OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carlastyanax aurocaudatus

Carlastyanax aurocaudatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 22 °C - 25 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Cauca.

## Referències

* ↑ Géry J. 1972. Contribution à l'étude des poissons characoïdes de l'Équateur. Avec une révision du genre Pseudochalceus et la description d'une nouveaux genre endémique du Rio Cauca en Colombie. Acta Humboldt. (Ser. Geol. Palaeontol. Biol.) Núm. 2. 1-110.
* ↑ Eigenmann, C. H. 1913. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part II. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 131). Indiana University Studies Núm. 18: 1-32.
* ↑ «Carlastyanax aurocaudatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# ARN polimerasa II

L'ARN polimerasa II (també anomenada RNAP II o Pol II) és un enzim que es troba en cèl·lules eucariotes. Catalitza la transcripció genètica de l'ADN per sintetitzar precursors de ARNm i d'altres ARN. És el tipus més estudiat d'ARN polimerasa i està conformada per un complex de 12 subunitats, amb una massa total de 550 kDa.
# Expressió algebraica

Una expressió algebraica és un conjunt de lletres i nombres relacionats per signes d'operacions aritmètiques.
Algunes vegades aquests nombres tenen un valor desconegut que s'han de calcular. Per exemple, la $x$ de l'equació $x+25=0$ és una incògnita que s'ha d'esbrinar.
Unes altres, les lletres representen nombres qualssevol i serveixen per establir relacions numèriques en general. Per exemple, l'expressió $(a+b)^{2}$, que indica el quadrat de la suma de dos nombres qualsevol.
Les lletres també poden substituir un conjunt de nombres que verifiquen una propietat determinada. Per exemple, la successió de nombres imparells 1,3,5,7,9,11,13.. la podem indicar, generalment, amb 2n-1.
Exemples: L'expressió 8 · y + 2 ens indica que s'ha de multiplicar per 8 el valor desconegut de y i sumar 2 al resultat.

## Sumes, restes i productes algebraics
### Suma de monomis i polinomis

Per efectuar una suma de monomis, han de ser semblants. A l'hora de fer la suma, extraiem factor comú a la part literal.
Exemples: $3x^{5}+9x^{5}$ =(3+9)$x^{5}$ = $12x^{5}$
$4x^{2}y-6x^{2}y-x^{2}y$=(4-6-1)$x^{2}y$= $-3x^{2}y$
$2x^{5}+6x^{3}$ no es pot efectuar.
Quan sumem monomis, en sumem o restem els coeficients i deixem igual la part literal. La suma de polinomis consisteix a agrupar i reduir els termes semblants de tots els sumans.
Exemple: $(5x^{4}+3x^{2}-7x+6)$ + $(x^{4}-2x^{3}+8x^{2}-4x+1)$ = $5x^{4}+x^{4}-2x^{3}+3x^{2}+8x^{2}-7x-4x+6+1$ = $6x^{4}-2x^{3}+11x^{2}-11x+7$
També podem disposar la suma de polinomis d'aquesta manera:
$5x^{4}+0+3x^{2}-7x+6$
$+x^{4}-2x^{3}+8x^{2}-4x+1$
__________________________
$6x^{4}-2X^{3}+11x^{2}-11x+7$
La suma de polinomis commutativa i associativa. L'element que no altera la suma és el polinomi 0, els termes del qual són tots iguals a 0.

### Resta de polinomis

Per restar dos polinomis, primer se sumen el primer amb l'oposat del segon. És a dir, canviam el segon de signe. Exemple: $(5x^{4}+3x^{2}-7x+6)-(x^{4}-2x^{3}+8x^{2}-4x+1$=$(5x^{4}+3x^{2}-7x+6)+(-x^{4}+2x^{3}-8x^{2}+4x-1)$=$4x^{4}+2x^{3}-5x^{2}-3x+5$

### Producte de monomis i polinomis

Per efectuar el producte de dos monomis, es multipliquen:
* D'una banda els coeficients, respectant les relges dels signes.
* D'una altre, les perts literals, aplicant les propietats de les potències.
El grau del producte és igual a la suma dels graus dels factors.
Exemples: $2x^{5}$·$7x^{4}$= (2 · 7) ($x^{5}$$x^{4}$) = $14x^{5}+4$= $14x^{9}$

### Producte d'un monomi per un polinomi

Per multiplicar un monomi per un polinomi, apliquem la propietat distributiva, multiplicant cada terme d'un per tots els termes de l'altre.
Exemple: $4x^{2}$·($7x^{2}$+ 5x - 2)=$4x^{2}$·$7x^{2}+4x^{2}$ · 5x -$4x^{2}$ · 2 =$28x^{4}+20x^{3}-8x^{2}$

### Producte de dos polinomis

per efectuar el producte de dos polinomis, apliquem la propietat distributiva, multiplicant cada terme d'un per tots els termes de l'altre. Si apareixen termes semblants, se sumen.
Exemple: ($8x^{2}$+ 5) · ($2x^{2}$- 3) = $8x^{2}$· $2x^{2}-8x^{2}$· 3 + 5 · $2x^{2}$ - 5· 3 = $16x^{4}-24x^{2}+10x^{2}-15$=$16x^{4}-14x^{2}$- 15
# El Salvans Vell

El Salvans Vell és una masia del municipi de Sagàs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una construcció civil, una masia de planta rectangular que uneix dos cossos ben diferenciats perpendiculars en eixos. El cos que s'obre a migdia té una gran eixida amb un pis d'arcs de mig punt i està coberta a tres vessants, amb el carener paral·lel a la façana de migdia. El cos perpendicular, també amb un esquema clàssic, és cobert a doble vessant i amb el carener perpendicular a la façana de migdia.
Al fogatge de 1553 de "Sagàs, Merlès, Valleriola, Biure i de la Portella" s'esmenta a "En Salvans". La casa passà al s. XVIII a la propietat de la masia de Vilardaga, veïna a la gran casa. Aleshores la casa pertanyia a Josep Salvans i Costa, que la vengué a Esteve Vilardaga pel preu de 6.924 lliures, després de diversos censals establerts i entregues avançades. La casa restà com a masoveria fins a mitjans de s. XX, en què fou construïda una nova casa pels masovers.

## Referències

* 1 2 «Mas Salvans de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Carle David Tolmé Runge

Carle David Tolmé Runge (alemany: Carl David Tolmé Runge) (Bremen, 30 d'agost de 1856 - Göttingen, 3 de gener de 1927) va ser un matemàtic i físic alemany. És conegut tant pel nom de Carl com pel de Carle.
Va ser un dels creadors del mètode de Runge-Kutta, en el camp conegut avui en dia amb el nom d'anàlisi numèrica.
Va passar els primers anys de la seva vida a l'Havana, on el seu pare Julius Runge va ser cònsol danès. La família es va traslladar més tard a Bremen, on el seu pare va morir prematurament l'any 1864.
L'any 1880 va rebre el títol de doctorat en matemàtiques a Berlín, on va estudiar amb Karl Weierstrass, i sis anys després realitzà la tasca de professor a Hannover, Alemanya.
Els seus interessos incloïen les matemàtiques, l'espectroscòpia, la geodèsia i l'astrofísica.
A més, va realitzar una gran treball experimental estudiant les línies espectrals de diferents elements (juntament amb Heinrich Kayser), i va estar molt interessat en l'espectroscòpia astronòmica.
L'any 1904 va marxar a la universitat de Göttingen, on va restar fins a la seva retirada l'any 1925.
El cràter Runge de la Lluna li deu el seu nom.

## Vegeu també

* Fenomen de Runge
* Vector de Runge-Lenz
* Mètode de Runge per equacions diofàntiques.

## Bibliografia

* Paschen, F. «Carl Runge» (en anglès). Astrophysical Journal, Vol. 69, Num. 5, 1929, pàg. 317-321. ISSN: 0004-637X.
* Richenhagen, Gottfried. Carl Runge (1856-1927): von der reinen Mathematik zur Numerik (en alemany). Vandenhoeck & Ruprecht, 1985.

## Enllaços externs

* Biografia
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Carle David Tolmé Runge» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Forman, Paul. «Runge, Carl David Tolmé». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 23 juny 2018]. (anglès)
# Casa natal del Bisbe Grau

La Casa natal del Bisbe Grau és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp), situat al carrer de sant Benet 21, inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici cantoner que consta de planta baixa, tres pisos i terrat. Dues portes d'accés donen a la planta baixa, la més petita incorpora damunt de la llinda, una placa ornada amb garlanda i fulles, i l'escut del Bisbe Grau, i la inscripció: "El obispo Grau nació en esta casa el 12 de noviembre de 1832". L'altra porta és d'arc carpanell, amb muntants de pedra picada i un petit medalló en relleu damunt de la llinda. Presenta obertures balconeres amb barana de ferro i altres obertures de diferent mida. Una cornisa volada amb dentellons corona l'edifici. És evident l'embigat de fusta. Les obertures porten persianes enrotllades.
La façana incorpora una capella de Sant Benet, que dona nom al carrer.

## Història

És un edifici poc interessant arquitectònicament. El valor és fonamentalment històric per ser el lloc de naixença del Bisbe Joan Baptista Grau i Vallespinós (1832-1893). La ciutat de Reus li dedicà, l'any 1916, un homenatge pòstum. Per aquest motiu fou col·locada la làpida que encara es conserva a la façana de la seva casa natal.

## Referències

* ↑ «Casa natal del Bisbe Grau». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21-VII-2015].
# Casa Doctor Deulofeu

La Casa Doctor Deulofeu és una obra de Vidreres (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Immoble de planta quadrada, de tres pisos, amb una faixa d'estuc horitzontal que actua com a línia de separació entre el primer i el segon pis. Destaca per sobre de tot, la façana que desenvoca al carrer el qual precisament recull o es denomina amb el mateix nom de la casa, i en especial les obertures del primer pis. Es tracta de tres obertures rectangulars, emmarcades per un guardapols d'estuc amb les impostes treballades en relleu.
Pel que fa al segon pis, aquest és projectat com a golfes i està resolt en la façana amb tres obertures rectangulars minúscules irrellevants, ja que no recullen cap element destacat, ja sigui emmarcament, ampit, dovel·les... Coberta amb una teulada molt sobresortida, a dues aigües. Cal esmentar que ens trobem davant d'una casa important o bé que ho havia estat en un temps anterior, tal com molt bé ho acredita o testimonia l'imponent entrada, projectada o dissenyada seguint el model de les torres emmerlatades i culminada per una gran reixa de ferro forjat.

## Referències

* 1 2 «Casa Doctor Deulofeu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 juliol 2018].
# Casa de la Ciutat

«Casa de la Ciutat» té aquests significats:
* Casa de la Ciutat (Barcelona), edifici seu de l'Ajuntament de Barcelona
* Casa de la Ciutat (la Seu d'Urgell), edifici seu de l'Ajuntament de la Seu d'Urgell
* Casa de la Ciutat (Solsona), edifici seu de l'Ajuntament de Solsona
* Casa de la Ciutat (València), antic edifici demolit, de l'Ajuntament de València
# Cantó de Saint-Nicolas-du-Pélem

El cantó de Saint-Nicolas-du-Pélem (bretó Kanton Sant-Nikolaz-ar-Pelem) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Costes del Nord a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 8 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Kanuhel | Canihuel | --- |
| Kerbêr | Kerpert | --- |
| Larruen | Lanrivain | --- |
| Purid-Kintin | Peumerit-Quintin | --- |
| Sant-Konnan | Saint-Connan | --- |
| Sant-Jili-Plijo | Saint-Gilles-Pligeaux | --- |
| Sant-Nikolaz-ar-Pelem | Saint-Nicolas-du-Pélem | --- |
| Sant-Trifin | Sainte-Tréphine | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Michel Connan | PCF | alcalde de Sant-Nikolaz-ar-Pelem |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Casey

«Casey» té aquests significats:
* Casey (Illinois)
* Casey (Iowa)
* George W. Casey, Jr. (1948, Sendai, Japó), general i Cap d'Estat Major de l'Exèrcit dels Estats Units
* Guillermo, o William, Casey professor, traductor i filòleg d'origen irlandès i català d'adopció, establert a Barcelona de forma permanent des de 1826
# Caragoler comú

El caragoler comú o milà dels Everglades (Rostrhamus sociabilis) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae) i única espècie del gènere Rostrhamus. Habita aiguamolls d'aigua dolça de la zona Neotropical, des dels pantans del sud de Florida i Cuba, sud de Mèxic incloent la Península de Yucatán, Nicaragua, Panamà, i des de Colòmbia, Veneçuela i Guaiana, cap al sud, per l'oest dels Andes fins a l'oest de l'Equador i per l'est dels Andes a través de l'est de l'Equador, Brasil (localment), est de Bolívia i Paraguai fins a Uruguai i nord de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Evolució adaptativa a Florida

El Caragoler comú, com altres ocells d'arreu del món, també ha demostrat capacitat de treure profit de l'augment d'espècies invasores. I algunes de les conseqüències han estat sorprenents. A Florida, al nord del llac Okeechobee, la propagació del cargol poma de l'illa, de la mida d'un puny, provinent del comerç d'aquaris, ha provocat un canvi notable no només en la dieta, sinó també en el cos del Caragoler comú, en perill d'extinció.
Malgrat que en un primer moment es va creure que el Caragoler comú no els podrien menjar perquè els cargols són massa grans, el Caragoler comú va créixer becs més grans, en una evolució molt ràpida, perceptible en menys d'una generació. El Caragoler comú s'ha adaptat a la seva nova presa, el cargol poma, i aquesta espècie invasora pot ser la seva salvació.
Estudis posteriors han confirmat les troballes sobre la mida del seu bec i han trobat que els Caragolers comuns criats en zones humides amb cargols poma no natius estaven en millors condicions i tenien una taxa de supervivència més alta al llarg d'un període de 10 anys. També s'ha descobert que les femelles del Caragoler comú prefereixen aparellar-se amb mascles amb un bec més gran, segons ha explicat el Dr. Robert J. Fletcher Jr., un expert en el Caragoler comú de la Universitat de Florida.

## Referències

* ↑ «Caragoler comú». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ Milà dels Everglades a CERCATERM Rev. 17/12/2011
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 282. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Snail Kite. Rostrhamus sociabilis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Rapid morphological change of a top predator with the invasion of a novel prey» (en anglès). Nature, 27-11-2017. [Consulta: 17 agost 2011].
* ↑ «An invasive prey provides long-lasting silver spoon effects for an endangered predator» (en anglès). Royal Society Publications, 22-06-2022. [Consulta: 17 agost 2022].
* ↑ «Things Looked Bleak Until These Birds Rapidly Evolved Bigger Beaks» (en anglès). The New York Times, 28-11-2017. [Consulta: 17 agost 2022].
# Castell d'Albocàsser

El castell d'Albocàsser és un castell templer, que va ser construït en 1249, i que es troba en el centre del nucli urbà d'Albocàsser.
D'estil gòtic i planta irregular, incloïa dos patis, tres plantes i dues galeries. Adquireix la seua fisonomia característica amb l'ampliació ordenada per Artal d'Alagó en 1289, ampliació que incloïa la construcció de dues torres en els cantons principals.
Va passar posteriorment a l'orde de Montesa en 1319 i en 1558 es van escometre noves reformes i remodelacions.
En l'actualitat només resten unes ruïnes amb llenços de muralla i alguna torre.
# Carmen Quintanilla Barba

Carmen Quintanilla Barba (Ciudad Real, 11 de maig de 1954) és una política espanyola dedicada al desenvolupament rural, enfocada en el desenvolupament de la dona en el medi rural. Va ser diputada nacional per la província de Ciudad Real del Partit Popular des de l'any 2000 a 2019 i presidenta de la Comissió Mixta per a l'Estudi del Problema de les Drogues entre 2016 i 2019. També va ser presidenta de la Comissió d'Igualtat en el Congrés de 2011 a 2015 i vicepresidenta primera de la Comissió d'Igualtat de 2004 a 2011. De maig a setembre de 2019 va ocupar un escó al Senat en la XIII legislatura.
És fundadora de l'Asociación de familias y mujeres del Medio Rural. Va ser vicepresidenta de la Comissió d'Igualtat i no discriminació del Consell d'Europa, vicepresidenta de la Comissió contra el Tràfic i el Tràfic d'Éssers humans, a més de vicepresidenta de la Unió Europea de Majors del Partit Popular Europeu. En el Partit Popular va ser membre de la Junta Directiva Nacional, del comitè executiu regional del PP a Castella-la Manxa i presidenta de la Comissió Nacional de Majors.

## Referències

* ↑ España, Senado de. «Senado de España: home» (en castellà). www.senado.es. [Consulta: 7 abril 2022].
* ↑ «Perfil en la Asamblea Parlamentaria». [Consulta: 21 juny 2015].
* ↑ «Ficha de diputada Congreso de Diputados». [Consulta: 21 juny 2015].
# Cazuangongo

Cazuangongo és una comuna d'Angola que forma part del municipi de Pango-Aluquém dins la província de Bengo.

## Referències

* ↑ «Mapa de les comunes de Pango-Aluquém». Arxivat de l'original el 2017-03-23. [Consulta: 22 març 2017].
# Cazurra

Cazurra és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 118 | 108 | 98 | 90 |
# Centrolene papillahallicum

Centrolene papillahallicum és una espècie de granota que viu a la Guaiana.

## Referències

* Reynolds, R., Hoogmoed, M., MacCulloch, R. & Gaucher, P. 2004. Centrolene papillahallicum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Charles Descardre

Charles Descardre (Chênée, 30 de gener de 1825 - ibidem 16 de setembre de 1909) va ser un horticultor i burgmestre belga.
De 1882 a 1891 fou burgmestre del seu poble natal, l'antic municipi de Chênée ara fusionat amb Lieja. Com a horticultor, fou el creador de dues races de pomes d'arbres de tija alta: la Reinette de Chênée i la Madame Galopin.
El 19 de desembre de 2003, el govern de la regió flamenca va proclamar un decret que atorga subvencions per a la protecció de la diversitat genètica al qual va incloure la Reinette de Chênée.

## Enllaços externs

* Foto del sepulcre de Charles Descardre Arxivat 2007-02-27 a Wayback Machine.
* Text (en neerlandès) del decret de protecció Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Champdor-Corcelles

Champdor-Corcelles és un municipi nou francès, situat al departament de l'Ain i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
El municipi creat l'1 de gener de 2016 per la fusió de Champdor i Corcelles.
# Chimenti Camicia

Chimenti Camicia va ser un arquitecte italià del Renaixement, nascut a Florència l'any 1431. L'any 1464 ja tenia el seu propi taller. El 1479 va anar a treballar per al rei d'Hongria Maties Corví, per a qui va dissenyar palaus, jardins, fonts, esglésies i fortificacions. També va supervisar la reconstrucció del Castell de Buda.

## Referències

* Vasari, Giorgio, Le Vite de' più eccellenti pittori, scultori, ed architettori, moltes edicions i traduccions.
# Cinemes Albatros

Els Albatros varen ser uns multicines de la ciutat de València, en actiu entre 1986 i 2010. El 2017 varen ser reoberts amb el nom d'AlbaTexas, tot seguint el model dels cinemes Texas de Barcelona. Els cines tenen quatre sales amb emissió digital. i una capacitat de 499 persones.
Entre els seus fundadors hi havia el crític de cinema Antoni Llorens, i el local, un antic taller de Michelin, el va trobar Sigfrid Monleon.
En la seua inauguració el 1986, es projectaren les pel·lícules Le Déclin de l'empire américain, Estranys en un tren i Le Rayon vert.

## Albatexas

El cinema va ser inaugurat el 4 de març de 2017. L'espai disposa de 4 sales, cadascuna dedicada a una personalitat relacionada amb el cinema valencià: Joan Monleón, Ovidi Montllor, Lola Gaos i Carles Mira. El preu de la pel·lícula és de 3 euros. La pel·lícula projectada en la inauguració va ser Sabates grosses, de Pons.
El dia 5 s'emetrien 100 metres, Jo, Daniel Blake, La propera pell, La xica del tren, El petit príncep, Els nens de Timpelbach, Ice Age, el gran cataclisme, i posteriorment Frantz, Capità Fantàstic i Sing street.

## Referències

* 1 2 3 4 «El cierre de Albatros despide una etapa del cine alejado del circuito comercial - Levante-EMV». Levante-EMV, 12-05-2010. [Consulta: 4 març 2017].
* 1 2 3 «INAUGURACIÓN DE LOS ALBATEXAS | Cartelera Turia». Cartelera Turia, 04-03-2017. [Consulta: 4 març 2017].
* 1 2 3 «Ventura Pons reobrirà el cinema Albatros de València». Diari Ara, 16-02-2017.
* 1 2 3 «Ventura Pons replica en Valencia su sala de cine que triunfa en Barcelona». El País, 03-03-2017.
* ↑ «Los cines Albatros reabren como 'AlbaTexas' con películas en versión original subtituladas al valenciano». La Vanguardia.

## Enllaços externs

* Albatexas Arxivat 2017-06-02 a Wayback Machine.