OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sherron Mills

Sherron Mills (Salisbury, Maryland, 29 de juliol de 1971-Baltimore, Maryland, 17 de gener de 2016) va ser un jugador de bàsquet nord-americà amb passaport turc que va jugar durant set temporades en diferents lligues europees, com l'ACB, la LNB, la LEGA o la lliga turca. Amb 2,03 metres d'alçada, ho feia en la posició d'aler pivot.

## Trajectòria esportiva
### Universitat

Va jugar durant tres temporades amb els Rams de la Virgínia Commonwealth University, en les quals va obtenir una mitjana de 11,6 punts i 6,8 rebots per partit. És el cinquè màxim taponador de la història dels Rams, amb 134.

### Professional

Va ser triat en la vintè novena posició del 1993 per Minnesota Timberwolves, sent un dels últims descartis de l'equip abans del començament de la temporada 1993-94. Després de veure's sense equip, se'n va anar a jugar a Europa, on desenvoluparia tota la seva carrera. Va jugar dues temporades en el BCM Gravelines de la lliga francesa, d'on va passar el 1995 al Cx Orologi Siena de la lliga italiana, on en la seva única temporada va obtenir una mitjana de 16,8 punts i 11,0 rebots per partit.
El 1996 fitxa pel Galatasaray de la lliga turca, on va jugar durant dues temporades. Després de deixar l'equip per problemes econòmics, fitxa pel TDK Manresa de la Lliga ACB. Allí juga una temporada, va obtenir una mitjana de 15.0 punts i 8,2 rebots per partit. A l'any següent fitxa pel Taugres Baskonia, on va obtenir una mitjana en la seva única temporada de 13,4 punts i 8,0 rebots per partit. Però en una visita a la seva ciutat natal amb el permís del club es va lesionar de gravetat jugant un partit informal, trencant-se la tíbia i el peroné, que va forçar prematurament la seva retirada de les pistes.

## Defunció

Mills va morir el 16 de gener de 2016 en un hospital de Baltimore, a causa de complicacions sorgides de l'esclerosi lateral amiotròfica que patia, a l'edat de 44 anys.

## Referències

* 1 2 Dol en l'ACB: mor Sherron Mills, ex de Manresa i Baskonia
* ↑ thedraftreview.com Estadístiques de Mills en TDR, consultat en agost de 2010
* ↑ yudu.com VCU Men's Basketball Mitjana Guide, consultat en agost de 2010
* ↑ thedraftreview.com 1993 NBA Draft, consultat en agost de 2010
* ↑ prosportstransactions.com Sherron Mills Transactions Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., consultat en agost de 2010
* ↑ legabasket.it Estadístiques de Mills a Itàlia Arxivat 2016-04-18 a Wayback Machine., consultat en agost de 2010
* ↑ tblstat.net Estadístiques de Mills a Turquia, consultat en agost de 2010
* ↑ Acb.com Fitxa de Mills en Acb.com Arxivat 2013-10-15 a Wayback Machine., consultat en agost de 2010
* 1 2 Acb.com Estadístiques de Mills en l'ACB Arxivat 2005-02-22 a Wayback Machine., consultat en agost de 2010
* ↑ solobasket.com ACB: Tau i Sherron Mills arriben a un acord de rescissió de contracte, consultat en agost de 2010

## Enllaços externs

* Fitxa de Mills en Acb.com Arxivat 2013-10-15 a Wayback Machine.
* Fitxa de Mills en legabasket.it Arxivat 2016-04-18 a Wayback Machine.
# Ghiaraïta

La ghiaraïta és un mineral de la classe dels halurs. Rep el nom en honor a Maria Rosaria Ghiara (n. 1948), responsable del Real Museo Mineralògic de Nàpols i del Centro Musei delle Scienze Naturali e Fisiche dell’Università degli Studi di Napoli Federico II. Ghiara va iniciar un programa per promoure col·laboracions científiques per obtenir nova informació sobre els minerals emmagatzemats del volcà Vesuvi en els darrers 200 anys.

## Característiques

La ghiaraïta és un clorur de fórmula química CaCl₂·4H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La combinació de la seva reduïda mida i la sensibilitat a la humitat no ha permès realitzar una millor caracterització física o òptica.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat Real Museu de Nàpols, a Itàlia, amb el número de registre: 16986e5525.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al volcà Vesuvi, situat a la loclaitat de Nàpols (Campània, Itàlia), on es troba en forma de grans isomètrics molt petits, de fins a 5–6 μm de llarg, íntimament barrejats amb clorocalcita, i associada també a hematites, silvita i halita. Aquest volcà és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ghiaraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 octubre 2021].
# Marc Rosci Celi

Marc Rosci Celi (llatí: Marcus Roscius Cælius) va ser un militar romà del segle i. Formava part de la gens Ròscia, una antiga gens romana d'origen plebeu.
Rosci Celi era el llegat de la Legió XX Valèria Victrix, estacionada a la província romana de Britànnia l'any 68. La seva relació amb el governador Marc Trebel·li Màxim era molt tensa, tant, que durant les disputes internes per l'imperi durant l'Any dels quatre emperadors, Celi va aprofitar per revoltar-se contra ell. Trebel·li, sense experiència militar, va perdre el suport de les seves legions i es va veure obligat a fugir a Germània, buscant la protecció de Vitel·li. Rosci Celi va governar breument la província fins que Vitel·li, constituït en emperador, nomenà Marc Vetti Bolà nou governador de Britànnia. Quan la guerra civil va acabar amb Vespasià al capdavant de l'Imperi, aquest va ordenar que Rosci Celi fos reemplaçat, per traïdor, com a comandant de la XX Valèria Victrix per Gneu Juli Agrícola.

## Referències

* ↑ Tàcit. Història, I,60
# Quint Rosci

Quint Rosci (en llatí Quintus Roscius) va ser el més famós actor còmic romà, nadiu de Solonium un vicus romà proper a Lavinium. Formava part de la gens Ròscia, una antiga gens romana d'origen plebeu.
Molt aviat va destacar com a actor i va obtenir el favor de molts nobles romans entre els quals el dictador Sul·la que li va donar el rang eqüestre. Va ser també amic de Ciceró que sempre el va elogiar. Una germana de Quint Rosci estava casada amb Quincti, al que Ciceró va defensar. Es conserva el discurs, Pro Quinctio. Les seves actuacions les preparava amb extraordinària cura fins i tot quan estava al cim de la seva fama, però aquest estudi no va portar-lo a actuar amb afectació, sinó que reflectia exactament el caràcter del personatge que interpretava. Els romans van considerar que havia arribat a la perfecció i el seu nom va esdevenir sinònim de qui era perfecte en cada ofici. Macrobi diu que en la seva joventut Ciceró havia rebut ensenyances de Rosci, i que de vegades competien per veure quin dels dos s'expressava més clarament, si Ciceró amb l'oratòria o Rosci amb el mim. Aquests exercicis van ser prou eficaços perquè Quint Rosci s'animés a escriure una obra sobre l'art de la interpretació, comparant-la amb l'eloqüència.
Va fer una gran fortuna amb la seva feina i Macrobi diu que guanyava mil denaris al dia, i Plini diu que els seus beneficis van ser cinquanta milions de sestercis. Va morir l'any 62 aC, ja que Ciceró aquell any, en el discurs Defensa d'Àrquias parla de la seva mort com un fet molt recent.

## Referències

* ↑ Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/671?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=RosciusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+L'ttle,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 663. ]
# Carlos Baute

Carlos Roberto Baute Jiménez, més conegut com a Carlos Baute (Caracas, Veneçuela, 8 de març de 1974) és un cantant veneçolà, i també actor i presentador. Actualment està casat amb Astrid Klisans des de l'any 2010.

## Biografia

El seu pare era de Tenerife i alguns parents materns eren gallecs, i és per aquest motiu que té la nacionalitat espanyola. Amb 13 anys ja va començar la seva carrera musical unint-se a un grup anomenat Los Chamos, amb els quals va gravar el seu primer disc titulat Con un poco de Amor. L'any 1994 va començar la seva carrera en solitari i llença al mercat el seu primer disc Origenes I. Actualment, és un artista reconegut i ha guanyat molt premis, entre ells dos Ondas.
Anys més tard d'iniciar la seva carrera en solitari, esdevé model i apareix a la telenovel·la Destino de mujer. A poc a poc, va anar trobant un lloc a Espanya i va arribar a participar com a actor a la sèrie Mis adorables vecinos, protagonitzada per Paz Padilla i Míriam Díaz Aroca.

## Referències

* ↑ «El cantante Carlos Baute compone una canción para Venezuela». El País, 07-03-2014 [Consulta: 27 juny 2016].
* ↑ http://www.premiosondas.com/historia.php Arxivat 2013-12-10 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Carlos Baute - Lloc web oficial
# Zumpahuacán

Zumpahuacán és un municipi de l'estat de Mèxic. Zumpahuacán és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi de Malinalco, al sud amb Guerrero, a l'oest amb Tenancingo i a l'est amb Morelos.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Zumpahuacán Arxivat 2017-03-11 a Wayback Machine. (castellà)

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Sherry Rehman

Shehrbano Rehmen coneguda com a Sherry Rehman, (Karachi, Sind, 1960) és una periodista política i diplomàtica pakistanesa. És l'ambaixadora del Pakistan als Estats Units. Del març del 2008 al març del 2009 va ser ministra d'informació i radiodifusió del govern pakistanès.

## Biografia

El seu pare era avocat i educador i la seva mare va ser la primera dona a ocupar el càrrec de vicepresidenta del Banc Estatal del Pakistan. Va estudiar al Smith College als Estats Units i a la Universitat de Sussex a Anglaterra. Durant vint anys va exercir de periodista, col·laborant amb revistes i diaris pakistanesos i internacionals. Fou redactor del Herald, el diari més important del país, durant 10 anys i membre del Consell de Redactors de Diaris del Pakistan del 1988 al 1998. És casada amb el banquer Nadeem Hussain, president executiu del Tameer Microfinance Bank Limited.

## Carrera política

Sherry Rehman és membre dels Parlamentaris del Partit del Poble Pakistanès (PPP). Del 2002 al 2007 fou Membre de l'Assemblea Nacional. El 2008 tornà a ser nomenat Membre de l'Assemblea Nacional de la província de Sind, ocupant un escó reservat per a una dona. El primer ministre Yousuf Raza Gilani la nomenà Ministra de la Informació i la Radiodifusió. Va dimitir el càrrec al març del 2009 a causa de desacords amb el president Asif Ali Zardari sobre la imposició de restriccions als mitjans de comunicació. El 23 de novembre de 2011 fou nomenada ambaixadora del Pakistan en substitució de Hussain Haqqani, després que aquest fos acusat d'haver demanat l'ajut del govern estatunidenc per reduir el paper polític de l'exèrcit pakistanès en afers exteriors i seguretat nacional.

## Referències

* 1 2 Salman Masood i Matthew Rosenberg. «Pakistan Quickly Names New Envoy to U.S.» (en anglès). New York Times, 23-11-2011. [Consulta: 24 novembre 2011].
# Ghiata Al Gharbia

Ghiata Al Gharbia (en àrab غياتة الغربية, Ḡiyāta al-Ḡarbiyya; en amazic ⵖⵢⵢⴰⵜⴰ ⵜⴰⵖⵔⴱⵉⵜ) és una comuna rural de la província de Taza, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 24.038 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Marc Rosich

Marc Rosich (Barcelona, 17 de desembre de 1973) és un dramaturg, director d'escena i traductor català.

## Biografia

Va estudiar a l'Escola Pia de Sant Antoni de Barcelona. Llicenciat en Periodisme i Traducció i interpretació a la UAB i format en l'escriptura dramàtica als seminaris de l'Obrador de la Sala Beckett. És dramaturg, director d'escena, actor accidental i traductor literari.
Al TNC s'han pogut veure diverses adaptacions dramàtiques seves de material narratiu: Mequinensa, a partir de l'obra de Jesús Moncada (Dir. Xicu Masó, 2012); Pedra de tartera de Maria Barbal (Dir. Lurdes Barba, 2011) i juntament amb Rafel Duran, Mort de dama, de Llorenç Villalonga (Premi Escènica 2010 a la Millor adaptació).
Col·laborador a la dramatúrgia habitual de Calixto Bieito en espectacles com: Camino Real de Tennessee Williams; Forests, a partir de diferents peces de Shakespeare; El gran teatro del mundo de Calderón; Voices, a modern passion; Don Carlos de Friedrich Schiller; Tirant lo Blanc de Joanot Martorell i Plataforma de Michel Houellebecq.
Altres dramatúrgies que ha signat són la versió de Hedda Gabler d'Ibsen dirigida per David Selvas al Teatre Lliure, i Falstaff, a partir d'Enric IV de Shakespeare, amb el director Andrés Lima al Centro Dramático Nacional.
Entre els seus textos originals destaquen: Rive Gauche; Car Wash (tren de rentat), N&N, núria i nacho, De Manolo a Escobar; Surabaya (obra finalista al Premi Fundació Romea 2004) i Copi i Ocaña, al purgatori.
En l'àmbit de l'òpera destaca l'estrena al Gran Teatre del Liceu de l'òpera de cambra Diàlegs de Tirant e Carmensina, amb música de Joan Magrané i llibret de Marc Rosich.
En el camp del teatre infantil, ha escrit textos per a les companyies Teatre Obligatori, Clownx Teatre i El Replà.

## Referències

* ↑ Marc Rosich presentant-se
* 1 2 3 4 5 6 DDAA. Teatre Nacional de Catalunya. Temporada 2012-2013- Dossier de presentació. Barcelona: Generalitat de Catalunya, set 2012 [Consulta: 6 gener 2013].
* ↑ «Marc Rosich (1973) | 200 anys a l'Escola Pia Sant Antoni». [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ «Marc Rosich». CatalanDrama, 2021. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ Gran Teatre del Liceu: fitxa de l'obra
# Ramon Trabal i Calvo

Ramon Trabal i Calvo (Barcelona, 20 de setembre de 1903 - Barcelona, 24 d'abril de 1947) fou un futbolista català dels anys 1920 i 1930.

## Trajectòria

Fou un dels futbolistes més importants del RCD Espanyol de la dècada de 1920 i inicis de 1930, on passà tota la seva vida esportiva. Ingressà primer equip el 1922, procedent de les categories inferiors, essent titular fins a la seva marxa el 1933. Formà una brillant línia de mig camp amb Pere Solé i Tena I.
Fou uns dels jugadors de disputà i guanyà la Copa d'Espanya de l'any 1929, la primera del club. També defensà en diverses ocasions la samarreta de la selecció catalana de futbol. Un cop es retirà esdevingué entrenador del primer equip del club durant dues temporades. També fou una de les persones clau per a la supervivència del club durant la Guerra Civil. Morí l'any 1947, als 42 anys, després d'una llarga malaltia.

## Palmarès
### RCD Espanyol

* Copa espanyola: 1928-29
* Campionat de Catalunya: 1928-29, 1932-33

## Referències

* ↑ «Fitxa de Trabal». Periquito.cat. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Don Ramón Trabal Calvo ha fallecido». La Vanguardia, 24-04-1947 [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ 16 de setembre de 1922, Pàgina 2, Mundo Deportivo
* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* ↑ 7 de desembre de 1925, Pàgina 2, Mundo Deportivo
* ↑ 18 d'octubre de 1925, Pàgina 2 Mundo Deportivo
* ↑ 14 de maig de 1926, Pàgina 3, Mundo Deportivo
* ↑ 24 d'abril de 1947, Pàgina 1, Mundo Deportivo

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
* Perfil d'entrenador a BDFutbol
* Biografia
# Cas Pallerols

El cas Pallerols va ser un cas de corrupció lligada a la finançament il·legal del partit polític Unió Democràtica de Catalunya (UDC), sentenciat el 2013 pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya. En l'afer, varen ser condemnats l'empresari andorrà Fidel Pallerols i els excàrrecs d'UDC Lluís i Vicenç Gavaldà per haver desviat subvencions de la Conselleria de Treball de la Generalitat de Catalunya per al finançament del partit.

## Fets provats

Els fets delictius varen començar el 1994, quan l'empresari andorrà Fidel Pallerols va donar cursos de formació a aturats amb l'ajuda de subvencions providents de fons de la Unió Europa, és a dir, prop de 9 milions d'euros. A canvi de rebre la subvenció, el 10% es destinava al partit. L'any 2000, el líder d'UDC, Josep Antoni Duran i Lleida va afirmar que existia una mà negra tractant de desacreditar-lo i que dimitiria si es provés el finançament irregular.

## Procés judicial

El cas Pallerols es va complicar als tribunals a causa de l'aforament d'alguns implicats, com ara el diputat de CiU Josep Sánchez Llibre, i l'any 2005 la jutgessa Sílvia López Mejía va arxivar el cas amb l'excusa que el Tribunal Suprem havia indicat que no tenia indicis per a inculpar als dos diputats de Convergència. Un any més tard, l'Audiència de Barcelona reobre el cas. L'any 2006, l'escàndols cau al TSJC i s'encarrega de la instrucció de la jutgessa Teresa Cervelló, cunyada de Núria de Gispert, llavors membre d'UDC i futura presidenta del Parlament de Catalunya.
El cas va tancar-se al mes de gener del 2013 amb una sentència de conformitat pactada entre la fiscalia i els acusats, que van acceptar penes mínimes de presó (inferiors, en tots els casos, als dos anys) a canvi d'assumir els fets (que parteix dels diners destinats als cursos que varen anar a parar a les caixes del partit). Però el cas es reprèn durant el 2014 i finalment l'Audiència de Barcelona va decidir empresonar els culpables immediatament en sortir la decisió (mes d'abril 2014) i en cas de fugida, demanar la creació d'una crida i cerca.

## Referències

* ↑ Hoy. «Sentencia confirmada Unió lucro con el Caso Pallerols», 26-01-2013. [Consulta: 6 juny 2013].
* ↑ El País. «El tribunal envia a presó ex-càrrecs d'Unió com a lliçó per a polítics corruptes», 26-03-2013. [Consulta: 6 juny 2013].
* ↑ http://www.eldiario.es/catalunyaplural/LAudiencia-Barcelona-immediat-condemnats-Pallerols_0_250575043.html
# TGR

TGR (Abreviació de TG Regione, en català Telenotícies Regional) és el programa informatiu de televisió Italiana Rai 3, la primera emissió del qual es va produir el dia 15 de desembre del 1979, des dels estudis regional.
Els Telenotícies regionals van néixer el 15 de desembre de 1979 com una divulgació de informació territorial de TG3. Entre 1986 i 1987 es van separar de la TG3 i es van fusionar en un títol autònom anomenat Rai Regione, que al novembre de 1991 es va convertir en TGR. De març de 1999 a juny de 2002, els noticiaris regionals es van incorporar novament a TG3.

## Enllaços externs

* TGR
# Varaz Bakur

«Varaz Bakur» té aquests significats:
Nom de dos reis d'Ibèria
* Varaz Bakur I d'Ibèria, vers 363/368 a 366/370
* Varaz Bakur II d'Ibèria, vers 379/380 a 393/394
# Giuseppe Fezzardi

Giuseppe Fezzardi (Arcisate, 28 de desembre de 1939) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1961 i 1972. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1965 i la Volta a Suïssa de 1963.

## Palmarès

* 1962
** 1r de les Tres Valls Varesines
* 1963
** 1r de la Volta a Suïssa
* 1965
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1966
** 1r al Giro del Ticino

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1961. Abandona
* 1962. Abandona (14a etapa)
* 1963. 53è de la classificació general
* 1965. Abandona
* 1966. 58è de la classificació general
* 1967. Abandona
* 1968. 61è de la classificació general
* 1969. 42è de la classificació general
* 1970. 80è de la classificació general
* 1971. 73è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1965. 36è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1966. 42è de la classificació general

## Referències

* ↑ «FEZZARDI Giuseppe». [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Giuseppe FEZZARDI» (en italià). [Consulta: 9 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Giuseppe Fezzardi a siteducyclisme.net
# Madonna de Manchester

La Madonna de Manchester és una pintura sobre fusta realitzada cap a 1497 per l'artista del renaixement italià Miquel Àngel i que es troba a la National Gallery de Londres.
Estan representats a l'escena pictòrica la Mare de Déu amb el Nen junt amb sant Joan Baptista també petit i dos àngels a tots dos costats, un parell d'àngels es troben només dibuixats, ja que la pintura va quedar inacabada.
Pren el seu nom per la ciutat de Manchester on va ser exposada per primera vegada. Atribuïda a Miquel Àngel als començaments de la seva activitat pictòrica, els dos nens semblen mostrar la derivació posterior dels putti de la volta de la Capella Sixtina i les figures de la Mare de Déu i la del Nen Jesús se semblen a les efectuades per Miquel Àngel en marbre, a la també posterior Madonna de Bruges, l'estrip del vestit de la Verge que deixa al descobert un pit s'atribueix a l'antic tema de la «Verge de la llet».

## Referències bibliogràfiques

* Rubiés, Pere. Miguel Ángel (en castellà). Barcelona: Altaya, 2001 (Los Grandes Maestros de la Pintura). ISBN 84-487-0586-6.
* Salvini, Roberto. Miguel Ángel: La pintura. Barcelona: Teide, 1978. ISBN 84-307-8163-3.
# Capverdians argentins

Els capverdians argentins són residents a l'Argentina amb ascendència de Cap Verd. Segons el cens de 1980 n'hi havia uns 8.000; però la població actual estimada per algunes fonts era d'uns 2.000 en 2007. Altres fonts estimen que el 2006 hi havia 12.000-15.000 descendents d'immigrants de Cap Verd vivint a Argentina, dels quals uns 300 són natius del continent africà. A diferència de la majoria d'afroargentins, que descendeixen de les víctimes del tràfic d'esclaus, la comunitat capverdiana va arribar al país de manera voluntària.
La primera capverdians va emigrar a l'Argentina en petits nombres en el segle xix. El nombre van augmentar dràsticament des de la dècada de 1920 per la Segona Guerra Mundial. Els períodes de més activitat van ser entre 1927 i 1933 i el tercer, després de 1946. Van marxar de Cap Verd per falta de llocs de treball, recursos i oportunitats.
La majoria dels capverdians i els seus descendents se centren a la Província de Buenos Aires. Eren experts mariners i pescadors, raó per la qual la majoria d'ells es van establir prop de la costa o als ports, i van tenir feines relacionades amb el mar. Es van establir en ports com a Rosario, Buenos Aires, San Nicolás de los Arroyos, Bahía Blanca, Ensenada i Dock Sud. El 95% d'ells van aconseguir treball a la flota de l'Armada Argentina, a la marina mercant, o a la Flota Fluvial a YPF, drassanes o ELMA.
Molts intenten fer front a la discriminació en la societat predominantment europeo-argentina. Durant més de 60 anys han existit dues organitzacions per al suport mutu i l'intercanvi cultural. La Societat d'Ajuda Mútua "La Unió Capverdian" de Dock-Sud va ser fundada el 1932 i el Club Cultural i Esportiu Capverdià d'Ensenada va ser fundat pel mateix període.

## Notables argentins capverdians

* Fernando Tissone - futbolista
* Luis Medina Castro, actor.
* José Ramos Delgado, futbolista.
* Diego Alonso Gómez, actor.
* Ximena Capristo, vedette.

## Referències

* ↑ «University of Massachusetts - Dartmouth. "1995 Cape Verdean Diaspora Population Estimates." Retrieved on October 18, 2007.». Arxivat de l'original el d'agost 29, 2009. [Consulta: de juny 24, 2016].
* 1 2 «Caboverdianos: vientos de cambio, Revista del diario La Nación, 03/12/2009». Arxivat de l'original el 2009-09-08. [Consulta: 24 juny 2016].

## Enllaços externs

* University of Massachusetts - Dartmouth. "1995 Cape Verdean Diaspora Population Estimates." Consultat el 18 d'octubre de 2007. Arxivat 2009-08-29 a Wayback Machine.
* Central Intelligence Agency. "Argentina." World Factbook. Consultat el 18 d'octubre de 2007. Arxivat 2007-06-12 a Wayback Machine.