OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Conjunt urbanístic format per les places del Portal i de la Vila

El Conjunt urbanístic format per les places del Portal i de la Vila és una obra de Bràfim (Alt Camp) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El nucli de Bràfim es va desenvolupar a l'entorn de l'església, situada a la plaça de la Vila per un costat i a la plaça del portal per l'altre, que es va construir a finals del segle xvii, època d'esplendor del poble. Ambdues es comuniquen per un pas cobert que presenta, a banda i banda, arcs rebaixats i adovellats. Destaquen alguns dels edificis situats dins el conjunt.

## Referències

* ↑ «Conjunt urbanístic format per les places del Portal i de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Conjunt urbanístic format per les places del Portal i de la Vila». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Jocotitlán

Jocotitlán és un municipi de l'estat de Mèxic. Jocotitlán és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi de Atlacomulco, al sud amb Ixtlahuaca, a l'oest amb San Felipe del Progreso i a l'est amb Morelos.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Jocotitlán Arxivat 2017-02-04 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Massacre de Houla

La Massacre de Houla va tenir lloc el 25 de maig de 2012 en dues poblacions controlades per l'oposició a la regió de Houla a Síria que és un grup de poblacions al nord de la ciutat d'Homs. Segons les Nacions Unides, hi van ser mortes 108 persones, incloent 34 dones i 49 infants. Mentre una petita proporció dels morts semblen haver estat causats per l'artilleria i els tancs usats contra els pobles, les Nacions Unides més tard van anunciar que la majoria de les víctimes massacrades havien estat "executats sumàriament", i que les milícies progovernamentals conegudes com la Shabiha eren els perpetradors més probables.
El govern de Síria va al·legar que grups terroristes d'Al-Qaeda havien estat els responsables de les morts,
Els 15 estats del Consell de Seguretat de les Nacions Unides van condemnar de manera unànime el govern de Síria pel seu paper en aquesta massacre.

## Referències

* 1 2 Nebehay, Stephanie «Most Houla victims killed in summary executions: U.N.». Reuters, 29-05-2012 [Consulta: 29 maig 2012]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-05-29. [Consulta: 30 maig 2012].
* ↑ «Syria crisis: Most Houla victims 'were executed'». BBC News, 29-05-2012 [Consulta: 29 maig 2012].
* ↑ Allafi, F.; Said, H. «New Massacres by al-Qaeda-linked Terrorist Groups against Families in al-Shumariyeh and Taldo in Homs Countryside». Syrian Arab News Agency, 26-05-2012 [Consulta: 26 maig 2012]. Arxivat 28 de maig 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-05-28. [Consulta: 30 maig 2012].
* ↑ «UN condemns Syria over Houla massacre». Al Jazeera, 27-05-2012 [Consulta: 27 maig 2012].
* ↑ MacFarquhar, Neil «U.N. Security Council Issues Condemnation of Syria Attack». The New York Times, 27-05-2012 [Consulta: 27 maig 2012].

## Enllaços externs

* Carta de Ban Ki-moon(Arxivat 2022-04-07 a Wayback Machine.)
# Cal Biel (Ripollet)

* Aquest article tracta sobre l'edifici de Ripollet. Si cerqueu l'edifici de Castellcir, vegeu «Carrer de l'Amargura (Castellcir)».
Cal Biel és una casa de Ripollet (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquest edifici va ser bastit a les darreries del segle xviii. Posteriorment, entre els anys 1930 i 1940 del segle xx, la família Govern de Barcelona va aprofitar l'antiga construcció per habitar-la com a residència d'estiueig. Actualment es conserva com a propietat de la mateixa família.Es tracta d'un habitatge unifamiliar entre mitgeres, de planta baixa i un pis. La coberta és de teula a dues vessants, amb el carener paral·lel a la línia de la façana. Hi ha dues obertures a cada pis, totes d'arc mixtilini: a la planta baixa la porta d'accés i una finestra i al primer pis, una finestra (ara tapiada) i un balcó d'obra amb formes geomètriques i amb les inicials JG calades al centre. Al dessota del ràfec es poden veure dues estretes obertures de forma rectangular que es presenten sobre una motllura. El conjunt mostra també elements decoratius de ceràmica i ferro que, tot i que senzills, palesen la pervivència del modernisme en el seu vessant popular. Aquesta casa fou bastida aprofitant una antiga construcció ja existent.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Biel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Samoriàdovo

Samoriàdovo (en rus: Саморядово) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 309 habitants.

## Referències

* ↑ «Климат Курской области». trasa.ru. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «о.п. 25 км». railwayz.info. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «Постановление Администрации Курской области от 28.07.2006 N 76 (ред. от 16.09.2020) "Об утверждении Перечня автомобильных дорог общего пользования регионального и межмуниципального значения Курской области" (дата сохранения: 23.01.2021)». openstreetmap.org. [Consulta: 30 maig 2021].
# Constanza de Castro

* Per a altres significats, vegeu «Constanza de Castro (beata)».
Constanza de Castro era filla de Pero Pardo de Cela, mariscal, i d'Isabel de Castro, filla del comte de Lemos i neboda del bisbe de Mondoñedo Pedro Enríquez de Castro, i estava emparentada amb la família reial i altres grans famílies de la noblesa. Es casà amb Galaor Osorio, parent del comte de Lemos (cosí o fill bastard), cap al 1460.
Quan Pedro Pardo donà suport a Fernán Díaz de Ribadeneira en un conflicte contra el comte de Lemos, per la construcció d'un castell, Galaor donà suport al de Lemos. Tingué lloc una batalla i el mariscal fou fet presoner pel seu gendre; no se sap, però, quina actitud prengué Constanza. En tot cas, el matrimoni fou dissolt no gaire després i Galaor Osorio morí en 1480. Constanza de Castro es tornà a casar amb el seu nebot Fernán Ares de Saavedra, fill d'Ares Vázquez de Parga i d'una neboda del mariscal, Constanza López de Saavedra. Van tenir una filla, Constanza de Saavedra, promesa a Pedro de Miranda.
El mariscal lluità contra els decrets dels Reis Catòlics i per la sobirania gallega i, detingut, fou executat públicament a Mondoñedo el 17 de desembre de 1483. Els seus béns foren confiscats, però la viuda, Isabel, i una de les filles, Beatriz, iniciaren accions legals per recuperar-los. Mentrestant, Constanza donà suport al seu marit i continuà la lluita del seu pare: resistí a la torre del castell de Vilaxoán o de Caldaloba, assetjada durant prop d'un any per Diego López de Haro. Sense subministrament d'aigua, els assetjats begueren aigua contaminada i emmalaltiren: Constanza morí i Fernán Ares fou ferit, i el setge acabà.
Sovint se la confon amb la beata Constança de Castro, terciària franciscana i vídua de Rui Díaz de Andrade.

## Bibliografia

* Marica Campo. Constanza de Castro: a filla rebelde do Mariscal Pardo de Cela.
# Jocs Asiàtics de 1966

Els Jocs Asiàtics de 1966 es van celebrar del 9 de desembre al 20 de desembre de 1966 a Bangkok, Tailàndia.
Taiwan i Israel retornaren als Jocs Asiàtics, revertint la previsió presa a Indonèsia a l'edició anterior dels Jocs. En aquesta edició debutà el voleibol femení.

## Esports

| Atletisme Bàdminton Basquetbol Boxa Ciclisme Futbol Hoquei sobre herba | Tir olímpic Natació Tennis de taula Tennis Voleibol Halterofília Lluita |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Japó | 78 | 53 | 33 | 164 |
| 2 | Corea del Sud | 12 | 18 | 21 | 51 |
| 3 | Tailàndia | 12 | 14 | 11 | 37 |
| 4 | Malàisia | 7 | 5 | 6 | 18 |
| 5 | Índia | 7 | 4 | 11 | 22 |
| 6 | Indonèsia | 7 | 4 | 10 | 21 |
| 7 | Iran | 6 | 8 | 17 | 31 |
| 8 | Taiwan | 5 | 9 | 10 | 24 |
| 9 | Israel | 3 | 5 | 3 | 11 |
| 10 | Filipines | 2 | 15 | 25 | 42 |
| 11 | Pakistan | 2 | 4 | 2 | 8 |
| 12 | Burma | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 13 | Singapur | 0 | 5 | 7 | 12 |
| 14 | South Vietnam | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 15 | Ceylon | 0 | 0 | 4 | 4 |
| 16 | Hong Kong | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 142 | 145 | 167 | 454 |

## Instal·lacions
### Complex Esportiu Nacional

* Estadi Suphachalasai (Cerimònies d'obertura i clausura, Atletisme i Futbol)
* Gimnàs Chantanayingyong (Voleibol)
* Estadi Dhephatsadin (Hoquei)
* Pavelló Nimibutr (Basquetbol)
* Estadi de Tennis (Tennis)
* Piscina Wisutarom (Salts, Natació)

### Complex Esportiu de l'Autoritat de l'Esport de Tailàndia (Hua Mark)

* Pavelló (Bàdminton i Boxa)
* Camp de tir (Tir)
* Velòdrom (Ciclisme)

### Complex Esportiu de la Universitat de Chulalongkorn

* Estadi de Chula (Futbol)
* Pavelló de la Unió d'Estudiants de Chula (Tennis de taula)
* Piscina de Chula (Waterpolo)

### Universitat de Thammasat (Centre Thaprachan)

* Gimnàs Thammasat (Voleibol)

### Altres seus a Bangkok

* Pavelló Cultural (Halterofília)
* Pavelló Jardí d'Amporn (Lluita)
# Melanophryniscus klappenbachi

Melanophryniscus klappenbachi és una espècie d'amfibi que viu a l'Argentina, el Paraguai i, possiblement també, a Bolívia i el Brasil.

## Referències

* Aquino, L., Kwet, A., Baldo, D. & Céspedez, V. 2004. Melanophryniscus klappenbachi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
# Can Campalans

Can Campalans és una casa al nucli de Borredà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La casa fou construïda a finals del s. XVIII per la família Campalans, propietaris de la masia de Campalans, documentada des del s. XIV. Fou concebuda com una segona residència al nucli urbà de la vila, s'adaptà proveint-la de totes les comoditats que comptaven els habitatges senyorials del s. XVIII. La casa actualment conserva tot el mobiliari antic, la decoració i un important arxiu familiar que abraça del s. XIV al XX.
Es conserva en molt bon estat i malgrat se li han anat afegint serveis moderns (calefacció, etc.) es respecta l'estil original. Habitatge estructurat en planta baixa i dos pisos superiors coberts a dues aigües amb teula àrab. L'interès de l'habitatge rau en les modificacions que es fan de l'esquema de la masia tradicional per adaptar-se a l'urbanisme de la ciutat. Té una planta pràcticament quadrada. La façana principal és la que dona al carrer de la Font; les obertures són allindanades amb pedra, repartint-se simètricament respecte de l'eix central de la porta. Les dependències familiars es distribueixen al primer i segon pis, deixant la planta baixa com a magatzems, rebost, quadres i celles. La façana de llevant presenta una doble galeria d'arcs de mig punt.

## Notes

* 1 2 «Can Campalans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Serrat de Puigalí

El Serrat de Puigalí és un serrat situat en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
És el més occidental dels serrats que davallen de lo Campo cap a la riba dreta del Riu de Sant Nicolau i la seva elevació màxima és d'uns 2,200 metres. Està situat a ponent del Serrat de Mig (la Vall de Boí) i a llevant del Serrat de l'Hortó, flanquejat per les Canals de la Pleta Xica (oest) i del Serrat Gran (est).

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Loyat

Loyat (en bretó Loiad) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.439 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.425 | 1.563 | 1.465 | 1.420 | 1.465 | 1.442 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Odile Santier | |
| 2008- | Denis Tréhorel | |
# Iuri Mikhailov

Iuri Mikhailov (en rus: Юрий Михайлов) va ser un ciclista soviètic que competí de manera amateur. Va guanyar una medalla d'argent al Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1973.

## Palmarès

* 1972
** Campió de l'URSS en contrarellotge per equips, amb Valeri Iardi, Guennadi Kómnatov i Valeri Likhatxov

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Constantí Àngel

Constantí Àngel, en grec medieval Κωνσταντίνος Άγγελος, mort l'any 1166, va ser un noble i almirall de l'Imperi Romà d'Orient sota l'emperador Manuel I Comnè.
Va ser el fundador de la dinastia Àngel. Provenia de Filadelfia a Anatòlia i es va casar amb Teodora Comnena, la filla de l'emperador Aleix I Comnè, i va rebre el títol de sebastohipertat. Segons l'historiador del segle xii, Joan Zonaràs, Constantí era valent, hàbil i guapo, però de baix origen. L'any 1150 Constantí Àngel va lluitar en una campanya contra els serbis i el 1157 contra els magiars i els serbis. Pel seu càrrec d'almirall de la Marina romana d'Orient es va encarregar de les operacions contra els normands, però va ser capturat en un combat.

## Descendència

Del seu matrimoni amb Teodora Comnena va tenir sis fills:
* Joan Ducas, que va néixer aproximadament el 1126 i va morir el 1200. Va ser governador de l'Epir i es va casar primer amb una dona de nom desconegut amb la qual va tenir dos fills i després amb Zoè Ducena, amb la qual va tenir tres fills. També va tenir un fill bastard, Miquel I Comnè Ducas, fundador del Despotat de l'Epir.
* Aleix Comnè Àngel, nascut cap al 1131 o 1132, casat i pare d'un fill.
* Andrònic Ducas Àngel, nascut cap al 1133 i mort el 1185. Es va casar amb Eufrosine Castamonites amb la qual va tenir nou fills, entre ells els emperadors Aleix III Àngel i Isaac II Àngel.
* Eudòxia Angelina, nascuda cap al 1134. Es va casar amb Basili Tsikandeles, però no van tenir fills.
* Zoè Àngel, nascuda cap al 1135. Es va casar amb Andrònic Sinadè. La parella va tenir diversos fills, dels quals no es coneixen els noms.
* Isaac Àngel Ducas, nascut cap al 1137. Es va casar i va tenir almenys quatre fills.

## Referències

* ↑ Kajdan, A.P. (ed.). The Oxford Dictionary of Byzantium. Nova York; Oxford: Oxford University Press, 1991, p. 97-98. ISBN 9780195046526.
* ↑ Joan Zonaràs. Epitome historiarum
* ↑ Varzós, Konstandinos. Η γενεαλογία των Κομνηνών. Tessalònica: Centre d'Estudis Bizantins de la Universitat de Tessalònica, 1984, p. 540, 641.
# Liwa al-Quds

El Liwa al-Quds —en àrab لواء القدس, Liwāʾ al-Quds— o la Brigada de Jerusalem és un grup governamental palestí-sirià pro-baazista que opera a Alep, format en 2013 per l'enginyer Muhammad al-Said. Des d'inicis del 2015, el grup ha sofert 200 baixes i mes de 400 ferits des del seu establiment. El grup està compost per palestins musulmans sunnites del campament de refugiats d'al-Nayrab. Es creu que Liwa al-Quds és la força auxiliar mes gran que opera a Alep.
El grup va recolzar l'exèrcit sirià en el seu esforç per reobrir la línia de proveïment principal a Alep en 2015.

## Referències

* ↑ «Syria Comment » Archives Overview of some pro-Assad Militias - Syria Comment». Syria Comment.
* ↑ «The Jamestown Foundation: October 2014 Briefs». The Jamestown Foundation. Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 16 setembre 2016].
* ↑ Leith Fadel. «Breaking: Syrian Army Reopens the Ithriyah-Salamiyah Road in East Hama After Defeating ISIS». Al-Masdar News, 24-10-2015. Arxivat de l'original el 2017-10-10. [Consulta: 16 setembre 2016].
# Johann Georg Mozart

Johann Georg Mozart (1679-1736) fou un enquadernador que visqué a Augsburg (Baviera) conegut per ser el pare de Leopold Mozart i avi de Wolfgang Amadeus Mozart.
Els avantpassats de Johann Georg eren tots artesans i paletes, però ell es va negar a seguir la tradició familiar i va decidir dedicar-se a una nova professió, convertint-se en un mestre enquadernador. Quan ja feia anys que es dedicava a l'ofici, decidí casar-se amb Anna Maria Banegger, la vídua del seu antic mestre i, per tant, va obtenir del gremi la llicència de mestre. La seva primera dona no li va donar fills i va morir el 1718. La seva segona esposa fou Anna Maria Sulzer (1696-1766), amb la qual va tenir vuit fills entre 1719 i 1735, dels quals van sobreviure fins a l'edat adulta tres nens i dues nenes. Leopold, nascut el 14 de novembre de 1719, fou el més gran. La família era catòlica i a partir del 1722 van viure en una casa propietat dels jesuïtes. Van enviar als seus dos fills grans a l'escola dels jesuïtes.
Ni Johann Georg ni la seva dona Anna Maria van tenir una influència directa sobre la vida del seu cèlebre net. Johann Georg morí 20 anys abans que Wolfgang Amadeus Mozart nasqués. Leopold es va distanciar de la seva mare quan el 1737, en la seva adolescència, es va traslladar a Salzburg. Per tant, no hi va haver contacte entre l'àvia i net al llarg de la seva vida. Un altre fill de Johann Georg, Franz Aloys Mozart (1727-1791), es va quedar a Augsburg i va seguir amb l'ofici del seu pare com a enquadernador, publicant també ocasionalment textos religiosos. Era el pare de Maria Anna Thekla Mozart, primera cosina de Wolfgang i amiga seva.

## Referències

* 1 2 3 4 Solomon, pp. 21-22
* ↑ Solomon
* ↑ Solomon, 163

## Bibliografia

* Solomon, Maynard (1995), Mozart: A Life, Harper Collins.
# Migració il·legal

«Migració il·legal» té aquests significats:
* Emigració il·legal
* Immigració il·legal
# Call from Space

Call from space és una pel·lícula americana de Richard Fleischer, estrenada el 1989.

## Argument

Call from Space és la història d'una experimentació científica que va malament i envia una noia en un viatge en el temps.

## Repartiment

* James Coburn: The guest
* Billy Campbell: El jove
* Charlton Heston: Veu alienigena
* Sheree Kreen: Jacqueline
* Dana Gladstone: Napoleon
* Ferdy Mayne: Arquímedes
# Sant Onofre

Onofre o Nofre (Alt Egipte, ca. 315 - ca. 400) fou un anacoreta del desert egipci. És venerat com a sant a tota la cristiandat.

## Hagiografia

No se sap del cert si visqué al segle iv o al V. Onofre, encara jove, deixà el món i entrà en un convent i, després, se n'anà per fer vida eremítica i visqué durant setanta anys al desert, al segle v; volia imitar l'exemple de solitud i privacions que havia donat sant Joan Baptista. Vivia dels fruits d'una palmera que tenia prop de la cel·la. El monjo egipci Pafnuci, desitjós de conèixer la vida dels eremites del desert, va trobar-lo i l'acompanyà els seus últims dies de vida, donant-li després sepultura. Com que el terra era rocós i molt dur, Pafnuci no pogué cavar-lo i deixà el cos d'Onofre, cobert per roba, en un clot de la roca.
Segons una tradició sense confirmar, era fill d'un rei; quan va néixer, un dimoni l'assenyalà com a producte d'una relació adúltera de la reina i fou sotmès a una ordalia, una prova de foc de la que sortí il·lès.
Una altra tradició, no transmesa per Pafnuci, diu que Onofre havia estudiat jurisprudència i filosofia, però que volgué fer vida religiosa i es feu monjo prop de Tebes, i després ermità. Cada diumenge, un àngel el visitava i li portava el Santíssim Sagrament perquè combregués.
Una llegenda oriental diu que Onofre era en realitat una noia, Onòfria, molt devota i virtuosa que, per no perdre la virginitat quan era perseguida per un pretendent, pregà a Déu que la convertís en home, la qual cosa passà miraculosament.

## Veneració

Pafnuci narrà l'experiència a La vida, que va tenir gran difusió a Orient, donant origen al culte de Sant Onofre, estès per tot l'Àsia Menor, d'on, des de Bizanci, passà a Itàlia i la resta d'Europa. Se celebra el 12 de juny i sol ser representant en l'art com un vell cobert de llargs cabells i barba.
Antoni de Novgorod deia en 1200 que el crani d'Onofre es conservava a l'església de Sant Acindí de Constantinoble.

## Iconografia

En l'art cristià occidental se'l representa majoritàriament com un home d'edat avançada, amb barba i sovint amb tot el cos cobert de pèl. En l'art cristià oriental predomina la representació del sant despullat, la barba llarga i uns calçons fets de fulles.
Obresː
* Bancal d'un retaule amb escenes de la vida de sant Onofre. Segle XIV. Procedeix del Monestir de Pedralbes i es conserva al Museu de la Catedral de Barcelona.
* Fragment d'una escultura representant sant Onofre amb una inscripció en grec. Segle XVI (Museu Històric de Creta)
* Taula amb la representació de sant Onofre, sant Jeroni i sant Pafnuci (Església del Sant Crist, Ciutadella)
* San Onofre, de Francisco Collantes. 1645 (Museo del Prado)
* Imatge de fusta tallada, obra de José de Almeida, cap a 1750 (Lisboa, Museu Nacional d'Art Antic)

## Referències

* ↑ «Església del Sant Crist». [Consulta: 16 agost 2021].
* ↑ «San Onofre - Colección» (en castellà). [Consulta: 24 agost 2019].

## Vegeu també

* Puig de Sant Nofre.

## Bibliografia

* Juan FERRANDO ROIG: Iconografía de los santos. Barcelona: Omega, 1950 p. 211
# Impulso Ciudadano

Impulso Ciudadano és una associació unionista espanyola presentada públicament el 9 d'octubre de 2009 al Centre Cívic Fort Pienc de Barcelona. Ha desenvolupat la seva activitat fonamentalment a Catalunya, encara que recentment ha reformat els seus estatuts per a expandir-se per tot Espanya.
La Junta Directiva està presidida per l'exdiputat de C's del Parlament de Catalunya José Domingo Domingo. Els vicepresidents són Carlos Silva Campañón i Rafael Arenas García i la secretària de l'entitat és Isabel Fernández Alonso. Ha presentat nombroses accions judicials en diferents administracions com ara la presentació d'un recurs al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya l'any 2019 per reclamar la retirada del Palau de la Generalitat de Catalunya d'una pancarta que exhibia un llaç groc, símbol que els independentistes catalans utilitzen per a reclamar la llibertat dels polítics sentenciats en el Judici als líders del procés independentista català. Recentment, Impulso Ciudadano i Movimiento contra la Intolerancia han constituït el Observatorio Cívico de la Violencia Política de Cataluña, que analitza els incidents «violents de significat polític» a Catalunya.

## Referències

* ↑ Fernández Alonso, Isabel. «Diez años con Impulso Ciudadano» (en castellà). Crónica Global, 13-12-2019. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ «Què és Impulso Ciudadano, l'entitat que ha recorregut contra Quim Torra?». El Nacional. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ «Impulso Ciudadano denunciará en toda España a aquellas corporaciones que incumplen la normativa de banderas oficiales» (en castellà). El Catalán, 19-01-2020. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ Tercero, Daniel. «Impulso Ciudadano» (en castellà). ABC, 17-03-2019. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ Solís, Alessandro. «El TSJC abre una nueva investigación a Torra por los lazos». Economía Digital, 03-02-2020. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ «¿Qué es Impulso Ciudadano, la entidad que ha recurrido contra Quim Torra?». El Nacional, 20-09-2019. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ Campos, Cristian. «El 91,5% de la violencia política en Cataluña es obra de independentistas». El Español, 29-08-2019. [Consulta: 10 novembre 2020].