OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vincent Laurensz. van der Vinne

Vincent Laurensz. van der Vinne (Haarlem, 11 d'octubre de 1628 – Haarlem, 26 de juliol de 1702) fou un pintor barroc i dibuixant neerlandès.

## Biografia

Batejat a Haarlem l'11 d'octubre de 1628, el 1647 es va col·locar com a aprenent de Frans Hals per espai de set mesos. El 1649 apareix registrat com a mestre en la Gremi de Sant Lluc d'Haarlem fins a agost de 1652 quan en unió de Cornelis Bega, Dirck Helmbreker i Guillam Dubois va emprendre un viatge per Alemanya que els va portar a visitar Colònia, on es van trobar amb Abraham Kuyper, continuant cap a Heidelberg i Frankfurt del Main. Segons el diari de viatge de Vinne, que encara es conserva, mentre els seus companys tornaven a Holanda, va passar a Suïssa, on va fixar la seva residència a Ginebra d'abril de 1653 a setembre de 1654. De retorn a Haarlem va travessar França. Va visitar i va residir algun temps a Lió i París, on va treballar per a un mestre anomenat Pierre Forest. Finalment, després d'embarcar a Le Havre, al setembre de 1655 es trobava de retorn a Haarlem. Un any després va contreure matrimoni en primera nupcias i va ser retratat per Frans Hals (Toronto, Art Gallery of Ontario).
Un altre viatge, a l'estiu de 1680, el va realitzar pels Països Baixos del Nord i en ell va visitar Hillegom, Leiden, Woerden, Utrecht, Jutphaas, Haastrecht, Gouda, Rotterdam, Delft, La Haia i Sassenheim. Els dibuixos i esbossos que va anar prenent al llarg d'aquests viatges, amb vista de les ciutats que recorria i els paisatges de l'Europa central, constitueixen el més característic de la seva producció.
Va ser pare de tres fills pintors: Laurens Vincentsz. van der Vinne (1658-1729), especialitzat en la pintura de flors, Jan Vincentsz. van der Vinne (1663-1721), i Isaac (1665-1740).

## Obra

El que es conserva de la seva obra, amb els dibuixos citats, són un conjunt de vanitas en les quals acostumava a autorretratarse, ja sigui en un paper fingit, com es troba en la Vanitas del Museu Frans Hals de Haarlem, en la qual penja de la taula un paper enrotllat amb la reproducció del retrat que li fes Leendert van der Cooghen, o davant del cavallet, reflectit en una bola de cristall (Moscou, Museu Puixkin).
En el Museu del Prado se li atribueix una Escena de gènere en un carrer d'Holanda que, àdhuc encaixant en el que és un gènere característic de la pintura neerlandesa, és peça única en la producció del pintor.

## Referències

* 1 2 RKD.
* ↑ Biesboer y Luna (1994), p. 179.
* 1 2 D.C.D., *«Vinne, Vicent Laurensz van der» Enciclopedia online del Museo del Prado.
* ↑ Biesboer y Luna (1994), p. 150.
* ↑ Leendert van der Crooghen, Portret van Vincent Laurensz.
* ↑ Fitxa de l'obra a RKD.

## Bibliografia

* Biesboer, Pieter y Luna, Juan J., La pintura holandesa del Siglo de Oro. Frans Hals y la escuela de Haarlem, Madrid, Barcelona: BBV, 1994, ISBN 84-604-9248-6

## Enllaços externs

* Vincent Laurensz. van der Vinne (I) a RKD.
* Vinne, Vicent Laurensz van der, a l'Enciclopedia online del Museu del Prado
# Arroyuelos

Arroyuelos és un nucli del municipi de Valderredible, a Cantàbria. Està situat a 710 metres per sobre el nivell del mar i a 9 km de Polientes. Hi viuen 19 habitants (2008). En aquest poble se situa l'ermita de San Acisclo i Santa Vitoria.

## Referències

* ↑ «Cantabria 102 Municipios - Campoo - Valderredible - Nucleos de Población». [Consulta: 20 desembre 2017].
# Pala del Coll de Porta

La Pala del Coll de Porta és una muntanya de 892 metres que es troba entre els municipis de Camarasa i de les Avellanes i Santa Linya, a la comarca catalana de la Noguera. Forma part de la Serra de Mont-roig.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dielsdorf (Zúric)

Dielsdorf és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), situat al districte de Dielsdorf.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Sei Fuwa

Sei Fuwa (Tòquio, Japó) és ser un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Va formar part de l'equip olímpic japonès als Jocs Olímpics d'estiu de 1936.

## Referències

* ↑ (japonès)Japan Football Association
* ↑ (japonès)Japan Football Association
# Johann Kresnik

Johann Kresnik (Bleiburg, 12 de desembre de 1939 - Klagenfurt, 27 de juliol de 2019) va ser un ballarí, coreògraf i director austríac que dirigé més de cent peces dansa-teatre, a més d'un dels fundadors d'aquest gènere. D'una forta formació en dansa clàssica i neo-clàssica, ha treballat directament amb professionals de la talla de John Cranko, Maurice Béjart o George Balanchine. Destaca per la seva implicació política i pels seus treballs sovint polèmics.

## Referències

* ↑ Patrice Pavis, Dictionary of the Theatre: Terms, Concepts, and Analysis, University of Toronto Press, 1998 ISBN 9780802081636 (anglès)
* ↑ Alexandra Kolb, Dance and Politics, editat per Peter Lang, 2011. ISBN 9783039118489 (anglès)

## Bibliografia

* Susanne Schlicher, Teatre-dansa: tradicions i llibertats: Pina Bausch, Gerhard Bohner, Reinhild Hoffmann, Hans Kresnik, Susanne Linke; Barcelona: Institut del Teatre, 1993 (català)
* Wilfried Schulz, Johann Kresnik - Choreographisches Theater, Theater d. Stadt, 1985 (alemany)

## Enllaços externs

* Michael Merschmeier, Johann Kresnik oder: Ein Lobpreis der politischen Choreographie. In: Theater heute, Jahrbuch 1990, Seite 76f. (alemany)
* «Bibliografia relacionada amb Johann Kresnik» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
# Adapiformes

Els adapiformes (Adapiformes) són un grup extint de primats primitius. El seu àmbit de distribució s'estenia per gran part de l'hemisferi nord i també arribaren al sud d'Àfrica i l'Àsia tropical. Els adapiformes visqueren entre l'Eocè i el Miocè. La majoria d'ells s'assemblaven als lèmurs d'avui en dia.
Només se'ls coneix a partir de restes fòssils. S'ha discutit si formen un grup monofilètic o un de parafilètic. Si es considera que formen un clade, se'ls sol classificar dins el subordre dels estrepsirrins (cosa que en faria parents dels lèmurs).
# Arsonfòbia

L'arsonfòbia (del llatí ars 'foc' i fobia 'por') és la por irracional al foc. Aquesta fòbia pot començar a ser perjudicial quan comença a limitar la vida de l'afectat. Les persones que la pateixen acostumen a evitar situacions en les quals el foc és present. És considerada una de les fòbies més comunes i més antigues en l'ésser humà.

## Causes

Hi ha diverses causes per les quals una persona podria començar a patir aquesta fòbia. Normalment les fòbies es generen per una experiència traumàtica de les persones que l'han viscut i que relacionen amb el foc, com per exemple el risc de incendis. És habitual que aquest trauma no es pugui recordar.També es pot generar una fòbia coneixent la història d'una persona propera que hagi patit alguna experiència amb el foc.

## Símptomes

Els símptomes d'aquesta fòbia són semblants a tots els de les altres fòbies:
* nàusees
* sudoració
* por o ansietat
* debilitat
* marejos
Però podrien també aparèixer altres símptomes, manifestats, per exemple, en el cas d'un atac de pànic:
* respiració agitada
* freqüència cardíaca accelerada
* falta d'aire

## Tractaments

Normalment els tractaments que es fan servir són teràpies, ja que es tracta d'una una alteració psicològica. Les teràpies més comunes són les següents:

### Teràpia d'exposició

Aquesta teràpia consisteix en enfrontar-se, a poc a poc, a allò que genera la fòbia. Aquesta tècnica pot posar-se en pràctica per part del mateix pacient, però sempre és recomanable fer-ho amb un professional. Amb les fòbies lleus aquesta tècnica és molt efectiva.

### Teràpia cognitiva

La teràpia cognitiva consisteix en el fet que el pacient rep informació sobre allò que té fòbia.

### Teràpia de xoc

És la teràpia més agressiva de les que hi ha. És per això que no s'hauria de posar en pràctica sense l'ajuda d'un professional. En essència, la tècnica consisteix en enfrontar la por fins que aquesta se supera.

## Referències

* ↑ «Definición de Arsonfobia» (en castellà). Definición ABC. Arxivat de l'original el 2017-12-04 [Consulta: 3 desembre 2017]. Arxivat 2017-12-04 a Wayback Machine.
* ↑ «People With Pyrophobia Are Unable to Even Tolerate Small Fires» (en anglès). [Consulta: 21 juny 2021].
* ↑ «Arsonfobia- Todo sobre el miedo al fuego 2017» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-12-04. [Consulta: 20 desembre 2017].

## Enllaços externs

* «Arsonfobia - Miedo al fuego» (en castellà). [Consulta: 20 desembre 2017].
* «Arsonphobia - fire fear, fire phobia, fear of fire, phobia of fire, Arsonophobia» (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2017].
# Pala de la Tellera

La Pala de la Tellera és una pala del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori de l'antic poble d'Herba-savina.
Està situada al vessant nord-oest del Gallinova, al sud-oest de l'Obaga d'Herba-savina i al nord-oest de l'Obaga de Gallinova. És també al nord-est i a prop de la Collada de Gassó. És just al sud-est de les Collades de Dalt.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Diemen (motocicleta)

Diemen fou una marca valenciana de motocicletes, fabricades per Diego Mendiola a Elx, Baix Vinalopó, durant els anys 60. La motocicleta Diemen duia el conegut motor Cucciolo de Ducati.

## Referències

* 1 2 «Diemen» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juny 2021].
# Johann Lienhart

Johann Lienhart (Fehring, Estíria, 17 de juliol de 1960) va ser un ciclista austríac. Del seu palmarès destaca els dos Campionats nacional en ruta i la medalla de bronze al Campionat del Món de contrarellotge per equips de 1987. Va participar en tres edicions dels Jocs Olímpics.

## Palmarès

* 1980
** 1r a la Uniqa Classic i vencedor d'una etapa
* 1981
** Campió d'Àustria en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1983
** Campió d'Àustria en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1985
** 1r a la Uniqa Classic
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1987
** 1r a la Uniqa Classic
** 1r a la Rundstreckenrennen Judendorf-Straßengel
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Renània-Palatinat
* 1988
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Acné (pel·lícula)

Acné és una pel·lícula uruguaiana de 2008, coproduïda per l'Argentina, Mèxic i Espanya. Primera pel·lícula del director Federico Veiroj, és una comèdia dramàtica protagonitzada per Alejandro Tocar, Julia Catalá, Belén Pouchan, Gustavo Melnik i Jenny Goldstein sobre un adolescent de tretze anys que, tractant de superar la seva timidesa i els drames familiars, cerca el seu primer petó.

## Protagonistes

* Alejandro Tocar (Rafael)
* Julia Catalá
* Belén Pouchan (Nicole)
* Gustavo Melnik
* Jenny Goldstein
* Yoel Bercovici
* Igal Label
* David Blankleider
* Laura Piperno
* Verónica Perrotta

## Premis

* Premi de Televisió Espanyola en Cinema en Construcció, Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2007.
* Tercer premi a l'opera prima al Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana (2008).
* Millor pel·lícula al Festival Internacional de Cinema Llatí de Los Angeles (2008).
* Premi al millor director en el Festival de Santiago de Xile (2009).

### Altres nominacions

* Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana (2008).

## Referències

* 1 2 Uruguay Film Commission & Promotion Office. «Acné». A: 25 años de cine de ficción (1985-2010), 2012, p. 22 [Consulta: 27 maig 2015]. Arxivat 2016-03-19 a Wayback Machine.
* ↑ IMDb. «Acné (2008)». [Consulta: 24 febrer 2015].
* ↑ FilmAffinity. «Acné». [Consulta: 24 febrer 2015].
* ↑ Acné a Fotogramas
* ↑ ACNÉ" GANA PREMIO EN SAN SEBASTIÁN, montevideo.com, 27 de setembre de 2007
* ↑ Un nuevo triunfo para Veiroj, cciu.org.uy, 14 d'octubre de 2010
* ↑ Acné compite en Chile, lr21.com
* ↑ Acné al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* Tráiler de la película a YouTube
# Vilaframil

San Lourenzo de Vilaframil és una parròquia del municipi gallec de Ribadeo, a la província de Lugo. Limita al nord amb el mar Cantàbric, a l'est amb Piñeira i Vilaselán, al sud amb Covelas i Vilausende, i a l'oest amb Rinlo i A Devesa.
Tenia el 2015 una població de 344 habitants agrupats en 16 entitats de població: O Campo de San Lourenzo, Carreira Branca, Coedo, O Coto, A Galera, A Granxa, A Madanela, A Manzana, O Pinar, O Regueiral, A Requeixada, Río Caínzos, San Xillao, A Siñeira, O Tombín i O Valado.
Entre els seus llocs d'interès destaquen l'església parroquial, l'aeròdrom de Vilaframil i la Granja Escola de Pedro Murias. Les festes patronals se celebren en honor de Sant Llorenç el 10 d'agost.

## Referències

* ↑ «Instituto Galego de Estatística». Arxivat de l'original el 2020-12-30. [Consulta: 28 setembre 2016].
# Atemptat a la Borsa de Jakarta

L'atemptat a la Borsa de Jakarta va ser un atac terrorista realitzat el 13 de setembre de 2000 a la Borsa de Jakarta, a Indonèsia, que hi va deixar 15 morts. Un cotxe bomba va esclatar al soterrani de l'edifici, provocant que diversos automòbils explotessin en cadena. La major part de les víctimes van ser xofers que es trobaven esperant dins dels cotxes dels seus ocupadors. Diversos dels morts s'havien refugiat dins dels vehicles, però van morir sufocats pel fum que va embolicar tots els nivells del soterrani.
# Diferència d'edat en les relacions sexuals

La diferència d'edat en les relacions sexuals és una característica habitual en les relacions de parella, tant sentimentals com sexuals. L'acceptació social sobre la diferència d'edat i el concepte sobre el que es considera una diferència d'edat significativa ha variat amb el temps i varia segons les diferents cultures i els diferents sistemes jurídics i ètics. Sovint depèn de les diferents actituds cap a la percepció de les diferències socials i econòmiques entre els grups d'edat i, de vegades, de si la relació és part o no d'una unió espiritual o jurídica.

## Tipus de disparitat

Hi ha diferents tipus de relacions o de tendències sexuals que poden implicar una diferència significativa d'edat. Poden ser classificades amb diferents noms, segons l'edat de l'objecte sexual de desig:
* Efebofília: Atracció sexual vers els adolescents; anomenada també hebefília.
* Gerontofília: Atracció sexual vers les persones ancianes o d'edat madura.
* Pedofília: Atracció sexual vers els infants prepubescents o a l'inici de la pubertat.
* Infantofília: Atracció sexual vers els nens petits.
Dues o més d'aquestes tendències poden coexistir en una mateixa persona.

## Referències

* ↑ Median Age at First Marriage, 1890–2010 — Infoplease.com
* ↑ Casterline, John; Williams, Lindy; McDonald, Peter «The Age Difference Between Spouses: Variations among Developing Countries». Population Studies, 40, 3, 1986, pàg. 353. DOI: 10.1080/0032472031000142296.
* ↑ Worldwide Ages of Consent
* ↑ Classificació Internacional de Malalties, CIM-10, versió 2010 - Vegeu codi F65.4 (anglès)
* ↑ DSM-IV-TR: Paedophilia Arxivat 2010-09-22 a Wayback Machine., codi 302.2 (en anglès).
# Siran (Erau)

* Per a altres significats, vegeu «Siran (desambiguació)».
Sira (en francès Siran) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
Viccionari
# Joseph Mermans

Joseph Mermans, més conegut com a Jef Mermans, (Merksem, Anvers, 16 de febrer de 1922 - Wildert, 20 de gener de 1996) fou un futbolista belga de les dècades de 1940 i 1950.

## Trajectòria

Va començar al Tubantia F.A.C. (un petit club del suburbi d'Anvers). Al cap de cinc anys ingressà al primer equip. Els seus progressos captaren l'atenció del seleccionador belga, qui el convocà per l'equip B en un partit enfront Luxemburg el mes de gener de 1939. Va rebre ofertes per ingressar al club Beerschot, però el Tubantia les refusà. Finalment l'RSC Anderlecht es feu amb els seus serveis després de pagar un total de 125.000 francs belgues. L'any 1947 fou decisiu perquè el club guanyés la seva primera lliga belga, marcant 38 gols (succeint Bert De Cleyn com a màxim golejador). En total guanyà 7 lligues belgues i fou 3 cops màxim golejador. En el punt àlgid de la seva carrera va rebre ofertes de AS Roma, Torino Calcio, Atalanta Bergamo, Reial Madrid CF, S.S. Lazio i Atlètic de Madrid però l'Anderlecht les refusà totes. L'any 1957 fitxà pel K. Olse Merksem, club de la seva ciutat natal, amb el qual ascendí de tercera a segona divisió.
Disputà 56 partits amb la selecció belga, inclosos dos en el Mundial de 1954, marcant un total de 27 gols.
L'estadi de futbol de Merksem duu el seu nom.

## Referències

* ↑ «Jef Mermans». worldfootball.net.
* ↑ «Jef Mermans». national-football-teams.com.
# Acobamba (Huancavelica)

Acobamba o Aqupampa (del quechua: aqu «sorra» i pampa «planura») és la capital del districte i província homònims, situada al departament de Huancavelica, Perú. Segons el cens de 2007, té 4.686 habitants. El 1960 tenia uns 1600 habitants.
Es troba a 2.950 metres d'altura prop del cim de Montaro, en una vall bonica i fèrtil. A la rodalia hi ha ruïnes antigues de forma piramidal.
Possiblement, rep el seu nom («plana de terra sorrenca») a causa de la seva tradició agrícola, donat el seu terreny cultivable. Així, l'agricultura i la ramaderia són les principals activitats econòmiques de la regió.

## Referències

* ↑ Municipalidad provincial de Acobamba. «Plan vial provincial participativo de Acobamba 2010-2019» (en español) p. 25, 2005. [Consulta: 18 juny 2011].

## Fonts

* Institut Nacional d'Estadística i Informàtica Resultats censals
# Vilaferrans

Vilaferrans és una masia del municipi de Viver i Serrateix (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia orientada al SE del tipus I segons la classificació de J. Danés, amb teulada a dues vessants i carener paral·lel a la façana principal. Consta de tres plantes amb ampliacions i diverses construccions annexes que fan un pati d'entrada.
És feta amb paredat de pedra i presenta diverses obertures amb llindes i brancals de pedra. A la planta baixa hi ha diverses obertures, algunes amb arc rebaixat i altres amb llinda.
Sobre una de les finestres consta la data 1861.

## Referències

* 1 2 3 «Vilaferrans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Artista (desambiguació)

«Artista» té aquests significats:
Persones:
* Artista: Persona que realitza obres d'art.
* Artista visual: Persona que realitza obres d'art visual.
* Artista (classe): Classe històrica de la societat estamental de l'Antic Règim.
Condecoracions d'origen soviètic:
* Artista del Poble de l'URSS (arts escèniques): antic guardó que atorgava l'URSS.
* Artista del Poble de l'URSS (arts plàstiques): antic guardó que atorgava l'URSS.
* Artista meritori d'Ucraïna: guardó que atorga actualment Ucraïna.
Viccionari
# PH-metre

Un pH-metre és un instrument electrònic de mesura que s'utilitza per determinar el pH (acidesa o basicitat) d'un líquid (tot i que de vegades s'utilitzen sondes especials per tal de determinar el pH de substàncies semisòlides com ara el formatge). Un pH-metre típic consisteix en una sonda especial de mesura (un elèctrode de vidre) connectada a un potenciòmetre i mostra el pH que es detecta.
El 1934 el químic nord-americà Arnold Orville Beckman dissenyà el primer pH-metre, aparell que permet mesurar el pH emprant un elèctrode de vidre, i que fou comercialitzat el 1936, el mateix any que en comercialitzà un la companyia Radiometer de Dinamarca.
Equipament de laboratori de química :
# Siorapaluk

Siorapaluk és un nucli de població de Groenlàndia (municipalitat de Qaanaaq). L'1 de gener del 2024 tenia 35 habitants. És una de les poblacions més septentrionals del món, i de fet és la més septentrional si no es tenen en compte poblacions "artificials" com ara bases militars, estacions de recerca i nuclis similars. S'hi parla Inuktun i Kalaallisut.

## Referències

* ↑ «Population in Localities January 1st 1977-2024 [BEESTD]» (en anglès). Statbank Greenland. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ «Why Siorapaluk» (en anglès). Visit Greenland. [Consulta: 10 març 2024].
# Josep Bach i Serra

Josep Bach i Serra (Vic, 1832-1914), fou un polític català membre del Partit Republicà Democràtic Federal. Fou elegit diputat a les corts espanyoles pel districte de Vic a les eleccions generals espanyoles de 1873. Durant el seu mandat va donar suport a una iniciativa d'Antoni Carné i Mata per tal de regular la jornada laboral a les fàbriques de vapor i reduir-la a nou hores útils diàries.
Des de 1880 intentà redreçar el partit a la comarca d'Osona També fou alcalde de Vic el 1883-1884. El 1901 tornà a ser candidat a l'alcaldia, però no va obtenir escó.

## Referències

* Ordeig i Mata, Ramon. «El Col·legi d'Advocats de Vic. Història dels seus 125 anys», 2007.
* ↑ Martínez de Sas, María Teresa; Pagès i Blanch, Pelai. «Carné Mata, Antoni». A: Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Barcelona: Abadia de Montserrat, 2000, p. 334. ISBN 848415243X [Consulta: 9 octubre 2010].
* ↑ Catalanisme, carlisme i republicanisme a Vic, 1899-1909 per Xavier Tornafoch, p.45

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Abu-Alí Àhmad ibn Xadan

Abu-Alí Àhmad ibn Xadan fou governador (amid) de Balkh sota el sultà seljúcida del Khorasan Çağrı Beg Dawud i el fill d'aquest Alp Arslan.
La seva principal acció fou la conquesta als gaznèvides del pont sobre l'Oxus, a Tirmidh; el governador local Amirak Bayhaqi va rendir el seu govern i les seves possessions al conqueridor i es va retirar cap a Gazni. La data d'aquesta conquesta no es coneix, però va haver de ser entre 1035 i 1045. La regió de l'alt Oxus fins a Kubakhan i Wakhs foren cedides en feu a Abu-Alí. Va tenir com a secretari a Nidham-al-Mulk i abans de morir va encarregar la protecció de Nidham a Alp Arslan. La data de la seva mort no es coneix, però fou entre no gaire abans de 1050 i no gaire després de 1060.

## Notes

* ↑ «The vizir Nizam al-Mulk». A: Oriental Translation Fund (en anglès). Volum 57, Edicions 1-2, 1843, p. 413.

## Bibliografia

* C. E. Bosworth, “Abu Ali Ahmad B. Sadan,” Encyclopædia Iranica, I/3, p. 254; una versió actualitzada està disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abu-ali-ahmad-b