# Banfield

Banfield és una localitat situada en la part oriental del partit de Lomas de Zamora, a la zona sud del Gran Buenos Aires, Argentina. Limita amb Remedios d'Escalada en el partit de Lanús, i amb les localitats de Lomas de Zamora, Temperley, Vila Centenario i Vila Fiorito. Es troba a més de 16 km de la Capital Federal.

## Història

El seu nom es deu al ciutadà britànic, especialitzat en ferrocarrils, Edward Banfield, qui va estar a càrrec de la gerència del Ferrocarril del Sud, (actual Ferrocarril General Roca), des de 1865 fins a 1872.
La zona on actualment es troba la ciutat va tenir el seu origen a partir de l'estesa de les vies del ferrocarril En principi, això va permetre la comunicació entre Chascomús i Buenos Aires, que per aquell temps era la capital provincial. L'epidèmia de febre groga ocorreguda en 1871 va diversificar la ubicació de la població, principalment en els suburbis, com així també en els sectors propers a la capital, fins llavors poc triats.
Juan de Zamora va vendre en 1765 la seva propietat al Col·legi de La nostra Senyora de Belén, però en 1767 va ser expulsada i dissolta l'orde jesuïta del Rio de la Plata. El predi va rebre la denominació Del Rei, com així també el rierol. Amb posterioritat a 1810 L'Estada del Rei va canviar el seu nom a Estada de l'Estat, que va ser venuda en 1814 a Anacleto Cajigas. En 1815 es va transferir aquest predi a Ignacio Correas, qui es va assentar en el lloc conegut posteriorment com a Munti Correas. En 1833 va annexar un predi la destinació del qual seria després el lloc del loteo ocorregut en 1873: Calli Real (actual Avinguda Alsina), Chacabuco, Rincón i Arenals. Escrivania de Laureano Silva. Ignacio Corretja va llegar el predi a la seva filla Magdalena Correa qui al seu torn ho va vendre en 1854 a Gregorio Larios, qui al seu torn l'hi va vendre a José Plá en 1872.
Es pot situar el naixement del poble amb la creació de l'estació de ferrocarril en 1871.
El 15 d'agost de 1873, en el diari La Premsa, es va publicar l'avís de la signatura Adolfo Bulrich, que deia:
| « | "MITAD AL CONTADO Y MITAD A 6 MESES - Terrenos sin rival Por liquidación - Tren gratis - Cerveza, etc. En Banfield Calles abovedadas y arboledas de paraísos 417 lotes Altísimos, linderos a los grandes edificios del Ferrocarril del Sud, en construcción TITULOS SUPERIORES – ESCRITURAS GRATIS domingo 17 del corriente a las 12 en punto". | » |
La primera escriptura en el plànol de la rematada de A. Bullrich és de data 19 d'agost de 1873. (El loteo es va realitzar el diumenge 17 en hores del migdia), a nom d'Alejandro Tabaco i la segona, amb data 20, a nom de Diego Stevens.
Els terrenys estaven situats d'Oest a Est entre el que actualment és l'Avinguda Hipòlit Yrigoyen i el carrer Leandro N. Alem; i de nord a sud entre el carrer Alberto Larroque i l'avinguda Pedro Uriarte. Els grans edificis als quals al·ludeix l'avís són els tallers propers a l'Estació Remedios d'Escalada. Els edificis a on van funcionar els magatzems i tallers del ferrocarril, avui els ocupen la Universitat Nacional de Lanús, el Museu del Ferrocarril dels Tallers de Remedios d'Escalada i el Taller de reparació de locomotores i vagons.
En 1871 es va produir un brot de febre groga, alhora que diverses famílies d'una incipient classe emigraven des de Buenos Aires cap a Banfield .
La ciutat va començar amb una modesta casella de fusta emplaçada en la qual avui és l'Estació de Banfield, des d'on sorgeixen els carrers Maipú (a l'Est) i French (a l'Oest). El centre comercial principal se situa sobre la primera; un reduït nombre de negocis es troba en la sengunda cap a l'oest. Originalment l'estació del Ferrocarril creixia cap a l'oest i les chacras de verdura i alguns tambos se situaven en l'est. Això s'observa si es para esment als fronts de les estacions en Banfield, Llomes de Zamora i Temperley. Tots elles tenen l'oficina del Cap d'Estació en el caminin extrem oest. Quan aquestes ciutats es van expandir per loteo de chacras i cinquenes, la part nova de la ciutat va generar un carrer principal cap a l'est en la qual es van situar els comerços.
La Llei Provincial Nº 6.331, sancionada el 28 d'octubre de 1960, promulgada l'11 de novembre, i publicada en el Butlletí Oficial el 17 de novembre, declarava a Banfield Ciutat.
Durant l'última dictadura militar esdevinguda al país, autodenominada Procés de Reorganització Nacional, va funcionar un centre clandestí de detenció conegut com el Pou de Banfield en la intersecció dels carrers Vernet i Sicilià; avui és un museu de la memòria.

## Població

Amb 223.898 habitants (INDEC, 2001), la ciutat de Banfield és la ciutat més poblada en el partit, ja que suma gairebé el doble que Lomas de Zamora i Temperley, gairebé un 38% de la població total del partit.

## Santuari Basílica Sagrada Família de Nazareth

El Santuari Basílica Sagrada Família de Nazareth va tenir el seu origen en el oratori que es trobava en Cochabamba i Belgrano, casa cinquena de la senyora Juana de Leguina, al que acudien els catòlics banfileños. Leguina va donar la terra per a la construcció del temple sota l'advocació de la Sagrada Família de Nazareth. El temple, va ser beneït i inaugurat el 2 de febrer de 1895, amb el padrinatge del Papa Lleó XIII i elevada a Parròquia el 31 de juliol de 1920.
Des de 1932 existeix una comunitat luterana conformada per Alemanys del Volga, que compta amb el seu propi temple sobre el carrer Medrano 253.
En 1873, el ferrocarril posa el seu nom a una nova estació situada entre Remedios d'Escalada i Lomas de Zamora avui porta el seu nom.

## Referències

* ↑ «Tele Banfield». Arxivat de l'original el 2012-04-13. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ «Abuelas de Plaza de Mayo». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ «Municipalidad de Lomas de Zamora; Historia». Arxivat de l'original el 2009-03-10. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ San Lucas (Iglesia Luterana)
* ↑ «Iglesia Luterana Argentina: ¿Quiénes somos?». Arxivat de l'original el 2012-01-11. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ «Ferroclub Argentino». Arxivat de l'original el 2005-11-22. [Consulta: 11 desembre 2015].