OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Heinrich Hildmann

Heinrich Hildmann (* - 1895) fou un botànic, i horticultor alemany, destacat especialista en la família dels cactus. Va tenir un viver de cactàcees a Birkenwerder, Berlín, on, el 1891 va introduir i descriure el Echinocactus grusonii Hildm.

## Honors
### Epònims
#### Gènere

* (Cactaceae) Hildmannia Kreuz. & Buining

#### Espècies

* (Cactaceae) Cereus hildmannianus K.Schum.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Deutsche Gart.-Zeitung 5(3): 27 (-28). 1886 Monatsschr. Kakteenk. 1: 4. 1891 (GCI)
* ↑ Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 50: 199, 204. 1941 (IK)
* ↑ Fl. Bras. (Martius) 4(2): 202; et in Monats. fur Kakteenk. ii. (1892) 55cum ic. 1898 (IK)
# Jaciment de Pont Nou

El Pont Nou és un jaciment arqueològic de l'epipaleolític, des del 9000 b.p. al 5000 b.p., a cavall dels municipis de Sant Pere de Riudebitlles i Torrelavit, a la comarca de l'Alt Penedès.

## Situació geogràfica i geològica

En l'actualitat, el jaciment es troba en uns camps de vinya, darrere les naus industrials de l'empresa KONTACT S.A. A uns 200 metres al NE del pont medieval, conegut com a Pont Nou, el qual es va reconfigurar durant els segles XVII - XVIII i a l'oest de la confluència dels torrents d'en Guilló i de Maria Devesa. S'han documentat diversos sectors d'aquests jaciment, del qual la part sud arriba fins al límit del municipi de Torrelavit.
El terreny geològic consisteix en un con de dejecció que talla una terrassa situada a 25 metres per sobre del nivell actual dels corrents pluvials. Això ha permès deduir que les restes trobades es troben en posició secundària a conseqüència del desmantellament d'un paleosòl.

## Descobriment i historiografia

El jaciment no ha estat mai excavat seguint la metodologia arqueològica. Durant els anys 80, Antoni Freixes hi va realitzar unes prospeccions, durant les quals hi va trobar diversos elements lítics. Això i altres treballs, el van portar a fer una publicació el 1994, on ho recopilava.

## Troballes i descripció

Tot el material que s'hi ha trobat ha estat en superfície, degut a la composició geològica del sòl. Les peces trobades són nuclis de tipologia mosteriana sense cap retoc i una petita presència d'elements de la tècnica Levallois. Per el que es va descriure com un lloc o centre de producció i explotació de sílex.

## Referències

* ↑ «Inventari de Patrimoni Cultural Immoble». [Consulta: 11 maig 2015].
* ↑ Freixas Massana, Antoni «El poblament antic de Sant Pere de Riudebitlles». Programa de Festa Major 1994, 1994.
* ↑ Virella, A «Sant Pere de Riudebitlles i el seu rec». Gran Penedès, 41, pàg. 23 - 32.
# Heinrich Hauser

Heinrich Hauser (1901 - 1955) fou un escriptor i periodista alemany.

## Biografia

S'allistà a l'armada alemanya els últims anys de la Primera Guerra Mundial; des de llavors mantingué la seva passió pel mar i els viatges. El 1920 publicà el primer llibre, Das Zwanzigste Jahr. Acabada la guerra continuà la seva educació i esdevingué editor del diari Frankfurter Zeitung. Guanyà popularitat amb la seva primera novel·la, Brackwasser, guanyadora el 1929 del Premi Gerhart-Hauptmann (traduïda al català). Mantingué, des de llavors, una prolífica obra tant en ficció com en no ficció (incloent foto-reportatges). Deixà Alemanya el 1939 perseguit pel règim Nazi i s'instal·là als Estats Units. Tornà al seu país natal el 1949.

## Llista d'obres

* Das zwanzigste Jahr (1925)
* Brackwasser (1928)
* Schwarzes Revier (1930)
* Die letzten Segelschiffe (1930)
* Donner überm Meer (1931)
* Feldwege nach Chicago (1932)
* Noch nicht (1932)
* Ein Mann lernt fliegen (1933)
* Kampf – Geschichte einer Jugend (1934)
* Fahrten und Abenteuer im Wohnwagen (1935)
* Am Laufenden Band (1936)
* Die Flucht des Ingenieurs (1937)
* Notre Dame von den Wogen (1937)
* Opel, ein deutsches Tor zur Welt (1937)
* Südeuropa ist erwacht (1938)
* Australien (1939)
* Battle Against Time (1939)
* Im Kraftfeld von Rüsselsheim (1940)
* Kanada (1940)
* Time Was (1942)
* The German Talks Back (1945)
* Meine Farm am Mississippi (1950)
* Bevor dies Stahlherz schlägt (1951)
* Dein Haus hat Räder (1952)
* Die letzten Segelschiffe (1952)
* Unser Schicksal – Die deutsche Industrie (1952)
* Gigant Hirn (1958)
* Ruhrgebiet 1928. Photographien von Heinrich Hauser (2010)

## Referències

* ↑ Curt A. Poulton, introducció a My Farm on the Mississippi (Heinrich Hauser), University of Missouri Press, 2001
# Jeddito

Jeddito (navaho Jádító) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 390 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jeddito tenia 390 habitants, 99 habitatges, i 79 famílies La densitat de població era de 27 habitants/km².
Dels 99 habitatges en un 59,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 30,3% dones solteres, i en un 20,2% no eren unitats familiars. En el 17,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 48,7% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 13,6% de 45 a 60 i un 3,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 19 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.417 $ i la renda mediana per família de 12.778 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.375 $ mentre que les dones 30.469 $. La renda per capita de la població era de 5.347 $. Aproximadament el 42,3% de les famílies i el 45,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
Segons el cens dels Estats Units del 2010 el 92,56% són nadius americans i el 6,41% blancs.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jeddito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jeddito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Isaac de Síria

Isaac de Síria és el nom dels següents personatges:
* Isaac de Síria, monjo i sacerdot sirià
* Isaac de Síria, bisbe de Nínive del segle vi.
# Jahvè

«Jahvè» té aquests significats:
* Jahvè (nom propi de Déu)
* Jahvè (antic Déu d'Israel i Judà)
# Hava, Maryam, Ayesha

Hava, Maryam, Ayesha és una pel·lícula dramàtica afganesa del 2019 dirigida per Sahraa Karimi. Va ser seleccionada com a candidata afganesa a la millor pel·lícula internacional a la 92a edició dels Premis Oscar. No obstant això, no va formar part de la llista final de pel·lícules de l'Acadèmia perquè es van plantejar preguntes sobre la legitimitat del comitè afganès que va presentar la pel·lícula. S'ha doblat al català.

## Sinopsi

Tres dones de Kabul s'enfronten a moments difícils de la seva vida durant l'embaràs.

## Repartiment

* Arezoo Ariapoor com a Hava
* Fereshta Afshar com a Maryam
* Hasiba Ebrahimi com a Ayesha

## Referències

* ↑ McNary, Dave. «Oscars: Afghanistan Chooses Hava, Maryam, Ayesha for International Feature Film Entry». Variety, 27-09-2019. [Consulta: 27 setembre 2019].
* ↑ Parfitt, Orlando «Academy responds to Nigerian Oscar entry Lionheart ruling (update)». , 06-11-2019.
* ↑ «Hava, Maryam, Ayesha - El cinema de La 2». RTVE Play Catalunya, 13-03-2023. [Consulta: 16 març 2023].
# Jahodná

Jahodná és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1539.
# James Chester

James Grant Chester (Warrington, Anglaterra, 23 de gener de 1989) és un futbolista gal·lés nascut a Anglaterra. Juga de defensa i el seu actual equip és el Barrow de la League Two d'Anglaterra. Ha estat internacional amb la selecció de Gal·les.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Manchester United FC | Anglaterra | 2009 |
| Peterborough United | Anglaterra | 2009 |
| Plymouth Argyle | Anglaterra | 2009 |
| Manchester United FC | Anglaterra | 2009-2010 |
| Carlisle United | Anglaterra | 2010-2011 |
| Hull City | Anglaterra | 2011-2015 |
| West Bromwich Albion | Anglaterra | 2015- |

## Referències

* ↑ «James Chester keen on Carlisle United stay». BBC Sport. British Broadcasting Corporation, 17-12-2010 [Consulta: 5 gener 2011].
# Hay que matar a B.

Hay que matar a B. és una pel·lícula espanyola de 1975, del gènere thriller, dirigida per José Luis Borau. Va tenir un rodatge accidentat, va trigar dos anys en ser estrenada i va tenir poc èxit de públic.

## Sinopsi

El emigrant hongarès Pal Kovac (Darren McGavin) és un camioner que viu en un país llatinoamericà no identificat, on ha esclatat una revolta sociopolítica. Posseeix un petit negoci de transports a mig fer amb el seu soci, però una vaga del sector els impedeix portar una encàrrec a la seva destinació. Quan intenten burlar el cèrcol, el seu vehicle és incendiat, provocant la mort del seu company.

## Repartiment

* Darren McGavin - Pal Kovak
* Stephane Audran - Susana
* Patricia Neal - Julia
* Burgess Meredith - Hector
* Luis Prendes - Commisario
* Pedro Díez del Corral - Jani
* Rina Ottolina - Silvana
* Perla Cristal - Rosita

## Premis i nominacions
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Nominació |
| 1974 | Millor pel·lícula | Hay que matar a B. |
| 1974 | Millor guió | José Luis Borau / Antonio Drove |
| 1974 | Millor ambientació | Cristina López |

## Referències

* ↑ Historia de nuestro cine - Hay que matar a B (presentación)
* ↑ 'Hay que matar a B', una película maldita, EL País, 2 de febrer de 1983
* ↑ Hay que matar a B. a fotogramas.es
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1974». CEC. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 21 abril 2019].
# Jacoba Félicié

Jacoba Félicié —en italià Jacobina Félicie— nascuda a Almania (Itàlia), va exercir com a metgessa a París (Regne de França) pels voltants de 1322. Es coneix la seva activitat en el camp de la medicina perquè l'11 d'agost de 1322, va ser acusada pel procurador degà de Facultat de Medicina la Universitat de París, davant la cúria arquebisbal, per practicar il·legalment la medicina a París i el seu entorn. Durant el judici, que va durar mesos, van declarar diversos testimonis que van explicar les pràctiques mèdiques de Jacoba i la seva relació amb els pacients. El 2 de novembre de 1322, Jacoba Félicié va ser declarada culpable i se la va advertir que, si tornava a practicar la medicina, seria excomunicada i condemnada a pagar seixanta lliures parisenques. No se la va jutjar per cap negligència, sinó per exercir la medicina de forma professional. Les universitats modernes, que van sorgir al llarg del segle xii, havien exclòs les dones dels estudis oficials. En prohibir l'accés de les dones a la universitat, se'ls impedia de tenir títols oficials i, per tant, de poder exercir legalment les professions. Es coneix molt poc de la biografia de Jacoba Félicié. Quan es va celebrar el judici devia tenir uns trenta anys i, probablement era d'origen noble, perquè l'acusació se li adreça amb el tractament de domina i la defensa l'esmenta com a nobilem mulierem dominam Jacobam. Es desconeix què va fer Jacoba després del judici.

## Notes

* ↑ Cabré i Pairet, Montserrat «Poder académico versus autoridad femenina: la Facultad de Medicina de París contra Jacoba Félicié (1322)». Dynamis : acta hispanica ad medicinae scientiarumque historiam illustrandam, 1999, pàg. 55-78.
* ↑ Latorre, Maria Lluïsa. Dones invisibles: 50 retrats de dones que han canviat la historia sense que la història ho reconegui. Barcelona: Viena, 2011, p. 21-23. ISBN 9788483306383.

## Enllaços externs

* Getting to the source: The case of Jacoba Felicie and the impact of the portable medieval reader on the canon of medieval women's history
* Practical medicine from Salerno to the black death AvLuis García Ballester
* Teaching history AvHilary Bourdillon
# Jan Burian

Jan Burian (Praga, 26 de març de 1952) és pianista, lletrista, compositor i presentador de televisió txec.
Burian va néixer a Praga, Txecoslovàquia, fill d'Emil František Burian. Va actuar en tàndem amb Jiří Dědeček els anys 1973-1985. "Czech Television" va emetre el seu programa de tertúlia "Assegut amb Jan Burian" i la sèrie "El dia de la dona Burian". Va presentar el lliurament de premis literaris "Magnesia Litera" durant diverses temporades.

## Referències

* ↑ Alena Mullerová, Vladimír Hanzel. Albertov 16:00 Příběhy sametové revoluce. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2009. ISBN 978-80-7422-002-9
* ↑ Jan Burian

## Enllaços externs

* https://blog.aktualne.cz/blogy/jan-burian.php (en txec)
# Javier Valls Andrés

Javier Valls Andrés (Castelló de la Plana, 7 de febrer de 1963) és un exfutbolista valencià, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Javi Valls ha estat un dels jugadors històrics del CE Castelló, i el que més partits oficials ha disputat amb el conjunt de la Plana.
Sorgeix del planter i a la 81/82 debuta a primera divisió, jugant dos partits. El Castelló baixa a la categoria d'argent, on roman fins a 1989. En eixe període, el defensa es fa amb la titularitat i esdevé una peça clau en l'onze titular. A la 89/90 de nou a la màxima categoria, disputa 34 partits, per 37 de la temporada 90/91, en la qual es retorna a Segona Divisió.
Continuaria sent titular durant els següents tres anys a la categoria d'argent, i posteriorment, a la Segona Divisió B.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Jericó (pel·lícula)

Jericó és una pel·lícula dramàtica històrica veneçolana de 1991 dirigida per Luis Alberto Lamata. La pel·lícula va ser seleccionada com a representació veneçolana a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Oscars de 1991, però la seva candidatura no va ser acceptada. També fou nominada al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana.

## Sinopsi

Amèrica, segle xvi. El frare dominic Santiago és l'únic supervivent de l'expedició als mars del Sud del cruel Gazcuña. Rescatat pels indis caribs, s'integra entre ells encara que manté la fe cristiana i va anotanten un diari tot allò que veu. Tanmateix té un incident amb el cap de la tribu i ha de fugir amb la seva dona i fill. Aleshores és capturat per soldats espanyols, que l'acusen d'heretge i el porten a la Inquisició, tot i el que volen veritablement és saber on Gazcuña va amagar 30.000 pesos en or.

## Repartiment

* Cosme Cortázar - pare Santiago
* Francis Rueda - Germana del pare
* Alexander Milic - Conqueridor espanyol
* Reggie Nalder - Conqueridor alemany
* Doris Díaz
* Luis Pardi

## Referències

* ↑ «Jericho». NY Times. [Consulta: 19 setembre 2015].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
* ↑ Jericó al web dels Premis Goya
# Holler

Holler (en luxemburguès: Holler; en alemany: Holler) és una vila de la comuna de Weiswampach, situada al districte de Diekirch del cantó de Clervaux. Està a uns 57 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Holler». [Consulta: 23 setembre 2015].
# Jermaine Jenas

Jermaine Anthony Jenas (Nottingham, 18 de febrer de 1983) és un exfutbolista professional, actualment presentador i analista esportiu en la televisió del Regne Unit.
Va jugar com a migcampista central dels clubs anglesos del Nottingham Forest, Newcastle United, Tottenham Hotspur, Aston Villa i Queens Park Rangers, marcant un total de 39 gols en 341 aparicions a la lliga. També va jugar 21 vegades amb la selecció de futbol d'Anglaterra, marcant un gol. Va retirar-se després de trencar-se el lligament encreuat anterior, l'abril de 2014.

## Referències

* ↑ «Jenas completes £7m Spurs switch». BBC Sport, 31-08-2005.
* ↑ «Aston Villa set to sign Alan Hutton and Jermaine Jenas from Tottenham». BBC Sport, 31-08-2011.
* ↑ «Jermaine Jenas completes move from Tottenham to QPR». BBC Sport, 31-01-2013. [Consulta: 1r febrer 2013].
* 1 2 «Jermaine Jenas announces retirement from playing football». BBC Sport, 07-01-2016.
* ↑ «Out-of-contract players released by QPR». West London Sport, 01-07-2014. [Consulta: 14 setembre 2014].
# Horta d'en Cusí

Horta d'en Cusí és un edifici del municipi de Sant Climent Sescebes (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat al sud-oest del nucli urbà de la població de Sant Climent, a uns sis-cents metres de distància de la vila i molt proper a la riera d'Anyet. S'accedeix a través d'un camí de terra en bon estat que s'agafa des de la carretera GI-602, en direcció al veïnat de l'Ullastre i la població de Capmany.

## Descripció

És un edifici aïllat de planta irregular format per dos cossos adossats a diferent nivell, ja que el terreny de la zona presenta desnivells constants. El cos més elevat presenta la coberta de dues vessants i està distribuït en planta baixa i dos pisos, mentre que l'altre volum té la teulada de tres vessants i està distribuït en dues plantes. La façana principal, orientada a migdia, presenta un portal d'accés d'arc rebaixat bastit amb pedra desbastada i protegit per un porxo obert mitjançant una arcada rebaixada bastida amb lloses disposades a sardinell. Al pis hi ha quatre senzilles finestres rectangulars. La façana de llevant presenta, a la planta baixa, una petita obertura d'arc apuntat que comunica amb el porxo anterior. Al pis hi ha una finestra rectangular biforada amb la llinda d'arcs trilobulats, columneta central i capitell i impostes decorades amb rosetes, tot i que restituïda. Al costat, adossada al parament, una terrassa al nivell del pis, amb un finestral de sortida rectangular. Les obertures de la façana de ponent són rectangulars i estan emmarcades en pedra. Hi ha una terrassa al pis sostinguda per un gran arc rebaixat amb pedra desbastada disposada a sardinell. La façana de tramuntana presenta un únic portal d'arc de mig punt bastit en maons.
Tota la zona de tramuntana i ponent de la construcció està terrassada mitjançant un sistema de feixes que salven el desnivell entre els camps de la part superior i l'edifici. Integrades a les feixes hi ha diverses petites construccions auxiliars formades per teulats d'un sol vessant i arcs de mig punt bastits en pedra. A la part superior del camps hi ha un safareig de planta rectangular bastit en pedra i amb el brollador decorat. Les diverses construccions que conformen aquest conjunt són bastides en pedra desbastada disposada regularment.

## Referències

* 1 2 3 4 «Horta d'en Cusí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Ivano Blason

Ivano Blason (San Lorenzo Isontino, 24 de maig de 1923 - Gorizia, 13 de març de 2002) fou un futbolista italià de la dècada de 1950.
Fou 1 cop internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia amb la qual participa al Mundial de 1950.
Pel que fa a clubs, destacà a Triestina i Inter de Milà.

## Referències

* ↑ «Ivano Blason» (en italian). Italia 1910. [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ Ivano Blason a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Blason: sì, ero un manzo, però mai cattivo» (en italian). Il Corriere della Sera, 30-10-1993, p. 39 [Consulta: 19 maig 2020].
* ↑ Inter Profile
# Estomopneustoides

Els estomopneustoides (Stomopneustoida) són un ordre d'equinoïdeus que inclou una cinquantena d'espècies d'eriçons de mar, la majoria fòssils.

## Característiques

Són eriçons de mar regulars. La closca és arrodonida, amb el peristoma (boca) situat al centre de la cara oral (inferior) i el periprocte (dispositiu que conté l'anus i els porus genitals) al costat oposat, al vèrtex de la cara aboral (superior). Els ambulacres i els interambulacres tenen la mateixa amplada. Els tubercles primaris no estan perforats. Les radioles (espines) són cilíndriques i llises.

## Taxonomia

L'ordre Stomopneustoida inclou dues famílies actuals, amb una espècie cadascuna i una altra de fòssils amb més de 50 espècies:
* Família Stomopneustidae Mortensen, 1903
** Stomopneustes variolaris (Lamarck, 1816)
* Família Glyptocidaridae Jensen, 1982
** Glyptocidaris crenularis A. Agassiz, 1864
* Família Stomechinidae Pomel, 1883 †

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 5 octubre 2020].
* 1 2 «Stomopneustoida - Natural History Museum». [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Stomopneustoida». [Consulta: 5 octubre 2020].
# Mestre

«Mestre» té aquests significats:
* Oficis:
** Mestre artesà, títol atribuït a Catalunya a artesans reconeguts
** Mestre d'escola, ensenyant, principalment a l'escola primària
** Mestre (edat mitjana), tercer grau en la jerarquia dels oficis als gremis després dels graus d'aprenent i oficial en els oficis manuals, el menestral
** Mestre d'obres, ofici medieval de constructor, a Catalunya del 1850 al 1871, diploma d'una formació accelerada per a pal·liar la manca d'arquitectes
** Mestre d'aixa, artesà especialitzat en embarcacions o carros de fusta
* Títols:
** Mestre d'escacs
** Mestre Internacional d'escacs
** Mestre o director d'orquestra o per extensió de qualsevol músic professional, derivat de l'italià maestro
** Mestre, tercer grau en la francmaçoneria
** Venerable mestre, president d'una lògia maçònica
** Gran mestre, president d'una obediència maçònica, federació de lògies
** Gran mestre, cap dels ordes militars Temple, Sant Joan i Montesa
** Gran Mestre Internacional d'escacs
** Mestre espiritual, en filosofia o religió, persona que deté un ensenyament espiritual i el transmet (a Occident p.e. Mestre Eckhart), equivalent de l'hebreu rabí, del japonès sensei, de l'hindi guru o de l'àrab xeic
** Mestre en Gai Saber, títol honorífic atorgat pel consistori dels Jocs Florals de Barcelona
** Mestre del Poble de l'URSS, condecoració soviètica
* Toponímia:
** Mestre (Venècia), barri de Venècia
** Cal Mestre (Navàs)
** Cal Mestre (Sant Quirze Safaja)
** Cal Mestre (Bóixols), masia al municipi d'Abella de la Conca
** Cal Mestre Gifré, masia a Riner
** Cal Mestre (Odèn), masia a Oden
** Mas de Mestre (el Morell), mas al Morell
** Mestre o mestral, vent del nord-est
* Biografies:
** Mestre de Cabestany, escultor desconegut de l'època romànica
** Mestre de Pedret, pintor de murals del segle XII
** Mestre Robert, autor del receptari català medieval Llibre del Coch
*** Primer cognom:
*** Miquel Mestre Avinyó (1890-1976), sindicalista i socialista, pare de Numen Mestre
*** Joan Miquel Mestre de Vallestàvia (segle XVII), militar català
*** Daniel Mestre i Dalmau (1973), director d'orquestra i de cor
*** Jesús Mestre i Godes (1925), historiador i assagista
*** Ricardo Jorge Mestre Correira (1983), ciclista portuguès
*** Numen Mestre i Ferrando (1923-1949), militant del PSUC condemnat a mort sota el franquisme
*** Pau Mestre Xaubet
*** Toni Mestre (1942-2006), periodista i escriptor valencià
*** Esperança Mestre Sureda (1943), pintora mallorquina