del Vaud
** Villars-SantenogeVillars-Santenoge, municipi francès al departament de l'Alt Marne
** Villars-sous-Dampjoux, municipi francès al departament del Doubs
** Villars-sous-Écot, municipi francès al departament del Doubs
** Villars-sur-Glâne, municipi del cantó de Friburg, situat al districte de la Sarine
** Villars-sur-Ollon, poble de Suïssa al cantó de Vaud
** Villars-sur-Var, municipi francès al departament dels Alps Marítims (regió de Provença – Alps – Costa Blava)
** La Chapelle-Villars, municipi francès al departament del Loira
** Le Villars, municipi francès al departament de Saona i Loira (regió de Borgonya)
** Cantó de Villars-les-Dombes, cantó francès al districte de Bourg-en-Bresse (departament de l'Ain)
** Cantó de Villars-sur-Var, cantó francès al districte de Niça (departament dels Alps Marítims)
** Magnac-Lavalette-Villars, municipi francès al departament de Charente
** Senyoria de Villars, jurisdicció feudal de França que va formar una de les principals senyories de la regió de Dombes, al Bresse
* Miscel·lània:
** Dominique Villars (Villar, 1745 – Estrasburg, 1814), botànic francès
# Francesc Bonacolsi

Francesc Bonacolsi, fou fill natural de Rinald Bonacolsi, nascut després del 1300, capità perpetu de Mòdena el 1321, i que fou deixat morir de fam a la presó de Castellaro després del 16 d'agost de 1328 junt amb altres membres de la família. Es va casar amb Vannina da Correggio, filla de Giberto senyor de Correggio.
# Macbeth (pel·lícula de 1948)

Macbeth és una pel·lícula dels Estats Units de 1948 dirigida per Orson Welles i és l'adaptació de l'obra homònima de William Shakespeare. Ha estat doblada al català.

## Argument

La presa del poder per Macbeth, rei d'Escòcia, i el seu destí fatal.

## Rebuda

La pel·lícula va ser un fracàs comercial i de crítica a la seva estrena el 1948 als països anglosaxons. La crítica li retreia l'accent escocès que els actors imitaven, fent inintel·ligibles els diàlegs. Als països no anglòfons, on el problema no existia pel doblatge o la subtitulació, la pel·lícula va ser un èxit, tant de crítica com comercial.
Destacar a propòsit que a El tercer home de Carol Reed, cada personatge és caracteritzat per la seva veu i el seu accent particular americà (Harry Lime), anglès (popular o lletrat), irlandès, alemany o txec, etc.

## Anàlisi de l'obra

Macbeth reprèn l'escenificació de l'obra muntada per Welles amb la seva companyia del Mercury Theater. Segons les prediccions de les tres germanes (les bruixes), Macbeth s'ha de convertir en rei sense ser l'hereu. Incapaç de resistir a les forces de la nit, Macbeth és un esperit feble davant la seva dona Lady Macbeth que li organitza la maquinació maquiavèl·lica per matar el rei i accedir al poder. Si arriba al tron per la sang, Macbeth és pres de remordiment sentint-se desemmascarat. S'enfonsa en la bogeria que veu els espectres del rei i de Banquo entaulats al seu banquet de coronació, sota els encantaments de la seva dona "What is done can't be undone" (el que és fet és fet) que intenta tornar-lo a la raó mentre repeteix sense aturador "blood appeals blood" (la sang crida la sang").
L'escenificació no vacil·la davant els efectes grandiloqüents i fantàstics, en una decoració de castell medieval en cartró pedra sobre una plató d'estudi. El mateix Orson Welles obre els ulls oberts desmesuradament i les profunditats de camp per donar a les escenes de bogeria un expressionisme mut que sembla una resposta a Ivan el Terrible de Serguei Eisenstein. Aquestes decoracions rugoses, salvatges i expressionistes, així com aquests efectes cinematogràfics grandiosos (picat, contrapicat i profunditat de camps), eviten a la pel·lícula caure en l'academicisme de les lectures habituals de Shakespeare, en aquell temps sobretot les de Laurence Olivier. Les escenes de bogeria, gràcies a la interpretació de Jeanette Nolan (Lady Macbeth) – entre les quals l'escena de la mà - són particularment aconseguides així com l'escena final del bosc en marxa.

## Repartiment

* Orson Welles: Macbeth
* Jeanette Nolan: Lady Macbeth
* Dan O'Herlihy: Macduff
* Edgar Barrier: Banquo

## Referències

* ↑ esadir.cat. Macbeth. esadir.cat.
# Forstgraben

El Forstgraben és un afluent del riu Bille que fa la frontera entre el municipi de Reinbek a l'estat de Slesvig-Holstein i Hamburg a Alemanya.
L'any 2009 van començar les obres per a renaturalitzar el riu i modular el seu cabal. S'havien de crear conques de retenció i de sedimentació, netejar el pantà existent i recrear un llit natural per a poder controlar el cabal que va esdevenir força irregular per causa de la urbanització, ja que es van impermeabilitzar grans trossos de la seva zona de font. L'acceleració de l'evacuació de les aigües per temps de pluges forts va causar inundacions als carrers baixos. El 2010 per primera vegada des de feia molt de temps, s'hi va observar una llúdria, considerat com a senyal positiu del retorn de la natura.
* Confluència amb el Bille
* Conca de retenció
* El riu i el sender

## Referències

* ↑ «Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet» (pdf). Flussgebietsgemeinschaft Elbe (FGG Elbe) - Arbeitsgemeinschaft für die Reinhaltung der Elbe. Arxivat de l'original el 2012-01-31. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Müller, Anne «Regensammler-West, Am Forstgraben kreist die Säge» (en alemany). Bergedorfer Zeitung, 19-03-2009.
* ↑ Müller, Anne «Hier ist bald alles im Fluss» (en alemany). Bergedorfer Zeitung, 31-05-2010.
* ↑ Müller, Anne «Otter auf dem Vormarsch nach Reinbek» (en alemany). Bergedorfer Zeitung, 19-05-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-24 [Consulta: 22 abril 2011]. Arxivat 2011-06-24 a Wayback Machine.
* Conca del Bille (Bil·le)
Haken • Oberhafen • Oberhafenkanal • Schleusenkanal • Hochwasserbassin • Rückerskanal • Billekanal • canal de Billbrook • Bullenhuser Kanal • Tiefstackkanal • Steinbrookgraben • Glinder Au o Steinbek • Havighorster Graben • Forellenbach • Schleemer Bach • Barsbek • Jenfelder Bach • Bornbek • Bornmühlenbach • Ladenbek • Kampbille • Schleusengraben • Brookwetterung • Schulenbrooksbek • Dalbek • Knollgraben • Forstgraben • Trittauer Mühlenbach • Amelungsbek • Corbek • Schwarzer Au :
# Colla sardanista Sa Palomera

La Colla Sardanista Sa Palomera és una entitat sardanista fundada l'any 1994 a Blanes. Les colles del grup participen en el campionat nacional de Colles Sardanistes en la categoria del campionat del Territorial Comarques de Girona.
Al llarg de la història han passat per l'entitat més de 150 balladors. Una de les activitats organitzades per l'entitat que més ressò ha tingut ha estat la festa del desè aniversari, on hi van participar grups com La Bisbal Jove, La Principal de la Nit i Els Pets, a més de 21 colles d'arreu del país i grups de cultura popular i tradicional de Blanes.
Cada any organitza el Concurs de Joves compositors, amb la banda i cobla del Col·legi Santa Maria.

## Referències

* ↑ Biblioteca de Blanes, Colla sardanista Sa Palomera
* ↑ vilaweb.cat, 27 d'agost de 2004, Sa Palomera celebrarà deu anys amb una gimcana de colles sardanistes
* ↑ vilaweb.cat, El castelloní Marc Timon guanya el concurs de Joves Compositors de Blanes.
* ↑ Diari de Girona, El novè certamen de joves compositors premia una peça del jove músic Gerard Pastor

## Enllaços externs

* Pàgina Web Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine.
# Sapporo Dome

El Sapporo Dome (en japonés: 札幌ドーム) és un estadi on es practica tant el futbol com el beisbol. Està ubicat a Sapporo (illa de Hokkaido), al Japó.
És l'estadi on juguen de locals el Consadole Sapporo, en la J-League 2 de futbol) i el Hokkaido Nippon Ham Fighters, en la NPB de beisbol. És un dels estadis on es va disputar la Copa del Món de futbol 2002, jugant-se un total de tres partits de la primera fase. També fou seu als Jocs Olímpics de 2020, i de la Copa del Mön de Rugbi de 2019.

## Referències

* ↑ «World Cup 2002». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Venue Plan». Tokyo 2020 Bid Committee. Arxivat de l'original el 27 July 2013. [Consulta: 11 setembre 2013].
* ↑ «Matches». World Rugby. Arxivat de l'original el 11 de juny 2020. [Consulta: 17 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Sapporo Dome (japonès)
# Vàlvula antiretorn

Les vàlvules antiretorn, també anomenades vàlvules de retenció, vàlvules d'un sol flux o "check valve", tenen com a objectiu tancar completament el pas del fluid en circulació, ja sigui gasós o líquid, en un sentit i deixar-lo lliure en el sentit contrari. Té l'avantatge d'un recorregut mínim del disc o obturador en la posició d'obertura total.
S'utilitzen quan es pretén mantenir la pressió a una canonada en servei i posar en descàrrega l'alimentació. El flux del fluid que es dirigeix des de l'orifici d'entrada cap al d'utilització té el pas lliure, mentre que en el sentit oposat es troba bloquejat. També es poden anomenar: vàlvules unidireccionals .
Les vàlvules antiretorn són àmpliament utilitzades en canonades connectades a sistemes de bombament per evitar cops d'ariet, principalment en la línia de descàrrega de la bomba.

## Imatges

* Vàlvula antiretorn en Hastelloy
* Vàlvula antiretorn tipus wafer en acer inoxidable
* Vàlvula antiretorn en Inconel
* L'interior d'una vàlvula antiretorn de clapeta oscil·lant en Inconel
* Vàlvula antiretorn en Inconel
* Interior d'una vàlvula antiretorn tipus wafer en Hastelloy
* Vàlvula antiretorn de clapeta
* Obturador d'una vàlvula antiretorn
* Vàlvula antiretorn
* Perns per vàlvules
* Vàlvula antiretorn en canonades de polietilè reticulat (PEX).
* Esquema de vàlvula antiretorn.
* Molles de Inconel per vàlvules antiretorn

## Referències

* ↑ Descripció tècnica de les vàlvules Arxivat 2010-03-05 a Wayback Machine. antiretorn.

## Vegeu també

* Osmosi inversa
# Villars-Santenoge

Villars-Santenoge és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 101 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villars-Santenoge era de 101 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 20 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 86 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 34 eren segones residències i 9 estaven desocupats. 83 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 43 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien una cambra, 14 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 60 persones, 44 eren actives i 16 eren inactives. De les 44 persones actives 37 estaven ocupades (19 homes i 18 dones) i 7 estaven aturades (2 homes i 5 dones). De les 16 persones inactives 7 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de construcció i 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren restaurants.
L'any 2000 a Villars-Santenoge hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 810 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola elemental.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villars-Santenoge a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villars-Santenoge a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Francesc Bonaventura Aragó

Francesc Bonaventura Aragó (Estagell, Rosselló, 1754 - Perpinyà, 24 de desembre del 1814) fou el primer membre rellevant del llinatge rossellonès Aragó. Aquesta família d'origen rural encarnava l'estereotip de família de l'elit provincial que va ascendir a les jerarquies del poder central francès aprofitant els canvis generats per l'ensulsiada de l'antic règim.
De família pagesa, Francesc B. Aragó es va graduar en dret i va esdevenir cònsol d'Estagell entre el 1786 i el 1787. Fou partidari de la revolució francesa des de bon principi, i des de llavors fou batlle del poble, jutge de pau del cantó, comandant de la Guàrdia Nacional durant la Guerra franco-espanyola de 1793, membre del Directori Departamental i després president d'aquest i, finalment, caixer de la moneda de Perpinyà.
El seu fills foren personalitats destacades: el més gran fou el cèlebre científic Francesc Aragó, Joan Aragó fou general de l'exèrcit mexicà que lluità contra l'imperialisme d'Espanya, Jaume Aragó fou escriptor i explorador, i Esteve Aragó també era escriptor.

## Referències

* 1 2 3 4 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 53; entrada: "Aragó"
# Léninskoie (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Léninskoie».
Léninskoie (en rus: Ленинское) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 195 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
* ↑ Сунь Ятсен (1866—1925) — китайский революционер, основатель партии Гоминьдан.
# Gal-itàlic de Sicília

El gal-sícul, gal-itàlic o gal-sicilià és una llengua indoeuropea, que està molt relacionada amb el llatí, com es desprèn de la inscripció més llarga escrita en gal-sícul que data del segle v aC i va ser trobada a Centuripe en un askos (fragment d'atuell) que avui es conserva en el museu arqueològic de Karlsruhe a Alemanya, o de la famosa inscripció practicada sobre un bloc de sorra en el costat est de l'obertura d'ingrés del portal meridional de la ciutat de Mendolito i disposat en dues línies de dreta a esquerra. Aquest últim epígraf, que data de la segona meitat del segle vi aC, és l'únic de caràcter públic conegut fins ara i el seu text encara genera controvèrsies en la seva interpretació. Fondachelli-Fantina és avui un important reducte, des d'un punt de vista històric, per la presència d'aquest dialecte, que encara es conserva en altres municipis de Sicília: San Fratello, Nicosia, Sperlinga, Piazza Armerina, Valguarnera Caropepe, Aidone, San Piero Patti, Novara di Sicilia, Montalbano Elicona i Tripi.

## Referències

* ↑ «Mendolito». Arxivat de l'original el 2006-10-07. [Consulta: 15 setembre 2009].
* ↑ Origini sostrato

## Enllaços externs

* Llocs web dedicats al gal-sícul Arxivat 2009-03-09 a Wayback Machine.
# Coma (puntuació)

La coma o vírgula (,) és un signe de puntuació que representa una pausa breu en el discurs.

## Història

Al segle iii aC Aristòfanes de Bizanci el cap de la Biblioteca d'Alexandria va desenvolupar el primer sistema per tal de dividir en parts més petites les frases. El punt actual va esdevenir la barra "/", la virgula suspensiva ("branqueta penjant") o coma, també es va usar especialment en els texts que es recitaven. L'impressor italià del Renaixement Aldus Manutius va fundar la notació actual. Al decurs del segle xvi, la coma va passar a la línia de fons i es va crear la forma encrespada.
Viccionari
# Samovólnoie

Samovólnoie (en rus: Самовольное) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 156 habitants. Pertany al districte municipal d'Ozinki.

## Referències

* ↑ «История административно- территориального деления Саратовской губернии 1917 - 1928 годы. Справочник. Дергачевский, Новоузенский и Покровский уезды.». Arxivat de l'original el 2017-12-21.
# Vídeo 2000

El Vídeo 2000 fou un sistema analògic d'enregistrament i reproducció d'àudio i vídeo, desenvolupat per Philips i Grundig, que va aparèixer el 1979 a Europa i l'Argentina. Tot i que era tècnicament superior als seus formats competidors VHS i Betamax, el 1988 es va deixar de fabricar perquè mai va assolir una quota de mercat significativa, sobretot perquè, quan va aparèixer, el VHS i el Betamax ja s'havien consolidat al mercat.
Les cintes del sistema 2000 tenien dues cares, com les de casset, amb una durada màxima de 4 hores per cara; això permetia disposar de fins a vuit hores per cinta que, amb els reproductors que disposaven de reproducció ampliada, es convertien en setze hores per cinta.
# Falciot cuaespinós gegant

El falciot cuaespinós gegant (Hirundapus giganteus) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita les zones boscoses del sud-oest i est de l'Índia, Sri Lanka, Myanmar, Tailàndia, Cambodja, nord-est de Laos, sud del Vietnam, Malaia, illes Andaman, Sumatra, Borneo, Java, Bali i Palawan.
# Léninski (Olguinski)

Léninski - Ленинский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Kuban, al delta, davant de Surovo. És a 35 km al nord d'Abinsk i a 63 km al nord-oest de Krasnodar. Pertany al khútor d'Olguinski.
# Alfred Rodríguez Picó

Alfred Rodríguez Picó (Barcelona, 13 de setembre de 1958) és un meteoròleg conegut sobretot per la seva faceta com a presentador en programes de televisió i ràdio. Va ser premiat per Òmnium Cultural pel millor programa de televisió (2007, 28è premi Òmnium Cultural de TV per El temps del Picó).

## Biografia

Meteoròleg autodidacta, als nou anys va tenir el seu primer observatori meteorològic en la seva casa d'Horta-Guinardó. Als quinze anys va començar a treballar a l'Institut botànic de Montjuïc, als setze es va iniciar professionalment com a informador de meteorologia a Ràdio Barcelona i col·laborant amb el Servicio Meteorológico Nacional i als disset inicià les observacions a l'Observatori de Montjuïc. Després d'una curta estada a França, on conegué el sistema meteorològic francès, tornà a Catalunya i començà a estudiar meteorologia pel seu compte.
De 1976 a 1982 i de 1987 a 1996 va escriure les prediccions del temps per a La Vanguardia, i entre els anys 1987 i 1996 va col·laborar amb El Periódico, El Correo Catalán, El Noticiero Universal, Avui i Mundo Diario. A la ràdio, Picó ha treballat a Catalunya Ràdio (1983-2002) i Ràdio Olot. Des de 1984 i fins al 2002 fou informador de meteorologia de TV3. Des de juny de 2003 presenta el programa El temps del Picó a Barcelona Televisió fins a desembre de 2012. Ha estat autor de diversos llibres de caràcter divulgatiu. Rodríguez Picó és també un dels personatges del llibre Jo no sóc espanyol, de Víctor Alexandre, publicat l'any 1999. Aficionat musical i germà del compositor Jesús Rodríguez Picó, toca el clavicèmbal; aquesta afició l'ha portat a combinar música clàssica amb la faceta meteorològica a El temps del Picó. Actualment dirigeix l'empresa de prediccions meteorològiques TAIKO Meteorologia.

## Obra

* Contes del nen del temps Barcelona: Baula, 2006. ISBN 978-84-479-1586-6
* Eduard Martorell, Alfred Rodríguez Picó Meteorologia ESO crèdit variable tipificat, segon cicle Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997. 2 vol. ISBN 84-412-2715-2
* Observant el temps Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (1994, 1997). ISBN 84-7739-331-1 (Barcelona: Pòrtic, 2002)
* Quin temps farà Barcelona: Proa, 1988 (1995, 1997, 2000, 2004) ISBN 978-84-8256-073-1
* Al cel cabretes... Barcelona: Barcanova, 2016 ISBN 978-84-4893-926-7

## Vegeu també

* Francesc Mauri

## Referències

* ↑ MELERO, HELENA GARCÍA. «Alfred Rodríguez Picó: "En casa están acostumbrados a mis locuras meteorológicas"» (en castellà), 25-11-2007. [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ «Alfred Rodríguez Picó: "Quan vaig deixar TV3, van dir que tenia la sida"», 14-11-2021. [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ «Todos los libros del autor Rodriguez Pico Alfred». [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ «Política - Jesús Rodríguez Picó, músic i germà bessò del meteoròleg (ICV-EUiA)» (en anglès). [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ «Alfred Rodríguez Picó: “La meteorología puede anticipar previsiones de consumo y el desarrollo económico” – Pime al dia» (en espanyol europeu). [Consulta: 29 maig 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina web personal
# Santa Cecília de Genegals

Santa Cecília de Genegals, o Sant Martí, de vegades esmentada com a Santa Cecília del Convent, era una petita Capella del terme comunal de Vingrau, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
Estava situada a prop de l'extrem nord-est del terme, a tocar del termenal amb Òpol i Perellós.
Esmentada des del 1187, la capella i el seu convent estan pràcticament del tot desaparegut, però la tradició oral en conservava la memòria. Queden tot just els fonaments de l'edifici.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Vingrau». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 144. Santa Cecília del Covent». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Vingrau. Santa Cecília o Sant Martí de Genegals». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Lloc on era la capella de Santa Cecília en els ortofotomapes de l'IGN
# Vàlovo

Vàlovo (en rus: Валово) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 5 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.