OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Constans i Aubert

Joan Constans i Aubert (Olot, 1940) és un artista gràfic i escriptor. Va presentar les seves obres pintades i dibuixades en diverses exposicions. A prop dels seixanta anys va començar a escriure poesia i narrativa breu, gèneres en els quals ha estat guardonat en nombroses ocasions. Al seu llibre El tresor dels Maquis escriu de la memòria i de la vivència, amb la voluntat de deixar testimoni d'una guerra civil viscuda. Segons la crítica: «una novel·la magnífica en què [Joan Constans] ha sabut retratar com pocs l'Espanya de la postguerra utilitzant com a vehicle l'aventura d'uns alumnes de les Escoles Pies que busquen un ‘tresor’ amagat a les muntanyes, a la comarca de la Garrotxa (Girona) al costat de França, una zona on encara hi havia maquis».
Està vinculat culturalment al barri de Sant Andreu del Palomar de Barcelona.

## Obra

* Color i estrelles (2003), Premi Rosa d'Or de la Pau de Poesia (Premi Castellitx)
* El tresor dels Maquis. (Barcanova, 2006).
* El vent de l'infern. (Barcanova, 2008).

## Referències

* ↑ «Tauler d'Avisos». Serra d'or. Abadia de Montserrat, 2004, pàg. 79.
* ↑ Valriu, Caterina «Guerra Civil i narrativa juvenil catalana: testimoni i literatura». Revista de Filología Románica, 30, 2, 2013, pàg. 312, 318. DOI: 10.5209/rev_RFRM.2013.v30.n2.45711. ISSN: 1988-2815.
* ↑ Portell, Joan. «Històries de la guerra “incivil”». A: A Guerra Civil española na narrativa infantil e xuvenil. Vigo: Edicións Xerais de Galicia, 2008, p. 65. ISBN 978-84-9782-885-7.
* 1 2 «El tresor del maquis» (en castellà). Cuadernos de Literatura Infantil y Juvenil, XX, 201, 01-02-2007, pàg. 66.
* ↑ Guia d'escriptors de Sant Andreu. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2010.
* ↑ López Ruiz, Àngels. «Neix a Sant Andreu la primera guia d’escriptors locals de Barcelona» (vídeo). Betevé, 25-01-2011. [Consulta: 6 novembre 2021].
* ↑ Colors i estrelles (pdf). Edició en línia. Algaida: Ajuntament d'Algaida, 2003 (Col·lecció Binària - Premis Castellits núm 151).

## Enllaços externs

* Poesies guardonades amb el 1r premi 2007 de poesia Guillem Viladot del Centre Comarcal Lleidatà Arxivat 2011-09-04 a Wayback Machine.
# Joan Ramon i Pera

Joan Ramon i Pera (Vilassar de Mar, 22 de febrer de 1909 - Barcelona, 7 d'abril de 1968) fou un futbolista català dels anys 1920 i 1930.

## Trajectòria

Sorgit del planter del FC Barcelona, jugà durant 10 temporades al club entre 1926 i 1935, en les quals diputà 209 partits i marcà 148 gols. Jugava a la posició de davanter, entenent-se de meravella amb Josep Samitier. Fou un dels integrants de la plantilla que guanyà la primera lliga espanyola, celebrada la temporada 1928-29. Debutà en la lliga en el partit Racing 0 - FC Barcelona 2 el dia 12 de febrer de 1929. En el seu palmarès, a més, destaquen dues Copes d'Espanya i sis Campionats de Catalunya. La seva millor època la visqué entre 1929 i 1934, en què fou titular de l'equip. La darrera temporada, el costa-riqueny Alejandro Morera i Josep Escolà li barraren el pas a la titularitat. Acabà la seva carrera al Girona FC, FC Badalona, RCD Espanyol, amb el qual disputà la lliga Mediterrània, i CF Gavà.
Fou internacional amb la selecció catalana de futbol entre 1931 i 1936.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Lliga espanyola: 1928-29
* Copa espanyola: 1925-26, 1927-28
* Campionat de Catalunya: 1926-27, 1927-28, 1929-30, 1930-31, 1931-32, 1934-35
* Copa de Campions: 1927-28

## Referències

* ↑ «El Sami de la Costa». Mundo Deportivo, 21-10-1927. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ La Vanguardia, 9 abril 1968, http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1999/10/08/pagina-22/34307689/pdf.html
* ↑ Mundo Deportivo, 2 de maig de 1926, http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1926/05/02/pagina-2/626035/pdf.html
* 1 2 Diccionari del Barça. Antoni Closa, Jordi Blanco. Cartoné. Enc. Catalana 1999. ISBN 8441201269 / 84-412-0126-9 EAN: 9788441201262
* ↑ Ángel, Iturriaga. Diccionario de Jugadores del F. C. Barcelona. Editorial Base, 2010. ISBN 978-84-92437-74-0.
* ↑ «Perfil a periquito.cat». periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Johann Euler

Johann Euler (alemany: Johann Albrecht Euler) (Sant Petersburg, 27 de novembre de 1734 - Sant Petersburg, 17 de setembre de 1800) fou un astrònom i matemàtic suís i rus.
També és conegut com a Johann Albert Euler o John-Albert Euler, era fill del matemàtic suís Leonhard Euler (1707–1783) el qual va emigrar a Sant Petersburg el 17 de maig de 1727. La seva mare era Katharina Gsell (1707–1773), filla de la il·lustradora de ciència Maria Sibylla Merian (1647–1717) i del pintor Georg Gsell (1673–1740) que van emigrar a Rússia el 1716. Katharina es casà amb Leonhard Euler el 7 de gener de 1734 i Johann Albert havia tingut 12 germans més.
El 1754 va esdevenir membre de l'Acadèmia de Berlín. El 1758, va ser director del l'Institut de Càlculs Astronòmics de Heidelberg (ARI) a la Universitat de Heidelberg.
Euler tornà a Sant Petersburg el 1765 i va ser nomenat per la càtedra de física de l'Acadèmia de Sant Petersburg.
El 1771, Euler va ser elegit membre de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències.

## Referències

* ↑ Musielak, Dora E. Prime Mystery: The Life and Mathematics of Sophie Germain. AuthorHouse, 23 de gener de 2015, p. 223–225. ISBN 978-1-4969-6501-1.

## Enllaços externs

* J. A. Euler's math genealogy
* L. Euler's students
* L. Euler's descendants
* The Eulers
# Josep Cirera i Sampere

Josep Cirera i Sampere (Sabadell, 30 de desembre de 1848 - 23 de novembre de 1912) fou un advocat i polític sabadellenc.

## Biografia

Josep Cirera es llicencià i doctorà en Dret per la Universitat de Barcelona. Va ser un dels fundadors del Banc de Sabadell –del qual va ser secretari i director– i cofundador i degà del Col·legi d'Advocats de Sabadell. Entre altres càrrecs, va ser jutge municipal, regidor de l'Ajuntament de Sabadell i diputat a Corts. També va presidir la Caixa d'Estalvis de Sabadell i l'empresa La Energía; va ser secretari de la Mina d'Aigües de Sabadell, membre de la Junta Administrativa de la Casa de Caritat i caporal del Sometent.
L'any 1901 va cedir gratuïtament a la ciutat els terrenys per a la construcció de l'Hospital Taulí. L'obra va ser encarregada a l'arquitecte Enric Fatjó i les despeses de construcció van ser sufragades amb la venda de l'herència deixada pel canonge Joncar a l'hospital sabadellenc. El 1901 es va posar la primera pedra de l'edifici i les obres es van acabar el 1903.
El 20 de gener de 1914, l'ajuntament presidit per l'alcalde Silvestre Romeu va acordar donar el nom d'Advocat Cirera al que fins aleshores era conegut com a carrer del Safareig Vell.

## Referències

* 1 2 3 4 Nomenclàtor. «Carrer de l'Advocat Cirera». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 14 maig 2016].
# Joan Manel Blanc i Bertrand

Joan Manel Blanc i Bertrand (Barcelona, 1917 - Barcelona, 17 d'octubre de 1983) fou un tennista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Era membre del Reial Club de Tennis Barcelona. Fou un tennista especialitzat en dobles. Fou campió de Catalunya absolut l'any 1940 i campió de Catalunya de dobles (1934, 1935, 1942, 1949). També fou dues vegades campió d'Espanya individual (1940, 1941) i dues el de dobles (1935, 1941). Participà en una eliminatòria de Copa Davis el 1936, fent parella amb Enrique Maier, essent derrotats pels alemanys Gottfried von Cramm i Kai Lund. Els seus millors anys van coincidir amb la guerra civil espanyola i la Segona Guerra Mundial, fet que limità la seva trajectòria.
Un cop retirat fou capità de l'equip espanyol de Copa Davis l'any 1959.

## Referències

* 1 2 «Necrología». La Vanguardia, 18-10-1983. [Consulta: 17 febrer 2016].
* 1 2 3 «Juan Manuel Blanc». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Cuadro de Honor». RFET. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Juan Manuel Blanc Bertrand, excampeón de España de tenis». Diari El País. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «España en la Copa Davis». La Vanguardia, 28-04-1936. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Con los partidos Gimeno-Davies y Knight-Santana dará comienzo esta tarde el interesantísimo encuentro España - Gran Bretaña, semifinales de la zona europea de la Copa Davis». La Vanguardia, 09-07-1959. [Consulta: 17 febrer 2016].
# Joan Manresa i Martorell

Joan Manresa i Martorell (Felanitx, 1942) és un poeta mallorquí que es va fer conèixer el 1964 amb el Premi Ciutat de Palma-Joan Alcover de Poesia en Català pel recull Un, altres vegades, inèdit fins a l'any 1999. Guardonat amb diferents premis, ha portat el català a diverses parts del món participant en recitals i espectacles poètics. Com a divulgador ha conduït programes de ràdio dedicats a la música de la Mediterrànea, ha escrit llibres sobre la Nova Cançó i s'ha interessat, mitjançant publicacions i conferències, per l'Orient Pròxim. Des del 2013 és membre del jurat del Premio Internacional de Poesía Gilberto Owen Estrada (Mèxic).

## Obra
### Poesia

* Un, algunes vegades. Premi Joan Alcover dels Ciutat de Palma 1964. Amb il·lustracions d'Andreu Terrades. El Tall Editorial (Palma, 1999). ISBN 84-87685-80-3
* Res no hauré fet. Premi Andreu Roig a la I Festa de les Lletres, Campos, 1971. Editorial Ramon Llull (Felanitx, 1972). Dipòsit Legal PM 85-1972.
* «i» (7 poemes). Setmanari Felanitx, números 1846, 1851 i 1853 (Felanitx, 1973). Edició aglutinada: Palma, 1973. Dipòsit Legal PM 789-1973
* Una creu en blanc, una cara buida i el cos cansat de dinou anys. Obra guanyadora amb el Premi Ciutat de Manacor 1975 de Poesia. Ed. J. Mascaró Pasarius (Palma, 1976).
* Menjar-se les prunes amb la pell. Gràfiques Miramar (Palma, 1980).
* L'ombra blava de les figueres. Amb dibuixos d'Andreu Maimó. Bilingüe, amb versió anglesa d'Anna Crowe. Editorial Can Vent (Palma, 2015 i 2019) Dipòsit Legal PM 1.222-2015

### Diversos

* Primer banyador blau marí. Premi Ciutat de Manacor de Narració 1972. Editorial Cort (Palma, 1973). ISBN 84-85049-30-6
* 25 anys de Nova Cançó a Mallorca. Jorvich / A (Palma, 1987)
* Maria del mar Bonet. Editorial La Magrana (1994). ISBN 978-84-7410-770-8
* Runes i la gent. Viatge per Jordània, Síria i Líban. Editorial Moll (1997) ISBN 978-84-273-1032-2

## Referències

* ↑ InterRomania. Associu di Sustegnu Centru Culturale Università di Corsica
* ↑ Enciclopedia de la literatura en México
* ↑ «La ràdio i els inoblidables anys de la Nova Cançó - Joan Manresa - The MEMORO Project». [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ «XERRADA SOBRE SÍRIA A CÀRREC DE JOAN MANRESA. FELANITX 2015 | Felanitx.tv». [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ Premio Internacional de Poesía Gilberto Owen Estrada
* ↑ «Presentan "L´ombra blava de les figueres"» (en castellà). Diario de Mallorca, 14-03-2016. [Consulta: 7 juny 2020].
# Josef Fischer

Josef Fischer (Neukirchen beim Heiligen Blut, Baviera, 20 de gener de 1865 - Múnic, 3_de_març de 1953) va ser un ciclista alemany que va córrer entre 1892 i 1903.
Aconseguí 16 victòries al llarg de la seva carrera esportiva, entre les quals destaca el triomf en la primera edició de la París-Roubaix, el 1896.

## Palmarès

* 1892
** 1r a la Múnic-Coburg
** 1r a la Viena-Trieste
** 1r a la Múnic-Pilsting
* 1893
** 1r a la Viena-Berlín
** 1r a la Moscou-Sant Petersburg
** 1r a la Friburg-Colmar-Basilea
* 1894
** 1r a la Milà-Munic
** 1r a la Trieste-Graz-Viena
* 1895
** 1r a la Triete-Graz-Viena
** 1r a París-Royan
* 1896
** Campió d'Alemanya de mig-fons
** 1r a la París-Roubaix
** 1r a Estrasburg
* 1897
** 1r als 4 dies d'Hamburg
* 1899
** 1r als 4 dies d'Hamburg
* 1900
** 1r a la Bordeus-París
* 1903
** 15è al Tour de França

## Enllaços externs

* Palmarès de Josef Fischer (francès)
* Palmarès de Josef Fischer (neerlandès)
* Biografia de Josef Fischer (italià)
# Hubert Hahne

Hubert Hahne (Moers, 28 de març de 1935 - Düsseldorf, 24 d'abril de 2019) va ser un pilot de curses automobilístiques alemany que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

Hubert Hahne va debutar a la setena cursa de la temporada 1967 (la divuitena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 6 d'agost del 1967 el GP d'Alemanya al circuit de Nürburgring.
Va participar en un total de tres curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en tres temporades no consecutives (1967-1968 i 1970) aconseguint una desena posició com a millor classificació en una cursa i no aconseguint cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Posició | Punts |
| 1967 | LoLa Racing Cars | Lola | BMW | SUD | MON | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | CAN | ITA | USA | MEX | | - | 0 |
| 1968 | LoLa Racing Cars | Lola | BMW | SUD | ESP | MON | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE 10 | ITA | CAN | USA | MEX | - | 0 |
| 1970 | March | March | Ford | SUD | ESP | MON | HOL | FRA | GBR | ALE NVQ | AUT | ITA | CAN | USA | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Moncles

Moncles ((['muŋklɵs])) és un antic poble, ara reduït a un parell de masies, del terme comunal d'Aiguatèbia i Talau, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. Pertanyia a l'antiga comuna de Talau.
Està situat pràcticament en el centre de la comuna actual d'Aiguatèbia i Talau, a la zona occidental de l'antic terme de Talau, al qual pertanyia.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, el nom del poble prové del llatí mansiŭncŭlas (casetes), format per l'arrel de mansum (casa) i el sufix -ŭncŭlas, de caràcter diminutiu.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «1 - Aiguatèbia i Talau». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Coromines, Joan. «Muncles». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1996 (Onomasticon Cataloniae, V L - N). ISBN 84-7256-844-X.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Aiguatèbia». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Moncles en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Coromines, 1996.
# Nyota Uhura

Nyota Upenda Uhura és un personatge de l'univers fictici de Star Trek, interpretada per l'actriu nord-americana Nichelle Nichols. Uhura va néixer en l'any 2239 en els Estats Units d'Àfrica. El seu nom està basat en el terme swahili uhuru, que vol dir "llibertat". Té qualitats ocultes destacant el cant i la música. Un dels seus èxits és "Beyond Antares".
Va ser l'oficial de comunicacions en l'Enterprise durant la famosa missió de cinc anys Star Trek: La sèrie original i fins a la crisi de Gènesis, quan es trobava en l'Acadèmia de la Flota Estel·lar com instructora. Va prosseguir la seva carrera en el departament de Comunicacions del Comandament de la Flota Estel·lar a la Terra, participant de forma voluntària al rescat de Spock Star Trek 3: A la recerca de Spock, missió per la qual va ser duta a judici davant el Consell Federal al costat dels seus companys de tripulació. Més tard va reprendre la seva carrera a bord de l'Enterprise, romanent en servei fins a aproximadament l'any 2293, moment en què va tornar a la seva anterior tasca d'instructora a l'Acadèmia de la Flota Estel·lar. Després de l'incident de Praxis Star Trek: The Undiscovered Country que duria més tard a l'aliança entre l'Imperi Klingon i la Federació Unida de Planetes, va tornar a l'Enterprise per a participar, juntament amb els seus antics companys, en la Conferència de Khitomer (Star Trek: The Undiscovered Country).
# Feo Aladag

Feo Aladag (Viena, 13 de gener de 1972) és una actriu, guionista, productora i directora de cinema austríaca. Va començar treballant com a actriu en diferents pel·lícules, curtmetratges i sèries de televisió. Va dirigir anuncis per Amnistia Internacional i l'any 2010 va fer el seu primer llargmetratge, L'estranya, guanyadora del Premi LUX del Parlament Europeu. Com a guionista, va començar a escriure l'any 1998, incloent episodis de la sèrie alemanya Tatort.
Va crear amb el seu exmarit, Zueli Aladag, la productora Independent Artists Filmproduktion.

## Filmografia

* 2014. Zwischen Welten (productora, guionista, directora)
* 2010. L'estranya (productora, guionista, directora)
* 2007. Meine schöne Bescherung (actriu)
* 2006. Lucy (actriu)
* 2004. Co/Ma. (actriu)

## Referències

* ↑ filmportal.de. «Feo Aladag» (en alemany). [Consulta: 13 novembre 2012].
* ↑ European Parliament LUX Prize. «Aladag Feo» (en anglès), 2012. Arxivat de l'original el 2013-07-09. [Consulta: 15 novembre 2012].
* 1 2 filmin. «biofilmografía de Feo Aladag». [Consulta: 13 novembre 2012].
# Feocromocitoma

Els feocromocitomes són neoplàsies rares derivades de cèl·lules cromafins de la medul·la suprarenal. Produeixen, emmagatzemen, metabolitzen i solen alliberar catecolamines, però no sempre. Els paragangliomes extra-suprarrenals (sovint descrits com a feocromocitomes extra-suprarrenals) estan estretament relacionats, encara que menys freqüents, amb els tumors originats en els ganglis del sistema nerviós simpàtic i s'anomenen en funció del lloc anatòmic primari d'origen. Molts apareixen a la cavitat abdominal (85%), però també s'originen al tòrax (12%) i a cap i coll (3%). Rarament són multifocals. El terme prové del grec phaios (fosc), croma (color), kitos (cèl·lula) i -oma (tumor).

## Referències

* ↑ Heneghan, HM; Prichard, RS «Pheochromocytomas» (en anglès). A: Clinical Management of Adrenal Tumors, Chapter 5. (Lew J; Ed.) InTechOpen, 2017; Jun 14, pàgs: 8. ISBN 978-953-51-3266-0. DOI: 10.5772/67373 [Consulta: 16 febrer 2021].
* ↑ Mannelli, M; Lenders, JWM; Pacak, K; Parenti, G; Eisenhofer, G «Subclinical Phaeochromocytoma» (en anglès). Best Pract Res Clin Endocrinol Metab, 2012 Ag; 26 (4), pp: 507-515. DOI: 10.1016/j.beem.2011.10.008. PMC: 3413196. PMID: 22863392 [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ Ikram, A; Rehman, A «Paraganglioma» (en anglès). StatPearls [Internet]. StatPearls Publishing LLC, 2020 Jun 30; NBK549834 (rev), pàgs: 7. PMID: 31751024 [Consulta: 16 febrer 2021].
* ↑ Arroyo-Martínez, L; Álvarez-Pertuz, H; Acuña-Calvo, J; Montoya-Calles JD «Paraganglioma funcional extra-adrenal» (en castellà). Acta Méd Costarric, 2006; 48 (1), pp: 39-42. ISSN 0001-6002 [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ Asa, SL; Ezzat, S; Mete, O «The Diagnosis and Clinical Significance of Paragangliomas in Unusual Locations» (en anglès). J Clin Med, 2018 Set 13; 7 (9), pp: 280. DOI: 10.3390/jcm7090280. PMC: 6162705. PMID: 30217041 [Consulta: 28 febrer 2021].

## Bibliografia

* Cano Megías, Marta; Rodriguez Puyol, Diego; Fernández Rodríguez, Loreto; Sención Martinez, Gloria L.; Martínez Miguel, Patricia Feocromocitoma-paraganglioma: del diagnóstico bioquímico al genético (en anglès). Nefrología, 2016 Set-Oct; 36 (5), pp: 481-488. PMID: 27161309. DOI 10.1016/j.nefro.2016.03.010 [Consulta: 17 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Pheochromocytoma causes, pathophysiology, symptoms and treatment Medcrine Medical. 2018 Oct (anglès)
* Pheochromocytoma and Paraganglioma Espinoza, A. 2020 Jul (anglès)
# Eubotes

Eubotes (en llatí Eubotas, en grec antic Εὐβώτας) va ser un esportista grec nascut a Cirene que va viure al segle iv aC. Va obtenir una victòria a les curses amb carros als Jocs Olímpics celebrats l'any 364 aC, a la 104 Olimpíada.
Pausànies parla de dues victòries d'aquest atleta però no queda clar si les havia obtingudes en la mateixa Olimpíada o en Olimpíades diferents, aquesta amb carro i una altra a la cursa a peu. Diu que va guanyar el premi de la cursa a peu a la 93a Olimpíada l'any 408 aC, però no queda clar de si és el mateix Eubotes o un personatge diferent.
Xenofont menciona un Eubotes que va guanyar una cursa de velocitat a l'Estadi a la 93a Olimpíada (408 aC). Diodor de Sicília parla d'un Eubatos (Εὔβατος) com a vencedor en aquelles Olimpíades.
Eubotes va tenir una relació amb la famosa cortesana (hetera) Lais la Bella, a la que havia promès portar-la amb ell a Cirene si obtenia la victòria als Jocs Olímpics, l'any 364 aC. Però quan va guanyar va complir a la seva manera la paraula donada, ja que va marxar cap a Cirene amb un retrat d'ella, segons diu Claudi Elià.
Pausànies també diu que un oracle l'havia avisat de la seva victòria a Olímpia, i que havia encarregat les estàtues commemoratives molt abans de la victòria. Al guanyar, les va oferir. Els habitants d'Elis deien que aquelles Olimpíades no van ser legítimes perquè les havien organitzat els arcadis.

## Referències

* ↑ Eusebi de Cesarea. Crònica, I, 75
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia, VI, 3,8
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, I, 2,1
* ↑ Diodor de Sicília. Bibliotheca historica, XIII, 68
* ↑ Claudi Elià. Varia historia, X,2
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia, VI, 8,3
# Eva Maria Palau i Gil

Eva Maria Palau i Gil (Barcelona, 1961) és una metgessa i política catalana. Llicenciada en medicina.
Va ser militant d'Unió Democràtica de Catalunya des de 1989 i fins a 2015. Fou escollida diputada per la circumscripció de Girona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995 dins les llistes de CiU. Després de ser cap del servei d'urgències de Clínica Girona fou nomenada regidora d'Educació, Esports i Salut de l'Ajuntament de Girona per Marta Madrenas Mir en 2019.

## Referències

* ↑ «Càrrecs parlamentaris i biografies dels diputats i diputades. Composició dels grups parlamentaris. V Legislatura». Parlament de Catalunya. [Consulta: 12 febrer 2014].
* ↑ Carreras, Tapi. «Madrenas es queda Seguretat; Pi, Serveis socials i Martí, Urbanisme». Diari de Girona, 01-07-2019. [Consulta: 1r desembre 2020].

## Enllaços externs

* Diputats al Parlament a La Vanguardia, 21 de novembre de 1995
# Extrusoma

Els extrusomes són estructures unides a la membrana d'alguns eucariotes, les quals sota certes condicions, descarreguen el seu contingut fora de la cèl·lula. N'hi ha diversos tipus, probablement no homòlegs, i tenen diverses funcions.
Els extrusomes notables inclouen els mucocists, els quals descarreguen una massa mucosa que de vegades es fa servir per a la formació de cists, i els tricocists, els quals descarreguen una vareta de fibra. Els nematocists amb fibló es troben en els animals Cnidaria i també es poden veure com extrusomes. Els extrusomes dels dinoflagel·lats són importants en la formació de les marees roges o negres.

## Enllaços externs

* Image: extrusome (labeled EX) Arxivat 2006-12-02 a Wayback Machine.
# Cebeta (petard)

Es coneix com a cebetes, bruixes o bombetes un tipus de joc pirotècnic molt comú, consistent en una petita bossa de paper de seda blanca farcida de pólvora i pedres. En ser llançades produeixen una petita espurna i un so explosiu. Aquest so és comparable al d'un martell colpint alguna superfície.
El seu nom clarament està en la semblança de la borsa de seda amb una ceba però amb la diferència de la mida, de manera que es pren el diminutiu de ceba: cebeta.
Són considerades com un dels jocs pirotècnics més segurs, ja que el risc de cremada és pràcticament nul sempre que es faci servir adequadament, i comparant-lo amb altres que encara que se'n faci ús adequat, són més perillosos. No obstant això, han de ser usades amb cura, ja que el seu contacte amb la pell pot arribar a produir cremades de segon grau i si són llançades contra un líquid inflamable hi ha molta més probabilitat d'explosió que amb altres elements.