OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frontera entre la Xina i l'Índia

La frontera entre la Xina i l'Índia és la línia que separa els territoris de la República Popular de la Xina (regions autònomes de Xinjiang i el Tibet dels de l'Índia (estats de Himachal Pradesh, Jammu i Caixmir, Uttarakhand, Sikkim i Arunachal Pradesh.

## Traçat

La frontera entre els dos països és de 3.380 km. Es compon de tres traçats separats per les fronteres amb el Nepal i el Bhutan. A l'oest del Nepal, la línia fronterera és delimitada per l'Himalaia. És disputada en diversos llocs, especialment al nord de la regió d'Aksai Chin, administrada per Xina, però reclamada per l'Índia. En aquest punt, la frontera correspon efectivament a la veritable línia actual de control entre les dues nacions. Fins i tot més al nord, l'Índia controla la gelera de Siachen, reclamada pel Pakistan, una zona fronterera de la vall de Shaksgam, ocupada per la Xina, però reclamada per l'Índia.
Entre el Nepal i Bhutan, l'Índia i la Xina tornen a tenir una petita frontera comuna, després de l'annexió a l'Índia de l'antic regne de Sikkim, que es va convertir en estat federat el 1975. A l'est de Bhutan, els dos països limiten amb Myanmar. El curs d'aquesta frontera es disputa de nou, Xina no reconeix la sobirania de l'Índia a Arunachal Pradesh.

## Referències

* ↑ «Índia». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Sali, M.L., (2008) India-China border dispute, p. 185, ISBN 1434369714
* ↑ «Another Chinese intrusion in Sikkim Arxivat 2011-09-28 a Wayback Machine.»
* ↑ India climbdown may help China border dispute, BBC News, 17 d'abril de 2012
# Frontera entre Àustria i Eslovàquia

La frontera entre Àustria i Eslovàquia es la frontera internacional que s'estén d'oest a est i separa l'oest d'Eslovàquia de l'est d'Àustria, ambdós estats membres de la Unió Europea, i signataris dels acords de Schengen. Separa els länder austríacs de Burgenland i Alta Àustria de les regions eslovaques de Bratislava i Trnava.

## Traçat

La frontera segueix una petita part del curs del Danubi i del riu Morava (en alemany March). Comença al trifini entre ambdós estats i la República Txeca entre els pobles d'Hohenau an der March (Àustria) i Borský Svatý Jur (Eslovàquia) i continua cap al sud, fins a Devín, on gira a l'est sobre el riu Danubi, fins al poble de Karlova Ves. La frontera continua cap al sud-est, deixant el riu Danubi al costat eslovac i arriba al trifini entre ambdós estats i Hongria. El seu traçat actual fou fixat l'endemà de la fi de la Segona Guerra Mundial, incorporant els territoris que fins aleshores havien permès la construcció d'una part del barri Petržalka de Bratislava.

## Història

La frontera entre Eslovàquia i Àustria data de la independència de Txecoslovàquia en 1918 arran de la dissolució de l'Imperi Austrohongarès confirmada pel tractat de Trianon de 1920. Durant l'existència de la Tercera República Txecoslovaca, després República Socialista Txecoslovaca (entre 1945 i 1989), de la que Eslovàquia en fou un dels components, aquesta frontera formava part del Teló d'acer que fou desmantellat després de la caiguda del mur de Berlín. En 1993, després de la revolució de Vellut, Eslovàquia es va separar de la República Txeca i l'antiga frontera txecoslovaco-austríaca esdevingué la frontera eslovaco-austríaca
Els passos fronterers foren tancats el 23 de desembre de 2007, quan ambdós estats es van incorporar a l'espai Schengen.

## Punts de pas ferroviaris

Hi ha dos punts de pas ferroviaris entre l'Àustria i Eslovàquia.
| Codi UIC | Línia austríaca | Estació austríaca | Operador | Línia eslovaca | Estació eslovaca | Operador | Remarques |
| 616 | 117 01 | Marchegg | ÖBB | 100 | Devínska Nová Ves | ŽSR | Via única no electrificada |
| 617 | 194 01 | Kittsee | ÖBB | 101 | Petržalka | ŽSR | Via única electrificada 15 kV 16 2/3 Hz |

## Referències

* ↑ «Eslovàquia». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Fred M- Shelley Nation Shapes: The Story Behind the World's Borders, p. 10-11
* ↑ The Boundaries of Čecho-Slovakia per A. R. H. a The Geographical Journal Vol. 54, No. 3 (Sep., 1919), pp. 185-188
* ↑ Membres de Schengen
* ↑ SCHENGEN: BARRIERS DISAPPEAR AT BERG ON THE SLOVAKIA - AUSTRIA BORDER, Anca Dragu, al web de Ràdio Praga
# Garsa de mar negra de les Canàries

La garsa de mar negra de les Canàries (Haematopus meadewaldoi) és un ocell, actualment extint, de la família dels hematopòdids (Haematopodidae) que era endèmic de l'arxipèlag canari.
De proporcions semblants a la garsa de mar comuna però amb el plomatge completament negre, bec i anell ocular roig taronja, iris vermell i potes rosa. Està documentada la seva presència a Fuerteventura, Lanzarote, la Graciosa i altres illots menors. La darrera cita fiable és de 1913.

## Referències

* ↑ La garsa de mar canària a SEO BIRDlife Arxivat 2011-11-16 a Wayback Machine. Rev. 22/09/2011 (castellà)
* 1 2 Hume, Julian P.; Walters, Michael. Extinct Birds (en anglès). A&C Black, 2012, p.123. ISBN 1408158620.
# George R. Batcheller

George R. Batcheller (Providence, 19 de gener de 1892 - Pelham, 5 d'octubre de 1938) va ser un productor de cinema estatunidenc. Va dirigir l'estudi de baix pressupost Chesterfield Pictures a la dècada de 1930.

## Filmografia parcial

* 1926: Beyond the Trail d'Albert Herman
* 1928: The Adorable Cheat de Burton L. King
* 1928: The House of Shame de Burton L. King
* 1929: The House of Secrets d'Edmund Lawrence
* 1930: Midnight Special de Duke Worne
* 1930: The Jazz Cinderella de Scott Pembroke
* 1931: Grief Street de Richard Thorpe
* 1931: The Lady from Nowhere de Richard Thorpe
* 1931: The Lawless Woman de Richard Thorpe
* 1932: The Secrets of Wu Sin de Richard Thorpe
* 1932: Women Won't Tell de Richard Thorpe
* 1932: Slightly Married de Richard Thorpe
* 1932: The King Murder de Richard Thorpe
* 1932: Thrill of Youth de Richard Thorpe
* 1932: Beauty Parlor de Richard Thorpe
* 1932: Escapade de Richard Thorpe
* 1933: Murder on the Campus de Richard Thorpe
* 1933: Notorious but Nice de Richard Thorpe
* 1933: Strange People de Richard Thorpe
* 1933: I Have Lived de Richard Thorpe
* 1933: Love Is Dangerous de Richard Thorpe
* 1933: Forgotten de Richard Thorpe
* 1934: The Curtain Falls de Charles Lamont
* 1934: Cross Streets de Frank R. Strayer
* 1934: Green Eyes de Richard Thorpe
* 1934: In Love with Life de Frank R. Strayer
* 1934: City Park de Richard Thorpe
* 1934: Stolen Sweets de Richard Thorpe
* 1934: The Quitter de Richard Thorpe
* 1935: False Pretenses de Charles Lamont
* 1935: The Lady in Scarlet de Charles Lamont
* 1935: Happiness C.O.D. de Charles Lamont
* 1935: The Girl Who Came Back de Charles Lamont
* 1935: Circumstantial Evidence de Charles Lamont
* 1935: A Shot in the Dark de Charles Lamont
* 1936: Red Lights Ahead de Roland D. Reed
* 1936: The House of Secrets de Roland D. Reed
* 1936: Lady Luck de Charles Lamont
* 1936: Missing Girls de Phil Rosen
* 1936: Below the Deadline de Charles Lamont
* 1936: The Little Red Schoolhouse de Charles Lamont
* 1936: August Week End de Charles Lamont
* 1936: The Dark Hour de Charles Lamont
* 1936: Ring Around the Moon de Charles Lamont

## Referències

* ↑ Pitts p.108

## Bibliografia

* Michael R. Pitts. Poverty Row Studios, 1929–1940: An Illustrated History of 55 Independent Film Companies, with a Filmography for Each. McFarland & Company, 2005.
# Geo Prizm

El Geo Prizm va ser un cotxe fabricat a la planta NUMMI (joint venture entre GM i Toyota) de Fremont, California pel mercat dels Estats Units del 1990 al 2002 (el 1997 passa a vendre's com a Chevrolet Prizm) sota la marca Geo. Substitueix al Chevrolet Nova. En essència, el Prizm era un Toyota Sprinter; classificat com a subcompacte el model de 1990-1992, passarà a ser venut com a compact a partir del 1993 fins al 2002.
El Prizm estava construït sota la "plataforma S" de GM, que en realitat, era la plataforma M de Toyota.
Un motiu de per què el Prizm va deixar-se de fabricar pot trobar-se, primerament, perquè el Chevrolet Cavalier va tenir molt bona crítica i perquè el Prizm era més petit que el Cavalier i curiosament més car. Per aquest motiu molts compradors s'inclinaven pel Cavalier. També cal esmentar que GM volia usar la producció de la planta MUMMI per construir el Pontiac Vibe.
El Plymouth Sundance o Ford Escort entre altres models eren la competència d'aquest cotxe.

## Informació general

Existeixen 3 diferents generacions:
1990-1992
S'ha comercialitzat una versió de 4 i 5 portes. Mecànicament els Prizms equipaven el 4A-FE i en opció un 4A-GE.
Mides del Prizm:
Batalla (Wheelbase): 2,430 m
Llargada (Length): 4,335 m
Amplada (Width): 1,656 m
Alçada (Height): 1,331 m
1993-1997
S'ha comercialitzat únicament la versió de 4 portes sedan. Mecànicament els Prizms equipaven el 4A-FE i en opció un 7A-FE
Mides del Prizm:
Batalla (Wheelbase): 2,463 m
Llargada (Length): 4,394 m
Amplada (Width): 1,684 m
Alçada (Height): 1,353 m
1998-2002
S'ha comercialitzat únicament la versió de 4 portes sedan. Mecànicament els Prizms Prizms equipaven el Toyota 1.8 L 1ZZ-FE amb VVT-i per als models del 2000-2002.
Mides del Prizm:
Batalla (Wheelbase): 2,466 m
Llargada (Length): 4,424 m
Amplada (Width): 1,694 m
Alçada (Height): 1,364 m
Sobre les caixes de canvi, s'han ofert una manual de 5 velocitats i dos automàtiques de 3 i 4 velocitats en totes les tres generacions.

## Enllaços externs

* http://consumerguideauto.howstuffworks.com/all-geo-prizms.htm Arxivat 2007-01-26 a Wayback Machine. (en anglès)
# Geocapromys brownii

Geocapromys brownii és una espècie de mamífer rosegador de la família de les huties. És endèmica de Jamaica. Viu en grups d'entre dos i sis exemplars. Els seus hàbitats naturals són les zones càrstiques, els turons i les àrees muntanyoses. Està amenaçada per la caça, la destrucció d'hàbitat i la presència d'espècies introduïdes com ara mangostes.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del metge, botànic i historiador irlandès Patrick Browne.

## Referències

* ↑ Turvey, S.; Dávalos, L. Geocapromys brownii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 12 gener 2014.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 59. ISBN 978-0801893049.
# Geobotànica

La geobotànica, fitogeografia, o geografia vegetal, és la branca de la biogeografia que estudia la distribució de les espècies vegetals sobre la Terra i allò que motiva aquesta distribució.
Les dades bàsiques de la geobotànica són les de la presència o absència de les espècies acompanyats de la seva localització geogràfica (situades en un mapa i amb les seves coordenades geogràfiques). Amb tals dades es construeixen les províncies fitogeogràfiques. El camp d'estudi fitogeogràfic està en gran part compartit amb el de la zoogeografia.

## Referències

* Brown, J.H. & Lomolino, M.V. 1998. Biogeography. 2nd edition. Chapter 1.
* http://www.amjbot.org/collected/systematicsandphytogeography.shtml Arxivat 2010-06-21 a Wayback Machine.
* Wallace, A. R. 1878. Tropical nature and other essays. Macmillan, London.
# Geobacter metallireducens

El Geobacter metallireducens és un bacteri gramnegatiu que fa la funció inversa a la dels lixiviadors, és a dir, immobilitzen, pot servir per exemple per precipitar urani en aigua. S'utilitza per digerir els residus d'urani.
Geobacter metallireducens va ser descobert per Derek Lovely a UMass Amherst el 1993. Es tracta d'un bacteri reductor de ferro i s'ha pensat que el microbi podria utilitzar-se per tractar llocs industrials on s'han format “complexos metàl·lics de cianur” per contaminar el lloc. Aquest microbi només creix un flagel quan es necessita, com quan l'entorn no és del seu gust. Geobacter metallireducens es converteix en mòbil quan és necessari.
El genoma de Geobacter metallireducens té una longitud cromosòmica de 3.997.420 bp. Té un cromosoma bacterià circular, és a dir, no hi ha extrems lliures d'ADN. La forma és aproximadament semblant a la d'un ou. Geobacter metallireducens també té un contingut de GC del 59,51%. El plasmidi té un contingut més baix en GC, del 52,48% i té una longitud de 13.762 pb. El plasmidi codifica una proteïna estabilitzant, RelE / ParE, que permet a Geobacter metallireducens adaptar-se i prosperar en diferents i noves condicions ambientals.

## Referències

* ↑ «Geobacter metallireducens gen. nov. sp. nov., a microorganism capable of coupling the complete oxidation of organic compounds to the reduction of iron and other metals». Archives of Microbiology, vol. 159, 4, 1993, pàg. 336–44. DOI: 10.1007/BF00290916. PMID: 8387263.
* 1 2 «Geobacter metallireducens accesses insoluble Fe(III) oxide by chemotaxis». Nature, vol. 416, 6882, 01-04-2002, pàg. 767–9. DOI: 10.1038/416767a. PMID: 11961561.
* 1 2 «The genome sequence of Geobacter metallireducens: features of metabolism, physiology and regulation common and dissimilar to Geobacter sulfurreducens». BMC Microbiology, vol. 9, 01-05-2009, pàg. 109. DOI: 10.1186/1471-2180-9-109. PMC: 2700814. PMID: 19473543.
* ↑ «New connections in the prokaryotic toxin-antitoxin network: relationship with the eukaryotic nonsense-mediated RNA decay system». Genome Biology, vol. 4, 12, 2003, pàg. R81. DOI: 10.1186/gb-2003-4-12-r81. PMC: 329420. PMID: 14659018.

## Bibliografia

* Eickhoff, Merle; Birgel, Daniel; Talbot, Helen M.; Peckmann, Jörn; Kappler, Andreas «Bacteriohopanoid inventory of Geobacter sulfurreducens and Geobacter metallireducens». Organic Geochemistry, vol. 58, 2013, pàg. 107–114. DOI: 10.1016/j.orggeochem.2013.02.013. ISSN: 0146-6380.
* «Phenol degradation in the strictly anaerobic iron-reducing bacterium Geobacter metallireducens GS-15». Applied and Environmental Microbiology, vol. 75, 12, 01-06-2009, pàg. 3912–9. DOI: 10.1128/AEM.01525-08. PMC: 2698347. PMID: 19376902.
* «Identification of genes specifically required for the anaerobic metabolism of benzene in Geobacter metallireducens». Frontiers in Microbiology, vol. 5, 22-05-2014, pàg. 245. DOI: 10.3389/fmicb.2014.00245. PMC: 4033198. PMID: 24904558.

## Enllaços externs

* Geobacter a la LPSN (anglès)
* Type strain of Geobacter metallireducens at BacDive - the Bacterial Diversity Metadatabase(anglès)
# Gerromorfs

Els gerromorfs (Gerromorpha) són un infraordre d'hemípters del subordre dels heteròpters. Són de vida semi-aquàtica, i la majoria viuen sobre la pel·lícula superficial de l'aigua gràcies a que els tarsos de les potes tenen una pubescència hidròfuga.
Hi destaquen els sabaters, nom comú de diferents espècies de gèrrids, com Gerris lacustris, i d'hidromètrids, com Hydrometra stagnorum.

## Taxonomia

L'infraordre Gerromorpha inclou les següents famílies:
* Superfamília Mesovelioidea Douglas and Scott, 1867
** Família Mesoveliidae Douglas & Scott 1867
* Superfamília Hebroidea Amyot and Serville, 1843
** Família Hebridae Fieber 1851
** Família Macroveliidae McKinstry, 1942
** Família Paraphrynovellidae Andersen, 1978
* Superfamília Hydrometroidea Billberg, 1820
** Família Hydrometridae Billberg 1820
* Superfamília Gerroidea Leach, 1815
** Família Gerridae Leach 1815
** Família Hermatobatidae Coutière and Martin, 1901
** Família Veliidae Dohrn 1859

## Referències

* 1 2 «Els heteròpters: bernats i xinxes o escarabats xinesos | enciclopèdia.cat». [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «ITIS - Report: Gerromorpha». [Consulta: 27 desembre 2021].
# Giuseppe Brotzu

Giuseppe Brotzu (Ghilarza, 24 de gener de 1895 - Càller, 8 d'abril de 1976) fou un metge i polític sard. Llicenciat en medicina de la higiene per la Universitat de Siena el 1919, des del 1922 va treballar a l'Institut d'Higiene de la Universitat de Siena, que deixà el 1925 per a treballar com a docent a la Facultat de Medicina i Cirurgia de la Universitat de Bolonya. El 1932 fou professor i director de l'institut d'higiene a les Universitats de Mòdena i Reggio Emilia. El 1934 fou nomenat professor a la Universitat de Càller, de la que en fou rector de 1939 a 1943.
El 1945, amb el seu alumne Antonio Spanedda, descobrí una nova classe d'antibiòtic, la cefalosporina. De 1946 a 1955 treballà amb el govern regional de Sardenya en la lluita per l'erradicació de la malària. Militant de la Democràcia Cristiana Italiana (DCI), fou escollit conseller regional a les eleccions regionals de Sardenya de 1949 i 1953, i president de Sardenya de 1955 a 1958. Posteriorment fou alcalde de Càller de 1960 a 1967.

## Enllaços externs

* Biografia
| Precedit per: Alfredo Corrias | President de Sardenya 1955 - 1958 | Succeït per: Efisio Corrias |
# Gil de Medina

Gil de Medina va ser un escultor del segle xvi que, tot i ser d'origen castellà, va residir i treballar al poble de Sarral (Conca de Barberà).
Per encàrrec de la Generalitat de Catalunya va fer les columnes del Pati dels Tarongers del Palau de la Generalitat de Catalunya, exemple pur de la influència del Renaixement florentí (1537-47). Treballà també a Perpinyà i és autor de les imatges de la Mare de Déu i de Sant Cristòfol de la parròquia barcelonina de Sant Miquel.
# Gil de Siloé

Gil de Siloé (Anvers ? - Castella principis del segle xvi) va ser un escultor d'origen flamenc que treballà a Burgos a l'últim quart del segle xv. Pare de Diego de Siloé. Encara que va néixer a Anvers (a vegades se l'esmenta com Gil d'Anvers), es va establir a Burgos i va treballar sempre a Espanya, per la qual cosa és considerat un artista espanyol.
És, de fet, la màxima figura de l'escultura hispànica del segle xv, quan les formes gòtiques, acoblades amb l'art mudèjar, van donar origen a l'anomenat estil Isabelí, exclusiu d'Espanya, un dels principals representants del qual és Gil de Siloé.
Les seves obres principals són:
* sepulcre de Joan II de Castella i la seva muller, Isabel de Portugal (1486-1493, Cartoixa de Miraflores),
* retaule de l'Arbre de Jessè (1486-1488, Capilla de Santa Ana de la catedral de Burgos),
* tomba de l'infant Alfons (1490, Cartoixa de Miraflores),
* retaule de l'altar major (1496-1499, Cartoixa de Miraflores)
* sepulcre de Juan de Padilla (1500-1505, Museo Arqueológico, Burgos) i
* retaule de Santa Anna (1500, Capilla del Condestable de la catedral de Burgos.
Considerat un dels millors escultors de la fi del gòtic a Castella, la seva obra és d'una gran força expressiva i d'una densitat decorativa que recorda les obres d'orfebreria.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.240. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].
# Glacera d'Ossoue

La glacera d'Ossoue és una glacera situada al Pirineu, al Massís del Vinyamala, al vessant nord de la serralada, al departament d'Alts Pirineus, a la regió de Migdia-Pirineus. És l'única glacera pròpiament dita dels Pirineus, ja que aquesta encara té forma de llengua. És la segona glacera més gran del Pirineu, després de la glacera d'Aneto.
Amb una superfície d'unes 46 hectàrees (l'any 2007) s'estén entre 2800 i 3200 metres sobre el nivell del mar. La glacera està envoltada de nombrosos pics de més de 3.000 metres, incloent el Vinyamala i el pic de Montferrat. A mitjan segle xix, la seva àrea va arribar a ser de 110 hectàrees. Actualment però, la seva longitud ha excedit 2 km.
La seva neu i el seu gel són generalment bons al començament de l'estiu, però llavors la seva neu es deteriora ràpidament, depenent de l'any: no és estrany trobar-hi esquerdes al final de l'estiu, sobretot en la seva part sota el Petit Vinyamala.

## Vegeu també

* Glaceres dels Pirineus

## Referències

* 1 2 «La Glacera d'Ossoue, 2007» (en francès).
# Gochnatioideae

Les Gochnatioideae són una subfamília dins la família de plantes asteràcia. Només conté una sola tribu, Gochnatieae. There are six genera, Té un total d'unes 80 a 90 espècies. Són plantes natives d'Amèrica des del sud dels Estats Units a l'Argentina, incloent el Carib, i Cuba en particular.
Les espècies prenen la forma d'arbres, arbusts o subarbusts i d'herbàcies perennes. La seva inflorescència és un capítol solitari en grup. Són normalment de color blanc a taronja però algunes espècies tenen capítols rosats o porpra.

## Gèneres

* Anastraphia
* Cnicothamnus
* Cyclolepis
* Gochnatia
* Pentaphorus
* Richterago

## Referències

* ↑ Panero, J. L. and V. A. Funk. (2008). The value of sampling anomalous taxa in phylogenetic studies: major clades of the Asteraceae revealed. Molecular Phylogenetics and Evolution 47(2), 757-82.
* 1 2 3 Tellería, M. C., et al. (2013). Pollen morphology and its taxonomic significance in the tribe Gochnatieae (Compositae, Gochnatioideae). Plant Systematics and Evolution 299(5), 935-48.
* 1 2 Moreira-Muñoz, A. and M. Muñoz-Schick. (2007). Classification, diversity, and distribution of Chilean Asteraceae: implications for biogeography and conservation. Arxivat 2014-07-29 a Wayback Machine. Diversity and Distributions 13(6), 818-28.
* 1 2 Funk, V. A., et al. Classification of Compositae. Arxivat 2016-04-14 a Wayback Machine. In: Funk, V. A., et al (editors) Systematics, Evolution, and Biogeography of Compositae. Vienna: IAPT. 2009. Pp. 171-89.
# Glory to the Filmmaker!

Glory to the Filmmaker! (監督·ばんざい!, Kantoku · Banzai!) És una pel·lícula japonesa del 2007 escrita, dirigida, muntada i protagonitzada per Takeshi Kitano. És la segona pel·lícula de la trilogia surrealista i autobiogràfica de Kitano, seguint Takeshis' i concloent amb Aquiles i la tortuga.

## Estil

Dins del gènere de la comèdia el film travessa una gamma ampla dels gèneres comuns de les pel·lícules japoneses, en un estil similar al film del 1995 de Kitano la paròdia de Getting Any?. Takeshi Kitano va descriure la pel·lícula com "una extensió cinematogràfica dels seus espectacles manzai que continua la línia de la seva darrera obra en aquell moment: Takeshi's."

## Trama

Kitano interpreta un director de pel·lícules desventurat dins de la recerca d'un impacte comercial, mentre pateix fracàs rere fracàs prova amb fer films de diversos gèneres diferents.

## Càsting

* Takeshi Kitano
* Tōru Emori
* Kayoko Kishimoto
* Anne Suzuki
* Keiko Matsuzaka
* Yoshino Kimura
* Kazuko Yoshiyuki
* Yuki Uchida
* Akira Takarada
* Yumiko Fujita
* Ren Osugi
* Susumu Terajima
* Naomasa Musaka

## Recepció

El 2007 el Festival de cinema de Venècia va introduir un premi nou anomenat amb el mateix nom Glory to the Filmmaker!, el premi s'atorga a personalitats que han realitzat una contribució significant al cinema contemporani, sent el primer guardonat el mateix Takeshi Kitano.

## Referències

* ↑ «Is it ‘Beat’ or ‘Kitano’? ». Arxivat de l'original el 2007-05-29. [Consulta: 10 desembre 2015].
* ↑ «Carnival of Venice, Portale di Venezia®-The 1930’s». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 29 setembre 2014].

## Enllaços externs

* tràiler de Pel·lícula a lloc Oficial Arxivat 2015-11-30 a Wayback Machine. (japonès)
* Kantoku Banzai a Twitch Arxivat 2008-05-28 a Wayback Machine.
# Ghjacumu Santu Versini

Ghjacumu Santu Versini (Marignana, 1867 - Ajaccio, 1922) és un escriptor cors. Treballà com a professor d'institut a Marignana i adoptà el sobrenom literari de Buscagliolu. Amb Saveriu Paoli va fundar a Marsella la revista A Cispra el març de 1914, que es feia ressò de la primera reivindicació nacionalista corsa. Fou clausurada en començar la Primera Guerra Mundial.

## Bibliografia

* M'innamoru
* Neve
* Ave Maria

## Referències

* Ceccaldi, Matteiu (1976) Antulugia di a litteratura corsa - Anthologie de la littérature corse, Klincksieck: Paris