OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Stenay

El cantó de Stenay és un cantó francès del departament del Mosa, situat al districte de Verdun. Té 19 municipis i el cap n'és Stenay.

## Municipis

* Autréville-Saint-Lambert
* Baâlon
* Beauclair
* Beaufort-en-Argonne
* Brouennes
* Cesse
* Halles-sous-les-Côtes
* Inor
* Lamouilly
* Laneuville-sur-Meuse
* Luzy-Saint-Martin
* Martincourt-sur-Meuse
* Moulins-Saint-Hubert
* Mouzay
* Nepvant
* Olizy-sur-Chiers
* Pouilly-sur-Meuse
* Stenay
* Wiseppe

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1986 | André Madoux | Divers droite |
| 1986-2009 | Étienne Demulder | Divers droite |
| 2009- | Stéphane Perrin | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.792 | 8.302 | 7.795 | 7.334 | 6.672 | 6.244 | 6.150 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Sourdeval

El cantó de Sourdeval és un cantó francès del departament de la Manche, situat al districte d'Avranches. Té 8 municipis i el cap es Sourdeval.

## Municipis

* Beauficel
* Brouains
* Chaulieu
* Le Fresne-Poret
* Gathemo
* Perriers-en-Beauficel
* Sourdeval
* Vengeons

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Joseph Louvet | Divers Droite |
| 1955-1973 | Jean Dilly | RI |
| 1973-1979 | Jean Monchecourt | UDF |
| 1979-1992 | Bernard Desgués | RPR, després divers droite |
| 1992-2011 | Albert Bazire | RPR, després UMP |
| 2011- | Francine Fourmentin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.264 | 6.388 | 6.193 | 5.083 | 4.993 | 5.161 | 4.691 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Canyes i fang (sèrie de televisió)

Canyes i fang (originàriament en castellà Cañas y barro) és una sèrie de televisió, basada en el llibre homònim de Vicent Blasco Ibáñez, dirigida per Rafael Romero Marchent i estrenada per TVE el 1978. Als anys noranta es va emetre doblada al català a través del circuit territorial de TVE al País Valencià. El compositor del tema musical fou Alfonso Santisteban.

## Argument

La sèrie reflecteix els conflictes socials i personals a què s'enfronta una nissaga familiar al llarg de tres generacions: Els Paloma. El patriarca, el tio Paloma (Alfredo Mayo), s'ha dedicat sempre a la pesca, com va fer son pare i com havia fet abans el seu avi. Tanmateix, els temps canvien i la família ha d'adaptar-se a les noves situacions. Tono, el fill del Tio Paloma, ha d'abandonar l'activitat ancestral per dedicar-se al cultiu d'arròs, guanyant terreny a les aigües de l'Albufera de València. Quan es queda viudo de la seua esposa Rosa (Ana Marzoa), ha de tirar avant, a més a més, el seu únic fill, Tonet (Luis Suárez) i la xiqueta que finalment adopta Borda (María Jesús Lara). Tanmateix, quan ja és adult, Tonet deshonra el bon nom de la família en seduir i deixar embarassada la calculadora i bella Neleta (Victoria Vera), casada amb Canyamel (José Bódalo) el cacic del poble. Tonet es desfarà després del bebé i acabarà llevant-se la vida.

## Repartiment

* Alfredo Mayo - Tío Paloma
* Manuel Tejada - Tono
* Luis Suárez - Tonet
* José Bódalo - Cañamel
* Victoria Vera - Neleta
* Ana Marzoa - Rosa
* María Jesús Lara - Borda
* Carlos Romero Marchent - Sangonera / Sangonereta
* Terele Pávez - Samaruca
* Armando Calvo - Don Miguel, el cura
* Nuria Gallardo - Neleta niña
* Lola Lemos - Tía Hueso
* José Nieto - Tío Castelví
* Marisa Porcel - Tía Patro
* Luisa Sala - Tía de la Samaruca
* Fernando Nogueras - Alcalde
* Lorenzo Robledo - Sargento

## Referències

* ↑ G. Del Burgo, Pilar «Los extras de El Palmar que animaron ´Cañas y barro» (en castellà). Levante-EMV, 09-10-2011.
* ↑ «El compositor Alfonso Santisteban fallece en Málaga a los 69 años» (en castellà). El Periódico, 24-05-2013. [Consulta: 24 abril 2016].

## Enllaços externs

* Cañas y barro Capítol 1. Rtve.es.
# Canyissada

La canyissada és el conjunt de canyes teixides o disposades paral·lelament i fermades entre elles, amb les quals es construïxen des de l'antiguitat cobertes, sostres, estacades, escuts i armadures.
Pot estar fet de canya de bambú, comuna (Arundo donax) o canyís (Phragmites), si és per a coberta del sol pot ser feta de meitats alleugerint l'estructura.
Tant la canya comuna com la de bambú són materials molt longeus, resistents a la humitat i a la intempèrie. L'estructura de les seves fibres llargues i laminades per a absorbir l'aigua per capil·laritat de baix a dalt, i que els raigs solars no la deshidratin són les característiques que fan un material natural idoni per a aïllar i reforçar sostres i envans.
La canyissada, que durant el segle xx encara s'usava, amb guix, per fer els sostres de les cases, ha estat desplaçada per altres materials considerats més adients, però menys sostenibles.

## Els canyissos

Una variant de la canyissada és el canyís. Un canyís típic té unes dimensions aproximades de 2 x 1,4 m i pot usar-se en moltes activitats, incloent la construcció. Hi ha una gran tradició d'usar canyissos com a safates per a assecar tota mena de fruits agrícoles al sol.

## Vegeu també

* Pansa
* Sequer

## Referències

* ↑ Video. Confecció d'un canyís de canyes.
* Usos dels canyissos
* Web de Marçà. Fira artesana. Imatge d'un canyissaire fent un canyís
# Can Figueres

«Can Figueres» té aquests significats:
* Can Figueres (Anglès), mas al municipi d'Anglès, a la comarca de la Selva
* Can Figueres (Besalú), edifici al municipi de Besalú (Garrotxa)
* Can Figueres (Gualba), construcció al municipi de Gualba (Vallès Oriental)
* Can Figueres (Maçanet de la Selva), masia al municipi de Maçanet de la Selva
* Can Figueres (Riells del Fai), masia al terme municipal de Bigues i Riells (Vallès Oriental)
* Can Figueres (Vilablareix), masia al municipi de Vilablareix (Gironès)
* Can Figueres dels Barrancs, mas al municipi de Sant Quintí de Mediona (Alt Penedès)
* Can Figueres del Mas, masia de Terrassa (Vallès Occidental)
# Carlos Pérez Ferré

Carlos Pérez Ferré (Alcoi, 1958), també conegut com a Carles Pérez Farré, és un director de cinema valencià.
Llicenciat en Psicologia, va decidir dedicar-se al cinema i va començar com a ajudant de direcció de Gerard Gormezano i José Luis Guerín. El 1982 va debutar com a director amb Héctor, el estigma del miedo, amb la que va participar al a secció "Nous realitzadors" del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1982 i en la que va guanyar el premi a la millor fotografia. El 1987 va dirigir Quimera, fortament atacada per la crítica, i el 1991 va dirigir Tramontana amb motiu del 750è aniversari de la conquesta de València, amb Emma Suárez i Jorge Sanz. El 1997 va dirigir Best-Seller, el premio i el 2005 el telefilm Viure sense por, que fou nominada als Premis Iris de 2006. Posteriorment s'ha dedicat a dirigir per televisió.

## Filmografia

* Héctor, el estigma del miedo (1982)
* Quimera (1987)
* Tramontana (1991)
* Best-Seller, el premio (1997)
* Viure sense por (2005)
* El cas reiner (2009)
* Nada es para siempre (2000)
* Amar en tiempos revueltos (2005-2012)

## Referències

* ↑ Carlos Pérez Ferré a Directores de cine en Cataluña: de la A a la Z de Magí Crusells
* ↑ Premis del Festival del 1982 al web del festival
* ↑ Best-Seller, el premio a Cervantes Virtual
* ↑ Carlos Pérez Farré a Diccionario Audiovisual Valenciano
# Cargolet rogenc

El cargolet rogenc (Cinnycerthia unirufa) és una espècie d'ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).).

## Hàbitat i distribució

Viu al sotabosc de la selva humida i zones arbustives de les muntanyes del nord de Colòmbia, nord-oest de Veneçuela i nord-oest, est de l'Equador i nord-oest del Perú.

## Referències

* ↑ «Cargolet rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Cargolet riberenc

El cargolet riberenc (Cantorchilus semibadius) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc, matolls i manglars, normalment a prop de l'aigua de les terres baixes del Pacífic al sud-oest de Costa Rica i oest de Panamà.

## Referències

* ↑ «Cargolet riberenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Cantherhines fronticinctus

Cantherhines fronticinctus és una espècie de peix de la família dels monacàntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja organismes bentònics.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 1-43 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Durban (Sud-àfrica) fins a les illes Marshall i Tonga.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Fischer, W., I. Sousa, C. Silva, A. de Freitas, J.M. Poutiers, W. Schneider, T.C. Borges, J.P. Feral i A. Massinga, 1990. Fichas FAO de identificaçao de espécies para actividades de pesca. Guia de campo das espécies comerciais marinhas e de águas salobras de Moçambique. Publicaçao preparada em collaboraçao com o Instituto de Investigaçao Pesquiera de Moçambique, com financiamento do Projecto PNUD/FAO MOZ/86/030 e de NORAD. Roma, FAO. 1990. 424 p.
* ↑ Hutchins, J.B., 1984. Monacanthidae. A: W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing Area 51). Vol. 3. FAO, Roma. pag. var.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Carlos García Fermín

Carlos García Fermín (n. 1910) va ser un militant comunista espanyol.

## Biografia

Als 20 anys es va afiliar al Partit Comunista d'Espanya (PCE). Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les forces republicanes, passant a formar part del comissariat polític de l'Exèrcit Popular de la República. Durant el transcurs de la contesa va arribar a exercir com a comissari de la 31a Brigada Mixta i la 3a Divisió, prenent part en la batalla de l'Ebre. En 1939, amb la derrota de la República, es va veure obligat a marxar a l'exili. Es va instal·lar en la Unió Soviètica.
En 1941, després de la invasió alemanya de l'URSS, seria evacuat a l'Àsia central i treballaria com a xofer del servei de bombers d'unes instal·lacions petrolíferes situades prop de les muntanyes Tian Shan. Al principi el comandament soviètic no va autoritzar els exiliats espanyols allistar-se per a anar al front. Passat un temps s'integraria en una unitat guerrillera composta per espanyols que va combatre els ocupants nazis en territoris d'Ucraïna, els Carpats, Bucovina i Romania.
Després de la guerra va continuar residint en la Unió Soviètica i va treballar com a intèrpret fins a 1980, i també fou president del Comitè de Veterans Espanyols.

## Referències

* ↑ Álvarez, 1989, p. 187, 375.
* ↑ Cabrera Castillo, 2002, p. 462.
* ↑ Arasa, 1993, p. 164.
* 1 2 Bonet, 1985.
* ↑ Arasa, 1993, p. 363.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Arasa, Daniel. Los españoles de Stalin. Belacqva, 1993.
* Bonet, Pilar. 800 republicanos españoles lucharon junto a la URSS en revancha contra el nazismo, 1985.
* Cabrera Castillo, Francisco. Del Ebro a Gandesa. La batalla del Ebro, julio-noviembre 1938. Almena, 2002.
# Canó automàtic M39

El canó automàtic M39 va ser un canó automàtic de calibre 20 x 102 mm amb un sol canó i recambres revòlver. Va ser desenvolupat a finals de la dècada de 1940 per a la Força Aèria dels Estats Units. Fou emprat fonamentalment per armar avions de combat de dels inicis de la dècada de 1950 fins a la dècada de 1980.

## Desenvolupament

L'M39 va ser desenvolupat a la Springfield Armory sobre la base del Mauser MG 213, disseny alemany de la Segona Guerra Mundial en calibres de 20 i 30 mm. El mateix canó va servir d'inspiració pels canons automàtics de calibre 30 mm ADEN (britànic) i DEFA (francès). Tot i això els americans van optar pel calibre menor de 20 mm, aconseguint una cadència de foc i velocitats majors a canvi de menor poder de destrucció de cada projectil. Aquest mateix calibre, 20 × 102 mm, fou seleccionat pel francès Canó automàtic M621 .
Inicialment designat T-160 aqusesta nova arma es va instal·lar en diversos F-86 Sabre el 1952 en el marc del programa "GunVal". Foren provats en combat a la Guerra de Corea el 1953 i posteriorment seleccionats per equipar la variant H de l'F-86 Sabre. També equiparen als avions de combat F-100 Super Sabre, F-101A and F-101C Voodoo, i el F-5 Freedom Fighter. Els models actuals de l'F-5 Tiger II encara utilitzen la versió M39A2 d'aquest canó automàtic, introduïda el 1964.

## Especificacions dels projectils

* Pes del projectil: 101 g
* Tipus:

   ### M56A3

       : projectil trencador-incendiari (HE-I) amb 10,7 grams d'explosiu RDX i 1,3 grams de càrrega incendiària

### M242

    projectil trencador-incendiari amb traçador HE-I-T

### M53

    projectil perforant incendiari (AP-I) amb punta d'acer i un 50% de probabilitat de perforar 6,3 mm de blindatge homogeni a una distància de 1.000 m i un angle d'impacte de 0°.

### M775

    projectil perforant incendiari amb traçador (AP-I-T)

### M55A2

    projectil de pràctica (TP)

### M220

    projectil de pràctica amb traçador (TP-T)

## Vegeu també

* Mauser BK-27 — disseny alemany comparable
* M61 Vulcan — Canó automàtic rotatori americàe. També de calibre 20 × 102 mm va ser el substitut de l'M39 i es troba en servei amb múltiples avions de combat dissenayts als Estats Units.

## Referències

* ↑ Jane's Ammunition Handbook, Coulsdon: Jane's Information Group Ltd., 1993, p. 40.
* ↑ Jane's Air Launched Weapons, Coulsdon: Jane's Information Group Ltd., 2000, p. 602.
* 1 2 «aircav.com - ammunition: 20mm». [Consulta: 11 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Pontiac M39 20mm cannon (USAF source) Arxivat 2013-12-16 a Wayback Machine.
* www.aircav.com 20mm ammunition data
# Casa Oliveres

Casa Oliveres és un casal de Mataró (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un casal amb una planta baixa i tres plantes amb pisos. Presenta dues obertures amb arc pla a la planta baixa, dos balcons longitudinals al primer i segon pis i dues finestres a la tercera planta. La façana acaba amb un acroteri horitzontal llis. Destaca l'estucat lliscat a carreu en planta baixa i una parella de rostres petris sobre les obertures.

## Referències

* 1 2 «Casa Oliveres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Capsou

En dret català el capsou és la remuneració que correspon als hereus de confiança, és a dir, a aquells que nomenats en el testament reben una herència, o una part, amb l'encàrrec de destinar-la als fins que el testador li ha comunicat.

## Referències

* «Capsou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Capsou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cases bessones al carrer de l'Hospital

Les Cases bessones al carrer de l'Hospital és una obra de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de dues cases bessones entre mitgeres. Fan cantonada i es troben separades pel carrer Narcís Viader. Tenen planta baixa, dos pisos i terrat. Són construccions populars, de composició senzilla, que ofereixen un interès fonamentalment tipològic. S'hi observen reminiscències modernistes.

## Història

Aquests edificis estan situats a l'eix històric que enllaça el nucli antic al voltant de l'església amb la plaça de l'Ajuntament.

## Referències

* 1 2 «Cases bessones al carrer de l'Hospital». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Carles Salvador Vidal

Carles Salvador Vidal (Castelló de la Plana, 17 de setembre de 1990) és un futbolista professional valencià que juga com a defensa.

## Carrera de club

Salvador va ingressar al planter del València CF el 2007, des del CE Castelló. El 2009, després d'acabar l'etapa formativa, fou cedit al Catarroja CF, de Tercera Divisió, per la temporada 2009–10.
Salvador va tornar a l'equip Xe el 2010, essent assignat al València CF Mestalla també de tercera divisió. L'agost de 2012, va signar pel CE Olímpic de Xàtiva de Segona Divisió B.
Salvador va continuar a Segona B els anys següents, representant el CE Alcoià, la UD Logroñés i el Castelló. Amb el darrer equip va assolir l'ascens a Segona Divisió el 2020, contribuint amb 31 partits, inclosos els play-off.
El 12 de setembre de 2020, Salvador va debutar com a professional als 30 anys, com a titular, en una victòria per 2–1 a fora contra la SD Ponferradina.

## Referències

* ↑ «El C.D. Olímpic presenta su nueva plantilla para la temporada 2012–2013» (en castellà). Portal de Xàtiva, 09-08-2012. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Carles Salvador, primer fichaje del CD Alcoyano» (en castellà). Vavel, 19-06-2013. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «El mediocentro Carles Salvador ficha por la UDL» (en castellà). La Rioja, 01-07-2016. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «FICHAJE: Carles Salvador, nuevo jugador del CE Castelló» (en castellà). CE Castelló, 01-07-2019. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «La victoria del debutante Castellón llega en la última jugada y de rebote» (en castellà). Marca, 12-09-2020. [Consulta: 12 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Carles Salvador Vidal a BDFutbol
* Carles Salvador Vidal a La Preferente (castellà)
* Carles Salvador Vidal, Fitxa a Soccerway
# Cataonia (arna)

Cataonia és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Cataonia erubescens (Christoph, 1877)
* Cataonia mauritanica Amsel, 1953

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 11 setembre 2019].
# Cataplasma

Un cataplasma és un tractament tòpic de consistència tova i, normalment, calenta, que s'aplica amb diversos efectes medicinals, especialment quan els efectes són calmants, antiinflamatoris o emol·lients.
Fins a l'aparició dels antibiòtics, els cataplasmes van ser utilitzats com a remei casolà habitual contra els estats de congestió bronquial. Avui dia es consideren tractaments de tipus "alternatiu" o "naturista", encara que s'utilitzen de forma habitual en tractaments d'estètica.
També s'utilitzen els cataplasmes en un altre camp completament diferent: el tractament de materials.

## Forma de preparació

Tradicionalment els cataplasmes es feien amb una farina de lli, blat o altres cereals rics en fibra vegetal per aprofitar la qualitat d'absorció d'aquesta fibra. Aquesta farina es barrejava amb aigua calenta i el compost actiu (per exemple, mostassa). La pasta resultant, encara calent, es posava en contacte amb la ferida i després es cobria amb una peça d'arpillera o un material similar per finalment embenar la zona.
En bellesa és comú utilitzar argiles o fangs en comptes de farines vegetals. La forma de preparació és similar a la dels cataplasmes tradicionals, però actualment s'utilitzen tovalloles de lli en lloc d'arpilleres i no sempre s'apliquen en calent.

## Utilització en veterinària

els cataplasmes són un tractament comú per alleujar inflamacions en els cavalls. Normalment s'aplica a la part inferior de les potes usant una bena especial que focalitza el tractament en els tendons d'aquesta àrea especialment procliu a lesions dels tendons. De vegades, els cataplasmes s'apliquen com a simple mesura profilàctica després que el cavall hagi treballat fort, o després d'una carrera camp a través.

## Ús en el tractament de materials

els cataplasmes s'utilitzen amb diferents bases (sorra de diatomees, hidrogencarbonat de sodi, talc) per fer desaparèixer les taques persistents a diferents pedres poroses o teixits, com les taques d'oli o les produïdes pel contacte amb el metall.

## Enllaços externs

* en Wordreference.com Cataplasma

## Nota

* ↑ Farmacopea quirúrgica de Londres,: que contiene ademas de varios remedios adoptados en la práctica de los más insignes Cirujanos, todas las principales Recetas de los Hospitales de Inglaterra, 1815, p. 17– [Consulta: 1r juny 2011].
# Catherine Goldstein

Catherine Goldstein (París, 5 de juliol de 1958) és un matemàtica i historiadora de les matemàtiques francesa. És filla del poeta i filòsof Isidore Isou.

## Biografia

Va estudiar del 1976 al 1980 a l'École normale supérieure de jeunes filles (promoció del 1976, agregació de matemàtiques el 1978) i el 1981 va defensar a la Universitat de París Sud (Orsay) una tesi dirigida per John H. Coates (Funcions L p-àldiques i teoria d'Iwasawa). Va treballar des del 1980 com a investigadora a la Universitat de París Sud i des del 2003 és directora de recerca a l'Institut de Matemàtiques Jussieu. El 1995-96 i el 1998 va ser professora visitant a l'Institut Max-Planck d'Història de les Ciències de Berlín.
Catherine Goldstein va començar la seva carrera amb la teoria de nombres. Des dels anys noranta, ha treballat principalment en la història d'aquesta teoria i els seus actors principals, com ara Fermat, Hermite i Gauss.
Com altres tres investigadors francesos, va ser ponent plenària al Congrés Internacional de Matemàtics de 2018 (Rio de Janeiro).

## Obra publicada

No exhaustiva
* « L'un et l'autre : pour une histoire du cercle » i « Le métier des nombres aux XVII$^e$ et XIX$^e$ siècles » a Michel Serres (dir.), Bordas (1a edició el 1989).
* « Algebra in der Zahlentheorie von Fermat bis zu Lagrange », A Erhard Scholz,, B.I. Wissenschaftsverlag, 1990.
* « L'Europe mathématique » Catherine Goldstein (dir.), Jeremy Gray (dir.) I Jim Ritter (dir.),, Éditions de la Maison des sciences de l'homme, 1996.
* Un théorème de Fermat et ses lecteurs (ed. francesa) i Histoires de science (ed. anglesa). Presses Universitaires de Vincennes, Saint-Denis 1995, 232 p., (ISBN 2-910381-10-2).
* The Shaping of Arithmetic after C. F. Gauss's Disquisitiones arithmeticae de Catherine Goldstein, Norbert Schappacher i Joachim Schwermer.

## Referències

* ↑ «http%3A%2F%2Fmauricelemaitre.org%2F%7Epfs%2Ffr%2Fisou-a-londres%2F Isou à Londres» (en francès). mauricelemaitre.org, 2015. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «L'annuaire» (en francès). Association des anciens élèves, élèves et amis de l'École normale supérieure. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Les maths françaises sont à Rio» (en francès). Journal du CNRS, 30-07-2018. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Le rêve de Catherine Goldstein» (en francès). Journal quotidien du Congrès International des Mathématiciens, 10-08-2018. Arxivat de l'original el 2020-10-08. [Consulta: 5 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina personal de Catherine Goldstein. (francès)
# Catocala chenyixini

Catocala chenyixini és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba a la Xina (Zhejiang).

## Referències

* ↑ Ishizuka, K., 2011: A new species of Catocala Schrank, 1802 from Guangdong, China (Lepidoptera: Noctuidae), with proposal of a replacement name for Chinese taxon.
# Catocala bella

Catocala bella és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba a Rússia (Sibèria, Primòrie, Khabàrovsk, Amur), Corea, Xina i Japó (Hokkaido, Honshü). Fa aproximadament 59 mm d'envergadura alar.

## Enllaços externs

* Funetː Catocala bella Arxivat 2019-07-20 a Wayback Machine. (en)
* Catocala d'Àsiaː Catocala bella Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine. (en)
# Catocala artobolevskiji

Catocala artobolevskiji és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba a l'Uzbekistan.

## Referències

* ↑ «Funet». Arxivat de l'original el 2019-07-20. [Consulta: 21 març 2016].

## Enllaços externs

* Funetː Catocala artobolevskiji Arxivat 2019-07-20 a Wayback Machine. (en)
* Catalogue of Lifeː Catocala artobolevskiji (en)