OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quirze (bisbe de Barcelona)

Quirze fou bisbe de Barcelona al segle VII. Noble got subscriví les actes del X Concili de Toledo de 656. Va escriure tres cartes dues a Ildefons de Toledo, i una a Taió bisbe de Saragossa. A la carta a Sant Ildefons fa esment del seu retorn de la ciutat de Toledo: fou escrita després de l'any 658; perquè Ildefons no va començar a governar l'església de Toledo fins a l'any 659. Es conserva també del bisbe Quirze seva carta resposta a Taió bisbe de Saragossa. Nicolás Antonio adverteix que quan Quirze va assistir al concili de Toledo encara no era bisbe sant Ildefons. A instàncies de Quirze el bisbe Taió, el seu amic, escrigué el llibre de les «Sentencias tomadas de San Agustin y de San Gregorio, etc» com també la carta de Taió a Quirze. Va morir pels anys 666. Escrigué un «Himne en alabança de Sta. Eulalia» que es troba al breviari mossàrab.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 523 - 524 [Consulta: 18 octubre 2013].
* Henrique Flórez, España Sagrada, tom XXIX, p. 134-139 (castellà)

## Enllaços externs

* «Quirze (bisbe de Barcelona)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Quirí

* Per a altres significats, vegeu «Quirí (desambiguació)».
Quirí, en llatí Quirinus, era un déu de la mitologia romana, considerat en el període clàssic com un déu guerrer similar a Mart, i que tenia per parella la deessa Hora Quirina, que sembla l'esposa de Ròmul, Hersília, divinitzada.
Quirí era inicialment una divinitat romana de les més antigues, que formava part d'una tríada amb la funció de la producció agrícola i de la reproducció, al costat de Júpiter que representava la sobirania i de Mart per a la guerra. Més tard, va ser assimilat a Ròmul quan aquest va ser divinitzat, després de la seva mort:
| « | Com que va desaparèixer durant un sobtat temporal després de trenta-set anys de regnat, es va creure que havia ascendit al cel i va ser divinitzat [amb el nom de Quirí] | » |
| — Eutropi |||
Dumézil, basant-se en que existeix en la cultura indoeuropea una tríada similar a la de Júpiter Mart i Quirí, considera que a cadascun d'aquests déus li correspon una classe social, Júpiter, o el seu equivalent, representa la casta sacerdotal, Mart la guerrera, i Quirí la dels agricultors, encara que a Roma se'l considerés més aviat un déu guerrer. Servi explica que Quirí era un "Mart tranquil", un Mart que proporcionava pau i cohesionava el nucli de la ciutat i la seva gent.
La paraula Quirí és un derivat del nom llatí quiris, "ciutadà", sobretot en el seu plural quirites. Podria haver derivat d'un mot més antic co-viri que significaria "conjunt d'homes o unió dels homes". Aquesta etimologia, encara que discutible, s'acosta al sentit funcional de l'antiga divinitat itàlica.
No té una mitologia pròpia si no és la de Ròmul, però un dels pujols de Roma, el Quirinal, porta el seu nom. Els mites sobre Quirí són estranys. N'hi ha un que explica la fundació de la ciutat de Cures per Modi Fabidi, fill del déu.
Era venerat en un oratori del Quirinal, i amb Júpiter i Mart constituïa la tríada que representava la unitat del Capitoli, el Palatí i el Quirinal. El seu festival s'anomenava Quirinalia, i se celebrava el dia 17 de febrer, dia en què segons la tradició el fundador de la ciutat, Ròmul (Quirí), hauria estat elevat al cel. El festival va rebre tanmateix el nom de Stultorum feriae i era organitzat pels sacerdots flamines corresponents, els Flamines Quirinales.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 470. ISBN 9788496061972.
* ↑ Histoire romaine, I-16 de Titus Livi.
* ↑ Gabucci, Ada. «Rómulo y Remo». A: Grandes Civilizaciones. Roma (en castellà). Milà: Mondadori Electa, 2005, pp. 10 – 11. ISBN 9788481563863.
* ↑ Article "Quirí". Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Aeneid I, 292 de Virgili.
* ↑ Calendari de festivitats romanes al febrer

## Vegeu també

* Ròmul i Rem
# Rave (música)

Una rave (pronunciació en anglès: /reɪv/), també anomenada free party, és un esdeveniment de ball i música, generalment electrònica, que dura tota la nit i de vegades més d'un dia, en què DJs barregen tota mena de sons electrònics.
L'expressió rave va ser originalment utilitzada per persones del Carib que estaven a Londres durant la dècada dels 60 per descriure les festes. Ja a la dècada dels 80, el terme va començar a ser utilitzat per descriure la subcultura que va créixer a partir del moviment Acid House que començà a Chicago i va desenvolupar-se en l'escena nocturna clandestina europea, especialment les del Regne Unit i dels Països Baixos, com a resposta a les restriccions d'horaris per a espectacles nocturns presents a molts països.
La música que s'escolta en aquests esdeveniments és creada amb sintetitzadors i bases rítmiques de seqüenciadors. Als Estats Units, Argentina, Xile i en alguns països europeus la música que més s'escolta en aquest tipus d'esdeveniments són house, trance i progressive. Al Brasil i a Mèxic predomina el psytrance.
Les raves poden ser en llocs oberts o tancats, preferentment a l'aire lliure perquè els assistents convisquin amb la naturalesa. Tot això també depèn del clima i del lloc on es realitzin aquests esdeveniments. En algunes grans ciutats és freqüent trobar raves en cases desallotjades o als afores.

## Cultura popular

Les següents pel·lícules, sèries i altres formats inclouen elements o descripcions de la cultura rave:
* Clubbed to Death (Lola) (1996)
* Strange Days (1995)
* The Matrix
* Vibrations (1996)
* Party Monster: The Shockumentary
* Human Traffic (1999)
* Viviendo sin límites (1999)
* Groove (2000)
* Kevin & Perry Go Large (2000)
* A Midsummer Night's Rave (2002)
* 24 Hour Party People (2002)
* Stark Raving Mad (2002)
* Freddy contra Jason (2003)
* Party Monster (2003)
* House of the dead (2003)
* It's All Gone Pete Tong (2004)
* One Perfect Day (2004)
* Man On Fire (2004)
* Skins (2007-2012)
* Proyecto X (2012)
* My Mad Fat Diary (2013)
* Return of the Living Dead: Rave from the Grave.
* The Summer Of Rave, 1989 (2006) - Documental de la BBC sobre el desenvolupament de la cultura rave a la Gran Bretanya durant l'estiu de 1989

## Referències

* ↑ «Out of sight, out of mind». [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ Interesante, Muy. «¿Qué es una» (en castellà), 02-04-1999. [Consulta: 3 gener 2021].

## Enllaços externs

* Underave. Barcelona Free Party Node
* ZonaRave.com
Viccionari
# Punta de la Moresca

La Punta de la Moresca és un cap de la costa de la Marenda del terme comunal de Portvendres, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord). Està situada a la zona nord del terme de Portvendres, al nord de la vila i al nord-oest de l'Ansa de la Moresca. Forma part del massís del Cap Gros.

## Referències

* ↑ La Punta de la Moresca en els ortofotomapes de l'IGN
# Rafael Llimona i Benet

Rafael Llimona i Benet (Barcelona, 1896-1957) fou un pintor català. Va ser fill i deixeble de l'escultor Josep Llimona i Bruguera, germà de la també escultora Maria Llimona i Benet, cosí de les pintores i il·lustradores Mercè Llimona i Raymat i Núria Llimona i Raymat, i nebot del pintor Joan Llimona i Bruguera.
Va estudiar als grans mestres estrangers a Itàlia, Bèlgica i França. En la seva obra es distingeixen dues etapes: la primera denota la influència de les obres del Greco; en la segona, en la qual arriba a la seva plena maduresa, adapta un estil i una tècnica impressionistes, prenent com a model a Renoir. L'any 1940 va participar en l'exposició col·lectiva de pintors catalans que va organitzar l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell en aquesta ciutat.
L'any 1942 va obtenir el premi extraordinari de Gustau Gili i Roig per a pintura de l'Exposición Nacional de Bellas Artes de Barcelona, amb l'obra Retrato.
Hi ha obra seva a diversos museus catalans, com el MNAC, el Museu Comarcal de la Garrotxa (Olot), el Museu de l'Empordà (Figueres), o el Museu de Montserrat.

## Referències

* ↑ «Rafael Llimona i Benet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Entre la continuïtat i el trencament. Art a Sabadell 1939-1959. Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, 2000, p. 140. ISBN 84-87221-40-B.
* ↑ «Exposición Nacional de Bellas Artes de Barcelona, 1942». ABC, 19-07-1942, p. 17.
* ↑ «Museu Nacional d'Art de Catalunya» (en català, castellà, anglès, alemany, italià, francès, portuguès, rus i xinès). Museu Nacional d'Art de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2019].
* ↑ «Museus en línia». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-04-08. [Consulta: 2 desembre 2019].
# Refugi de Pineta

El Refugi de Pineta es troba a 1.240m al fons de la Vall de Pineta just a la vora del Parc Nacional d'Ordesa i Mont Perdut. És un refugi de muntanya guardat amb capacitat per 71 persones. Disposa de flassades, matalassos, aigua calenta, cuina lliure, lavabos i dutxes, calefacció, bar, servei de menjars, armariets, calcer de descans i aula polivalent.

## Activitats

Des del refugi de Pineta es poden realitzar diverses activitats, com senderisme seguint el sender de llarg recorregut GR 11 i el GR 19 Senders del Sobrarb així com travesses al Refugi de Góriz, al circ de Gavarnia, a la Vall del Rio Real, etc. També ascensions mítiques dels tresmils de la zona, com el Mont Perdut (3.355m), el Cilindre de Marboré (3.335m) o el Pic de Marboré (3.248m), Astazu Oriental (3.071m) i l'Occidental (3.012m), Chinipro, La Munia, Robiñera, Peña Blanca, etc. A l'hivern es pot realitzar esquí de muntanya i alpinisme.

## Accés

Des de Bielsa, seguint durant 12 quilòmetres la carretera fins al refugi.

## Referències

* ↑ «Refugio de Pineta -- alberguesyrefugiosdearagon.com». [Consulta: 9 octubre 2017].
* 1 2 Millán, Vicente. «Pineta» (en espanyol europeu). Fam.es. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Quint Fabi Vibulà Ambust

Quint Fabi Vibulà Ambust (en llatí: Quintus Fabius M. F. Q. N. Vibulanus Ambustus) va ser un magistrat romà. Era fill de Marc Fabi Vibulà, cònsol l'any 442 aC.
Va ser el darrer membre de la família que va usar el cognom de Vibulà i el primer a usar el d'Ambust. En endavant els Fabi d'aquesta branca van portar el cognom Ambust. Va ser cònsol l'any 412 aC amb Gai Furi Pacil.

## Referències

* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). C. C. Little and J. Brown, 1849, p. v.3, p.1256.

## Bibliografia

Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 141a (v. 1).
# Ramphotrigon

Ramphotrigon és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per tres espècies:
* Ramphotrigon megacephalum - tirà cabut de Swainson.
* Ramphotrigon ruficauda - tirà cabut cua-roig.
* Ramphotrigon fuscicauda - tirà cabut cuafosc.
# Quint Ovini

Quint Ovini (en llatí Quintus Ovinius) va ser un senador romà del segle i aC.
Quan August va derrotar a Marc Antoni i Cleòpatra, Ovini, partidari de Marc Antoni, i que tenia al seu càrrec el lanificum (treball en llana) i el textrinum (obrador de teixits) de la reina, va ser condemnat a mort l'any 31 aC i executat.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/82?rgn=pages;view=image;q1=OviniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 74. ]
# Raymond Delisle

Raymond Delisle (Ancteville, 11 de març de 1943 − Hébécrevon, 11 d'agost de 2013) va ser un ciclista francès. Va començar la seva carrera esportiva el 1961 com a ciclista amateur, passant al professionalisme el 1965. Es retirà el 1977. Durant la seva carrera esportiva aconseguí notables èxits, destacant dues etapes al Tour de França, una a la Volta a Espanya i un Campionat de França en ruta.

## Palmarès

* 1969
** Campió de França en ruta
** 1r al Tour de l'Herault
** 1r a la Polymultipliée
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1970
** Vencedor d'una etapa al Dauphiné Libéré
* 1972
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia
* 1973
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1974
** Vencedor d'una etapa a la Vuelta a Espanya
* 1975
** 1r al Tour de l'Haut Var
** 1r de la Gènova-Niça
** Vencedor de 2 etapes a la París-Niça
* 1976
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1977
** 1r a la Polymultipliée

### Resultats al Tour de França

* 1966. 23è de la classificació general
* 1967. 26è de la classificació general
* 1969. 37è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1970. 11è de la classificació general
* 1971. 77è de la classificació general
* 1973. 11è de la classificació general
* 1974. 12è de la classificació general
* 1975. 16è de la classificació general
* 1976. 4t de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r al Premi de la Combativitat. Porta el mallot groc durant 2 etapes
* 1977. 9è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1968. 39è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1974. Abandona. Vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa de Raymond Delisle a sitiodeciclismo.net
# Red Oak (Iowa)

Red Oak és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 6.197 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Red Oak tenia 6.197 habitants, 2.670 habitatges, i 1.650 famílies. La densitat de població era de 650,2 habitants/km².
Dels 2.670 habitatges en un 28,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.098 $ i la renda mediana per família de 37.007 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.942 $ mentre que les dones 20.047 $. La renda per capita de la població era de 15.793 $. Entorn del 7,9% de les famílies i el 10,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Red Oak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Red Oak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# República de Donetsk

«República de Donetsk» té aquests significats:
República de Donetsk pot referir-se a:
* República Popular de Donetsk, una regió rebel a l'est d'Ucraïna i autoproclamada com a país
* República de Donetsk (organització), una organització política amb seu a Donetsk, Ucraïna
* Donetsk - Krivoi Rog, un dels efímers estats sorgits de la descomposició de l'imperi rus el 1917
# Ratpenat barbut costaner

El ratpenat barbut costaner (Chalinolobus orarius) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. A agost del 2024, tots els espècimens coneguts d'aquesta espècie provenien del sud de Papua Nova Guinea, però se sospita que també podria estar present al nord d'Austràlia. El seu hàbitat natural són les sabanes d'eucaliptus litorals i prelitorals. Fa aproximadament 10 cm de llargada i es caracteritza per tenir els lòbuls de les orelles tan desenvolupats que li arriben a la vora de la boca. El nom específic orarius significa ‘costaner’. Com que fou descobert fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.

## Referències

* ↑ Parnaby et al., 2024, p. 301.
* 1 2 Parnaby et al., 2024, p. 313.
* ↑ Pflughoeft, A. «Winged creature with ‘enlarged’ earlobes discovered as new species in Papua New Guinea» (en anglès). Miami Herald, 9 agost 2024. [Consulta: 1 setembre 2024].

## Bibliografia

* Parnaby, H. E.; King, A. G.; Hamilton, S.; Eldridge, M. D. B. «A new species of lobe-lipped bat (Chalinolobus: Vespertilionidae) from southern Papua New Guinea» (en anglès). Zootaxa, 5.492, 3, 2024, pàg. 301-324. DOI: 10.11646/zootaxa.5492.3.1.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Refugi antiaeri del Parc Dalmau

El refugi antiaeri del parc Dalmau és un edifici de Calella (Maresme) que està situat a la part baixa del parc, amb entrada per l'avinguda del Parc.

## Descripció

El refugi s'estructura a partir d'un túnel principal que es ramifica en tres de secundaris. S'accedeix a l'entrada del túnel principal des d'una esplanada. Els tres túnels secundaris finalitzen en una tanca de reixa. El túnel principal té 24,5 m inicials excavats a cel obert, amb parets de blocs de pedra lligada amb morter de calç i coberta amb volta catalana. L'accés als dos túnels secundaris presenta el mateix tipus de volta, al llarg, tan sols, d'un metre, aproximadament. La resta dels diversos túnels es va excavar al sauló, fent galeria. El refugi del Parc té una galeria principal de 66 metres de llargada, 2 metres d'alçada i 2 metres d'amplada, també té tres galeries transversals de més de 20 metres de llargada cadascuna.

## Història

El refugi antiaeri del parc Dalmau es va inaugurar l'any 1937, mesos més tard que el comitè municipal, el 2 de novembre de 1936, decidís la creació d'uns refugis per a protegir la població civil dels bomardejos aeris. Es van construir tres refugis a la ciutat: el primer a la muntanya del Roser, el segon al parc dels Pins o parc Dalmau i el tercer anomenat la Granja. Tots tres tenien una cabuda total de 3600 persones, just la meitat de la població de Calella en aquell moment. Els refugis quedaven una mica lluny del nucli de població i per això no es van usar massa.
Calella va patir dos bombardejos aeris. El primer es va produir el 4 d'abril de 1937 quan un avió trimotor provinent de l'illa de Mallorca, va bombardejar la fàbrica Llobet-Guri causant nombrosos danys materials però cap víctima entre la població. Més greu va ser el bombardeig del 24 de novembre de 1938, quan quatre bombes van causar tres morts, diversos ferits i importants danys als habitatges. Avui el refugi del Parc és un vestigi representatiu de la lluita per a la consecució dels drets i les llibertats democràtiques a Catalunya.
El cop d'estat militar del 18 de juliol de 1936 contra la legalitat representada pel Govern de la República, va comportar l'esclat de la Guerra Civil espanyola (1936-1939). Un dels factors més importants en el decurs del conflicte va ser la guerra aèria. L'exèrcit franquista, amb l'ajut de les aviacions italiana i alemanya, va dur a terme bombardejos sistemàtics sobre la població civil, i va fer de la rereguarda un altre front de guerra. Aquest fet va provocar que es construïssin milers de refugis antiaeris, públics i privats, arreu de Catalunya. Amb aquest propòsit, la Generalitat de Catalunya va crear, el juny de 1937, la Junta de Defensa Passiva, que es va estendre a l'àmbit local.

## Referències

* 1 2 «Refugi antiaeri del Parc Dalmau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 juny 2016].
* 1 2 3 «Refugi antiaeri del Parc. Calella». Memorial Democràtic. Gencat. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 7 gener 2017].

## Enllaços externs

* Refugi antiaeri a Calella (1937)
# Refugi antiaeri del carrer Creus

El Refugi antiaeri del carrer Creus és un refugi antiaeri construït l'any 1938 per tal de protegir la població dels bombardejos durant la Guerra Civil. És l'únic refugi públic que es conserva a Cambrils. És el punt d'arribada de la Ruta dels Espais de la Guerra Civil.
Va ser descobert l'any 2006 i el desembre del 2009 va ser obert al públic. Té dos accessos preservats i separats per més de cent metres d'una galeria gairebé intacta, construïda amb maons de les bòbiles locals. El refugi va tancar el 2013 per problemes d'humitat que van metre malbé la instal·lació elèctrica. Va reobrir el 23 de juny de 2018 a l'ocasió de la festa major.

## Referències

* ↑ «Refugi antiaeri del carrer Creus». Museu d'Història de Cambrils. Arxivat de l'original el 2019-04-30. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ «Ruta dels espais de la Guerra Civil a Cambrils» (pdf). Consorci per a la Normalització Lingüística.
* ↑ «Cambrils inicia les obres per reobrir el refugi antiaeri del carrer Creus». Reus digital, 21-11-2017. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ «Visita aquest estiu el refugi antiaeri del carrer Creus de Cambrils». Ara, 04-07-2018.
* ↑ «Cambrils reobre el refugi antiaeri del carrer Creus dissabte». Diari Més Digital, 22-06-2018 [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ Domènech, Oleguer «Les activitats de la Festa Major de Cambrils». Del Camp, 19-06-2018 [Consulta: 25 gener 2020].
# Regne de Numídia Oriental

El Regne de Numídia Oriental va ser una divisió de la regió coneguda per Numídia, sorgit per la unió de les tribus del territori sota el cap d'una d'elles probablement cap a la meitat del segle iii aC, després de la Primera Guerra Púnica.
El seu primer rei conegut és Sifax que es va mostrar partidari dels cartaginesos a la Segona Guerra Púnica, mentre el rei de Numídia Occidental, Masinissa I, ho era dels romans. Al final de la guerra, l'any 201 aC, els romans van ocupar el regne i el van entregar a Masinissa I que va reunir els dos territoris.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Numidia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 juliol 2022].

## Vegeu també

* Regne de Numídia
# Regne de Numídia Occidental

El Regne de Numídia Occidental va ser un regne de la regió coneguda per Numídia, sorgit per la unió de les tribus del territori sota el cap d'una d'elles, els massesils (massaesyli) probablement cap a la meitat del segle iii aC després de la Primera Guerra Púnica.
El seu rei Masinissa I, va ser partidari dels romans durant la Segona Guerra Púnica, mentre el rei de Numídia Oriental, Sifax, es va posar al costat dels cartaginesos. Al final de la guerra, l'any 201 aC, el regne oriental va ser ocupat i entregat a Masinissa I que va reunir les dues parts en una de sola.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Numidia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 juliol 2022].

## Vegeu també

* Regne de Numídia
# Revolució de Primavera

«Revolució de Primavera» té aquests significats:
* Revolució de 1848, també coneguda com a Primavera de les Nacions
* Primavera de Praga (1968)
* Primavera croata (1970-71)
* Primavera de Pequín (1978-79)
* Primavera Àrab (2010-)
* Primavera Valenciana (2012)
# Ric Ocasek

Richard Theodore Otcasek (Baltimore, Maryland; 23 de març de 1944-Nova York; 15 de setembre de 2019), més conegut com a Ric Ocasek, fou un cantant, compositor i productor estatunidenc, conegut per ser el vocalista i el líder de la banda de rock The Cars, a més de productor de diversos grups; entre els quals destaquen Weezer, Nada Surf i No Doubt.

## Referències

* ↑ Prato, Greg. «Ric Ocasek Biography». [Consulta: 16 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Ric Ocasek (anglès)