OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# United States Botanic Garden

El United States Botanic Garden (en català Jardí Botànic dels Estats Units) és un jardí botànic dirigit pel Congrés dels Estats Units (Congress of the United States). Es troba a Washington DC, als terrenys del Capitoli prop del Garfield Circle. L'edifici està dividit en diverses sales que presenten cadascuna un clima diferent.

## Direcció

El Jardí Botànic dels Estats Units (USBG) és dirigit per l'arquitecte en cap del Capitoli, responsable de totes les instal·lacions que es troben als terrenys del Capitoli. L'USBG està controlat pel Congrés i està obert tots els dies de l'any fins i tot durant els permisos federals. Això vol també dir que l'USBG és públic. No pot ser utilitzat per a esdeveniments privats o comercials.

## Història

El 1838, Charles Wilkes marxa a una missió d'exploració finançada pel Congrés per navegar al voltant del globus, coneguda com l'Expedició d'exploració dels Estats Units. Durant la seva expedició, Wilkes recull mostres vives i mortes de plantes al llarg del seu llarg viatge. Va tornar finalment el 1842 amb una col·lecció impressionant de plantes desconegudes als Estats Units. Les mostres assecades han estat el començament de la col·lecció que ara és coneguda sota el nom de National Herbarium, que és mantinguda pel Smithsonian's Museu Nacional d'Història Natural. Les mostres vives i les llavors van ser disposades a l'Old Patent Office Museum greenhouse i hi han restat fins a 1850. En aquest moment, es va crear un jardí botànic tot just davant el Capitoli que contenia tota la col·lecció. Va ser el 1933 que es va canviar a l'edifici actual, al sud-oest del Capitoli. Aquest edifici és vorejat pel carrer Maryland al nord, la First Street a l'est, l'Independence Avenue al sud i la Third Street a l'oest. Es va haver de tancar el jardí botànic per a renovacions importants l'1 de setembre de 1997. Va reobrir al públic l'11 de desembre de 2001. Durant el temps de les renovacions, la col·lecció va ser enviada a l'U.S. Botanic Garden Production Facility.
El jardí botànic és també responsable del Bartholdi Park, situat al seu costat sud, que té anomenada per la seva majestuosa font al centre del seu jardí. Aquesta font va ser dissenyada per Frédéric Bartholdi.

## Enllaços externs

* United States Botanic Garden - Lloc web oficial
# Umm Salal (municipi)

Umm Salal (àrab: أم صلال, Umm Ṣalāl) és un dels vuit municipis o baladiyyes que formen l'Estat de Qatar. La seva capital i ciutat més poblada és Umm Salal Ali.

## Geografia i demografia

La superfície d'Umm Salal abasta una extensió de territori que ocupa 470 quilòmetres quadrats del país. Se situa geogràficament entre les coordenades següents: 25° 25′ 12″ N, 51° 24′ 00″ E﻿ / ﻿25.42000°N,51.40000°E﻿ / 25.42000; 51.40000 .
La població es compon d'uns 60.509 persones (xifres del cens de l'any 2010). La densitat de població d'aquesta divisió administrativa és d'uns 130 habitants/km².
# VI Programa Marc de Recerca i Desenvolupament

El VI Programa Marc de Recerca i Desenvolupament (2002-2006) de la Unió Europea (UE) és una iniciativa comunitària de foment i suport a la recerca entre estats membres de la Unió.

## Característiques

Poden participar tant instituts de recerca públics i institucions com empreses privades innovadores.
El VI Programa Marc, pretén fomentar les recerques a llarg termini, (un dels problemes comuns és la pèrdua d'investigacions importants per falta de continuïtat al finançament). Una altra prioritat és l'obtenció d'un Espai Europeu de Recerca, una integració per la qual es facilitarà la col·laboració entre països i grups de treball.
* Pressupost: 17.500 milions d'euros. Per al finançament fins i tot d'un 50% dels treballs de recerca nacionals o privats. Es retallen els avenços.
* Actuacions addicionals: mobilitat, recerca a llarg termini, innovació, infraestructures, ciència i societat, cooperació internacional.
* Tenir millors possibilitats d'estudi.

## Vegeu també

* Recerca i innovació en la Unió Europea
* VII Programa Marc de Recerca i Desenvolupament

## Enllaços externs

* CORDIS Arxivat 2004-10-12 a Wayback Machine.
# Vaga general uruguaiana de 1973

La vaga general de 1973 es va convocar a l'Uruguai després del cop d'estat del mateix any, el qual va marcar el començament de la dictadura. Amb una durada de més de 15 dies, del 27 de juny a l'11 de juliol de 1973, és la vaga general més llarga de la història del país.

## Antecedents

El 1973 el llavors president de l'Uruguai, Juan María Bordaberry Arocena, va declarar un cop d'estat què va tancar el parlament i va imposar un govern directe des d'una Junta de generals militars.
El «motiu oficial» del cop d'estat va ser la necessitat d'enfrontar els Tupamaros, un grup d'activistes d'esquerra que s'oposaven a la dictadura i a la repressió militar. Els Tupamaros, com a moviment marxista de guerrilla urbana, suposava un enemic per als interessos polítics del govern.
Els sindicats generals de treballadors, d'orientació política esquerrana, entre ells el PIT-CNT, van convocar, amb motiu d'aquest fet, una vaga que es va estendre durant més de dues setmanes. A més a més, els sindicalistes van proposar l'ocupació de diverses fàbriques. La vaga general, mentrestant, va acabar amb pràcticament tots els seus partidaris en presó, assassinats o exiliats a l'Argentina. Com a resultat de la vaga general, el president Bordaberry va decidir il·legalitzar i prohibir tots els sindicats.
Els sindicats i els partits polítics van romandre il·legals a l'Uruguai fins a l'any 1984, quan una nova vaga general va obligar els militars a acceptar un govern civil i la restauració de la democràcia al país (vegeu Eleccions generals de l'Uruguai de 1984).

## Referències

* ↑ «A las cinco en punto, 15 días de huelga general» (en castellà). montevideo.com.uy, 01-05-2004. [Consulta: 13 novembre 2011].
* ↑ «40 años, Congreso de Unificación Sindical» (en castellà). Administració Nacional de Correus de l'Uruguai, 2011. [Consulta: 13 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Vídeo sobre la vaga general de 1973, «A las cinco en punto» (castellà)
# Vilaflor de Chasna

Vilaflor de Chasna és un municipi situat al sud de l'illa de Tenerife, a les illes Canàries. El gentilici dels seus habitants és chasnero, ra, ja que l'antic nom del poble de Vilaflor era "Chasna", un nom indígena. Vilaflor és el nom recent provinent de la contracció de "vila flor". En aquest municipi va néixer el primer sant canari, Pedro de San José Betancur, més conegut com el Germà Pedro, el 1626.
# Vassílios Spanulis

Vassílios «Billy» Spanulis (en grec: Βασίλειος «Βασίλης» Σπανούλης) (Làrissa, 7 d'agost del 1982) és un jugador de bàsquet grec. Mesura 1.93 metres i pesa 96 kg.
Spanulis va començar la seva carrera com a jugador de bàsquet als equips juvenils del Keravnos Larissa. Va debutar professionalment amb el Làrissa a l'A2 Ethniki grega durant la temporada 1999-00. Dos anys més tard va firmar un contracte amb l'equip Maroussi BC d'Atenes on va estar fins al 2005, quan va ser contractat pel Panathinaikos BC d'Atenes, l'equip amb el qual va arribar a proclamar-se campió de la màxima divisió de bàsquet hel·lènic.
El juliol de l'any 2006, després d'un acord entre el Panathinaikos i els Houston Rockets, Spanulis va fitxar per l'equip de Houston. El contracte valorat en 6 milions de dòlars va ser possible gràcies al fet que els Rockets havien adquirit prèviament els drets per a jugar a l'NBA del jugador en un canvi amb els Mavericks pel qual ells concedien el del jugador Luis Alberto Flores.
Spanulis va formar part de la selecció nacional grega que va participar en les Olimpíades d'Atenes del 2004. Va aconseguir el bronze en l'Eurobasket de Polònia 2009 amb la selecció grega i va ser escollit com un dels membres del "cinc ideal" de l'Eurobasket 2009.
L'any 2010 es va integrar a les files de l'altre equip capdavanter de Grècia, l'Olympiakos BC, amb qui guanyà dues eurolligues consecutives: 2012 i 2013. El juliol de 2013 renovà la seva vinculació amb l'Olympiakos per tres temporades més, fins al final de la temporada 2015-16.

## Referències

* ↑ Vassilis Spanoulis renueva con Olympiacos por tres temporadas más(castellà)
# Bezen Kadoudal

Bezenn Kadoudal (Milícia Cadoudal) fou una unitat armada bretona constituïda per Célestin Lainé en novembre de 1943, d'antuvi amb el nom de Compagnie Bretonne en guerre contre la France, per tal d'organitzar una força de xoc més nacionalista i que pogués lluitar tant contra els maquis francesos com contra els enemics del Tercer Reich. La meitat dels efectius del Kadervenn (una dotzena d'efectius) en passaren a ser membres. Degut al rebuig que provocaren entre els nacionalistes del Partit Nacional Bretó, poc després canvià el nom pel de Bezen Perrot.

## Referències

* ↑ «le « Bretonische Waffenverband der SS » (Détachement armé breton de la SS) ou le Beuzen Pérot» (en francès), 30-10-2014. [Consulta: 8 octubre 2022].
# Cantó de Tenon

El cantó de Tenon és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Perigús. Té 11 municipis i el cap és Tenon.

## Municipis

* Ajac d'Auba Ròcha
* Aserat
* Barç
* La Boissiera d'Ans
* Brochau
* Fòssa Manha
* Gabilhon
* Limeirac
* Montanhac d'Auba Ròcha
* Senta Orsa
* Tenon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1982 | Robert Lacoste | SFIO, després PS |
| 1982- | Dominique Bousquet | Unió de Demòcrates per la Dordonya |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.505 | 4.225 | 4.193 | 4.115 | 4.226 | 4.021 | 4.297 |
# José Javier Pomés Ruiz

José Javier Pomés Ruiz (Pamplona, 12 de març de 1952) és un advocat i polític navarrès. Es llicencià en dret a la Universitat de Navarra i va obtenir un màster en economia i administració d'empreses a l'IESE. Ha treballat durant anys com a empresari i ha estat fundador de la Federació de la Petita i Mitjana Empresa de Navarra.
Políticament, ha estat secretari general d'Unió del Poble Navarrès, diputat a les eleccions al Parlament de Navarra de 1991 i conseller d'economia i hisenda del Govern de Navarra en el govern de Juan Cruz Alli (1991-1993).
Fou parlamentari europeu el 1993-1994 i 1996-1999. Posteriorment fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1999 i 2004. De 1997 a 1999 fou membre de la Delegació per a les Relacions amb els Països de l'Àsia Meridional i l'Associació Sud-asiàtica para la Cooperació Regional (SAARC) i de 2004 a 2009 fou membre de la Delegació per a les Relacions amb els Països del Sud-est Asiàtic i de l'Associació de Nacions del Sud-est Asiàtic (ASEAN). El 2008 formà part de la comissió de membres d'UPN, que abandonaren el partit per a refundar el Partit Popular a Navarra.
En 2017 fou portat a judici sota l'acusació de maquinar per no pagar els deutes a la Seguretat Social de Viajes Marsans, demanant-se-li una pena de 3 anys i mig de presó.

## Referències

* ↑ José Javier Pomés a l'Enciclopedia Vasca Auñamendi
* ↑ Govern de Navarra 1991-1995
* ↑ Los "refundadores" del PP a Diario de Navarra, 5 de novembre de 2008
* ↑ Al banquillo Pomés y el exsocio del jeque del Málaga por no pagar por Marsans Arxivat 2017-06-30 a Wayback Machine., Noticias de Navarra, 3 de juny de 2017
* ↑ Piden 3,5 años de cárcel para Javier Pomés por su negocio con un jeque, Diario de Navarra, 6 de juny de 2017

## Enllaços externs

* Fitxa del Parlament Europeu
* Entrevista a José Javier Pomés Arxivat 2009-01-17 a Wayback Machine. a Diario de Navarra.
# Joseph Becker

Joseph Becker (15 d'abril de 1923 - 23 de juliol de 1995) va ser un documentalista nord-americà, pioner en la gestió de grans volums d'informació.

## Biografia

Joseph Becker va néixer al Bronx, Nova York (EUA), es va graduar a la Universitat Catòlica d'Amèrica i va començar la seva carrera en el servei d'intel·ligència de l'armada nord-americana durant la Segona Guerra Mundial, convertint-se després de la seva finalització, en responsable del sistema d'informació de l'Agència Central d'Intel·ligència (la CIA) fins al 1968. Allí, Becker va treballar en el disseny i usabilidad de sistemes d'informació a gran escala, posant èmfasi en la informació textual poc estructurada.
El 1971, el president Richard Nixon el nomena membre de la National Commision of Libraries and Information Science, ostentant el càrrec fins al 1979. El 1976, Becker s'incorpora al món acadèmic com a professor adjunt de la Graduate School of Library and Information Science de la Universitat de Califòrnia a Los Angeles.
Al costat de Robert M. Hayes funda la consultora Becker & Hayes per a l'assessorament de l'automatització d'ens culturals com les biblioteques o arxius, així com en la creació de xarxes nacionals d'informació, tenint com a clients als governs de nombrosos països com Japó o Itàlia, i organitzacions com el Banc Mundial.
El 1969 va ser president de l'American Society of Information Science and Technology. A més, Joseph Bekcer va ser fundador i primer editor de la revista The Information Society el 1978, publicació que va començar a publicar articles sobre l'era de la informació.
Joseph Becker va morir a Santa Mónica, Califòrnia, afligit per la malaltia del Parkinson.

## Publicacions i premis

Joseph Becker va publicar nombrosos llibres i articles, però el llibre coescrit al costat de Rober M. Hayes Information Storage and Retrieval el 1963, es converteix en una obra clau en Recuperació d'informació. També va publicar National Information Policy: a report de the president of United States i The handbook of data processing of libraries, que va ser Premi ASIST a la Millor Obra el 1971.
El 1984 li van concedir el Premi ASIS&T al Mèrit Acadèmic al costat de Martha Williams.

## Referències

* ↑ Anderson, Robert H. «Joseph Becker, in memoriam». The Information Society, 11, 4, 1995, pàg. 241. Arxivat de l'original el 2014-06-07. DOI: 10.1080/01972243.1995.9960197 [Consulta: 4 maig 2016].
* ↑ «Obituariesː Joseph Becker, 72, information expert». The New York Times, 27-07-1995.
* ↑ «Joseph Becker». Pioneers of Information Science in North America, Updated 14 april 1999. Arxivat de l'original el 3 de febrer 2015. [Consulta: 4 maig 2016].
* ↑ «Joseph Becker». ASIS&T ː Pioneers. Arxivat de l'original el 2 de gener 2016. [Consulta: 4 maig 2016].
# Joseph Barthel

Joseph ("Josy") Barthel (Mamer, 24 d'abril de 1927 - Ciutat de Luxemburg, 7 de juliol de 1992) fou un atleta, polític i dirigent esportiu luxemburguès que competí en proves de mig fons. A més d'atletisme, també destacà en les carreres de química i política.
Barthel fou el sorprenent vencedor de la final dels 1500 metres llisos als Jocs Olímpics de Melbourne 1952, l'únic esportista del país en guanyar una medalla d'or en uns Jocs.
El 1947 ja havia guanyat els 800 m als Campionats del Món Militars de Berlín. L'any següent, a la mateixa competició celebrada a Brussel·les guanyà els 800 m i els 1500 m. Als Jocs de Londres 1948 acabà novè en la final de 1500 m. Guanyà el Campionat del Món d'Estudiants el 1949 (1500 m) i 1951 (800 m i 1500 m). El seu punt culminant fou la medalla d'or dels Jocs de Melbourne'52. També participà en els Jocs de 1956. Fou molts cops campió de Luxemburg en les proves de 800 i 1500 m entre 1946 i 1956. Després d'aquest darrer any es retirà de la competició.
El 1962, Barthel esdevingué president de la Federació Luxemburguesa d'Atletisme, i entre 1973 i 1977, president del Comitè Olímpic i Esportiu Luxemburguès. També fou diversos cops ministre del govern luxemburguès.
L'estadi nacional de Luxemburg s'anomena Estadi Josy Barthel en honor del seu nom. El Liceu Tècnic Josy Barthel de Mamer també porta el seu nom.

## Referències

* ↑ El també luxemburguès Michel Théato guanyà la marató als Jocs de 1900, però el COI l'acredita com a representant de França.
# Johannes (Hans) Bach

Johannes Bach o Hans Bach (1580? - †1626) va ser un músic i forner alemany, el besavi de Johann Sebastian Bach.
Va ser l'últim fill de Veit Bach i va estudiar música amb Matz Ziesecke. Va ser el trompetista municipal de Gotha i va tocar a les bandes d'Arnstadt, Eisenach, Erfurt, Schmalkalden i Suhl. En els registres figura com un Spielmann (joglar). Va morir probablement durant la Guerra dels Trenta Anys.
Va tenir tres fills, que són els primers Bach dels quals en coneixem composicions:
* Johannes Bach
* Christoph Bach
* Heinrich Bach

## Bibliografia

* The Bach's Family
* Diccionario Enciclopédico de la Música Música Maestro, Editorial Rombo, 1996, ISBN 84-8257-032-3
* Musicalia, Enciclopedia y Guía de la Música Clásica, Editorial Salvat, 1986, ISBN 84-7137-872-8
* Larousse de la musique, Librairie Larousse, 1957
# Josep Berga

«Josep Berga» té aquests significats:
* Josep Berga i Boix, fou un pintor paisatgista català
* Josep Berga i Boada, pintor català, fill del conegut Josep Berga i Boix, de qui va seguir l'estil.
* Josep Berga i Vayreda, polític català.
# Julia de provinciis

Julia de provinciis va ser una llei romana establerta per Juli Cèsar l'any 59 aC, quan era cònsol juntament amb Marc Calpurni Bíbul.
Establia que les províncies de Tessàlia, Acaia i la resta de Grècia s'havien de governar per les lleis pròpies i que els magistrats romans no podien dictar allí noves lleis. També deia que en el trànsit per les províncies s'havien de facilitar als magistrats i la seva comitiva els subministraments necessaris, i que els magistrats provincials en acabar les seves funcions havien de deixar els comptes en dues ciutats diferents de la província i enviar un altre copia a l'erari. Els magistrats provincials romans no podien admetre corones d'or mentre ocupaven el lloc de la seva responsabilitat, fins a obtenir els honors del triomf. Tampoc podien sortir ni ells mateixos ni l'exèrcit, de la província que els corresponia, i no podien fer la guerra sense orde del senat.
Una segona llei aprovada quan ja Cèsar era dictador va portar el mateix nom, i establia que cap persona podia governar una província pretoriana per més d'un any i una consular per més de dos. El mateix Cèsar va vulnerar aquesta llei quan li va convenir.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 93-94 [Consulta: 11 abril 2022].
# José Gaos

José Gaos i González Pola (Gijón, Espanya, 26 de desembre de 1900 - Mèxic D.F., 10 de juny de 1969) va ser un filòsof espanyol, exiliat o "transterrat" (com ell mateix es va denominar) a Mèxic després de la Guerra Civil Espanyola.
Gaos va patir un crisi teòrica en viure la successió de diversos corrents filosòfiques que es presentaven a si mateixes com la veritable filosofia i la filosofia veritable. Ell va conèixer i va viure la filosofia, sent estudiant i professor, com una successió de veritats absolutes. Quan va començar a estudiar, Manuel García Morente li va presentar el (neo) kantisme com la filosofia veritable. Més tard, aquest mateix professor i Xavier Zubiri li van presentar la fenomenologia com la veritat absoluta. Poc després, Gaos entra en contacte amb l'obra de Martin Heidegger L'ésser i el temps (que més tard va traduir) i la veritat passa a ser l'existencialisme. Finalment, a través de l'obra del filòsof Wilhelm Dilthey la veritable filosofia es presenta com historicisme. Aquesta successió de veritats que va viure Gaos van portar a una crisi teòrica, que desemboca en la filosofia de la filosofia, el preguntar-se per l'ésser mateix de la filosofia. Gaos tractarà de solucionar aquest problema sostenint que la filosofia, en realitat, rau en la personalitat del subjecte que filosofa, de manera que, en última instància, la filosofia és incomprensible per als altres. José Gaos també va dedicar molt temps a la reflexió sobre la vocació i la personalitat del filòsof. Conclourà que el filòsof es caracteritza essencialment per ser una persona superba.

## Obres

* La crítica del psicologismo en Husserl (tesis doctoral, 1928)
* La filosofía de Maimónides (1940)
* Dos ideas de la filosofía (Pro y contra de la filosofía de la filosofía) (junto con Francisco Larroyo, 1940)
* Antología filosófica. La filosofía griega y Antología de la filosofía griega (1941)
* El pensamiento hispanoamericano (1944)
* Dos exclusivas del hombre: la mano y el tiempo (1945)
* Antología del pensamiento en lengua española en la edad contemporánea (1945)
* Filosofía de la filosofía (1947)
* Método para resolver los problemas de nuestro tiempo (La filosofía del Prof. Northrop) (1950)
* En torno a la filosofía mexicana (1952)
* Filosofía mexicana en nuestros días (1954)
* La filosofía en la universidad (1956)
* Ensayos sobre Ortega y Gasset (1957)
* La filosofía en la universidad. Ejemplos y complementos (1958)
* Confesiones profesionales (1958)
* Discurso de filosofía y otros trabajos sobre la materia (1959)
* Once por ciento (1959)
* Introducción a la fenomenología (1960)
* Crítica del psicologismo en Husserl (1960)
* Orígenes de la filosofía y su historia (1960)
* Sobre enseñanza y educación (1960)
* Las críticas de Kant (1962)
* Doce por ciento (1962)
* Filosofía contemporánea (1962)
* De antropología e historiografía (1967)
* Del hombre (1970)
* Historia de nuestra idea del mundo (1973)

## Enllaços externs

* Fitxa de Jose Gaos UNAM
* José Gaos y la Filosofía coetánea José Manuel López García Arxivat 2012-02-03 a Wayback Machine.
* Biografia
* Article sobre José Gaos
# Llista d'esfíngids

Els esfíngids (Sphingidae) són una família de lepidòpters coneguts vulgarment com a esfinxs o borinots. Hi ha 206 gèneres i 206 genera, 1.463 espècies. Estan presents a tots els continents llevat de l'Antàrtida.

## Llista d'espècies europees

* Acherontia atropos — papallona de la mort
* Agrius cingulatus (provinent d'Amèrica, exemplars migradors extraviats)
* Agrius convolvuli — borinot de les corretjoles
* Daphnis nerii — borinot del baladre
* Deilephila elpenor — esfinx grossa de la vinya
* Deilephila porcellus — borinot morat petit
* Dolbina elegans
* Hemaris croatica
* Hemaris fuciformis
* Hemaris tityus
* Hippotion celerio
* Hippotion osiris (procedent d'Àfrica, molt poques cites)
* Hyles dahlii
* Hyles euphorbiae — esfinx de les lletereses
* Hyles gallii — borinot de les espunyidelles
* Hyles hippophaes
* Hyles livornica
* Hyles nicaea
* Hyles tithymali
* Hyles vespertilio
* Hyles zygophylli (cites aïllades)
* Laothoe amurensis
* Laothoe populi — esfinx del pollancre
* Macroglossum stellatarum — bufaforats
* Marumba quercus — esfinx del roure
* Mimas tiliae — esfinx del til·ler
* Proserpinus proserpina
* Rethera komarovi
* Sphingonaepiopsis gorgoniades
* Smerinthus ocellata — esfinx ocel·lat
* Sphinx ligustri — esfinx de la traona
* Sphinx maurorum — esfinx o borinot del pi
* Sphinx pinastri
* Theretra alecto
* Theretra boisduvalii (cites aïllades)

## Llista d'espècies ibèriques

* Acherontia atropos
* Agrius cingulatus (provinent d'Amèrica, exemplars migradors extraviats)
* Agrius convolvuli
* Deilephila elpenor
* Deilephila porcellus
* Hemaris fuciformis
* Hemaris tityus
* Hippotion celerio
* Hippotion osiris (procedent d'Àfrica, molt poques cites)
* Hyles dahlii (exemplars ocasionals a Balears i alguna cita al nord-est de la Península)
* Hyles euphorbiae
* Hyles hippophaes (només cites al Pirineu)
* Hyles livornica
* Hyles nicaea (molt rara)
* Laothoe populi
* Macroglossum stellatarum
* Marumba quercus
* Mimas tiliae
* Proserpinus proserpina
* Smerinthus ocellata
* Sphinx ligustri
* Sphinx maurorum

## Referències

* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.