OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tint de Dalt

El Tint de Dalt és una obra de Vilassar de Dalt (Maresme).

## Descripció

Construcció industrial formada per una nau de planta rectangular, pis i un altre cos, de planta baixa, adossat on hi ha una petita caseta, coberta a dues aigües, sobre el terrat amb la inscripció "Guarderia infantil".
El material constructiu bàsic de la nau és el maó vist, que configura, mitjançant la seva disposició, uns murs amb obertures, amb pilars i voltes d'estructura. La coberta és de teula. A la part superior de dues façanes hi ha una balustrada de maó i terrissa. D'altres murs estan arrebossats i pintats de blanc amb acabats de maó, com baranes i marcs per a finestres.
Hi ha altres cossos aïllats, petits i de més recents, amb sostres d'uralita.
Aquest conjunt arquitectònic no participa de cap estil, únicament d'una bona utilització del maó com a element constructiu i estètic.
Avui, l'edifici està abandonat.

## Història

Anomenada "el Tinta de Dalt" per la seva situació a la part alta de Vilassar, i en relació a una altra fàbrica de tints, coneguda com a Tints de Baix.
Té la particularitat de conservar una petita guarderia infantil que empraven els fills de les treballadores. Era una indústria paral·lela al sector tèxtil que neix a la segona meitat del segle xix, formant part de la segona generació de fabricants de Vilassar. Cap al 1960, deixà de funcionar. Més tard fou utilitzada com a fusteria, que tancà al poc temps. L'Ajuntament va estar interessat per adequar-ho a equipament municipal, projecte que s'ha desestimat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Tint de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Tour de Flandes 1965

El Tour de Flandes 1965 va ser la 49a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 17 d'abril de 1965, amb inici a Gant i final a Gentbrugge després d'un recorregut de 272 quilòmetres. El vencedor final fou el neerlandès Jo de Roo, que s'imposà a l'esprint al seu company d'escapada, el belga Edward Sels. En tercera posició finalitzà el belga Georges van Coningsloo.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Jo de Roo (NED) | Televizier | 5h 47' 29" |
| 2 | Edward Sels (BEL) | Solo-Superia | m. t. |
| 3 | Georges van Coningsloo (BEL) | Peugeot-BP-Michelin | + 33" |
| 4 | Willy Vannitsen (BEL) | Ford France-Gitane | m. t. |
| 5 | Jean Stablinski (FRA) | Ford France-Gitane | m. t. |
| 6 | Rik van Looy (BEL) | Solo-Superia | m. t. |
| 7 | Carmine Preziosi (ITA) | Pelforth-Sauvage-Lejeune | + 58" |
| 8 | Gustave Desmet (BEL) | Wiels-Groene Leeuw | m. t. |
| 9 | Arthur Decabooter (BEL) | Wiels-Groene Leeuw | m. t. |
| 10 | Vic van Schil (BEL) | Mercier-BP-Hutchinson | m. t. |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a les-sports.info
# Tomoko Suzuki

Tomoko Suzuki (鈴木 智子, 26 de gener de 1982) és una exfutbolista japonesa. Va debutar amb la selecció del Japó el 2003. Va disputar 3 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2003 | 2 | 2 |
| 2004 | 0 | 0 |
| 2005 | 1 | 0 |
| Total | 3 | 2 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
# Tomoko Sawada

Tomoko Sawada (japonès: 澤田 知子, Sawada Tomoko; Kōbe, 1977) és una fotògrafa contemporània japonesa, especialitzada en fotografia feminista. L'artista investiga la cultura adolescent japonesa. A Barcelona ha exposat a l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró, on l'interès del joc d'identitats i l'autoconsciència de la construcció d'una imatge pública del jo va despertar un enorme interès en públics molt diversos del moment, cosa que va convertir el cicle Kawaii! en un fenomen sociològic peculiar en la història de l'Espai 13.

## Premis i reconeixements

* 2000 Canon New Cosmos of Photography 2000
* 2004 The Kimura Ihei Memorial Photography Award
* 2004 International Center of Photography (New York) Infinity Award for Young Photographers
* 2007 They Kyoto Prefecture Culture Prize

## Referències

* ↑ Segade, Manuel. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2014. ISBN 978-84-941239-8-6 [Consulta: 25 abril 2014]. Permís de reutilització CC-BY-SA 3.0 via OTRS
* 1 2 Itoi, Kay. "Multiple Personalities." MasterFILE Premier. EBSCO, 12 Apr. 2004. Web. 14 Apr. 2014. <http://web.b.ebscohost.com/ehost/detail?vid=3&sid=d8fc5f9f-d374-4a45-a975-66b19232c28e%40sessionmgr113&hid=119&bdata=JnNpdGU9ZWhvc3QtbGl2ZQ%3d%3d#db=f5h&AN=12854078%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 «Elizabeth A. Sackler Center for Feminist Art: Feminist Art Base: Tomoko Sawada». Brooklyn Museum. [Consulta: 28 abril 2014].
# Trichomycterus aguarague

Trichomycterus aguarague és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Bolívia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fernández, L. & K. Osinaga. 2006. A new Trichomycterus (Siluriformes: Trichomycteridae) from Aguarague National Park of the Bolivian preandean region, with comments on relationships within the genus. Environ. Biol. Fishes v. 75: 385-393.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Treçan

Treçan (en francès Tressan) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània].

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Trezè (heroi)

Segons la mitologia grega, Trezè (en grec antic: Τροιζήν, llatí: Troezen) va ser l'heroi epònim de la ciutat homònima, situada al golf Sarònic.
Segons la tradició local, era fill de Pèlops i d'Hipodamia, i germà de Piteu. Piteu i Trezè van emigrar al golf Sarònic, i van fer cap a una ciutat on regnava Eci. Tots tres van ocupar el tron conjuntament. Trezè va tenir dos fills, Anaflist i Esfet, que van emigrar de grans a l'Àtica.
En la història d'Evopis i Dimetes, narrada per Parteni de Nicea, Trezè és el germà de Dimetes i el pare d'Evopis.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 533. ISBN 9788496061972.
* ↑ Parteni, Erotica Pathemata, 31.
# Tractat de Chambord

El Tractat de Chambord va ser un tractat signat entre el monarca francès Enric II i els prínceps alemanys, representats per Maurici de Saxònia, el 15 de gener de 1552.
Es tracta de la ratificació per part el rei d'un pacte secret acordat entre el regne de França i els estats protestants del Sacre Imperi Romanogermànic de 5 d'octubre de 1551. Els prínceps alemanys van obtenir de França la promesa d'ajuda econòmica i el compromís de restablir les llibertats germàniques, a canvi, França podia prendre les places de Metz, Toul i Verdún i tres bisbats de Lorena. França va prendre aquelles places estant així propera a les fronteres del Rin.
L'objectiu del tractat és crear un front comú contra l'Emperador Carles V. Els prínceps alemanys buscaven la independència i França tractar de contrarestar el poder hispànic.
Les clàusules d'aquest tractat semblen constituir un dels motius de la Guerra d'Itàlia (1552-1559) entre Enric II i Carles V.

## Referències

* 1 2 Saussaye, L. de La. Le Chateau de Chambord (en francès). chez tous les libraires, 1857, p. 54.
* 1 2 Chabert, Francis-Michel. Journal du siege de Metz en 1552: documents relatifs a l'organisation de l'armee de l'empereur Charles-Quint, et a ses travaux devant cette place, et description des medailles frapees a l'occasion de la levee du siege (en francès). Rousseau-Pallex, 1856, p. VIII.
* ↑ Chantreau, Pierre-Nicolas (1741-1808) Auteur du texte. Élémens d'histoire militaire, contenant toutes les notions nécessaires à l'intelligence de l'histoire militaire des peuples, avec un précis... des guerres qu'ils ont entreprises depuis l'ère des Olympiades jusqu'au traité de Tilsitt, par M. Chantreau,... - Supplément aux Élémens militaires. Notice chronologique des principales guerres... de l'Europe depuis Charlemagne jusqu'à nos jours (en francès). Amable Costes, 1808, p. 19.
# Tomàquet quatre morros

El tomàquet quatre morros és una varietat de tomàquet amb el nom científic de Lycopersicon esculentum pròpia de l'àrea de Manresa. Es caracteritza per tenir protuberàncies molt marcades que fan recordar els grills de les mandarines. El 2010, només quatre horticultors la tenien com producció destacada i per a la resta és marginal a Manresa.

## Referències

* ↑ «4 Morros», (amb fotos), Esporus, Manresa, Centre de conservació de la biodiversitat cultivada
* ↑ «Varietats agrícoles del Bages» Arxivat 2014-02-19 a Wayback Machine., Rebost del Bages s.d.
* ↑ Joan Casals Missió, «Varietats tradicionals catalanes», Varietats tradicionals de tomàquet: un valor afegit pels productors locals Fundació Miquel Agustí, 20 de març de 2013
* ↑ «Tomate 4 morros Op» (francès), (amb foto) Bourse-encyclopédie de Semeurs [Consulta el 25 de gener de 2014]
* ↑ Ignasi Aldomà i Buixadé (director), «Estat, ús i dinamització del regadiu de Manresa» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Ajuntament de Manresa, 2010, pàgina 63
# Torrent Generos

Torrent Generos és una masia de Sant Pere de Torelló (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, a ponent. El portal és rectangular. Consta de planta baixa, pis i golfes. A la part de migdia i abrigats sota la teulada del cos principal s'obren uns porxos a nivell de primer i segon pis, els quals són sostinguts per pilars i interessants cavalls de fusta. A la part baixa s'hi ha construït un cobert de totxo que desmereix l'antiga arquitectura. A la part dreta d'aquest hi ha un cobert que segueix la línia constructiva de la casa. La part de migdia és bàsicament bastida de tàpia. L'edificació és construïda amb pedra i arrebossada al damunt, deixant els elements de ressalt de pedra vista. L'estat de conservació és bo però perilla donat que s'ha construït una casa nova al costat per tal de fer-hi un habitatge per als propietaris i l'altre als masovers, de manera que restarà abandonat.

## Història

Es troba dins del terme de l'antic nucli de la Vola, vella demarcació coneguda per AVETOLA i documentada des del 923. La parròquia de Sant Andreu de la Vola, a redós de la qual es formà el nucli, encara que tingui orígens més antics, fou renovada i dotada de nou l'any 1031.
Aquest mas es troba registrat al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de la Vola i Curull. El mas es devia conèixer pel nom simple de Torrent, així es troba al fogatge: EN TORRENT.
Fou reformat i ampliat a mitjans de segle xviii segons indiquen les llindes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Torrent Generos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Trittico Lombardo

El Trittico Lombardo és una competició ciclista resultat de la suma de les classificacions a les tres proves que la conformen i que es disputen, en dies successius, durant el mes d'agost: la Tre Valli Varesine, la Coppa Agostoni i la Coppa Bernocchi.
El premi es reparteix des del 1997 i fins al moment els ciclistes amb més victòries són els italians Leonardo Bertagnolli i Simone Ponzi, amb dues.
El 2020, com a conseqüència de la pandèmia de COVID-19, les tres curses foren unificades sota la denominació de Gran Trittico Lombardo.

## Palmarès

| Any | Tre Valli Varesine | Coppa Agostoni | Coppa Bernocchi | Trittico Lombardo |
| 1997 | Roberto Caruso | Massimo Apollonio | Gianluca Bortolami | Giovanni Lombardi |
| 1998 | Davide Rebellin | Andrea Tafi | Fabio Sacchi | Mirko Celestino |
| 1999 | Sergio Barbero | Massimo Donati | Giancarlo Raimondi | Sergio Barbero |
| 2000 | Massimo Donati | Jan Ullrich | Romāns Vainšteins | Raimondas Rumšas |
| 2001 | Mirko Celestino | Francesco Casagrande | Paolo Valoti | Gianluca Tonetti |
| 2002 | Eddy Ratti | Laurent Jalabert | Daniele Nardello | Eddy Ratti |
| 2003 | Danilo Di Luca | Francesco Casagrande | Sergio Barbero | Massimo Giunti |
| 2004 | Fabian Wegmann | No assignat | Angelo Furlan | No assignat |
| 2005 | Stefano Garzelli | Paolo Valoti | Danilo Napolitano | Lorenzo Bernucci |
| 2006 | Stefano Garzelli | Alessandro Bertolini | Danilo Napolitano | Andrea Tonti |
| 2007 | Christian Murro | Alessandro Bertolini | Danilo Napolitano | Alessandro Bertolini |
| 2008 | Francesco Ginanni | Linus Gerdemann | Steven Cummings | No assignat |
| 2009 | Mauro Santambrogio | Giovanni Visconti | Luca Paolini | Mauro Santambrogio |
| 2010 | Daniel Martin | Francesco Gavazzi | Manuel Belletti | Francesco Gavazzi |
| 2011 | Davide Rebellin | Sacha Modolo | Iauhèn Hutaròvitx | Iauhèn Hutaròvitx |
| 2012 | David Veilleux | Emanuele Sella | Sacha Modolo | David Veilleux |
| 2013 | Kristijan Đurasek | Filippo Pozzato | Sacha Modolo | Simone Ponzi |
| 2014 | Michael Albasini | Niccolò Bonifazio | Elia Viviani | Simone Ponzi |
| 2015 | Vincenzo Nibali | Davide Rebellin | Vincenzo Nibali | Vincenzo Nibali |
| 2016 | Sonny Colbrelli | Sonny Colbrelli | Giacomo Nizzolo | Sonny Colbrelli |
| 2017 | Alexandre Geniez | Michael Albasini | Sonny Colbrelli | Michael Albasini |
| 2018 | Toms Skujiņš | Gianni Moscon | Sonny Colbrelli | Toms Skujiņš |
| 2019 | Primož Roglič | Aliaksandr Riabushenko | Phil Bauhaus | Giovanni Visconti |
| 2020 | No disputada | No disputada | No disputada | Gorka Izagirre |
| 2021 | Alessandro De Marchi | Alexey Lutsenko | Remco Evenepoel | Alessandro Covi |

## Referències

* 1 2 3 4 «Nasce il Grande Trittico Lombardo, sogno e consapevolezza». Malpensa. Malpensa, 15-05-2020 [Consulta: 3 agost 2020].
* 1 2 3 Inicialment vencedor l'italià Leonardo Bertagnolli, el 2014 fou desqualificat de tots els seus resultats obtinguts entre el 2003 i el 2011. Tot i que alguns webs van reassignar les places vacants, l'UCI no ho va fer. (Llistat de sancions)

## Vegeu també

* Due Giorni Marchigiana
# Unitat per Barcelona

Unitat per Barcelona és la coalició electoral formada per Esquerra Republicana de Catalunya, Reagrupament i Democràcia Catalana i que va concórrer a les eleccions municipals de 2011 a la ciutat de Barcelona. Els cinc primers membres de la llista electoral foren Jordi Portabella (ERC), Joan Laporta (DC), Ester Capella (ERC), Ignasi Planas (RI) i Anna Arqué (DC). Els dos primers van ser elegits regidors.

## Referències

* ↑ Gran enciclopèdia del Barça (De La Sotana): El millor club del món com mai no te l'han explicat (en castellà). La Sotana. Blackie Books, 2023-03-08, p. 200. ISBN 978-84-19654-15-1.
* ↑ «'Unitat per Barcelona', la marca electoral de Laporta y Portabella» (en castellà). El País [Madrid], 24-03-2011. ISSN: 1134-6582.
* ↑ 'Unitat per Barcelona', la marca electoral de Laporta y Portabella, El País, 24 de març de 2011.

## Enllaços externs

* Pàgina web d'Unitat per Barcelona Arxivat 2011-04-15 a Wayback Machine.
# Unió Liberal (desambiguació)

«Unió Liberal» té aquests significats:
* Unió Liberal (Països Baixos), partit polític neerlandès d'ideologia liberal, precedent del Partit d'Estat Liberal (LSP)
* Unió Liberal, partit polític espanyol sorgit de l'aliança electoral
* Unió Liberal (Espanya, 1983), partit liberal espanyol fundat per Pedro Schwartz el 1983
* Unió Liberal de Lituània, partit polític de Lituània d'ideologia liberal
* Unió Liberal de Granollers, entitat social i cultural activa de 1887 a 1939
# Unió Islàmica Turcman

La Unió Islàmica Turcmana és un partit polític turcman de l'Iraq de caràcter religiós islamista, fundat i dirigit per Jasim Mohammed Jaafar un enginyer llicenciat a la Universitat de Salahaddin. Fou la principal organització islamista dels turcmans. El 1980 es va aliar al partit xiïta Dawa, favorables als iranians. El 1981 Jaafar fou condemnat a mort pel govern del Partit Baas i va fugir al Kurdistan Iraquià. El partit es va dividir en dues parts, una que va romandre aliada al Partit Dawa i una altra que se'n va separar i va fundar el Moviment Islàmic Turcman. Posteriorment el dirigent va passar a ser Abbas Al-Byati que ho era el 2009.

## Referències

* Turcmans de l'Iraq Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Unió Islàmica del Kurdistan

La Unió Islàmica del Kurdistan (یەکگرتووی ئیسلامیی کوردستان) és un partit polític de tendència islamista al Kurdistan Iraquià, proper als Germans Musulmans.
El 1994 fou organitzada la Unió Islamica Kurda (o del Kurdistan) que va elegir secretari general a Salaheddine Bahaaeddin amb Hadi Ali com a segon home al partit. La seva base és a Arbil i té bones relacions amb la Unió Patriòtica del Kurdistan i el Partit Democràtic del Kurdistan. Va participar en les eleccions legislatives regionals del gener del 2005 en la llista de l'Aliança Democràtica Patriòtica del Kurdistan) i va obtenir 9 escons, i en les constituents de l'Iraq a la mateixa data, també en la llista unida kurda. A les eleccions parlamentàries del 15 de desembre del 2005 a l'Iraq va anar per separat i va obtenir un 1,3% i 5 escons (de 275) amb 157.688 vots. A les eleccions regionals del Kurdistan del 2009 va formar part de la Llista del Servei i la Reforma (amb tres altres partits) que va obtenir 240.842 vots (12,8%) i 13 diputats. I a l'elecció parlamentària iraquiana de 2010 va obtenir (en solitari) 243.720 vots (2,12%) i 4 diputats.
# Valkumei

Valkumei (en rus, Валькумей) és un possiólok rus deshabitat del districte autònom de Txukotka.

## Història

Abans de la fundació de l'assentament, es va dur a terme una expedició preliminar encapçalada per un geòleg anomenat Dietmar per avaluar les perspectives de desenvolupament de la mineria a la zona immediata. Va predir que hi havia quantitats importants de mineral d'estany de cassiterita a la zona, una predicció que va ser confirmada per expedicions posteriors, més concentrades, d'equips més grans de geòlegs.
Valkumei fou fundat el 1941 quan es començaren les explotacions mineres a la zona, les primeres tones d'estany es van extreure de la mina de Valkumey en forma de cassiterita. La mineria va ser feta gairebé íntegrament per presoners i exiliats creats pel sistema Dalstroy GULAG. Poc després de l'obertura d'aquesta mina, es van obrir més mines d'estany prop de Pevek i Iultin, i la mineria es va convertir en l'element principal de l'economia de Chukotkan. Valkumey es va convertir en un dels principals centres de mineria d'estany a la Unió Soviètica, subministrant un percentatge important de l'estany requerit per l'exèrcit soviètic.
El 1968 la vila tenia ja 3.700 habitants, No obstant això, amb el tancament de la mina, l'assentament es va abandonar el 1998, i la població restant es va traslladar a la ciutat de Pevek, 12 quilòmetres (7,5 milles) amunt de la costa al nord. A partir de 2009, Valkumey s'inclou a la llista d'assentaments actualment en procés de liquidació.

## Referències

* ↑ Dead-cities.ru Entry on Valkumey (rus)
* 1 2 3 Dead-cities.ru Entry on Valkumey (rus)
* ↑ Chukotka During World War II
* ↑ Chukotka During World War II
* ↑ V.V. Leontev and K.A. Novikova, Топонимический словарь северо-востока СССР (Toponymic Dictionary of the Northeastern USSR) (1989) Magadan. p.71
# Truus van der Plaat

Truus van der Plaat (Geldermalsen) va ser una ciclista neerlandesa que va competir entre 1970 i 1980. Del seu palmarès una medalla de plata al Campionat del món de velocitat de 1979 per darrere de Galina Tsariova.

## Palmarès

* 1978
** Campiona dels Països Baixos en Velocitat

## Referències

* ↑ «Finalizaron los Mundiales en Pista». Mundo Deportivo, 03-09-1979 [Consulta: 10 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclingarchives.com
* Fitxa a cyclebase.nl
# Vamek I Dadiani

Vamek I Dadiani fou mtavari de Mingrèlia del 1384 al 1396. Va succeir al seu pare Jordi II Dadiani-Gurieli. Va morir el 1396 i el va succeir el seu fill Mamia II Dadiani.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
* Genealogia
# Vamo

Vamo és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 5.285 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vamo tenia 5.285 habitants, 2.516 habitatges, i 1.335 famílies. La densitat de població era de 1.152,9 habitants/km².
Dels 2.516 habitatges en un 16,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,4% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 46,9% no eren unitats familiars. En el 38,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,4% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 34,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.945 $ i la renda mediana per família de 53.041 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.030 $ mentre que les dones 27.800 $. La renda per capita de la població era de 32.068 $. Entorn del 4,1% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vamo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vamo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Trogon cuanegre de l'Equador

El trogon cuanegre de l'Equador (Trogon mesurus) és una espècie d'ocell de la família dels trogònids (Trogonidae) que habita la selva humida de l'oest de l'Equador.
# Trogon cuanegre comú

El trogon cuanegre comú o trogon cuanegre (Trogon melanurus) és una espècie d'ocell de la família dels trogònids (Trogonidae), que habita la selva humida de Panamà, Colòmbia, sud de Veneçuela, Guaiana, Amazònia brasilera, est de l'Equador i del Perú, i nord de Bolívia.

## Referències

* ↑ Trogon cuanegre a CERCATERM Rev. 08/05/2012
# Trogon caligatus

Trogon caligatus és una espècie d'ocell de la família dels trogònids (Trogonidae) que habita boscos, normalment a prop de cursos fluvials de San Luis Potosí, Puebla, Veracruz, Oaxaca i la Península de Yucatán, a Mèxic, Amèrica Central fins a Panamà, oest i nord de Colòmbia, nord-oest de Veneçuela i oest de l'Equador.
S'ha considerat una subespècie de Trogon violaceus.