OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat del Món de natació de 2003

El Campionat del Món de natació de 2003 va ser una competició esportiva que se celebrà a la ciutat de Barcelona (Catalunya) entre els dies 12 i 27 de juliol de 2003 sota l'organització de la Federació Internacional de Natació (FINA). Es realitzaren competicions de natació, natació sincronitzada, salts, natació en aigües obertes i waterpolo.

## Instal·lacions

* Palau Sant Jordi (piscina provisional): natació i final masculina de waterpolo
* Piscina Municipal de Montjuïc: salts
* Piscines Bernat Picornell: natació sincronitzada
* Club Natació Barcelona: waterpolo
* Port de Barcelona: natació en aigües obertes

## Proves

* Natació al Campionat del Món de natació de 2003
* Natació en aigües obertes al Campionat del Món de natació de 2003
* Natació sincronitzada al Campionat del Món de natació de 2003
* Salts al Campionat del Món de natació de 2003
* Waterpolo al Campionat del Món de natació de 2003

## Medaller

Seu
| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Estats Units | 12 | 13 | 6 | 31 |
| 2 | Rússia | 10 | 5 | 6 | 21 |
| 3 | Austràlia | 8 | 12 | 6 | 26 |
| 4 | R.P. de la Xina | 7 | 4 | 8 | 19 |
| 5 | Alemanya | 5 | 6 | 5 | 16 |
| 6 | Japó | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 7 | Països Baixos | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 8 | Regne Unit | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 9 | Ucraïna | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 10 | Itàlia | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 11 | Canadà | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 12 | Hongria | 1 | 4 | 1 | 6 |
| 13 | Espanya | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 14 | Polònia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 15 | França | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 16 | Finlàndia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 17 | Belarús | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 18 | Txèquia | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 19 | Eslovàquia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 20 | Croàcia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 | Dinamarca | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | Romania | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 23 | Bulgària | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 23 | Mèxic | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 23 | Sèrbia i Montenegro | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 23 | Sud-àfrica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 23 | Suècia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 23 | Tunísia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 62 | 65 | 59 | 186 |

## Referències

* ↑ «Campionat del Món de natació de 2003». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* (anglès) portal FINA
# Car Express

Car Express és la xarxa d'autobusos interurbans del País Basc del Nord. La xarxa es compon de vuit línies, que percorren la plupart de las provincias de Lapurdi, Baixa Navarra i Zuberoa. Es complimenta amb les xarxes Transports 64 (línies que connecten Iparralde con Bearn), XL'R (línies que connecten Iparralde con las Lanas) i la Rodalia de Baiona (línies de tren).
La xarxa va començar a prestar servei el 2 de setembre de 2019, quan l'Euskal Hirigune Elkargoa va assumir les línies de transport íntegrament dins Iparralde.
La xarxa opera sota la marca comercial Txik Txak, pertanyent a l'Euskal Hirigune Elkargoa, que agrupa a tots els mitjans de transport d'Iparralde.

## Història

L'any 2013, el consell departamental dels Pirineus Atlàntics posa en marxa una xarxa de transport en comú interurbà per al departament dels Pirineus Atlàntics. Es divideix en dos sectors: Bearn (tenint Pau com a punt central) i Iparralde (tenint Baiona com a punt central).
Amb la creació de l'Euskal Hirigune Elkargoa al gener 2017, tots els transports en comú del territori són llavors dirigits per aquesta administració, excepte les línies interurbanes (Transports 64), que queda dirigit pel departament. És al juliol 2019 quan la regió Nova Aquitània recupera les línies interurbanes departamentals, però decideix de donar a la nova comunitat d'aglomeració aquelles travessant intègrement el seu territori. És mentre que la nova imatge dels transports en comú a Iparralde, acompanyada de la creació d'una xarxa única, es forma.

## Xarxa

| Recorregut | Inauguració | Longitud (km) | Estacions | Última extensió |
| Baiona ↔ Sant Joan Lohitzune — Hendaia | 2019 | 36,8 | 38 | - |
| Baigorri — Sant Joan de Peu de Port ↔ Donapaleu | 2019 | 42,7 | 17 | - |
| Baiona — Donapaleu ↔ Maule-Lextarre — Atharratze-Sorholüze | 2019 | 93,8 | 39 | - |
| Baiona ↔ Urt — Samas | 2019 | 38,6 | 23 | - |
| Baiona ↔ la Bastida de Clarença / Donoztiri | 2019 | 48,4 | 29 | - |
| Baiona ↔ Kanbo — Ezpeleta | 2019 | 26,9 | 22 | - |
| Kanbo ↔ Hazparne — Iholdi | 2019 | 39,8 | 17 | - |
| Urepele ↔ Arrosa | 2019 | 27,4 | 11 | - |

## Referències

* Aquesta obra conté una traducció derivada de «Car Express» de la Wikipedia en basc, concretament d'aquesta versió del 27 de març de 2021, publicada pels seus editors sota la Llicència de documentació lliure de GNU i la llicència de Creative Commons Reconeixement-Compartir Igual 3.0 Unported.
* ↑ «País basc: la xarxa « Txik Txak » va a cobrir el conjunt de les mobilitats» (en francès), 01-04-2019. [Consulta: 21 abril 2021].

## Vegeu també

* Txik Txak
* Euskal Hirigune Elkargoa

## Enllaços externs

* Web de la línia 3 Pàgina oficial de la línia 3.
* Web de Hiruak-Bat Arxivat 2021-07-27 a Wayback Machine. Pàgina oficial de les línies 10, 11 i 12.
* Web de le Basque Bondissant Pàgina oficial de les línies 13, 14 i 15.
* Web de Kintoa Mugi Arxivat 2021-03-03 a Wayback Machine. Pàgina oficial de la línia 16.
# Can Rovira (Vilobí d'Onyar)

Can Rovira és un edifici del municipi de Vilobí d'Onyar (Selva). Tot i que la casa té els seus orígens al segle xiv, l'edifici actual és del segle xvii amb importants reformes al segle xviii i XX. És una gran construcció de dues plantes i golfes amb una petita capella adossada al costat esquerre. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La façana principal presenta un portal quadrangular amb llinda monolítica amb la inscripció "Jaume Rovira 1643". Les obertures són totes quadrangulars emmarcades amb pedra i sobre la porta hi ha un balcó amb barana de ferro treballada. A la part de les golfes hi ha dues finestres d'arc de mig punt. Adossat perpendicularment al costat dret de la façana hi ha un gran porxo amb volta rebaixada amb terrassa a sobre. Al costat esquerre, sobresortint de la línia de façana, hi ha la capella dedicada al Misteri de dolor de l'Oració de l'Hort, construïda l'any 1910. És una construcció de línies senzilles amb portal i finestra quadrangulars i un campanar de cadireta sense campana amb una creu de ferro.

## Història

Aquesta casa guardava un fons documental molt important que malauradament va ser cremat durant la guerra civil. Sembla que al segle xiv ja es troba documentat un Rovira de Sant Dalmai que feia d'alcalde d'aquesta població. Com a altres cases importants de la zona, s'hi va incorporar una capella l'any 1910, quan els oncles de l'actual propietari van cantar missa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Rovira». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Carlos Pérez Zabal

Carlos Pérez Zabal (Castejón, 16 d'octubre de 1934) va ser un ciclista navarrès que fou professional entre 1955 i el 1962. Del seu palmarès destaca la victòria al Gran Premi de Laudio.
Nascut a Navarra, als quatre anys va anar a viure a Basauri. El 2014, va rebre un homenatge del seu poble adoptiu.

## Palmarès

* 1956
** Vencedor d'una etapa del GP Liberación de Ondarroa
* 1957
** 1r al Gran Premi de Laudio
* 1958
** 1r a Dos Caminos
** 1r a Zarátamo

## Referències

* ↑ «Homenaje al Ciclista Carlos Pérez Zabal». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 9 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Carrer de la Unió (Tarragona)

El Carrer de la Unió és una via urbana de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El traçat del carrer de la Unió respon a un interès d'unir dos barris de la població. No era una zona erma, hi havia un antic camí, però l'ocupació amb immobles va ser irregular. Es tractava d'una àrea de protecció militar: "zonas polémicas".
La urbanització de l'Eixample va respectar el traçat del carrer de la Unió. Ja a l'octubre de 1839, Josep Oriol Bernardet va presentar al Consistori, un projecte d'urbanització amb el nou nivell de carrer. Al llarg del segle xix es van establir els enllaços amb la resta de carrers que creuaven el carrer de la Unió.
Als anys 40 es van construir diversos immobles de planta baixa i un pis. A poc a poc es va anar incrementant l'altura dels edificis. Les característiques dels habitatges va ser l'ocupació dels predis per illes de cases. Cal destacar que les solucions arquitectòniques i constructives no van ser diferents als de la resta de la ciutat. Sobresurt l'ús dels baixos de pedra, però també els diferents llenguatges, segons el període de construcció.
Així, un element característic del carrer de la Unió va ser fins al 1936 una certa homogeneïtat en l'altura dels forjats i una amplitud de volada,, però el pendent del carrer va influir en el seu paisatge. Igual que a la Rambla Nova, les característiques de cada immoble responen als gustos de l'època, però també trobem uns elements comuns, segons l'arquitecte o mestre d'obres que va projectar l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer de la Unió». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2018].
# Canjáyar

Canjáyar és un municipi de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2006 tenia 1.561 habitants. La seva extensió superficial és de 67 km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 00′ N, 2° 44′ O. Està situada a una altitud de 618 metres i a 47 kilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.783 | 1.728 | 1.694 | 1.667 | 1.656 | 1.618 | 1.582 | 1.575 | 1.573 | 1.561 |
# Canterbury (desambiguació)

«Canterbury» té aquests significats:
* Canterbury
* Canterbury (Connecticut)
* Canterbury (Nova Hampshire)
* Canterbury Crusaders, equip de rugbi de Nova Zelanda.
* Canterbury United, equip de futbol de Nova Zelanda.
* Regió de Canterbury, a Nova Zelanda.
# Casa Oller (Castellterçol)

Casa Oller és una obra modernista de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat de tipologia ciutat-jardí, alineat al carrer Ramón Albó. Consta de planta baixa, pis i golfes. La coberta és a dues vessants amb barbacana perimetral que corona l'edifici. La façana és de composició simètrica. Les obertures són rectangulars i al centre hi ha un balcó.

## Referències

* ↑ «Casa Oller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Baronia de Palafolls

La baronia de Palafolls era una jurisdicció senyorial centrada al castell de Palafolls que comprenia els actuals termes municipals de Palafolls, Malgrat de Mar i Santa Susanna i part del de Blanes (planura de s'Abanell i s'Auguer).
Als s. IX i X aquest ja era esmentat amb el nom de Palatiolum. A la fi del segle xi es tenen notícies ja del terme del castell de Palafolls, segregat del de Montpalau, pertanyent a Umbert Odó de Sesagudes. El seu net Gausfred prengué el nom de Palafolls. Berenguer de Palafolls donà el 1345 carta de població per a la Vilanova de Palafolls que canvià posteriorment el nom pel de Malgrat de Mar. El 1381 Guillem de Palafolls vengué el castell i la jurisdicció al rei Pere III i adquirí el lloc d'Ariza (Aragó). Els Palafolls aragonesos es canviaren el seu cognom a "Palafox" i van ser marquesos d'Ariza.

## Referències

* ↑ «Baronia de Palafolls». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Aganaïns

Els aganaïns (Aganainae) són una subfamília de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae), anteriorment estava inclosa en la família Arctiidae (que avui es una subfamília més d'Erebidae).

## Gèneres

* Aganais Boisduval, 1832
* Agape Felder, 1874
* Anagnia Walker, 1854
* Asota Hübner, 1819
* Digama Moore, 1860
* Euplocia Hübner, 1819
* Neochera Hübner, 1819
* Peridrome Walker, 1854
* Phaegorista Boisduval, 1836
* Soloe Walker, 1854
* Soloella Gaede, 1926

## Referències

* ↑ «BioLib - Aganainae» (en anglès). [Consulta: 12 juliol 2024].
* Lafontaine & Fibiger, 2006, Canadian Entomologist 138 (5): 610-635 «NRC Research Press - Scientific Publishing». Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 19 juliol 2012].

## Enllaços externs

* CSIRO - Imatges d'alta resolució Arxivat 2008-07-20 a Wayback Machine. (anglès)
* aganaidae.nl (neerlandès)
# Tit Quinti

Tit Quinti és el nom dels següents personatges:
* Tit Quinti Ata, poeta còmic romà del segle ii aC.
* Tit Quinti Capitolí Barbat, diversos personatges.
* Tit Quinti Cincinnat Capitolí, diversos personatges.
* Tit Quinti Crispí, cònsol el 208 aC.
* Tit Quinti Crispí Sulpicià, cònsol el 9 aC.
* Tit Quinti Escàpula, militar romà del bàndol de Pompeu.
* Tit Quinti Flaminí, diversos personatges.
* Tit Quinti Pennus Capitolí Crispí, cònsol el 354 aC.
* Tit Quinti Pennus Cincinnat, cònsol el 431 aC.
# NOT

NOT té els següents significats:
* Porta NOT, en lògica digital, porta lògica que implementa la negació lògica.
* Telescopi Òptic Nòrdic, telescopi astronòmic localitzat a l'Observatori de Roque de los Muchachos, a les Illes Canàries.
Viccionari
# Type class

Type class, (en català: classe de tipus) en ciència de la computació, és un sistema de tipus que suporta polimorfisme ad hoc. Type class va aparèixer per primer cop al llenguatge de programació Haskell.
La seva definició parteix l'univers dels tipus en classes, segons si implementen o no la signatura.

## Exemples

Una type class Eq es declararia de la següent manera :
llavors es podria definir una funció elem :

## Referències

* ↑ contributors, Cats. «Cats» (en anglès). https://typelevel.org.+[Consulta: 9 octubre 2017].
# Tècnica Niemeyer-Dolan

La tècnica Niemeyer-Dolan, també anomenada tècnica Dolan, evaporació angular o tècnica d'evaporació de l'ombra, és un mètode litogràfic de pel·lícula prima per crear estructures superposades de mida nanomètrica.
Aquesta tècnica utilitza una màscara d'evaporació que està suspesa per sobre del substrat (vegeu la figura). La màscara d'evaporació es pot formar a partir de dues o més capes de resistent, per permetre la creació del socavat extrem necessari. Depenent de l'angle d'evaporació, la imatge d'ombra de la màscara es projecta en diferents posicions del substrat. Escollint acuradament l'angle de cada material a dipositar, les obertures adjacents de la màscara es poden projectar sobre el mateix punt, creant una superposició de dues pel·lícules primes amb una geometria ben definida.
Els esforços per crear estructures multicapa es compliquen per la necessitat d'alinear cada capa amb les que hi ha a sota; com que totes les obertures es troben a la mateixa màscara, l'evaporació de l'ombra redueix aquesta necessitat en ser autoalineant. A més, això permet mantenir el substrat sota un buit elevat, ja que no cal augmentar la pressió per canviar entre diverses màscares. A causa dels seus inconvenients, incloses les restriccions sobre la densitat de les característiques de l'excés de material evaporat, l'evaporació d'ombra generalment només és adequada per a una integració a escala molt baixa.
La tècnica Niemeyer-Dolan s'utilitza per crear nanoestructures electròniques de pel·lícula prima de múltiples capes com ara punts quàntics i unions de túnel.

## Referències

* ↑ J. Niemeyer, PTB-Mitt. 84, 251 (1974)
* ↑ Niemeyer, J.; Kose, V. Applied Physics Letters, 29, 6, 15-09-1976, pàg. 380–382. Bibcode: 1976ApPhL..29..380N. DOI: 10.1063/1.89094. ISSN: 0003-6951.
* ↑ Dolan, G. J. Applied Physics Letters, 31, 5, 01-09-1977, pàg. 337–339. Bibcode: 1977ApPhL..31..337D. DOI: 10.1063/1.89690. ISSN: 0003-6951.
* 1 2 Henning, Torsten. Charging effects in niobium nanostructures.
# Trichomycterus bogotense

Trichomycterus bogotense és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Colòmbia i Veneçuela.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eigenmann, C. H. 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.). Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic Núm. 8): 1-27.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ulpan

Un ulpan és un institut o escola per a l'estudi intensiu de la llengua hebrea. Ulpan (אולפן, en plural אולפנים ulpanim) és una paraula en hebreu que té l'arrel en la lletra alef (la primera de l'alfabet) i que significa "estudi").
La funció de l'ulpan és ensenyar als immigrants adults l'hebreu, que és la llengua nacional d'Israel. La major part d'aquests centres inclouen didàctica d'història, cultura i geografia israeliana. L'objectiu principal d'un ulpan és ajudar els nous ciutadans a integrar-se com més ràpidament i fàcil a la vida social, cultura i econòmica del país.

## Història

La idea de crear centres d'ensenyament de la llengua hebrea va tenir origen els primers dies de la creació de l'Estat d'Israel el 1948. Aquest estat de nova creació va haver de donar resposta a les onades massives d'immigrants, tant provinents de refugiats de guerra europeus com de les comunitats jueves d'Àfrica i Orient Mitjà o d'altres llocs del món. Si bé tenien en comú la seva identitat jueva, el llenguatge i la cultura dels nouvinguts es caracteritzava per l'homogeneïtat. El pas per un ulpan i l'aprenentatge de l'hebreu serviria de llaç i els ajudava a desenvolupar una identitat comuna i el sentiment de pertànyer a l'estat israelià.

## En l'actualitat

La institució de l'ulpan segueix fins avui en dia assistint els nous arribats. N'existeixen nombroses institucions privades si bé la majoria són administrades per l'Agència Jueva, els municipis, els quibuts i les universitats dels país. Els cursos són gratuïts als ulpanim per als nous immigrants. Des de l'establiment del primer ulpan a Jerusalem del 1949 s'hi han graduat més d'1,3 milions de persones.
Com a reconeixement a la seva aproximació innovadora a l'ensenyament de la llengua des d'una perspectiva cultural, el sistema de l'ulpan ha estat adoptat per aquells països que intenten reviure els seus llenguatges nacionals. Entre alguns d'aquests indrets hi figuren Gal·les, l'Azerbaidjan, Bretanya, Catalunya i Nova Zelanda. En el cas de Gal·les es mantingué el nom d'ulpan per un dels seus cursos de principiants, amb el nom en ortografia gal·lesa Wlpan. La versió en gaèlic escocès, anomenada Ùlpan, ha estat sent desenvolupada des de 2007.

## Als quibuts

Una nombrosa quantitat de quibuts a Israel ofereix cursos d'ulpan. La seva durada típica sol ser de 5 mesos, durant els quals l'ulpanista reparteix el seu temps entre l'estudi de la llengua i la feina. Aquesta proposta també s'ofereix a joves i turistes. Un dels més coneguts és el de Gan Xemuel, especialitzat en joves immigrants que s'apuntaven a seguir una carrera universitària al país, i que ha tingut especialment èxit amb immigrants de Llatinoamèrica.

## Enllaços externs

* Fonerbooks.com General Ulpan Information. Ulpans in Jerusalem Arxivat 2018-06-28 a Wayback Machine.
* Ulpan al quibuts Maagan Michael
* La llengua hebrea i els ulpanim Arxivat 2009-01-26 a Wayback Machine.
* Ulpanet.com Arxivat 2009-01-27 a Wayback Machine.
# Ulpi Julià

Ulpi Julià (en llatí Ulpius Julianus) va ser un funcionari i militar romà del segle iii.
L'emperador Caracal·la li va encarregar de fer el cens. Sota Macrí va ser nomenat prefecte del pretori, i el van enviar a Antioquia per sufocar la revolta d'Elagàbal, però va ser mort per les seves pròpies tropes l'any 218.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1289?rgn=full+text;view=image;q1=U+lpius+Julia+nusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1281. ]
# Tsaft

Tsaft (en àrab تسافت, Tsāft; en amazic ⵜⵚⴰⴼⵜ) és una comuna rural de la província de Driouch, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.578 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Ugo Mulas

Ugo Mulas (Pozzolengo, 28 d'agost de 1928 - Milà, 2 de març de 1973) va ser un fotògraf italià destacat pels seus retrats d'artistes i la seva fotografia de carrer.
Mulas va començar els seus estudis de dret el 1948 a Milà, però va deixar els cursos d'art a l'Acadèmia de Belles Arts de Brera. El 1954 se li va demanar que cobrís la Biennal de Venècia, la seva primera missió professional. Va continuar fotografiant totes les Biennals de Venècia fins al 1972 i documentant la seva obra en un llibre d'art.
Mulas va treballar per a diverses revistes italianes i va fer treballs comercials per a campanyes publicitàries, inclosos clients com Pirelli i Olivetti. El 1959, a Florència, Mulas va descobrir Veruschka que més tard es va convertir en una model i artista coneguda. Mentre cobria el Festival Spoleto el 1962, Mulas es va fer amic de l'escultor Alexander Calder, que més tard es va convertir en un tema important de la fotografia i els escrits de Mulas.
Mentre fotografiava la Biennal de Venècia de 1964, Mulas va conèixer diversos artistes nord-americans, crítics d'art i el comerciant d'art Leo Castelli. Aquesta reunió el va portar a viatjar a la ciutat de Nova York i a la seva documentació sobre l'escena del pop art. Aquest viatge i el llibre i les exposicions resultants New York, the New Art Scene es va convertir en l'obra més coneguda de Mulas. L'exposició incloïa ampliacions de fulls de contacte de Mulas i retrats mediambientals de Robert Rauschenberg, Jasper Johns, Barnett Newman i Roy Lichtenstein.
Mulas va morir a Milà després de diversos anys de malaltia greu.
La banda indie, Spoon, va escollir el retrat de Mulas de 1963 de l'escultor nord-americà Lee Bontecou per al seu CD del 2007, Ga Ga Ga Ga Ga.

## Referències

* ↑ «Ugo Mulas» (en anglès). ugomulas.org. [Consulta: 7 desembre 2020].
* ↑ Vetrocq, Marcia E. «Ugo Mulas: The New York Portraits - Leo Castelli Gallery, New York» (en anglès). Art in America, 01-02-2001. Arxivat de l'original el 2006-06-18 [Consulta: 7 desembre 2020].
* ↑ Solarski, Matthew. «Exclusive: Spoon Reveal Ga Ga Ga Ga Ga Cover Art». Pitchfork.com. Arxivat de l'original el 29 juny 2007.

## Bibliografia

* Celant, Germano. Federico Motta. Ugo Mulas, 1993. ISBN 88-7179-002-2.

## Enllaços externs

* Lloc web dedicat a Mulas