OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Buick Lucerne

El Buick Lucerne és un cotxe de tracció davantera venut sota la marca de Buick, divisió de General Motors (GM). Construït en la plataforma "Zeta" de GM a Hamtramck, Michigan, el Lucerne substitueix al Buick Park Avenue i al LeSabre. Presentat al Chicago Auto Show el 9 de febrer de 2005 i comercialitzat el 2006, el Buick Lucerne va ser molt ben acollit pel mercat amb unes vendes que representaven el 24% del volum total de full-size que es venien als Estats Units.
Els motors que equipa el Lucerne són el 3800 V6 Sèrie III i el Northstar V8. Aquest últim, representa el primer V8 que equipa Buick des del Roadmaster de 1996. La caixa de canvi és automàtica de 4 velocitats i la suspensió es activa (Magnetic Ride Control, usada al Corvette).
El seu preu és inferior al LeSabre, i el preu del V8 s'assembla al preu que tenia el Park Avenue, per això el primer es considera el substitut del LeSabre i la segona opció, com la substituta del Park Avenue.
Seguint amb la tradició Buick dels "Ventiports" que s'ubiquen al lateral i representa el nombre de cilindres del motor (3 pel V6 i 4 pel V8).
Amb el Lucerne, Buick presenta un model que competeix contra el Toyota Avalon, el Mercury Sable i el Hyundai Azera en el segment entry level-luxury.
Mides del Lucerne
Batalla (Wheelbase): 2,936 m
Llargada (Length): 5,161 m
Amplada (Width): 1,874 m
Alçada (Height): 1,473 m
Pes (Curb weight): 1.846 kg
Capacitat del dipòsit: 68 l

## Lucerne Super

Es presentarà al saló de l'automòbil de Nova York una versió del Lucerne anomenada Super. Aquest nom ja va ser usat per Buick temps enrere, i en essència el paquet "Super" es tracta d'una versió millorada del "CXS" amb el motor Northstar V8 que passa dels 275 cv als 292 cv, llantes d'aliatge exclusives i una sèrie de modificacions en l'equipament i detalls del cotxe, com per exemple una graella cromada més gran.

## Referències

* ↑ «New York Preview: 2008 Buick Lucerne Super not as super as LaCrosse».

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (anglès)
# Butlla d'or de 1356

La Butlla d'Or (llatí: bulla aurea), també anomenada butlla d'or de Nuremberg o butlla d'or de Metz, és un text essencial del Sacre Imperi Romà. Va ser promulgada per l'emperador Carles IV el 1356 a la ciutat de Metz. Consistia en un conjunt de regles que regulaven detalladament el procés complet d'elecció del Rei dels Romans i donava a la institució imperial la seva forma definitiva i atribuïa l'elecció del rei als prínceps electors.
La ciutat de Frankfurt am Main conserva una còpia original d'aquesta famosa butlla.
La butlla fixa Frankfurt com el lloc de l'elecció i establia que set prínceps electors (Kurfürsten) serien els responsables de portar-la a terme.

## Referències

* ↑ Encyclopædia Universalis, artículo Allemagne médiévale
* ↑ Holborn, Hajo. A History of Modern Germany (en anglès). Volume 1 The Reformation. Princeton University Press, 1982, p. 27-28. ISBN 978-0691053578.
# Bébé trouve un portefeuille

Bébé trouve un portefeuille és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 12 d’abril de 1912.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama

## Notes

* ↑ Bébé trouve un portefeuille, bifi.fr
* ↑ «Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1, page 1139 - Par Philippe Rège». Google Books.
# Bébé victime d'une erreur judiciaire

Bébé victime d'une erreur judiciaire és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 2 de febrer de 1912.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama
* Alphonsine Mary : Fonfon, la germana peita de Bébé
* Jeanne Saint-Bonnet : la minyona, Julie

## Notes

* ↑ Bébé victime d'une erreur judiciaire, bifi.fr
* ↑ «Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1, page 1139 - Par Philippe Rège». Google Books.
# Bébédjia

Bébédjia és un poble de la regió de Logone Oriental (abans de la Prefectura de Logone Oriental) de Txad. Es troba a prop dels camps de petroli de Doba. El dia 9 de maig de 2007, fou fortament copejat dues vegades per un tornado amb només sis hores de diferència, assassinant 14 persones i ferint de gravetat a 145 persones. També va causar enormes destrosses materials, quedant el 95% de la població destruïda.

## Història

Arran la purga i expulsió forçosa del Gabriel Lisette per part de François Tombalbaye, el dia 5 d'octubre de 1960 van esclatar les primeres protestes del país contra Tombalbaye en aquesta ciutat i en Moundou i després es va estendre per tot el departament de Logone.

## Demografia

| | Població |
| 1993 | 9 330 |
| 2009 | 28 195 |

## Referències

* ↑ «Chad tornado kills 14 people». Arxivat de l'original el 2008-03-09. [Consulta: 28 febrer 2009].
* ↑ Lohse, Volker «Dezentralisierung im Tschad (1960-2002)» (en alemany). Verfassung und Recht in Übersee / Law and Politics in Africa, Asia and Latin America, 35, 4, 2002, pàg. 548–578. ISSN: 0506-7286.
* ↑ «City Population - Population Statistics in Maps and Charts for Cities, Agglomerations and Administrative Divisions of all Countries of the World». [Consulta: 18 juliol 2020].
# Ca Teixidor

Ca Teixidor és una obra amb elements gòtics i barrocs de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici benestant del segle xvii (fou dels Teixidor, dels quals se'n conserva l'escut heràldic a la dovella central d'una portalada d'arc de mig punt), producte de la unió de diverses cases medievals preexistents. L'edifici, dividit en dues meitats separades pel carrer d'en Simó, manté la façana principal del segle xvii al carrer major, amb els portals de pedra (un d'ells amb l'escut), i diverses modificacions del segle xviii (sobretot pel que fa als pisos superiors). L'edifici inclou una de les dues cases-pont, d'origen medieval, del carrer d'en Simó, que l'uneix amb la segona meitat situada immediatament a l'altre costat del carrer d'en Simó. Aquesta segona meitat és d'època medieval i als baixos conté com a mínim una sala amb arcs gòtics. Tot i que presenta transformacions posteriors, sembla que aquesta part conserva força sencera l'estructura interna original, a diferència de la meitat del carrer Major, que està força modificada i no en queda res de l'estructura interna de la planta baixa. Actualment, els baixos estan destinats a usos comercials i els pisos superiors a habitatges plurifamiliars, que avui estan deshabitats.

## Referències

* ↑ «Ca Teixidor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# José García-Nieto Romero

José García-Nieto Romero (Marçà, 8 de novembre de 1915 - Librilla, 17 de març de 1998) fou un futbolista espanyol de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Amb vuit anys es traslladà a viure a Alacant i allí començà la seva carrera com a futbolista. Jugà a l'Alacant CF i a l'Hèrcules CF, fins que el 1934 marxà a l'Atlètic de Madrid, on realitzà el servei militar. Durant la guerra civil jugà al Gimnàstic de Tarragona, i més tard participà en la batalla de l'Ebre. Marxà a França on fou ingressat al camp d'Argelers fins que fou fitxat pel FC Sète. Retornà al País Valencià, on jugà al Llevant UE i breument al València CF, doncs era suplent de la davantera Mundo, Epi, Amadeo, Asensi i Gorostiza. La temporada 1941-42 fou cedit al FC Barcelona, per substituir el lesionat Mariano Martín, jugant a primera divisió, on disputà nou partits. Tornà al País Valencià, acabant la seva carrera al CE Alcoià i novament al Llevant.
Un cop retirat, exercí durant una breu etapa com a entrenador, al Club Deportivo Maghreb Al-Aksa de Tànger, a l'Algeciras Club de Fútbol i a la Balompédica Linense.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Cara Williams

Cara Williams (Brooklyn, 29 de juny de 1925 - Beverly Hills, 9 de desembre de 2021) va ser una actriu estatunidenca.

## Biografia

Filla d'immigrants jueus, va començar a actuar a l'escenari de nena. Després de traslladar-se a Hollywood amb la seva mare, que treballava a la ràdio i en el doblatge dels dibuixos animats. Als 16 anys va caure en el món de la comèdia i el teatre musical amb el nom de 'Bernice Kay'.
A la dècada de 1940 i 1950 va aparèixer en diverses pel·lícules i el 1959 va guanyar una nominació a l'Oscar a la millor actriu secundària per la seva actuació a Fugitius (1957).
Després es va dedicar a la televisió, i es va retirar dels escenaris el 1980. Va estar casada amb John Drew Barrymore, el pare de Drew Barrymore.

## Filmografia

* 1941: Wide Open Town: Joan Stuart
* 1942: Girls' Town: Ethel
* 1943: Happy Land: Gretchen Barry
* 1944: Sweet and Low-Down: Blonde
* 1944: In the Meantime, Darling: Ruby Mae Sayre
* 1944: Laura: la secretària del despatx de Laura
* 1944: Something for the Boys: la secretària de Calhoun
* 1945: Don Juan Quilligan: la florista de la cinquena avinguda
* 1945: The Spider: Wanda Vann
* 1947: Boomerang !: Irene Nelson
* 1948: Sitting Pretty: la secretària
* 1948: The Saxon Charm: Dolly Humber
* 1949: Knock on Any Door: Nelly Watkins
* 1951: Monte Carlo Baby: Marinette
* 1953: The Girl Next Door: Rosie Grren
* 1954: The Great Diamond Robbery: Maggie Drumman
* 1956: Meet Me in Las Vegas: Kelly Donavan
* 1957: The Helen Morgan Story: Dolly Evans
* 1958: Fugitius (The Defiant Ones): la mare de Billy
* 1959: Never Steal Anything Small: Winnipeg Simmons
* 1963: L'home del Diners' Club (The Man from the Diners' Club): Sugar Pye
* 1971: Doctors' Wives: Maggie Gray
* 1977: The White Buffalo: Cassie Ollinger
* 1978: The One Man Jury: Nancy

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1959: Oscar a la millor actriu secundària per Fugitius
* 1959: Globus d'Or a la millor actriu secundària per Fugitius
* 1962: Primetime Emmy a la millor actriu en sèrie còmica per Pete and Gladys

## Referències

* 1 2 «filmografia de Cara Williams». The New York Times.
* ↑ «biografia de Cara Williams». The New York Times.
# Druk tsendhen

Druk tsendhen és l'himne nacional del Bhutan. Adoptat el 1953, composta la música per Aku Tongmi amb la lletra de Gyaldun Dasho Thinley Dorji. La lletra va ser escrita per Dolop Droep Namgay i possiblement traduïda a l'anglès per Dasho Gyaldun Thinley. La música que l'acompanya va ser composta per Aku Tongmi.

## Referències

* ↑ Miroslav Krleža. Hrvatska Enciklopedija. 1, 1999, p. 569. ISBN 953-6036-29 -0 [Consulta: 29 octubre 2011].
* ↑ Centre for Bhutan Studies. Globalization: the argument of our time: discussion papers. 1., 2002. ISBN 978-99936-14-01-2.
# Dayamí Padrón

Dayamí Padrón, també coneguda com a «Dayamí, la musa», (L'Havana, 15 de desembre de 1988) és una model, actriu i presentadora cubana, finalista del concurs Nuestra Belleza Latina.

## Biografia

Padrón va viure part de la seva adolescència a Cuba abans d'emigrar als Estats Units. Quan tenia setze anys es va obsessionar amb la idea de ser actriu de Hollywood.
L'any 2008 participà en la segona edició del concurs Nuestra Belleza Latina, tot i que no va guanyar la corona, va quedar entre les tres dones més belles d'aquella temporada. Des d'aleshores inicià la seva carrera com a model.
L'any 2010 va debutar com a actriu a la cadena Telemundo. Va treballar en diverses telenovel·les i sèries de televisió de la cadena com ara: Una Maid en Manhattan, Perro amor, Alguien te mira, entre d'altres. També va participar en una telenovel·la de la cadena Univisión, Eva Luna, protagonitzant el personatge de la model Anyris.
L'any 2013 es va casar amb Michell León Vásquez, amb qui va tenir un fill anomenat Alonso León Padrón. La relació va acabar l'any 2014 per problemes personals. Aquell any va aparèixer en el vídeo de la cançó «Como yo le doy» de Pitbull i Don Miguelo.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper | Cadena de TV |
| 2011 | Una Maid en Manhattan | Patricia | Telemundo |
| 2011 | RPM Miami | Gina Ramirez | Telemundo |
| 2011 | Eva Luna | Anyris | Univisión |
| 2010 | Perro amor | | Telemundo |
| 2010 | Alguien te mira | | Telemundo |

## Referències

* ↑ «Dayamí Padrón» (en castellà). CubaMatinal.com. [Consulta: 15 setembre 2015].
* ↑ «Univision» (en castellà). [Consulta: 15 setembre 2015].
* ↑ Ramírez, Diego Cheo. «Estas son las diosas más hot de las canciones que prenden el verano» (en castellà). LaCuarta.com, 12-02-2015. Arxivat de l'original el 2015-02-23. [Consulta: 15 setembre 2015].
# Cal Janó (Avià)

Cal Janó (o Cal Jenó) és una masia del terme municipal d'Avià, al Baix Berguedà. És un edifici catalogat com a patrimoni immoble al patmapa de la Generalitat de Catalunya amb el número d'inventari 2992 (1983) i al mapa de patrimoni de la Diputació de Barcelona té el número d'element 08011/117. És un edifici d'ús residencial i de titularitat privada que està en bon estat de conservació i que no està protegit.

## Situació geogràfica

Cal Janó éstà situada a prop del nucli d'Avià, just al sud del camp municipal de futbol del poble. La Coromina, Ca la Verònica, Cal Ramonet i Cal Coloma en són les masies més properes.

## Descripció i característiques

Cal Janó és una masia orientada a migjorn estructurada en planta baixa i dos pisos coberta a dues aigües amb teula àrab. El parament és a base de pedres de diverses mides unides amb molt de morter. La façana està parcialment arrebossada. Les obertures són de petites dimensions, disposades de forma aleatòria. L'entrada principal està a un dels costats de la façana i té per llinda una gran biga de fusta. Al costat esquerre hi ha un cobert fet de maó deixat a la vista i cobert amb fibrociment (uralita).
L'actual edifici és totalment nou. Es va construir el 1999, ja que hi havia un edifici antic en el lloc. Aquesta primera casa antiga era molt petita, feta de tàpia i es va ampliar al Segle XIX. Aquesta nova casa era de pedra barrejada i tenia cantoneres d'obra vista. El galliner del costat tenia una pedra en què hi havia la data de 1878 gravada. A l'inventari de patrimoni de la Generalitat de Catalunya de 1983 existeix una foto de l'edifici antic.

## Història

La masia és fruit de diversos moments constructius. Al principi hi havia una construcció de més reduïdes dimensions i possiblement al s. XIX es fa la primera ampliació; això és visible al parament de la façana. L'ampliació també es feu a la zona del darrere, canviant profundament la concepció estructural primitiva. En un roc de l'actual galliner trobem la data de 1878.
No es coneix la data de construcció de la primera casa, però es creu que era de finals del Segle XVIII. José Mercadal apareix com el seu propietari en els Amillaraments de 1862 i de 1879. Aquest va ser el que va ampliar la casa.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Jenó». patmapa.gencat.cat. [Consulta: 3 setembre 2015].
* 1 2 3 4 5 Cortés Elía, María del Agua. «Mapa de patrimoni cultural. Cal Janó». Diputació de Barcelona. [Consulta: 3 setembre 2015].

## Bibliografia i documents

* Amillarament de 1862 i de 1879. A l'Arxiu Municipal d'Avià.

## Vegeu també

* Llista de monuments d'Avià
# José García Barzanallana

José García Barzanallana y García de Frías (Madrid, 24 de febrer de 1819 - 21 de febrer de 1903) fou un advocat i polític espanyol, de família asturiana. Va ser ministre d'Hisenda durant el regnat d'Alfons XII.

## Biografia

Llicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona en 1839 la seva carrera política s'inicia en 1857 quan va obtenir una acta de diputat per Terol. En els dos següents processos electorals no va resultar elegit pel que no va retornar al Congrés fins a 1864 quan va obtenir un escó per la circumscripció de Lugo repetint en les eleccions de 1867 per Guadalajara. Posteriorment, en 1876, va resultar elegit senador per Lugo passant en 1877 a ser nomenat senador vitalici.
Va ser ministre d'Hisenda entre el 25 de juliol de 1876 i l'11 de juliol de 1877 en alguns dels governs que va presidir Antonio Cánovas del Castillo.
Durant la seva llarga carrera en l'Administració Pública va ocupar entre altres els càrrecs de Director de Duanes, d'Impostos i del Deute, president del Tribunal de Comptes (1884), governador del Banc d'Espanya (1895 - 1897), i director de la Compañía Arrendataria de Tabacos.
També va dirigir el diari madrileny "El Tiempo" en 1870 i va ser acadèmic de les Acadèmies de la Història i de Ciències Morals, Polítiques i de Jurisprudència.

## Obres

* Lecciones de legislación de Aduanas (1850)
* Breves reflexiones sobre el comercio español y la renta de Aduanas (1854)
* La liga aduanera Ibérica (1862)
* Política comercial de España (1868)
* La contribución territorial en España (1884)
* La población de España (1872)

## Referències

* ↑ Medalla 28 Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine. de la RACMP

## Enllaços externs

* Congrés dels Diputats: Archivo histórico de diputados.
* Senat d'Espanya: Expediente personal del senador D. José García Barzanallana.
* José García Barzanallana s la Biblioteca Virtual del Patrimoni Bibliogràfic
# Festival de la Cançó de Turkvisió

El Festival de la Cançó de Turkvisió (en turc Türkvizyon Şarkı Yarışmesı) és un concurs televisiu de caràcter anual en el qual participen països i regions dels pobles turquesos o amb minories turqueses, amb similars característiques al Festival de la Cançó d'Eurovisió. El format va ser creat en 2009 per la cadena de televisió pública turca TRT amb la finalitat de promocionar la cultura túrquica. Després d'una aturada en 2012, el festival va ser rellançat en 2013 després de suspendre la seva participació Turquia al citat concurs europeu per discrepàncies amb el sistema de votació i els privilegis del Big 5. L'última vegada que el certamen va ser celebrat va ser el 19 de desembre de 2015.

## Vegeu també

* Albània al Festival de la Cançó de Turkvisió
* Alemanya al Festival de la Cançó de Turkvisió
* Azerbaidjan al Festival de la Cançó de Turkvisió
* Belarús al Festival de la Cançó de Turkvisió
* Bòsnia i Hercegovina al Festival de la Cançó de Turkvisió
* Kazakhstan al Festival de la Cançó de Turkvisió
* Letònia al Festival de la Cançó de Turkvisió
* República de l'Altai al Festival de la Cançó de Turkvisió
* Turkmenistan al Festival de la Cançó de Turkvisió

## Referències

* ↑ «Turquía crea su propio Festival». Eurovision Spain. [Consulta: 24 setembre 2013].
* ↑ «Turkvisión». TRT. Arxivat de l'original el 27 de setembre de 2013. [Consulta: 24 setembre 2013].
* ↑ «What is Turkvision, How is the Format of Turkvision Song Contest». turkvision.info, 15-10-2013. Arxivat de l'original el 8 març 2016. [Consulta: 16 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial (TRT)
# Viatge d'Inanna als inferns

El mite del descens de la dea Inanna (en sumeri) o Ixtar (en accadi) a Irkalla (l'inframon) constitueix un dels principals cicles literaris mesopotàmics i es coneix amb diversos noms: en destaca els de Viatge d'Inanna als inferns i Viatge d'Inanna al País sense Tornada. Hi ha diferents poemes sobre aquest mite, els primers dels quals aparegueren en època sumèria, i se n'han trobat també exemples paleobabilònics. Els poemes, tret d'un d'accadi datat del segle xiv aC, estan escrits en sumeri.
Els fragments de poemes donen lloc a interpretacions. La història explica l'arribada a Irkalla d'Inanna amb motiu de la mort del seu espòs Dumuzi. La versió accàdia, però, suggereix que Inanna, que l'odiava, el lliurà als dimonis. El poema explica també l'assalt a l'infern, governat per Ereixkigal, de Nergal, ajudat per Enki, i acaba amb el matrimoni i reconciliació de tots dos.

## Referències

* 1 2 Klíma, Josef. Sociedad y cultura en la antigua Mesopotamia. Akal, 1980, p. 244-246. ISBN 8473395174.
# Llimona de Pèrsia

La llimona de Pèrsia (Citrus latifolia), és una planta cítrica. Les fulles són ovades i alternades. El fruit fa uns 6 cm de diàmetre, sovint acaba en un mugró, i s'acostuma a vendre bastant verd, però madur és groc. És més gros i menys aromàtic que Citrus aurantifolia, respecte a aquest té l'avantatge de no tenir llavors i que la planta no té espines. S'exporta principalment des de Mèxic a la resta del món.

## Notes

* ↑ Fruit and Tree Nuts Outlook /FTS-333/ July 30, 2008, page 16, by Agnes Perez and Susan Pollack, Economic Research Service, United States Department of Agriculture. http://www.ers.usda.gov/Publications/FTS/2008/07JUL/FTS333.pdf Arxivat 2010-01-20 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Tahiti lime botany, agriculture, and history
* history and use of limes Arxivat 2021-04-11 a Wayback Machine.
* history and varieties of limes Arxivat 2009-11-13 a Wayback Machine.
# Cap de Boumort

El Cap de Boumort és una muntanya de 2.077,2 metres que es troba en el municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. És el cim més elevat de la Serra de Boumort.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 264085001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Ruta al Cap de Boumort des del refugi de Boumort

Des del refugi de Boumort (1.881 m) cal agafar una pista que puja per la muntanya en direcció E i que arriba fins a un coll (1.984 m). Allà hi ha una fita i una tanca metàl·lica. Des del coll cal baixar en direcció E tot rodejant la tanca fins a arribar a la zona coneguda com a Pletius de la Creueta (1.970 m), uns extensos prats on hi ha una porta per on es pot creuar la tanca metàl·lica. S'ha de creuar la tanca i seguir un camí que primer puja en direcció NO i després en direcció N i finalment arriba al cim. Un mirador privilegiat del Prepirineu i el Pirineu.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 18 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Rutes Pirineus: rutes de senderisme i alta muntanya
# Doliku (cràter)

Doliku és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -39.87 ° de latitud nord i 7.11 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 15 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 14 de desembre del 2015 i fa referència a Doliku, déu dels camps a Dahomey.

## Referències

* ↑ "Doliku (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Crèdit Agrícola Sud Mediterrani

Crèdit Agrícola Sud Mediterrani és una societat cooperativa de crèdit amb seu social a Perpinyà.

## Història

Crèdit Agrícola Sud Mediterrani va néixer el 1990 a través de la fusió de la Caixa Regional de Crèdit Agrícola dels Pirineus Orientals (fundada el 1902 a Perpinyà) amb la Caixa Regional de l'Arieja.
Adquirí les financeres Sofiholding (el 1989) i Foment de Crèdit i Comerç (Focrecom) (el 1991) de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Crèdit Agrícola Sud Mediterrani». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Crèdit Agrícola Sud Mediterrani
# Ventenac de Cabardés

Ventenac Cabardés (oficialment Ventenac-Cabardès) és un municipi del departament de l'Aude a la regió francesa d'Occitània.