OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Florentino Azpeitia Moros

Florentino Azpeitia Moros (Ateca, província de Saragossa 3 de març de 1859 - Madrid, 1 de febrer de 1934) va ser un naturalista aragonès. La seva formació va ser Enginyer de Mines.
És una de les figures científiques més desconegudes històricament, malgrat la multiplicitat de càrrecs acadèmics i científics que va exercir i les intenses facetes personals de la seva vida. Tant és així que la Base de dades més important del món sobre abreujaments de botànics (IPNI) ho té amb la seva filiació errònia. Va ser alumne de Lucas Mallada y Pueyo.
Va ser professor de geologia i de paleontologia de l'"Escola d'Enginyers de Mines" de Madrid. Era versat en qüestions geològiques, i va participar en diverses controvèrsies geològiques, a més de discussions sobre taxonomia, nomenclatura i identificació d'organismes vivents i fòssils.
Va ser especialista en malacologia i en diatomologia, posseïa col·leccions enormes, i publicava exhaustives monografies. Agradava de l'anàlisi bibliogràfica i de l'epistemologia.
Va ser acadèmic de la Reial Societat Espanyola d'Història Natural i el seu vicepresident el 1905 i president el 1906. En la seva defensa per accedir a la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals de membre va llegir Significado y valor de las especies fósiles, como argumento en Geología para la clasificación y distinción de los terrenos

## Referències

* ↑ Florentino Azpeitia Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine. a los biólogos españoles
* ↑ «Florentino Azpeitia Moros». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.
* ↑ «Real Academia de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales - Catálogo de Publicaciones - Discursos de recepción de Académicos». Arxivat de l'original el 2009-02-17. [Consulta: 2 abril 2016].
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Fora de pista

Fora de pista (títol original: Hors piste) és un curtmetratge d'animació del 2018 dirigit per Oscar Malet, Léo Brunel, Camille Jalabert i Loris Cavalier durant els seus estudis a l'École des Nouvelles Images. Aquest curt s'ha presentat i ha guanyat premis en diversos festivals com el Festival Internacional de Curtmetratges de Clermont-Ferrand, l'Aspen Shortsfest, el Flickerfest, el Festival Internacional de Curtmetratges de Palm Springs i el Festival Internacional de Cinema Infantil de Nova York, on va guanyar el premi Oscar de qualificació a la millor animació. A Catalunya, es va distribuir el 30 de setembre de 2022 a càrrec de Pack Màgic, que va unir-lo amb quatre altres curtmetratges.
El curt va guanyar un BAFTA Student Film Award a la millor pel·lícula d'animació estudiantil el 2019 i va ser nominat a la millor pel·lícula estudiantil als 46ns premis Annie.

## Sinopsi

Els dos millors rescatadors de la regió estan preparats per a la seva nova missió. Malgrat la seva professionalitat i la seva determinació, no sortirà com estava previst.

## Referències

* 1 2 «La barca del vent». Pack Màgic. [Consulta: 5 desembre 2022].
* 1 2 «L'ofici d'educar (El suplement) - "La barca del vent", 5 curts d'aigua de Drac Màgic». Catalunya Ràdio. [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ «Unifrance - Hors piste (2018)». Unifrance.
* ↑ «Clermont FilmFest - Fiche: Hors Piste». Festival de Clermont Ferrand - Sauve qui peut le court métrage.
* ↑ «Hors Piste at Palm Springs Shortfest». PALM SPRINGS INTERNATIONAL FILM SOCIETY.
* ↑ Milligan, Mercedes «Hors Piste Takes Animated Short Prize at NYICFF 2019». Animation Magazine, 18-03-2019.
* ↑ «NEW YORK INTERNATIONAL CHILDREN'S FILM FESTIVAL - Award Winners 2019».
* ↑ DUDOK DE WIT, ALEX «‘Hors Piste’ Named Best Animation At BAFTA Student Film Awards». Cartoon Brew, 15-07-2019.
* ↑ «2019 BAFTA Student Film Awards presented by GSA». BAFTA, 10-07-2019.
* ↑ Giardina, Carolyn «2019 Annie Awards Nominations Complete List». Hollywood Reporter, 3 December 2018.
* ↑ «Annie Awards 45th Nominees». Annie Awards.
# Florissant

Florissant és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 50.497 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Florissant tenia 50.497 habitants, 20.399 habitatges, i 13.687 famílies. La densitat de població era de 1.714,8 habitants per km².
Dels 20.399 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.462 $ i la renda mediana per família de 52.195 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.434 $ mentre que les dones 27.247 $. La renda per capita de la població era de 20.622 $. Entorn del 2,7% de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Florissant». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Florissant». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Floris Osmond

Floris Osmond (París, 1849 — Saint-Lô, Manche, 1912) va ser un enginyer i industrial francès.
Va estudiar el tremp de l'acer i se'l considera un dels creadors de la metal·lografia, que va permetre perfeccionar diferents processos de la indústria siderúrgica. Va publicar Théorie cellulaire des propriétés de l'acier (1894).

## Referències

* ↑ «Floris Osmond». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Fejervarya vittigera

Fejervarya vittigera és una espècie de granota de la família dels rànids. Es troba a la totalitat de les majors illes que componen les Filipines. Allà on habita es tracta d'una espècie abundant, les seves poblacions són nombroses i es mantenen estables.
Usualment viu en hàbitats antropogènics com àrees agrícoles, séquies i basses i llacs artificials. Es reprodueix a gairebé qualsevol massa d'aigua disponible. D'aquesta manera no suporta cap amenaça destacable i la seva adaptabilitat a l'home fa que la supervivència de l'espècie no estigui compromesa.

## Referències

* 1 2 3 «Fejervarya vittigera» (en anglès). IUCN Red List. Oswaldo Luiz Peixoto, Ana Maria Telles. 2004. [Consulta: 14 setembre 2014].
# Felipe Santana

Felipe Augusto Santana (Rio Claro, Brasil, 17 de març de 1986), futbolista brasiler. Juga de defensa i actualment es troba sense equip.

## Referències

* ↑ «Felipe Santana, Felipe Augusto Santana - Futbolista | BDFutbol». [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Felipe Santana - Perfil del jugador» (en castellà). [Consulta: 9 juliol 2023].
# Francesc Camps i Ribera

Francesc Camps i Ribera (Barcelona, 1895 – 28 d'agost de 1991) fou un pintor català.

## Biografia

Estudià a l'escola de la Llotja de Barcelona i després a l'Escola de Belles Arts de Barcelona, on fou deixeble d'Isidre Nonell, Manuel Ainaud i Sánchez i Josep Dalmau i Rafel, i després treballà com a ceramista als Estudis Concurny. La seva pintura era inicialment realista i evolucionà cap al surrealisme i l'expressionisme, fent també collages figuratius i abstractes.
Membre de la Generació del 1917, va exposar per primer cop el 1915 a l'Ateneu dels Treballadors. Formà part des de 1919 del grup avantguardista Nou Ambient, que seguia el model marcat per un altre grup de la mateixa generació, els evolucionistes, seguidors de Paul Cézanne. El 1922 va participar a Madrid en una exposició col·lectiva del grup Nou Ambient, però el 1925 va exposar individualment a les Galeries Dalmau.
En acabar la guerra civil espanyola marxà cap a França i el 1939 s'establí a Mèxic, on aconseguí l'abril de 1940 exposar a la Casa de la Cultura Espanyola. Amb altres pintors espanyols exiliats organitzà el Círculo de Bellas Artes el 1945. Després es dedicà a la restauració de quadres, va fer escultures, estudià l'art mexicà i exercí la docència a l'Escuela Nacional de Artes Plásticas, on va formar tota una generació d'artistes mexicans. També va exposar al Centre català de Nova York, a la Universitat de Toronto i al Club de France de París. El 1980 va tornar a Barcelona. La seva obra forma part de col·leccions a la Ciutadella de Barcelona i al Museu d'Art Contemporani de Mèxic DF.

## Obres

* Retrat d'Elisa (1933)
* Olis de col·leccions privades
* Nena amb nina (1929)
* La pedrera (1923)

## Referències

* ↑ «Francesc Camps i Ribera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Riera i Llorca, Vicenç. Els exiliats catalans a Mèxic. Barcelona: Editorial Curial, 1994, p. 224-225.
* ↑ Francesc Camps i Ribera
# Figline Valdarno

Figline Valdarno és un antic municipi italià, situat a la regió de la Toscana i a la ciutat metropolitana de Florència. Segons l'últim cens de 2013 tenia 17.136 habitants.
L'1 de gener 2014 es va fusionar amb el municipi d'Incisa in Val d'Arno creant així el nou municipi de Figline e Incisa Valdarno.
És el lloc de naixement de Marsilio Ficino.

## Referències

* ↑ «Popolazione Figline Valdarno 2001-2013» (en italià). Tuttitalia. [Consulta: 20 febrer 2019].
# Figline e Incisa Valdarno

Figline e Incisa Valdarno és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Florència (antiga província de Florència), a la regió italiana de la Toscana, situat uns 20 km al sud-est de Florència. Va ser creat l'1 de gener de 2014 després de la fusió dels antics municipis de Figline Valdarno i Incisa in Val d'Arno.
L'1 de gener de 2018 tenia 23.460 habitants.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 20 febrer 2019].
# Francesc d'Assís Arola i Domènech

Francesc d'Assís Arola i Domènech (Manresa, 1842 - Lleida, 11 de novembre de 1901) fou un farmacèutic català.
Catedràtic supernumerari de farmàcia de Barcelona el 1877 i després numerari de Santiago i de Barcelona. Membre de la RACA (1873) i de l'Acadèmia de Medicina de Barcelona (1884). S'especialitzà en anàlisis farmacològiques i bromatològiques. Dimití com a acadèmic el 1896, per trasllat de residència.

## Referències

* ↑ «Francesc d'Assís Arola i Domènech». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ http://www.ramc.cat/upload/publicacions/nomina.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Font d'Estanya

La Font d'Estanya és una font del terme de Llimiana, a la vall del barranc de Barcedana.
Està situada en la partida d'Estanya, a 500 m d'altitud, a la dreta del barranc de Barcedana, al sud de la Masia del Ton i al nord de Sant Miquel de Llimiana

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Formiga argentina

La formiga argentina (Linepithema humile) és una espècie de formiga de la subfamília Dolichoderinae, nativa de l'Argentina, el Paraguai, Uruguai i el sud del Brasil però que s'ha expandit per molts altres països del món per acció humana. Les reines mesuren uns 4 mm i les obreres entre 2 i 3 mm. No existeix divisió de castes entre les obreres.
Se la considera una plaga o espècie invasora perquè ataca i destrueix colònies d'espècies natives, a més que es dedica a la criança d'àfids, dels quals extreu una substància ensucrada com a aliment. Fa part de la llista de les 100 espècies invasores més dolentes d'Europa. És present als Països Catalans.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ «100 of The Worst» (en anglès). Daisie, 2012.
* ↑ Andreu, Jara; Pino, Joan. Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (Creaf) (ed.). El projecte EXOCAT - Informe 2013. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2013, p. 22.
* ↑ «Gencat - Formiga argentina». [Consulta: 12 octubre 2023].
# Formigal

Formigal és una localitat espanyola pertanyent al municipi de Sallent de Gállego, a l'Alt Gàllego, província d'Osca, Aragó. És a 1.550 metres d'altitud. Està formada per la urbanització annexa a l'estació d'esquí Aramón Formigal, a escassos quilòmetres de la frontera amb França, a on s'accedeix a través del port del Portalet. Formigal consta d'una zona de xalets a la part superior, model en el seu gènere, una zona hotelera, d'apartaments i habitatges col·lectius que es complementen amb bars, restaurants i botigues de tot.

## Vegeu també

* San Salvador de Basarán

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Formigal». Arxivat de l'original el 2016-09-13. [Consulta: 11 juliol 2016].
# Franja d'Aouzou

La franja d'Aouzou (àrab: قطاع أوزو, qiṭāʿ Awzū; francès: bande d'Aozou) és una estreta extensió trapezoïdal de territori que va ser objecte de litigi entre Txad (a la part septentrional del qual es troba) i Líbia (frontera meridional). La major part de la cartografia existent i els reconeixements internacionals consideren que la sobirania actual correspon a Txad. El territori s'estén uns 100 quilòmetres dins del Txad, en la prefectura de Borku-Ennedi-Tibesti.
La partió i possessió d'aquest territori és problemàtic ja des de les primeres dècades del segle xx quan la colònia italiana a Tripolitania, existent des de 1912 sembla que va rebre després de la Primera Guerra Mundial la cessió de territoris controlats per França en el llavors anomenat territori militar del Txad. Així, les reclamacions líbies estan basades en un tractat de l'època colonial no ratificat de 1935 entre França (que dominava l'actual territori Txadià) i Itàlia (ocupant de l'ara territori libi).
Des del punt de vista txadià, la frontera estava basada en un tractat de 1955 entre França i Líbia, que al seu torn provenia d'un altre tractat de 1899 entre Gran Bretanya i França sobre «esferes d'influència» colonials.
La disputa per la possessió de Aouzou entre Líbia i Txad a causa dels seus potencials dipòsits d'urani va provocar l'enfrontament bèl·lic entre tots dos països el 1973, quan Líbia va enviar el seu exèrcit a la franja de Aouzou per accedir als minerals, i de pas usar-la com a base d'influència en la política txadiana. El 1976, Líbia es va annexionar oficialment la franja.
Amb ajuda de tropes especials franceses l'exèrcit txadià va expulsar a les forces líbies de la franja de Aouzou el 1987 durant l'anomenada Guerra dels Toyota. Un alto-el-foc entre tots dos països va durar fins a 1988, seguit de negociacions sense èxit durant diversos anys sobre la sobirania. En 1994, la Cort Internacional de Justícia va concedir al Txad la sobirania sobre la franja.

## Vegeu també

* Guerra dels Toyota
* Tubu
* Tibesti

## Enllaços externs

* Decisió de la Cort Internacional de Justícia, 13 de febrer de 1994
* Foto d'un lloc libi amb la llegenda "Palmar d'Aouzou re-capturat per tropes líbies"
* Lloc libi sobre la "Guerra del Txad" Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine.
# Franjo Glaser

Franjo Glaser (7 de gener de 1913 - 1 de març de 2003) fou un futbolista croat de la dècada de 1930, nascut a Bòsnia.
Fou 35 cops internacional amb la selecció iugoslava.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de BSK Belgrad, Građanski Zagreb i FK Partizan.

## Palmarès
### BSK Belgrad

* Lliga iugoslava de futbol: 1934-35, 1935-36
* Copa iugoslava de futbol: 1934

### Građanski Zagreb

* Lliga iugoslava de futbol: 1939-40
* Lliga croata de futbol: 1940, 1941, 1943

### FK Partizan

* Lliga iugoslava de futbol: 1946-47
* Lliga iugoslava de futbol: 1947

## Referències

* ↑ Franjo Glaser. Reprezentacija.rs
* ↑ Franjo Glaser Arxivat 2011-07-18 a Wayback Machine. at Gradska Groblja.
* ↑ Reprezentacija.rs
* ↑ Career story at OFK Beograd official website, retrieved 13-9-2013 (serbi)
* ↑ 1930 Arxivat 2018-07-19 a Wayback Machine. at exyufudbal.in.rs
* ↑ Franjo Glaser a National-Football-Teams.com (anglès)
# Fredegari

Fredegari va ser un important cronista franc mort el 660, autor de la Crònica de Fredegari, composta de cinc llibres i redactada probablement entre 658 i el 660 a Austràsia, que són fonamentals per al coneixement dels regnes francs per la seva relació d'esdeveniments entre els anys 561 i 641. Encara que el relat se centralitza sobretot en la història dels regnes merovingis, també abasta ostrogots, longobards, visigots i de l'Imperi Romà d'Orient.

## Enllaços externs

* Fredegarius: Chronicon
# Fredegonde (cràter)

Fredegonde és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 25,2 km de diàmetre. Porta el nom de Fredegunda (c. 545-597), reina dels francs, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Fredegonde». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Fredegís de Tours

Fredegís de Tours o Fredegisus en llatí (mort el 834 a Tours) fou un clergue i lletrat del Renaixement carolingi, canceller de l'emperador Lluís I el Pietós.

## Elements biogràfics

Alumne d'Alcuí de York, seguí el seu mestre a la Schola palatina d'Aix-la-Chapelle, on es feu diaca. El 782 acompanyà Alcuí a la cort de Carlemany.
El 796 esdevingué abat de Saint-Martin de Tours, i el 804 succeí el seu mestre Alcuí com a abat.

## Obra

Deixà una obra filosòfica i teològica constituïda entre altres de poemes, i dues obres de caràcter epistolari, De substantia nihili et tenebrarum i Epistola de nihilo et tenebris, aquesta última tracta de l'obra del nominalista Agobard de Lió, i defensa contra ell l'existència real del no-res i de les tenebres.
Nihilo et tenebris, adreçada «a tots els fidels i a aquells que viuen al palau beneït del molt gentil príncep Carles» va ser probablement composta durant la seva estada a Tours. Tot comentant els primers versets del Gènesi, l'autor es pregunta si el no-res i les tenebres existeixen, si la Bíblia empra els termes del no-res i de tenebres, escriu, aquests mots han de correspondre a una realitat del nostre món. Aquesta qüestió forma part dels debats més animats del que s'anomena l'Acadèmia Palatina. Fredegís defensa aquesta tesi invocant l'autoritat dels Antics i la lògica. Les primeres frases d'aquest tractat mostren, tanmateix, que la qüestió era fortament debatuda a l'època. La carta de Fredegís recorre a la dialèctica, mecanisme que es fa eina de l'escolàstica amb els treballs de Pere Abelard, d'Alexandre de Hales i de Tomàs d'Aquino.
"Trobem un exemple interessant d'aquesta [confusió] en Fredegisus [sic], un alumne d'Alcuí, que va honrar Carles el Gran amb una epístola teològica 'De Nihilo et Tenebris [del no-res i les tenebres]', en la qual "Res" a partir del qual Déu va crear el món s'explica com una entitat realment existent, i això per la raó extremadament senzilla que cada nom es refereix a alguna cosa corresponent". D'aquesta manera, Fridugisus va confondre un nom (Res) que existia al seu cervell amb alguna cosa del món fora del seu cervell.

## Referències

* ↑ E. Waldschütz (dir.), Großes Werklexikon der Philosophie, vol. 1, Stuttgart, 1999, "Fredegisus Turonensis", p. 511
* ↑ Frédegis de Tours.
* ↑ PDF here
* ↑ A F. A. Lange’s History of Materialism and Critique of Its Present Importance, Primer llibre, Segona secció, capítol 2
# Fuga de cerebros

Fuga de cerebros és una pel·lícula estrenada el 24 d'abril de 2009 dirigida per Fernando González Molina.

## Argument

Emilio, un noi tímid, porta tota la vida enamorat d'una noia guapa i llesta anomenada Natalia. Els dos estudien a un Institut de barri, i l'últim dia de curs l'Emilio per fi es decideix a declarar-se a la Natalia. Però a la Natalia li concedeixen una beca per estudiar Medicina a Oxford. Tot sembla perdut per a l'Emilio, però els seus amics marginats de l'Institut no estan disposats a rendir-se. Després de falsificar expedients i beques, aquest grup d'amics eixelebrats desembarquen a Oxford i revolucionen la vida del Campus: Un cec decidit a tenir les mateixes oportunitats que els vidents, un heavy en cadira de rodes amb excés de testosterona, un líder intel·lectual sense intel·lecte i un gitano estafador.

## Música

Banda sonora de la pel·lícula
* Fuga de cerebros - Shinoflow feat. Pablo Penedo
* I believe - Robert Ramírez
* Brokenhearted serenade - Chris Barron
* Breathless heart - Robert Ramírez
* Reason why - Rachael Yamagata
* Nothing compares to you - Robert Ramírez
* You’ll never wal again - Gene
* Please me - Pépital Grill feat. Joanna Rubio
* Vibrations in the air - Josh Pyke
* Please - Robert Ramírez

## Repartiment

| Actor | Personatge |
| Mario Casas | Emilio |
| Alberto Amarilla | Chuli |
| Gorka Lasaosa | Ruedas |
| Canco Rodríguez | Cabra |
| Pablo Penedo | Corneto |
| Amaia Salamanca | Natalia |
| Blanca Suárez | Voz Angelical |
| Sarah Mühlhause | Claudia |
| Simon Cohen | Chamberlain |
| Carlos Santos | Potro |
| Álex Angulo | Cecilio |
| David Fernández Ortiz | Loren |
| José Luis Gil | Manuel |
| Loles León | Rita |
| Mariano Peña | Julián |
| Antonio Resines | Pare de la Natalia |
| Fernando Guillén | Avi de la Natalia |
| Joan Dalmau | Avi de l'Emilio |
| Asunción Balaguer | Avia de l'Emilio |
| Ken Appledorn | Cambrer (no surt als crèdits) |

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Persona | Resultat |
| 2009 | Festival de Màlaga | Millor pel·lícula - (Guardó:Biznaga de Plata - Premio del Público) | Fuga de cerebros | Guanyadora |
| 2009 | Festival de Màlaga | Millor pel·lícula - (Guardó:Biznaga de Oro) | Fuga de cerebros | Nominada |
| 2009 | Festival de Cine de Comedia de Tarazona y el Moncayo | Millor pel·lícula | Fuga de cerebros | Guanyadora |

## Referències

* ↑ «Fuga de Cerebros» (en castellà). cineol. [Consulta: 24 gener 2014].
* ↑ «Argument Fuga de cerebros».
* ↑ «Banda Sonora Original en CINeol» (en castellà). cineol. [Consulta: 24 gener 2014].
* 1 2 «Fuga de Cerebros» (en castellà). leelibros. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2014. [Consulta: 24 gener 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina del film
# Vezdemarbán

Vezdemarbán és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 784 | 742 | 665 | 639 |
# Hug XIII de Lusignan

Hug XIII de Lusignan, dit com els seus antecessors l'Ós, (25 de juny de 1259 - Angulema, 1 de novembre de 1303) fou un noble francès, fill d'Hug XII de Lusignan, senyor de Lusignan, comte de la Marca, comte d'Angulema i vescomte o comte consort de Porhoët. Va succeir al seu pare el 1270 a Lusignan, la Marca i Angulema a la seva mare a Porhoët després del 1273. Es va casar el 1276 amb Beatriu de Borgonya, filla del duc Hug IV de Borgonya i de Beatriu de Xampanya, que li va sobreviure (va morir el 31 de maig de 1329). Van testar l'1 d'abril de 1285. A la seva mort l'1 de novembre de 1303 no tenia fills i el va succeir el seu germà Guiu I de Lusignan.

## Referències

* Genealogia
# Coma Guàrdia

Coma Guàrdia és una coma del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Serradell.
Està situada al nord-est de Serradell, al vessant sud-oriental del coll on s'uneix la Serra de l'Estall amb la de Camporan. És al nord del Clot de l'Estall i a ponent de la Coma Pi, al sud-oest de la Baga de Setcomelles. Separa dos dels barrancs de la meitat nord de la capçalera del barranc de la Torre.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Balsan

«Balsan» té aquests significats:
* Bozen o Balsan, al Tirol del Sud
* Principat de Balsan, antic principat de l'Índia