OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Patxanga

Patxanga (del castellà cubà: pachanga) és un estil musical de fusió i amb origen llatinoamericana. És relatiu al son i merengue, i als últims anys sovint amb arranjaments de música pop.

## Història

L'estil va originar a Cuba als anys 1950, i va ser important al desenvolupament de la música caribenya. En el seu origen va rebre influència d'estils com danzón i charanga, i més tard va resultar amb el naixement del son/salsa cubà.
Als primers anys la patxanga va ser similar a txa-txa-txa. La música es va exportar als Estats-units després de la Segona Guerra Mundial, per mitjà de la migració d'una part de la població de les illes caribenyes.
Un grup important per la popularitat modern de la patxanga va ser Mano Negra, on el primer àlbum al 1988 tenia el títol Pachanga. Després, Manu Chao va en solitari continuar a propagar l'estil.

### Països Catalans

Al País Valencià, vora la fi del segle xx, Obrint Pas va iniciar una combinació d'aquesta estètica amb música rock més fort, i amb èxit.
Als Països Catalans l'estil ha desenvolupat més enllà al segle xxi, a través de grups i artistes com Txarango, La Pegatina, Itaca Band i Macaco i la rúmbia vallesana. Als anys 2010 molts grups tocant música de mestissatge similar es van establèixer als Països Catalans, incloent Roba Estesa, Buhos i Gertrudis. Aquesta onada va de vegades s'anomenar com la "generació Patxanga 3.0".
Sovint els grups s'estableixen com grans conjunts amb 6–10 músics, i amb trompetes i altres instruments de vent i de percussió. Els grups moderns sovint toquen una barreja de patxanga i rumba catalana, amb arranjaments de pop.

## Referències

* ↑ MOORE, ROBIN «¿REVOLUCIÓN CON PACHANGA? DANCE MUSIC IN SOCIALIST CUBA». Canadian Journal of Latin American and Caribbean Studies / Revue canadienne des études latino-américaines et caraïbes, 26, 52, 2001, pàg. 151–177. ISSN: 0826-3663.
* 1 2 3 «Patxanga! Per què segueix triomfant?». ara.cat, 21-07-2017. [Consulta: 18 octubre 2020].
* ↑ «La vida és només patxangat». Enderrock.cat. [Consulta: 18 octubre 2020].
* ↑ «EL MOSQUITO DEL GARITO». 32è Mercat de Música Viva de Vic. [Consulta: 18 octubre 2020].
# Península Brodeur

La península Brodeur (en anglès, Brodeur Peninsula) és una península deshabitada de l'illa de Baffin, a la regió Qikiqtaaluk de Nunavut, Canadà.

## Geografia

Es troba a l'extrem nord-occidental de l'illa, limitat per l'estret del Príncep Regent, l'estret de Lancaster i la badia Admiralty. La península connecta amb la resta de l'illa per un estret istme. L'hàbitat es caracteritza per ribes rocalloses i penya-segats costaners, així com planes estèrils i rocalloses. 475 km² del nord-oest de la península són una àrea important per a la conservació de les aus (#NU065). És la llar de la gavina d'ivori, en clar retrocés en les darreres dècades. El costat occidental de la península Brodeur és conegut com a lloc d'aparellament de l'os polar.

## Ús de la terra

S'estan duent a terme importants esforços per trobar minerals a la regió. Twin Mining és propietària de 5.300 km² per a explotació de diamants.

## Referències

* ↑ «Northwestern Brodeur Peninsula, Arctic Bay, Nunavut». bsc-eoc.org. Arxivat de l'original el 2011-06-12. [Consulta: 6 juny 2009].
* ↑ Diamonds on the Brodeur peninsula: A new kimberlite province in Nunavut, Canada
# Península Delmarva

La península Delmarva és una península de la costa est dels Estats Units ocupada pels estats de Delaware i algunes porcions de Maryland i Virgínia. La península té una llargada de 300 km i una amplada de 100 km. Limita amb la Badia de Chesapeake a l'oest i amb el riu Delaware, la badia de Delaware i l'oceà Atlàntic a l'est.
L'istme septentrional de la península és travessat pel canal de Chesapeake i Delaware que -a la pràctica- converteix la península en una illa. Diversos ponts travessen el canal, i el pont de la Badia de Chesapeake i el pont-túnel de la Badia de Chesapeake uneixen la península amb Maryland i Virgínia, respectivament.
Dover, la capital de Delwaare, és la ciutat més gran de la península en població, però l'àrea comercial més gran és Salisbury, al centre. Incloent-hi totes les illes adjacents, la més gran de les quals és l'illa Kent, la superfície al sud del canal de Chesapeake i Delaware és de 5.454.482 km². Segons el cens del 2000, la població resident de l'àrea era de 681.030 habitants, cosa que representa una densitat de 48,2 persones/km².
# Paraliparis fuscolingua

Paraliparis fuscolingua és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 2.273 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar de Ross.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L. & Tompkins, L. S., 1989. New species and new records of rare Antarctic Paraliparis fishes (Scorpaeniformes: Liparididae). Ichthyological Bulletin of the J. L. B. Smith Institute of Ichthyology Núm. 53: 1-8.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pelvicachromis taeniatus

Pelvicachromis taeniatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: des del sud-oest de Nigèria i el delta del riu Níger fins al Camerun.

## Referències

* 1 2 «Pelvicachromis taeniatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde 2003 Cichlidae. p. 521-600. A: D. Paugy, C. Lévêque i G.G Teugels (eds.) The fresh and brackish water fishes of West Africa Volum 2. Coll. faune et flore tropicales 40. Institut de recherche de développement, París, França, Muséum national d'histoire naturelle, París, França i Musée Royal de l'Afrique Central, Tervuren, Flandes, 815p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Boulenger, G. A. 1901. On the fishes collected by Dr. W. J. Ansorge in the Niger Delta. Proceedings of the Zoological Society of London. 1901, v. 1 (pt 1): 4-10, Pls. 2-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pulsano

Pulsano és un municipi de la província de Tàrent, a la regió de la Pulla, Itàlia, a uns 5 km de la costa jònica, al Golf de Tàrent. El 2022 tenia una població estimada d'11.131 habitants.

## Referències

* ↑ «Puglia (Italy): Provinces and Communes» (en anglès), 1 gener 2022. [Consulta: 4 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Pagina web oficial de Pulsano (en italià)
# Trofeu Sportivi di Briga

El Trofeu Sportivi di Briga és una competició ciclista italiana d'un sol dia que es disputa a Briga Novarese, a la Província de Novara. Creada el 1984, està reservada als ciclistes amateurs i sub-23.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1984 | Marco Lietti | | |
| 1985 | Pierluigi Giussani | | |
| 1986 | Fabio Ferrario | | |
| 1987 | Fabrizio Nespoli | | |
| 1988 | Daniele Silvestri | | |
| 1989 | Fabio Ferrario | | |
| 1990 | Mauro Radaelli | | |
| 1991 | Maurizio Manzoni | | |
| 1992 | Sergio Barbero | | |
| 1993 | Giuseppe Tartaggia | Gianluca Valoti | Ivan Luna |
| 1994 | Alessandro Baronti | | |
| 1995 | Massimiliano Napolitano | | |
| 1996 | Gianluca Valoti | | |
| 1997 | Mirko Puglioli | | |
| 1998 | Cristiano Mancini | | |
| 1999 | Milan Kadlec | | |
| 2000 | Antonio Salomone | | |
| 2001 | Alexandr Kolobnev | | |
| 2002 | ? |
| 2003 | Antonio D'Aniello | | |
| 2004 | Antonio Quadranti | | |
| 2005 | Andrea Liverani | | |
| 2006 | Francesco Gavazzi | Fausto Fognini | Davide Battistella |
| 2007 | Simone Ponzi | Giovanni Carini | Fausto Fognini |
| 2008 | Daniel Oss | Egor Silin | Maciej Paterski |
| 2009 | Daniele Ratto | Federico Rocchetti | Gianluca Brambilla |
| 2010 | Daniele Aldegheri | Luca Santimaria | Daniele Dall'Oste |
| 2011 | Enrico Battaglin | Stefano Agostini | Mirko Tedeschi |
| 2012 | Alessio Marchetti | Pierre Penasa | Dúber Quintero |
| 2013 | Gianluca Milani | Andrea Zordan | Andrea Vaccher |
| 2014 | Robert Power | Gianni Moscon | Gianluca Milani |
| 2015 | Michele Gazzara | Pierpaolo Ficara | Jacopo Mosca |
| 2016 | Alexandr Riabushenko | Andrea Vendrame | Marco Bernardinetti |
| 2017 | Antonio Zullo | Gianluca Milani | Nikolai Shumov |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it Arxivat 2016-09-24 a Wayback Machine.
# Tukul

Els Tukul o «homes de tukul» s'esmenten en una inscripció hitita d'Arnuwandas I en relació als camps de cultiu, la fusta, els jardins o horts, i era probablement un oficial depenent el governador del districte (senyor de la torre) encarregar d'aquestes feines.

## Referències

* ↑ Imparati, 1982, p. 234.

## Bibliografia

* Imparati, F. «Aspects de l'organisation de l'État Hittite dans les documents juridiques et administratifs» (en francès). Journal of the Economic and Social History of the Orient, 25, 3, 1982, pàg. 225–267. DOI: 10.2307/3632187.
# Mecerreyes

Mecerreyes és una localitat de 312 habitants veïna de Covarrubias, a la província de Burgos (Espanya) Als seus habitants se'ls anomena "guiletos".

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 306 | 319 | 305 | 287 |

## Cultura

Mecerreyes té una gran tradició en la música tradicional burgalesa sobretot per l'aportació de grans dulzaineros ya que la dulzaina sempre ha sigut un instrument amb gran importància a Mecerreyes. Les festes són a San Martín, malgrat que també hi són les festes d'estiu que se celebren l'última semana d'agost.

## Servicis

El poble compta amb 2 bars, botiga de queviures, xarcuteria, fruiteria i un restaurant.

## Paisatge

Respecte al paisatge es combina un paisatge castellà llaurat amb boscos. Localitat situada en la Ruta de la Llana i en el camí del Cid, ruta del desterrament del Cid.

## Oficis tradicionals

Antiguament hi havia carboners, canters, carreters, teixidors, romaners, etc.

## Enllaços externs

* Mecerreyes Arxivat 2005-03-28 a Wayback Machine.
* Parroquia de San Martín Obispo (Mecerreyes) Arxivat 2006-01-18 a Wayback Machine.
# Popoloca

El popoloca o ngiwa és una macrollengua parlada principalment a l'estat de Puebla, Mèxic, vora Tehuacán, que juntament amb el chocho, l'ijhj njxcateco i el mazateco, forma la branca popolocana de la família lingüística Otomang.
Les llengua popoloca no han de confondre's amb les llengües anomenades popoluca parlades en Veracruz, que pertanyen a les llengües mixezoque. Tots dos termes, popoloca i popoluca, precedeixen del nàhuatl i és un exònim despectiu que significa 'que parla de manera incomprensible'; d'aquí el terme va passar a l'espanyol.

## Dialectes i variants

Ethnologue distingeix set varietats de popoloca com a llengües separades. No obstant això, aquests es divideixen en quatre grups amb un 75% de mútua intel·ligibilitat o major.
* Popoloca oriental
** Popoloca meridional (Atzingo-Metzontla: San Juan, Los Reyes)
** Popoloca septentrional (Temalacayuca-Tlalcoyalco: San Luis, San Marcos)
* Popoloca central
** Popoloca Coyotepec (el dialecte San Mateo pot ser diferent, o un dialecte de San Felipe)
** Popoloca occidental (Ahuatempan-Otlaltepec: Santa Inéss, San Felipe)

## Referències

* ↑ INEGI, 2005, pàgina 41.

## Enllaços externs

* Diccionari Espanyol - Popoluca
* Ethnologue report for Popolocan
* El policía trovador defensor de una lengua en extinción ngiwa o popoloca de San Felipe Otlaltepec. La Jornada, México, 16 de noviembre de 2013.
# Portada/efemèride setembre 5

Caminant damunt d'un mar de boira, de Caspar David Friedrich.
« 4 de setembre · 5 de setembre · 6 de setembre »
# Plaça de toros Monumental de Huelva

La Plaça de Toros Monumental de Huelva, amb capacitat per a uns catorze mil espectadors, es va inaugurar el 2 d'agost de 1968 amb una cursa en què van prendre part els matadors Miguel Báez Espuny "Litri", Ángel Teruel i El Cordobés. Es van lidiar bous de la ramaderia de Huelva de Celestino Cuadri. L'última funció va tenir lloc el 5 d'agost de 1981, un espectacle còmic-taurí denominat "El Empastre" amb què tradicionalment es posava fi al cartell de Les Festes Colombines.
El progressiu deteriorament de l'edifici del Recinte Colombí, molt proper a la Ria de Huelva, en va provocar el tancament l'any 1982. Aquell any els bous es van veure en una plaça portàtil ubicada al costat de la Monumental. El 1983 es va instal·lar una nova estructura portàtil a la barriada de La Hispanitat i el 1984 es va reinaugurar l'antiga plaça de toros de La Merced.
Finalment va ser enderrocada l'1 de juny de 1997.
# Plaça de toros

Una plaça de toros, plaça de braus o plaça de bous és un amfiteatre tancat on es pot practicar la tauromàquia i altres espectacles.

## Places famoses

* França
** Arena d'Arle, Arle (antic amfiteatre romà)
** Arena de Nimes, Nimes (antic amfiteatre romà)
* Espanya
** La Maestranza, Sevilla. (1761).
** Plaça de Bous de València, València. (1860).
** Plaça de Toros de Vistalegre, Madrid. (1908-1995, reconstruït en 2000)
** Plaça de Braus de la Monumental, Barcelona. (1914).
** Plaça de Toros de Las Ventas, Madrid. (1931) (la tercera més gran del món).
** Plaça de Toros Les Arenas de Barcelona, Barcelona.
** Plaça de Bous d'Alacant (1847)
** Plaça de Bous d'Ondara (1901)
** Plaça de Bous de Bocairent (el primer del País Valencià) (1843)
** Plaça de bous de Castelló (1887)
* Mèxic
** La Monumental Plaça de Toros Mèxic, Ciutat de Mèxic (1946). És la més gran del món, amb capacitat per a 41.262 espectadors.
# Postville

Postville és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 2.273 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Postville tenia 2.273 habitants, 792 habitatges, i 548 famílies. La densitat de població era de 421,9 habitants/km².
Dels 792 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,6% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 30,7% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.667 $ i la renda mediana per família de 40.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.083 $ mentre que les dones 16.596 $. La renda per capita de la població era de 14.264 $. Entorn del 9,4% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Postville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Postville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Portsmouth (Iowa)

Portsmouth és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 225 habitants, 96 habitatges, i 62 famílies. La densitat de població era de 321,8 habitants/km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Portsmouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Portsmouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Portu Zaharra

El Portu Zaharra (en castellà Puerto Viejo) d'Algorta és un barri de pescadors del municipi de Getxo, al territori històric de Biscaia.

## Descripció

El barri ha sobreviscut al pas del temps, conservant tot el seu encant. Va sorgir al segle xviii com a poble de pescadors i ja al segle xix es va estendre vessant a dalt donant lloc al barri d'Algorta. S'articula entorn de 3 carrers: Kale Berria, Erribera i Portu Zaharra.
Les cases de pescadors d'alegres colors formen carrerons desordenats i estrets on actualment s'hi pot trobar gran quantitat de restaurants i tavernes. És un lloc de trobada durant els caps de setmana de gran quantitat de getxotarres i visitants d'altres llocs que baixen als seus carrers a prendre 'pintxos' o simplement passejar i contemplar la badia d'El Abra.
A les festes populars d'aquest petit port, va ser on va néixer una de les barreges més internacionals, el calimotxo.

## Curiositats

El Portu Zaharra és en la seva gran majoria l'escenari on es desenvolupa la novel·la d'Unai Elorriaga Un tranvia en SP, portada al cinema per Aitzol Aramaio amb el nom d'Un poco de chocolate, protagonitzada per Héctor Alterio i Daniel Brühl. Es va estrenar al Getxo Antzokia de la localitat el divendres 25 d'abril de 2008, i estrenada comercialment la setmana següent.

## Enllaços externs

* Fotos Puerto Viejo de Getxo Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Povidona (polímer)

La polivinilpirrolidona (abreujat povidona o PVP) és un polímer soluble en aigua, format per cadenes de múltiples vinilpirrolidones.

## Aplicacions

El PVP, en estat pur, és completament innocu. Es fa servir com a expansor del plasma sanguini en víctimes traumatològiques des de mitjans del segle xx.
En laboratoris de fecundació in vitro es fa servir per disminuir la velocitat dels espermatozoides i poder capturar-los per realitzar la tècnica de l'ICSI. S'ha de tenir especial cura perquè en introduir l'espermatozoide triat en l'ovòcit, entri la mínima quantitat de PVP possible dins d'aquest.
En laboratoris farmacèutics s'utilitza com a excipient d'alguns medicaments.

## Referències

* ↑ Haaf, F.; Sanner, A.; Straub, F. «Polymers of N-Vinylpyrrolidone: Synthesis, Characterization and Uses». Polymer Journal, 17, 1985, pàg. 143. DOI: 10.1295/polymj.17.143.
* ↑ Bühler, Volker. Polyvinylpyrrolidone Excipients for Pharmaceuticals: Povidone, Crospovidone and Copovidone. Berlin, Heidelberg, New York: Springer, 2005, p. 1–254. DOI 10.1007/b138598. ISBN 3540234128.
* ↑ ; Felo, J; Saldana, M; Kalasinsky, V. F.; Lewin-Smith, M. R.; Tomashefski Jr, J. F. «Embolized crospovidone (polyN-vinyl-2-pyrrolidone) in the lungs of intravenous drug users». Modern Pathology, 16, 4, 2003, pàg. 286–92. DOI: 10.1097/01.MP.0000062653.65441.DA. PMID: 12692192.
* ↑ PVP-Iodine. ispcorp.com. 2004.

## Vegeu també

* Iodopovidona
* Topionic

## Enllaços externs

* Kollidon® Accessed November 26, 2007
# Predicador (religió)

Predicador és una paraula que es fa servir per referir-se a un ministre religiós que pronuncia sermons i homilies, generalment de contingut religiós. Es distingeix principalment d'un teòleg, en què el predicador se centra més en la comunicació amb el públic que no pas en el desenvolupament de la doctrina religiosa. Alguns autors consideren que la predicació i la teologia estan entrellaçades. La predicació no solament es limita a oferir un punt de vista religiós, sinó que en un sentit més ampli, ofereix respostes a les qüestions morals i socials. Els predicadors són comuns en la majoria de les cultures. En predicador pot ser un ministre cristià en un matí de diumenge, o un imam islàmic un divendres a la tarda, o un rabí jueu.

## Predicació cristiana

L'objectiu de la predicació cristiana és promoure el coneixement de l'Evangeli. En el llibre dels Fets dels Apòstols, Sant Pau va realitzar diversos viatges per predicar la paraula de Déu.

### Catolicisme

En l'Església Catòlica, els germans dominics són coneguts oficialment com a "Orde dels Predicadors" (en llatí: Ordo Praedicatorum). Els dominics van ser preparats per predicar públicament en llengües vernacles i l'orde, en els seus inicis, va ser creada per Domènec de Guzmán per predicar contra el catarisme en el sud de França a principis del segle xiii. D'aquesta manera, els dominics van prendre com a eix de la seva actuació, l'estudi i la predicació, units a la pobresa mendicant.

### Protestantisme

La predicació de sermons és especialment important en el protestantisme, sobretot entre aquelles denominacions que practiquen el revivalisme (evangelització). En les tradicions de culte, sovint figuren predicadors laics, entre ells es troben els predicadors metodistes locals. En moltes esglésies dels Estats Units, el títol de predicador (en anglès: preacher) és sinònim de pastor o ministre religiós, i el pastor de l'església és sovint conegut simplement com a predicador.

## Predicació islàmica
### Dawa

Dawa (àrab: دعوة, daʿwa) fa referència a l'acció de predicar l'islam. El musulmà que practica la dawa com a treballador religiós o voluntari de la comunitat, es anomenat daï (duà en plural). Un daï és una persona que convida a la gent a entendre l'Islam mitjançant un procés, i ha estat categoritzat en alguns casos com l'equivalent islàmic d'un missioner cristià, com qui convida a la gent a la fe, l'oració, o a la vida islàmica.

### Khatib

Khatib, en plural khutabà (àrab: خطيب, ẖaṭīb, pl. خطباء, ẖuṭabāʾ, literalment ‘predicador’) és el nom donat, a l'Islam, a l'encarregat de fer la khutba o sermó de la pregària del divendres, normalment l'imam de la mesquita.