OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# RTL9

RTL9 és una televisió de Luxemburg, que és disponible a Luxemburg, a França i a Suïssa.
Originàriament, Télé Luxembourg emetia pel canal 7 de VHF, que romangué en blanc i negre fins a setembre de 1979, quan passà a emetre en color SECAM fins a l'accident del transmissor de Dudelange el 31 de juliol de 1981. Aleshores, l'antena es va reformar i fou reorientada cap a Alemanya, tornant a emetre RTL Télévision i, al mateix temps, realitzant proves d'emissió a algunes hores del dia del futur canal RTL Plus a partir del 3 d'octubre del 1983. Així, el canal en francés RTL Télévision cessa les seves emissions al canal 7 de VHF el 31 de desembre del 1983, i el seu canal d'emissió original es transforma en el canal en alemany RTL Plus el 2 de gener de 1984.
El setembre del 1972, RTL Télé Luxembourg comença a emetre pel canal 21 d'UHF per a Lorena, part d'Alsàcia i part de Xampanya-Ardenes, ampliant la seva cobertura. El canal 21 emet en color SECAM i, a partir de 1983, abans de la substitució d'RTL Télévision per RTL Plus, per tal de diferenciar ambdós canals, inclou la denominació Canal 21 fins al 1984.
Al 1978, RTL Télé Luxembourg comença a emetre pel canal 27 d'UHF en color PAL, cobrint Bèlgica i Luxemburg. Per aquest canal, a partir del 12 de setembre de 1983, RTL Télévision inicià les desconnexions d'informatius i programes de producció pròpia per a Bèlgica. Quatre anys després, el 12 de setembre de 1987, el canal 27 se separà definitivament de l'òrbita d'RTL Télévision, adoptant la denominació RTL-TVI.

## Denominacions del canal

* Télé Luxembourg (1955-1972)
* RTL Télé Luxembourg (1972-1983)
* RTL Télévision (1982-1991)
* RTL TV (1991-1995)
* RTL9 (des de 1995)

## Directius

Presidents:
* Gust Graas: 1955–1984
* Jacques Navadic: 1984–1989
* Jean Stock: 1989–1995
* Christophe Chevrier : 1995–1997
Director d'emissió:
* Laurent Altide : des de 3 de març de 1998
Director general:
* Claude Berda: des de 3 de març de 1998
Directors de programes :
* Claude Robert: 1955–1975
* Jacques Navadic: 1975–1984 / Jean Stock (directors conjunts) : 1981–1984
* Jean Stock: 1984–1987
* Hugues Durocher : 1987–1997
* Richard Maroko : des de 3 de març de 1998
Director de programes i operacions especials:
* Jean-Luc Bertrand: des de 1998
Directors d'informació :
* Jacques Navadic: 1955–1984
* Jean Stock: 1984–1986
* Hugues Durocher : 1987–1997
* Jean-Luc Bertrand: des de 1998
Director de màrqueting i desenvolupament de negocis :
* Gregg Bywalski: des de 2002

## Vegeu també

* Televisió a Europa

## Referències

* ↑ 1983RTLcanal21-Dailymotion
* ↑ RTL Télévision Canal 21 - générique/jingle - 1983-YouTube
* ↑ RTL Télévision (Canal 21) - ouverture d'antenne - octobre 1984-YouTube
* ↑ RTL Télévision Canal 21 - jingle interlude - 1983-YouTube
* ↑ RTL Télévision - 1983 - Pause d'Antenne Mi-Journée-YouTube
* ↑ S'utilitza aquest nom per al tancament d'emissió fins al setembre de 1983.
* ↑ RTL-Télévision : Jingle publicité - 1982-YouTube

## Enllaços externs

* RTL9 - Lloc web oficial
# Lluís Àngel Ramis de Ayreflor Cardell

Lluís Àngel Ramis de Ayreflor Cardell (Palma, 1951) és un polític mallorquí del Partit Popular de Balears. Des del 2003 fins al 2007 fou conseller d'Economia, Hisenda i Innovació del Govern Balear.
# Lepidocephalichthys arunachalensis

Lepidocephalichthys arunachalensis és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Lepidocephalichthys arunachalensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# C-246

C-246 fou la codificació de la carretera (aleshores considerada comarcal) des de Barcelona (Barcelonès) a Valls (Alt Camp) passant per Castelldefels (Baix Llobregat), Sitges i Vilanova (Garraf) i el Vendrell (Baix Penedès) entre altres poblacions. El recurregut total era d'uns 97 km.
Amb la recodificació de carreteres de 2001, el tram entre Barcelona i el Vendrell s'integrà dins l'eix C-31 (excepte els trams urbans de Calafell, Vilanova i Sitges i el tram interurbà entre les Roquetes i Sitges, tots ells amb codi actual C-246a). L'altre tram, entre el Vendrell i Valls, va passar a ser, gairebé íntegrament, l'actual carretera C-51.

## Referències

* ↑ C-246a al web de la Diputació de Barcelona
* ↑ Comencen les obres de millora de dos trams de les carreteres C-246 i T-200 a Valls Arxivat 2016-07-01 a Wayback Machine., Sala de Premsa de la Generalitat de Catalunya, 11 de juliol de 2015
* ↑ Comencen les obres de millora de dos trams de les carreteres C-246 i T-200 a Valls Arxivat 2016-08-21 a Wayback Machine., Vilaweb

## Enllaços externs

* La carretera de las costas, pesadilla de conductores, El País, 3 de juny de 1998
# Societat Filharmònica de Barcelona

La Societat Filharmònica de Barcelona fou una associació musical barcelonina fundada l'any 1897. La seva vida fou de només 10 anys i va ser impulsada especialment pel músic belga Mathieu Crickboom.
La seva fundació fou una conseqüència directa de la desfeta de la Societat Catalana de Concerts, i molts dels seus músics passaren a formar part de la nova societat. Fou obligada per les circumstàncies econòmiques a centrar-se en el repertori de cambra.
A la seva acadèmia de música hi estudià el futur violinista i compositor Joan Costa i Casals.

## Referències

* ↑ 1898, entre la crisi d'identitat i la modernització: actes del Congrés Internacional celebrat a Barcelona, 20-24 d'abril de 1998, Volum 2. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 2000. ISBN 8484152162.
* ↑ «Los premios de "La Filarmónica"». La Vanguardia, 20-07-1902, pàg. 2.
# Quiry-le-Sec

Quiry-le-Sec és un municipi francès, situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 270 habitants.

## Situació

Quiry-le-Sec es troba al límit meridional del Somme. És travessat per la carretera D4188, que uneix Esclainvillers i Tartigny, ja al departament de l'Oise.

## Administració

Esclainvillers forma part del cantó d'Ailly-sur-Noye, que al seu torn forma part del districte de Montdidier. L'alcalde de la ciutat és Patrick Georget (2001-2008).

## Vegeu també

* Llistat de municipis del Somme

## Enllaços externs

* Quiry-le-Sec al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
# Operació Sokoa

L'Operació Sokoa fou l'operació més important duta a terme per la policia espanyola en territori d'Iparralde per a desmantellar l'aparell logístic d'ETA el 5 de novembre de 1986.

## L'operació

El 5 de novembre de 1986, la Policia va intervenir en una fàbrica de mobles de l'empresa Sokoa, a Hendaia (Lapurdi), un important arsenal d'armes del grup armat, gràcies a una venda de míssils SAM 7 que els havia fet l'agent Francisco Paesa el 3 de gener de 1986. Fou pensada com una operació més contra ETA, però la troballa de diversos documents sobre la «comptabilitat» del grup va oferir al Ministeri de l'Interior d'Espanya les primeres pistes sobre el seu espès entramat financer.
Van trobar molta documentació en la qual es recollien fitxes de prop d'un miler d'empresaris que eren sotmesos al pagament de l'impost revolucionari, i que havien pagat a l'organització armada en sis anys més de 1.160 milions de pessetes. També es van trobar un míssil terra-aire, armes, documents d'identitat falsificats i informes de seguiment a diversos objectius de l'organització.

## Conseqüències

La documentació trobada va permetre establir el funcionament estructural de la banda, al capdavant de la qual es trobava un comitè de direcció amb els responsables de quatre aparells: l'internacional, el militar, el logístic i el de tresoreria, al capdavant del qual estava Eugenio Etxebeste Antxon. El 12 de març de 1988 també en fou detingut el dirigent històric i fundador d'ETA, Julen de Madariaga. L'operació suposà un cop duríssim amb àmplies ramificacions en forma de batudes a França i Espanya que va deixar trontollant ETA,

## ETA després de Sokoa

La resposta d'ETA a l'operació fou un canvi d'estratègia: passaren a l'ús sistemàtic del cotxe-bomba en els atemptats, que es concentrarien a partir de llavors a Barcelona i, sobretot, a Madrid. Així el 21 de juny de 1987 es realitzarà el major atemptat d'ETA, als magatzems Hipercor de Barcelona, seguits d'anys més tard a les cases caserna de la guàrdia civil de Saragossa i de Vic.

## Referències

* ↑ Una espectacular acción de la policía francesa a El País, 14 de març de 1987
* ↑ Comienza el juicio a tres etarras por el 'caso Sokoa' a El Mundo, 1 de febrer de 2001
* ↑ Francisco Paesa: Un agente secreto oculto tras las operaciones más delicadas Arxivat 2011-12-18 a Wayback Machine. a teinteresa.es, 29 de novembre de 2011
* ↑ Paesa "resucita" en África a ABC.es, 30 de novembre de 2011
* ↑ Julen de Madariaga : "ETA se creó con el fin de liberar a Euskadi" a El Periódico Mediterráneo, 21 de juny de 2006
# Lluïsa Albertina de Leiningen-Dagsburg-Falkenburg

Lluïsa Albertina de Leiningen-Dagsburg-Falkenburg, va néixer a la ciutat alemanya d'Obrigheim el 16 de març de 1729 i va morir l'11 de març de 1818 a Neustrelitz. Era filla del comte Cristià Carles Reinhard de Leininger-Dagsburg (1695-1766) i de la comtessa Caterina Polyxena de Solms-Rodelheim (1702-1765). Va ser l'àvia, i educadora de Lluïsa de Mecklenburg que després seria la reina de Prússia.

## Matrimoni i fills

El 16 de març de 1748 es va casar a Heidenheim amb el príncep Jordi Guillem de Hessen-Darmstadt, fill del landgravi Lluís VIII de Hessen-Darmstadt i de Carlota de Hanau-Lichtenberg, i germà del landgravi Lluís IX de Hessen-Darmstadt. El matrimoni va tenir nou fills:
* Lluís Jordi (1749-1823)
* Jordi Frederic (1750)
* Frederica (1752-1782), casada amb el Gran Duc Carles II de Mecklenburg-Strelitz (1741-1816).
* Jordi Carles (1754-1830)
* Carlota Guillemina (1755-1785), casada amb el seu cunyat el Gran Duc Carles II, en morir la seva germana Frederica amb qui s'havia casat primer.
* Carles Guillem (1757-1797)
* Frederic Jordi (1759-1808)
* Lluïsa Enriqueta (1761-1829), casada amb Gran Duc Lluís I de Hessen-Darmstadt
* Augusta Guillemina de Hessen-Darmstadt (1765-1796), casada amb el rei Maximilià I de Baviera

## Enllaços externs

* http://www.geneall.net/D/per_page.php?id=5032
* http://www.guide2womenleaders.com/womeninpower/Womeninpower1740.htm

## Bibliografia

* Claudia von Gélieu und Christian von Gélieu: Die Erzieherin von Königin Luise. Salomé de Gélieu, Regensburg 2007, ISBN 978-3-7917-2043-2 (en alemany)
* Carsten Peter Thiede und Eckhard G. Franz: Jahre mit Luise von Mecklenburg-Strelitz, Archiv für heimische Geschichte und Altertumskunde Bd. 43, Darmstadt 1985 (en alemany)
# Cal Damià (Aguilar de Segarra)

Cal Damià és una masia situada al municipi d'Aguilar de Segarra, a la comarca del Bages. Alberga un jaciment arqueològic paleocristià que data de l'edat mitjana.

## Referències

* ↑ «Roca del Forn, Cal Damià». Diputació de Barcelona. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Opsaridium ubangiense

Opsaridium ubangiense és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget 1984 Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Balon, E.K. i D.J. Stewart 1983 Fish assemblages in a river with unusual gradient (Luongo, Africa - Zaire system), reflections on river zonation, and description of another new species. Env. Biol. Fish. 9(3/4):225-252.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Societat Fotogràfica de Guipúscoa

La Societat Fotogràfica de Guipúscoa (SFG), en castellà Sociedad Fotográfica de Gipuzkoa (SFG) i en basc Gipuzkoako Argazkilari Elkartea - (GAE), és una agrupació de tipus cultural, sense ànim de lucre, creada el 1948, situada a la capital donostiarra, que té com a finalitat principal el foment de les activitats relacionades amb el món de la imatge, tant en el seu aspecte fotogràfic com videogràfic.
La Societat Fotogràfica de Guipúscoa, té actualment la seva seu al carrer de Sant Joan, número 27, al passeig marítim de Salamanka, entre la desembocadura del riu Urumea i el mont Urgull, a prop del Museu de Sant Telmo. Es va constituir com a tal el 21 d'abril de 1948. La seva gestació, però, es remunta a l'any 1945, amb la trobada d'alguns amants de la fotografia, un reduït grup de donostiarres aficionats a la fotografia que aquell any van començar a reunir-se per intercanviar impressions sobre màquines, enquadraments i pel·lícules. Les primeres trobades es van celebrar a la botiga que Willy Koch, pare d'una coneguda nissaga de fotògrafs. La societat va quedar legalment constituïda el 1948 tot i que durant una llarga etapa no va arribar a tenir una seu estable. La seva Junta Constitutiva i els primers Estatuts foren aprovats a finals de 1947.
El 2018 tenia 430 socis, malgrat en què la seva millor època arribà a tenir 800 ó 900 socis. En el seu origen, el 1948, però, els socis, no eren massa perquè la fotografia només estava llavors a l'abast de les classes més benestants. Aquests, es reunien en diversos locals, sovint amb un caràcter itinerant. Després d'un període en precari al Museu Sant Telmo, la societat va aconseguir que l'Ajuntament de Donostia li cedís l'ús de l'antiga Casa de Banys, que llavors estava en ruïnes, a canvi que es fes càrrec de la seva restauració. La SFG va escometre la intervenció gràcies a un crèdit que es va retornar amb aportacions extraordinàries dels socis, de manera que la nova seu es va poder inaugurar l'octubre de 1973. En aquella època, durant els anys setanta i vuitanta, el creixement econòmic va aconseguir que les màquines fotogràfiques es van fer més assequibles. Els aficionats es van multiplicar i la demanda de formació tècnica va créixer. La segona restauració de la seva seu, portada a terme el 1994, fou pagada gràcies a subvencions del Govern Basc i l'Ajuntament de Sant Sebastià. Malauradament, la irrupció de la fotografia digital i l'aparició d'internet va comportar una pèrdua de socis en els últims anys.

## Referències

* 1 2 3 Olaizola, Borja «La Sociedad Fotográfica de Gipuzkoa busca recuperar protagonismo en su 70 aniversario». El Diario Vasco, 22-10-2018 [Consulta: 28 gener 2019].
* ↑ «Sociedad Fotográfica de Gipuzkoa». La ventana del arte. [Consulta: 28 gener 2019].

## Bibliografia

* Sánchez Martín, Agustín. Sociedad Fotográfica de Gipuzkoa Gipuzkoako Argazkilari Elkartea: 1948-1995. Donostia-San Sebastián: Kutxa Fundazioa = Fundación Kutxa, 1996. ISBN 84-7173-296-3.

## Enllaços externs

* Societat Fotogràfica de Guipúscoa - Web Oficial
# Pui-redó (la Vall de Boí)

* Aquest article tracta sobre un cim de l'Alta Ribagorça. Vegeu-ne altres significats a «Pui Redó».
El Pui-redó és una muntanya de 1.921,7 metres que es troba al municipi de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça. És al nord-nord-oest del poble de Taüll, a prop i al nord-oest del Cap de les Creuetes. És a l'extrem occidental de la Serra de Llats.

## Referències

* ↑ «Pui-redó (la Vall de Boí)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Institut de Cartografia de Catalunya».
# Luigi Capuana

Luigi Capuana (28 de maig de 1839 - 29 de novembre de 1915), teòric del moviment verista a Itàlia, juntament amb Giovanni Verga i Federico de Roberto, i admirador de Zola, descriu la vida de la ciutat en la novel·la Giacinta, i del camp en El marquès de Roccaverdina. Aquestes dues obres, les millors que va escriure, presenten personatges de complexa psicologia, que és desenvolupada de manera científica.

## Enllaços externs

* Obres de Luigi Capuana
# Cal Porredon

Cal Porredon és una casa de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de quatre plantes, estreta i alta. És d'obra i pedra arrebossada. La planta baixa té l'entrada porticada. La primera planta presenta un balcó amb barana de forja i porta d'arc escarser amb els marges esculpits amb formes arrodonides. La segona planta està separada de la primera per una motllura. El balcó és més petit que el de la primera, la forja és idèntica però la porta no. La tercera planta està separada de la segona per una motllura. El balcó és el més petit dels tres, amb la porta balconera idèntica a la de la segona planta. Remata l'edifici una barana de ferro amb les inicials "R R".

## Referències

* ↑ «Cal Porredon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Opsaridium microlepis

Opsaridium microlepis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 47 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget 1984 Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Serra de l'Obac (Bages)

La serra de l'Obac està situada entre les comarques del Bages i el Vallès Occidental. Pertany a la part nord de la Serralada Prelitoral Catalana i forma una unitat geogràfica amb el veí massís de Sant Llorenç del Munt.
Els cims principals són el Castellsapera (939 m), el turó del Castellar (931 m) i el turó de Tres Creus (929 m). Està lligada al massís de Sant Llorenç del Munt pel coll d'Estenalles (870 m) i separat cap al migdia d'aquest per la riera de les Arenes (afluent de la riera de Rubí) i al nord pel torrent d'Estenalles. Forma, junt amb Sant Llorenç del Munt, el Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac, gestionat per la Diputació de Barcelona.
Actualment molt deshabitada, l'ocupació humana dels seus vessants ha estat present fins a temps recents i bona prova d'això són les abundants restes de masies (alguna encara habitada, com el Puig de la Balma) i les tines enmig de les vinyes de les valls del Montcau, disseminades pel seu territori.

## Vegeu també

* Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac

## Referències

* ↑ «Serra de l'Obac (Bages)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Serra de l'Obac (Bages)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Serra de l'Obac (Bages)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Serra de l'Obac (Bages)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Serra de l'Obac (Bages)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rave de mar

* Per a altres significats, vegeu «Coleta».
El rave de mar (Cakile maritima) és una espècie de planta, l'única del gènere Cakile que viu als Països Catalans, també és present a gran part d'Europa especialment al litoral. En altres llocs del món com els Estats Units es considera una espècie invasora. Planta anual halòfita que creix a la sorra de les platges. Les fulles són carnoses de color verd amb tints porpra o magenta i amb lòbuls llargs. Les flors són blanques a porpra pàl·lid. Els fruits són síliqües d'1 a 3 cm de llarg. Suren a l'aigua i s'hi dispersen.

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Photo gallery
# Lori de les palmeres

El lori de les palmeres (Charmosyna palmarum) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones boscoses de les illes Salomó i Vanuatu.
# Les Deux Aveugles (pel·lícula)

Les Deux Aveugles va ser un curtmetratge mut francès del 1900 dirigit per Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i té el número 283 als seus catàlegs.
Actualment es presumeix que la pel·lícula és perduda. No obstant això, una pel·lícula fotogràfica sobreviu d'una escena, amb Méliès en segon lloc des de la dreta, interpretant un dels personatges.

## Referències

* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 109, ISBN 9782732437323

## Enllaços externs

* Les Deux Aveugles a Internet Movie Database (anglès)
# Cal Ros Fuster

Cal Ros Fuster és un edifici d'Alella (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil format per una planta baixa, dos pisos i un terrat. Destaca pel porxo frontal situat a la planta baixa de la façana, format per un gran arc rebaixat coronat per una terrassa.
Al conjunt de façana sobresurten de manera lateral els enreixats de fusta, utilitzats com a tanca visual amb plantes emparrades.

## Història

L'edifici va ser construït entre 1930 i 1936.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Ros Fuster». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Ossínovskoie

Ossínovskoie - Осиновское (rus) - és un poble deshabitat del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas occidental, prop de la riba esquerra del riu Pxix, a 20 km al nord-oest d'Apxeronsk i a 67 km al sud-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Tvérskaia.
# Serra de l'Obac (Ivars de Noguera)

La Serra de l'Obac és una serra situada al municipi d'Ivars de Noguera (Noguera), amb una elevació màxima de 572,2 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rave (desambiguació)

«Rave» té aquests significats:
* Hortalisses del gènere Raphanus
** Rave (Raphanus sativus)
** Rave bord, ravenet o rave petit (Raphanus raphanistrum)
* Rave picant o rave rusticà (Armoracia rusticana)
* Rave japonès o wasabi (Wasabia japonica)
* Rave o nap rodó (Brassica rapa)
* Rave o matallums (Sisymbrium irio)
* Ravenissa, diverses males herbes que reben aquest nom perquè són similars al rave.
* Rave marí (Cakile maritima)
* Ravebleda o bleda-rave (Beta vulgaris)
Viccionari