OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Matute

Matute és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Alis Manukyan

Alis Manukyan (Istanbul, 11 de juny de 1934) és una cantant de l'Òpera estatal turca. És soprano. Pertanyent a la comunitat armènia de Turquia, va estar casada amb el professor Arman Manukyan, fins a la seva mort l'any 2012.

## Referències

* ↑ http://www.agos.com.tr/tr/yazi/15515/losemili-cocuklar-yararina-opera
* ↑ Ersin Antep. Türk bestecileri eser kayıt kaynakçası: çağdaş Türk müziğ̮̮̮i bestecilerinin eserlerinden oluşturulan CD, Makara Bant ve Dat kayıt listesi. Sevda-Cenap And Müzik Vakfı, 2005.
* ↑ Hilda Witherspoon. Pars Tuğlacı'nın 50 yıllık çok yönlü faaliyet kronolojisi. Pars Yayın ve Tic. Ttd. Şti., 2006. ISBN 978-975-7423-07-2.
# Resolució 1250 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1250 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de juny de 1999. Després de reafirmar totes les resolucions sobre la situació a Xipre, en particular la resolució 1218 (1998), el Consell va dirigir la missió de bons oficis a Xipre del Secretari General Kofi Annan.
El Consell de Seguretat va reiterar la seva preocupació per la manca de progrés cap a una solució política del conflicte de Xipre. Va subratllar el seu ple suport a la missió dels bons oficis del Secretari General amb l'objectiu de reduir la tensió i promoure el progrés cap a una resolució a Xipre. Tant la República de Xipre com Xipre del Nord els preocupava que es tractaria en les negociacions.
La resolució va demanar al secretari general que convidés als dos líders de les comunitats a Xipre a negociacions a la tardor de 1999. Es va instar els dos líders a comprometre's amb els següents principis:
    (a) cap condició prèvia;
    (b) tots els problemes a la taula;
    (c) continuar negociant fins que s'aconsegueixi una solució;
    (d) consideració de les resolucions i els tractats de les Nacions Unides.
També es va exigir que creessin un clima positiu a l'illa en el període previ a la negociació a la tardor de 1999. Finalment, es va demanar al Secretari General que informés al Consell l'1 de desembre de 1999 sobre els esdeveniments a Xipre. La Resolució 1251 va aprovar el mateix dia prorrogar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre.

## Referències

* ↑ «Security Council adopts resolutions regarding Secretary-General's mission of good offices in Cyprus and UNFICYP mandate». United Nations, 29-06-1999.
* ↑ Hoffmeister, Frank. Legal aspects of the Cyprus problem: Annan Plan and EU accession. Martinus Nijhoff Publishers, 2006, p. 101. ISBN 978-90-04-15223-6.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 - 2000)
* Pla Annan
* Línia Verda (Xipre)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Jahnsita-(CaMnMn)

La jahnsita-(CaMnMn) és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al subgrup de la jahnsita. Rep el seu nom degut al fet que és un anàleg de la jahnsita-(CaMnFe); el sufix indica la situació dels metalls.

## Característiques

La jahnsita-(CaMnMn) és un fosfat de fórmula química {Ca}{Mn$^{2+}$}{Mn2+ 2}{Fe3+ 2}(PO₄)₄(OH)₂·8H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic en forma de cristalls gairebé cúbics aplanats en {001}, de fins a 0.5 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la jahnsita-(CaMnMn) pertany a «08.DH: Fosfats amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ < 1:1» juntament amb els següents minerals: minyulita, leucofosfita, esfeniscidita, tinsleyita, jahnsita-(CaMnFe), jahnsita-(CaMnMg), keckita, rittmannita, whiteïta-(CaFeMg), whiteïta-(CaMnMg), whiteïta-(MnFeMg), jahnsita-(MnMnMn), kaluginita, jahnsita-(CaFeFe), jahnsita-(NaFeMg), jahnsita-(NaMnMg), jahnsita-(CaMgMg), manganosegelerita, overita, segelerita, wilhelmvierlingita, juonniïta, calcioferrita, kingsmountita, montgomeryita, zodacita, arseniosiderita, kolfanita, mitridatita, pararobertsita, robertsita, sailaufita, mantienneïta, paulkerrita, benyacarita, xantoxenita, mahnertita, andyrobertsita, calcioandyrobertsita, englishita i bouazzerita.

## Formació i jaciments

Es troba com a producte de descomposició hidrotermal en etapes tardanes en mineralitzacions de fosfats en pegmatita de granit. Va ser descoberta a l'àrea de Cubos-Mesquitela-Mangualde, a Mangualde (Districte de Viseu, Portugal). També ha estat trobada a Austràlia, el Brasil, els Estats Units, França, Itàlia, el Marroc, Polònia i altres indrets de Portugal.

## Referències

* ↑ «Jahnsite-(CaMnMn)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Jahnsite-(CaMnMn)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 1 d’abril 2016. [Consulta: 15 juny 2017].
# Mabre

El mabre, marbre o mabret, i mabritjol quan és jove (Lithognathus mormyrus) és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Pot arribar als 55 cm de llargària total.
* El cos és ovalat i comprimit lateralment.
* El cap és gros i allargat amb el morro agut.
* Les mandíbules són protràctils i tenen els llavis gruixats.
* Té dents incisives i molars.
* Els ulls són petits.
* Té una aleta dorsal. Les pectorals són curtes. L'anal és curta i petita. La caudal és escotada.
* És de color gris platejat amb reflexos daurats.
* Té 10-13 línies verticals negres, alternant-se una llarga amb una curta.

## Reproducció

És hermafrodita proteràndric. La maduresa sexual arriba als 2 anys (15 cm). Es reprodueix a principi d'estiu.

## Alimentació

Menja animals bentònics de sorra i de fang, especialment cucs, mol·luscs i petits crustacis.

## Hàbitat

Viu al litoral sorrenc o fangós fins als 20 m. També apareix a les vaires (clariana de sorra a la praderia de Posidonia). És eurihalí, resisteix elevades concentracions salines i pot trobar-se a aigües salabroses.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic oriental (des de la Mar Cantàbrica i l'Estret de Gibraltar, fins al Cap de Bona Esperança, incloent-hi Madeira, les Illes Canàries i Cap Verd), Mediterrània, Mar Negra i Mar d'Azov, i a l'oceà Índic occidental (Mar Roig, el Canal de Moçambic i des del sud de Moçambic fins al Cap de Bona Esperança, però és absent de les costes de clima tropical de l'Àfrica oriental).

## Costums

És una espècie gregària que forma grups molt nombrosos en el cas dels joves. Quan són adults es tornen més solitaris.

## Interès pesquer i gastronòmic

És un peix de carn excel·lent que es ven fresc o assecat al sol i es pesca amb arts d'arrossegament, tremalls i esportivament amb canya i volantí a prop de la costa.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Mas Ferrà, Xavier i Canyelles Ferrà, Xavier: Peixos de les Illes Balears. Editorial Moll, Palma, maig del 2000. Manuals d'introducció a la naturalesa, 13. ISBN 84-273-6013-4. Plana 182.
* ↑ Bauchot, M.-L. i J.-C. Hureau, 1990. Sparidae. Planes 790-812. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París, França. Vol. 2.
* 1 2 FishBase (anglès)
* 1 2 Mas Ferrà, Xavier i Canyelles Ferrà, Xavier: Peixos de les Illes Balears. Plana 182.
* ↑ Smith, J.L.B. i M.M. Smith, 1986. Sparidae. Planes 580-594. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Metadelrioïta

La metadelrioïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom pel fet de ser una delrioïta deshidratada.

## Característiques

La metadelrioïta és un òxid de fórmula química CaSr(V₂O₆)(OH)₂. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1970. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Nacional d'Història Natural, l'Smithsonian, situat a Washington DC (Estats Units), amb el número de registre: 128296.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Jo Dandy, situada a la vall de Paradox, dins el districte miner d'Uravan, al comtat de Montrose (Colorado, Estats Units). També ha estat descrita al districte miner de Pahranagat, al comtat de Lincoln (Nevada, Estats Units). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Metadelrioite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 desembre 2021].
# Dacia Duster

El Dacia Duster és un vehicle tot camí compacte produït conjuntament pel fabricant francès Renault i la seua filial romanesa Dacia des de 2010. És també comercialitzat com el Renault Duster en certs mercats, tal com l'Índia, Iran, Rússia o Sud-amèrica. Va ser presentat oficialment el 2010 al Geneva Motor Show i és el tercer model basat en la plataforma Logan, després del Sandero.

## Disseny

El Duster es va introduir inicialment en la versió curses sobre gel preparat per al Trofeu Andros, presentat per primera vegada el 17 de novembre de 2009. La versió de producció va ser revelada als mitjans el 8 desembre de 2009, i posteriorment va ser llançada al Geneva Motor Show en març de 2010.

## Referències

* ↑ «Renault Duster». Renault.com. Arxivat de l'original el 2014-07-01. [Consulta: 31 juliol 2013].
* ↑ «OFICIAL: Dacia Duster, prima aparitie a SUV-ului romanesc!». AutoMarket, 17-11-2009. [Consulta: 4 agost 2013].
* ↑ «OFICIAL: Iata noul Duster, primul SUV Dacia!». AutoMarket, 08-12-2009. [Consulta: 4 agost 2013].
* ↑ «Dacia Launches its Off-Roader Dacia Duster at 2010 Geneva Motor Show». TheNewsMarket.com, 02-03-2010. Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 2 març 2010].
# Aletris

Aletris és un gènere d'angiospermes que pertany a la família de les narteciàcies. És natiu dels territoris compresos entre la Xina i Japó i l'oest de Malàisia, est del Canadà fins a l'est dels EUA, i les Bahames. Inclou 68 espècies.
S'empra com a planta medicinal, ja que conté diosgenina, que a causa de la seva semblança estructural, s'utilitza com a matèria primera en la síntesi d'hormones esteroidals.

## Espècies seleccionades

* Aletris alba
* Aletris alpestris
* Aletris arabica
* Aletris arborea
* Aletris farinosa

## Referències

* ↑ «Aletris». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 23 abril 2010].
# Iosu Rada Martínez

Iosu Rada Martínez (Pamplona, 1953). Arquitecte d'interiors i dissenyador industrial i gràfic.
Cursa estudis d'arquitectura d'interiors a l'Escola d'Arts aplicades i Oficis artístics de Pamplona i de disseny industrial i gràfic a la Scuola Politecnica di Design de Milà. Entre el 1975 i el 1979 treballa amb Fermin Echauri i amb Norbert Linke a Milà. Posteriorment entra a treballar com a dissenyador a l'empresa Azcue y Cia de Azpeitia.
El 1983, formant equip amb Carlos Lalastra, obre estudi de disseny a Pamplona fins al 1992, any que crea DDT (Diseño, Desarrollos y Tacticas S.L) amb seus a Pamplona i Vitòria.
Finalment el 1998 crea IRD (Iosu Rada Design). Compagina la seva tasca professional amb la docència al Centro Navarro de Diseño i ha estat professor convidat al DZ Centro de diseño de Bilbao. També ha participat en nombroses taules rodones i jurats de premis de disseny i ha impartit conferències sobre aquest tema. El 1992 va ser nomenat auditor/consultor de disseny homologat per la Sociedad Estatal para el Desarrollo del Diserio Industrial (DDI). És membre fundador d'EIDE (Asociación de Diseriadores de Euskadi) i vicepresident d'ADPN (Asociación de Disehadores Profesionales de Navarra). Ha treballat en els camps del disseny gràfic i industrial per a empreses com Azcue, B.Lux, Fundación Museo Jorge Oteiza, Indelec, Mattel, etc.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 16 abril 2012].

## Vegeu també

* Carlos Lalastra de la Fuente

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de disseny industrial del Disseny Hub Barcelona
# Molops

Molops és un gènere de coleòpters de la família dels caràbids. Són escarabats terrestres. Totes les espècies descrites es troben a Europa i el Pròxim Orient.

## Taxonomia

Hi ha desenes d'espècies descrites.
* Molops albanicus
* Molops alpestris
* Molops apfelbecki
* Molops biokovensis
* Molops bosnicus
* Molops bucephalus
* Molops curtulus
* Molops dalmatinus
* Molops dilatatus
* Molops dinaricus
* Molops doderoi
* Molops elatus
* Molops longipennis
* Molops maderi
* Molops matchai
* Molops merditanus
* Molops obtusangulus
* Molops osmanilis
* Molops ovipennis
* Molops parreyssi
* Molops pentheri
* Molops peristericus
* Molops piceus
* Molops plurisetosus
* Molops prenjus
* Molops promissus
* Molops reiseri
* Molops rhodopensis
* Molops robustus
* Molops rufipes
* Molops rufus
* Molops simplex
* Molops spartanus
* Molops striolatus
* Molops weiratheri

## Referències

* ↑ «Molops a Fauna Europaea». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 4 octubre 2010].
# Llei de Betz

La llei de Betz determina la potència màxima que es pot extreure del vent independentment del disseny d'una turbina eòlica en flux obert. Fou publicada el 1919 pel físic alemany Albert Betz. La llei deriva dels principis de conservació de la massa i el moment del flux d'aire que passa per un «disc actuador» idealitzat que extreu energia del vent. Segons la llei de Betz, cap turbina no podrà capturar més de 16/27 (un 59,3%) de l'energia cinètica del vent. El factor de 16/27 (0,593) es coneix com a «coeficient de Betz». En la pràctica, les turbines eòliques utilitzades per les empreses elèctriques arriben a un màxim del 75–80% del límit de Betz.
El límit de Betz es basa en un actuador de disc obert. Si es fa servir un difusor per dirigir un major flux de vent a la turbina, se'n pot extreure més energia, però el límit continua aplicant-se al perfil transversal de l'estructura completa.

## Referències

* ↑ Betz, A. Pergamon Press. Introduction to the Theory of Flow Machines (en anglès), 1966.
* ↑ «"Enercon E-family, 330 Kw to 7.5 Mw, Wind Turbine Specification"». Arxivat de l'original el 2011-05-16. [Consulta: 24 desembre 2015].
* ↑ Tony Burton et al., (editors), Wind Energy Handbook, John Wiley and Sons 2001 ISBN 0471489972, pàgina 65 (en anglès)
* ↑ Burton et al., Wind Energy Handbook, chapter 5 Shrouded Turbines (en anglès)
# Dachstein

Dachstein (en alsacià Dàchstaan) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2008 tenia 1.503 habitants.
Forma part del cantó de Molsheim, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Regió de Molsheim-Mutzig.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 620 | 788 | 952 | 936 | 957 | 1.271 | 1.503 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1994-2008 | Hubert Gillmann | |
| 2008- | Léon Mockers | |
# Middletown (Ohio)

Middletown és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 51.605 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Middletown tenia 51.605 habitants, 21.469 habitatges, i 13.933 famílies. La densitat de població era de 776,5 habitants/km².
Dels 21.469 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,9% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 35,1% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.215 $ i la renda mediana per família de 43.867 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.705 $ mentre que les dones 23.865 $. La renda per capita de la població era de 19.773 $. Aproximadament el 9,2% de les famílies i el 12,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Middletown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Middletown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Reunió Democràtica i Popular

La Reunió Democràtica i Popular (en francès: Rassemblement Démocratique et Populaire, RDP) fou un partit polític sankarista de Burkina Faso fundat en 1987 després del cop d'estat de Blaise Compaoré que va acabar amb el govern i la vida de Thomas Sankara. Liderat per Nana Thibaut, es va fusionar amb el Congrés per la Democràcia i el Progrés en 1996.

## Referències

* ↑ «40e anniversaire de la RDP : « Le Burkina doit tirer des leçons de son passé car on ne peut pas réinventer la roue » Me Bénéwendé Sankara» (en francès). Le Faso, 06-08-2023. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «Nana Thibaut, president de l'ex-rdp: "Je ne fais pas la politique pour le ventre."». Le Pays, 09-10-2018. [Consulta: 28 gener 2024].
# Ios

* No s'ha de confondre amb iOS, el sistema operatiu d'Apple.
Ios (en grec: Ίος) és una illa grega que pertany al grup de les Cíclades. Té una població d'uns 2.000 habitants i una superfície de 109 km², i es troba entre Naxos i Santorí. No disposa d'aeroport, però està ben connectada amb el Pireu mitjançant els ferris de diverses companyies. És famosa gràcies al seu ambient jove i festiu, amb nombroses discoteques i bars. Antigament, era coneguda perquè es deia que hi havia mort el poeta Homer.
La capital de l'illa, anomenada també Ios o bé Khora (Χώρα, 'capital'), es troba dalt del port, a la part occidental de l'illa. El castell venecià, construït el segle xv, s'alça a la part alta de la localitat, al costat de les ruïnes de la ciutat antiga, les troballes de la qual es poden contemplar al petit museu arqueològic de l'illa. En un turó al centre-sud de l'illa hi ha el monestir de Sant Joan. La muntanya més alta és el Pirgos, amb 713 metres, al centre de l'illa.

## Història

A l'antiguitat, Ios constituïa una polis, el centre urbà de la qual coincideix amb la capital actual. Era una illa de població jònica. Fou membre de la Lliga de Delos i, en conseqüència, aliada d'Atenes, per bé que va romandre independent fins a l'expansió de Macedònia al segle iv aC.
Juntament amb la resta de Grècia, al segle ii aC s'incorporà a la República Romana, i posteriorment formà part de l'Imperi i, finalment, de l'Imperi Romà d'Orient. Després de la Quarta Croada, va passar a formar part del ducat de Naxos vers el 1208, i el 1523 va passar als otomans. El 1821 es va incorporar a la Revolució Grega, i el 1832 fou reconeguda com a part integrant del nou estat grec.

## Referències

* ↑ Localment anomenada Νιος, pronunciat Niós o Nyos.
* ↑ Smith, William (ed.). «Ios». A: Dictionary of Greek and Roman Geography, 1854.
* ↑ Hansen, M. H.; Nielsen, T. H. An inventory of archaic and classical poleis. Oxford University Press, 2004, p. 743.
* ↑ Dialects of Ionian Greek (2022).

## Enllaços externs

* Guia de l'illa d'Ios Arxivat 2011-06-23 a Wayback Machine.
* Webcam del port d'Ios Arxivat 2020-09-26 a Wayback Machine.
# Magnesiostaurolita

La magnesiostaurolita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de l'estaurolita. El seu nom fa referència a la presència dominant de magnesi en la seva composició i a la seva relació amb l'estaurolita.

## Característiques

La magnesiostaurolita és un silicat de fórmula química Mg(Mg,Li)₃(Al,Mg)$_{18}$Si₈O$_{44}$(OH)₄. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és d'entre 7 i 7,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la magnesiostaurolita pertany a «9.AF - Nesosilicats amb anions addicionals; cations en [4], [5] i/o només coordinació [6]» juntament amb els següents minerals: sil·limanita, andalucita, kanonaïta, cianita, mullita, krieselita, boromullita, yoderita, estaurolita, zincostaurolita, topazi, norbergita, al·leghanyita, condrodita, reinhardbraunsita, kumtyubeïta, hidroxilcondrodita, humita, manganhumita, clinohumita, sonolita, hidroxilclinohumita, leucofenicita, ribbeïta, jerrygibbsita, franciscanita, örebroïta, welinita, el·lenbergerita, sismondita, magnesiocloritoide, ottrelita, poldervaartita i olmiïta.

## Formació i jaciments

La magnesiostaurolita va ser descoberta a la vall Gilba, a Brossasco (Val Varacha, Província de Cuneo, Itàlia). També ha estat descrita a tres indrets més de la província de Cuneo; Zhimafang, l comtat de Donghai (Jiangsu, República Popular de la Xina); Dusky Sound, a Fiordland (Illa del Sud, Nova Zelanda) i als monts Pohorje (Eslovènia).

## Referències

* 1 2 3 «Magnesiostaurolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].