OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joier

S'anomena joier o joiera a la persona que fabrica, repara o comercialitza articles de joieria.
L'ofici de joier consisteix a dissenyar i elaborar productes com ara braçalets, anells, arracades, fermalls o un altre tipus de complements. Les matèries primeres que utilitza en el seu treball són fonamentalment metalls preciosos com or o plata i pedres precioses com diamants, robins, turqueses, etc. El de joier és un ofici creatiu i es pot dir que cada joier imprimeix un estil personal a les peces convertint-les en articles únics.
Hi ha diferents tècniques de fabricació de joies entre les quals es troben el cisellat, per a l'obtenció de làmines primes de material, els aliatges voluntaris i el buidatge a la cera perduda. Pel que fa a les tècniques decoratives es poden esmentar la filigrana, que consisteix a fer fils fins de metall preciós, el repujat, per al que s'empra el cisell, l'estampat o el puntejat.
Abans de donar forma a l'article, el joier pensa en la peça que vol elaborar tenint en compte les dificultats tècniques i la seva viabilitat econòmica. Després, la dissenya mitjançant tècniques tradicionals com dibuixos o maquetes o amb ajuda d'imatges en 3D. En la tècnica de buidatge a la cera perduda, un cop decidida la peça, el joier modela una proveta de cera i la prova sobre una persona o sobre un provador d'anells. Seguidament, li fa un bany de guix i la introdueix al bullidor per fondre l'interior i crear el motlle definitiu. Després, aboca el metall fos en el motlle per formar l'article.
El següent pas consisteix a l'embelliment de la peça. Per a això, la talla i la poleix utilitzant eines manuals o una roda abrasiva. Per generar articles sofisticats o incrementar la seva grandària, uneix diferents peces mitjançant un procés de fosa. Després, suavitza les unions de les peces aplicant la llima d'esmeril. Finalment, s'encasta les pedres al suport de metall.
Quan se centra en la reparació d'una peça, el joier retira o incrementa el contingut de metall per mitjà de la fosa, procés que també empra per a unir peces trencades com agulles de cap, fermalls o peces soltes d'un article major.

## Joiers destacats

    Categoria principal: Joiers
Entre els joiers més famosos de la història cal destacar els següents:
* Charles Lewis Tiffany (1812 - 1902), fundador de la joieria Tiffany's & Co., que és actualment la més prestigiosa i famosa del món.
* Frédéric Boucheron (1830 - 1902), un joier francès, fundador de la joieria Boucheron.
* Suzanne Belperron (1900 - 1983), una dissenyadora de joies francesa.
* Pierre Cartier (1878 - 1964), un joier francès.
* Joseph Chaumet (1852 - 1928), un joier francès.
* Carl Fabergé (1846 - 1920), un joier rus.
* René Lalique (1845 - 1945), un mestre vidrier i joier francès.
* Joël Arthur Rosenthal, un joier francès.
Viccionari
# Diamant ocel·lat

El diamant ocel·lat (Stagonopleura oculata) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones humides d'herba i aiguamolls costaners al sud-oest d'Austràlia Occidental.

## Referències

* ↑ «Diamant ocel·lat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Fosfolipasa

La fosfolipasa és un enzim que hidrolitza els enllaços fosfodièster presents en els fosfolípids. Hi ha quatre classes de fosfolipases, anomenades A, B, C i D.

## Fosfolipasa A

La fosfolipasa A2 catalitza la hidròlisi de l'àcid araquidònic dels fosfolípids, precursor dels icosanoides (leucotriens, prostaglandines).
# Nomenclàtor (desambiguació)

«Nomenclàtor» té aquests significats:
* Nomenclator (Antiga Roma), ofici romà consistent en recordar el nom de les persones
* Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, recull de topònims de Catalunya editat per primer cop el 2003
* Nomenclàtor d'Andorra, recull de topònims d'Andorra aprovat el 2010
* Nomenclàtor toponímic de la Catalunya del Nord, document editat el 2007 per la Universitat de Perpinyà i l'Institut d'Estudis Catalans
* Nomenclàtor de nuclis de població de les Illes Balears, publicació del Gabinet d'Onomàstica del Servei Lingüístic de la Universitat de les Illes Balears (UIB)
* Nomenclàtor Toponímic de les Illes Balears, gran corpus de toponímia menor de les Illes Balears
* Nomenclàtor mundial és un recull de noms i topònims en català d'arreu del món
# Chusquea coronalis

La Chusquea coronalis és una espècie de bambú, del gènere Chusquea de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins. El seu nom deriva de les curtes branquetes amb fulles que neixen a cada node, i que envolten la tija principal formant una corona.
És originària de l'Amèrica Central, Mèxic, Costa Rica i Guatemala. Es fa a 600-2.000 metres d'altitud en boscos ombrius, valls i faldes de turons. Als Estats Units, on és considerada una bella planta de jardí, hom l'anomena Costa Rica weeping bamboo ("bambú ploraner de Costa Rica").

## Enllaços externs

* Chusquea coronalis a la GrassBase (anglès)
* Noms vulgars en diversos idiomes (anglès)
# John James Ashley

John James Ashley (Londres, 1772 – 5 de gener de 1815), fou un organista, mestre de cant i compositor britànic.
Ashley era el segon fill de John Ashley, fou alumne de Schröter, va ser durant diversos anys organista a Covent Garden Theatre. Ell va ser un dels mestres de cant de més èxit de la seva època, alguns dels seus alumnes més cèlebres són la senyora Vaughan, senyora Salmon, i Charles Smith. Va compondre música per a piano i diverses sèries de cançons. El 5 d'agost de 1815 fou nomenat membre de la Royal Society of Musicians.
Els seus germans: General, Richard i Charles Jane tots tres foren músics de més o menys fortuna.

## Referències

* John James Ashley al Dictionary of National Biography London: Smith, Elder & Co. 1885–1900.
# 9 Songs

9 Songs és una pel·lícula britànica del 2004 dirigida per Michael Winterbottom. Es va rodar en vídeo digital i sense guió, els comentaris van ser improvisats pels seus dos actors. La raó perquè hi hagi sexe explícit es deu al fet que el director, llegint la novel·la Plataform, de Michel Houellebecq, va pensar que era "un gran llibre, ple de sexe i vaig tornar a preguntar-me com els llibres poden fer això i el cinema, que està molt més preparat, no". Els actors van assumir que tindrien relacions sexuals reals i, prèviament al rodatge principal, van assajar les escenes per saber si seguien amb la pel·lícula.

## Argument

La pel·lícula té lloc entre flashbacks de Matt (Kieran O'Brien), recordant a la seva promesa, Lisa (Margo Stilley), des que la va conèixer en un concert a Londres fins al Nadal quan ella torna als Estats Units després d'haver-hi acabat els seus estudis a Anglaterra. En aquests flashbacks tenen lloc els vuit concerts intercalats amb relacions sexuals entre ells.

## Les nou cançons

* Black Rebel Motorcycle Club, "Whatever happened to my rock and roll"
* The Von Bondies, "C'Mon, C'Mon"
* Elbow, "Fallen angel"
* Primal Scream, "Movin' on up"
* The Dandy Warhols, "You Were The Last High"
* Super Furry Animals, "Slow life"
* Franz Ferdinand, "Jacqueline"
* Michael Nyman, "Nadia"
* Black Rebel Motorcycle Club, "Love Burns"

## Referències

* ↑ «Michael Winterbottom Interviewed by Adrian Hennigan» (en anglès). BBC, 11-03-2005. [Consulta: 13 agost 2013].
* ↑ «9 songs». The New York Times.
* ↑ Strong, Martin Charles; Griffin, Brendon. Lights, camera, sound tracks (en anglès). Canongate, 2008, p. 253. ISBN 1847670032.

## Enllaços externs

* web oficial, versió UK Arxivat 2009-09-01 a Wayback Machine.
* 9 Songs a Yahoo! Movies
* 9 Songs a NY Times
Viccionari
# Diamant pectoral

El diamant pectoral (Heteromunia pectoralis) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae) i única espècie del gènere Heteromunia Mathews, 1913.

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes àrides i estepes espinoses al nord d'Austràlia des del nord d'Austràlia Occidental, cap a l'est, a través de nord del Territori del Nord, fins al nord-oest i centre de Queensland.

## Referències

* ↑ «Diamant pectoral». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Fosfohedifana

La fosfohedifana és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de l'hedifana. Rep el seu nom per la seva relació amb l'hedifana i pel seu contingut en fosfat.

## Característiques

La fosfohedifana és un fosfat de fórmula química Ca₂Pb₃(PO₄)₃Cl. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2005. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. És l'anàleg amb fosfat de l'hedifana, l'anàleg amb Pb₃Ca₂ de la piromorfita i l'anàleg amb clor de la fluorfosfohedifana.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «08.BN - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran, (OH, etc.):RO₄ = 0,33:1» juntament amb els següents minerals: aradita, magganasita, fluorpiromorfita, fluorsigaiïta, fluoralforsita, alforsita, belovita-(Ce), clorapatita, mimetita-M, johnbaumita-M, fluorapatita, hedifana, hidroxilapatita, johnbaumita, mimetita, morelandita, piromorfita, fluorstrofita, svabita, turneaureïta, vanadinita, belovita-(La), deloneïta, fluorcafita, kuannersuïta-(Ce), hidroxilapatita-M, hidroxilpiromorfita, estronadelfita, fluorfosfohedifana, carlgieseckeïta-(Nd), vanackerita, miyahisaïta, pieczkaïta, hidroxilhedifana, pliniusita, parafiniukita, arctita, krügerita i goryainovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Capitana, a la província de Copiapó (Regió d'Atacama, Xile).
Als territoris de parla catalana ha estat descrita, per exemple, a la mina “Vigilada” de Bonmatí, a les mines de Vallclara de Sant Fost de Campsentelles o a la mina Pepita de Mont-ras.

## Referències

* ↑ «Phosphohedyphane» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 agost 2016].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - With only large cations, (OH, etc.):RO4 = 0.33:1». Mindat. [Consulta: 25 juny 2024].
* ↑ Xavier Rodríguez Poblador · Emilio Téllez García · Josep A. Ignacio Herrera · Josep Formiga Bosch «Les mines de Can Magre, Vidreres, la Selva, Girona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya, 12, 4, 2016, pàg. 36-37 [Consulta: 27 novembre 2023].
# Orquestra de cambra

Una orquestra de cambra és un tipus d'orquestra que abasta tota mena de conjunts instrumentals, essent l'única condició que aquest tipus d'orquestra tingui una mida relativament petita i estigui formada generalment per menys de 20 músics.
De la mateixa manera que amb la música de cambra, el complement «de cambra» es refereix al saló on es desenvolupa (originàriament eren els salons de música dels palaus i les grans residències del segle XVII). Des d'aleshores significa «orquestra reduïda que cap en un saló». No té una formació concreta d'instruments

## Classificació

Les orquestres de cambra es poden classificar com:
* Orquestra barroca: conjunt d'instruments de corda amb intervenció ocasional d'altres tipus d'instruments. Es forma a partir de les obres de Corelli, i després de Bach, Lully o Rameau.
* Conjunts instrumentals indefinits per a música de cambra, com els que calen en els Divertiments de Mozart, el Septimit de Beethoven, i obres semblants.
* Conjunts contemporanis com per les obres d'Ígor Stravinski (Ebony concertó, Dumbarton Oaks), Manuel de Falla (Concert)
* Orquestra de Cordes: Integrada per violins, violes, violoncels i contrabaix, més clave o piano.

## Referències

* ↑ «Definición de orquesta — Definicion.de» (en castellà). [Consulta: 7 juny 2020].
* «Orquestra de cambra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya

El Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya és un recull de topònims de Catalunya editat originàriament l'any 2003 per la Generalitat en col·laboració amb l'Institut d'Estudis Catalans i significativament ampliat el 2009. S'hi poden consultar les grafies dels topònims i la seva situació geogràfica en un complet atles cartogràfic a escala 1:50000. Dels noms de municipis i comarques també se'n pot saber l'ètim i, en la nova edició, la transcripció fonètica de la pronúncia segons el sistema AFI. Consta de 52 mil topònims.

## Enllaços externs

* «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». www.icgc.cat. Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
* Pàgina de l'IEC sobre el Nomenclàtor

## Referències

* ↑ Josep Moran, Joan Anton Rabella «Criteris lingüístics del ‘Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya’». Llengua i ús, 2004, pàg. 14-21.
* ↑ «Nomenclàtor oficial». Arxivat de l'original el 2018-05-24. [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ Antaviana, Can. «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya - Accent». [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Arxivat de l'original el 2018-01-08. [Consulta: 24 maig 2018].
# Codolada

La codolada és un estrofisme narratiu medieval que també condiciona el gènere d'allò amb què està escrit. En concret la codolada està escrita en versos octosíl·labs i tetrasíl·labs alternats i apariats, que solen explicar històries de caràcter humorístic i satíric i també de caràcter molt popular. Aquest estrofisme que serà la base per escriure els fabliaux catalans i altres obres com el Llibre de fra Bernat de Francesc de la Via.

## Referències

* ↑ «Codolada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Fèlix d'Amada i Torregrossa

Josep Fèlix d'Amada i Torregrossa (Sort, 1625 - Saragossa, 1706) fou un eclesiàstic i escriptor català.
Va estudiar a Madrid lleis i cànons, acabant les dues carreres a la cort, on va exercir durant algun temps la d'advocat. Nomenat canonge de la Basílica del Pilar de Saragossa el 1690, va ser posteriorment examinador sinodal i vicari general de Saragossa.

## Obres

* Palestra numerosa austriaca, en la victoriosa ciudad de Huesca
* Redención de cautivos cristianos
* Parangón histórico y político; Compendio de los milagros de Ntra. Sra. del Pilar de Zaragoza.

## Referències

* ↑ «Josep Fèlix d'Amada i Torregrossa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Amada Torregrosa, José Félix». enciclopedia-aragonesa.com. Arxivat de l'original el 10 de juny 2021. [Consulta: 10 juny 2021].
# A Nice Pair

A Nice Pair és un disc recopilatori del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd que va aparèixer el 1973, i que és una reedició dels seus dos primers àlbums —The Piper at the Gates of Dawn i A Saucerful of Secrets— en una nova funda desplegable. L'àlbum va ser editat el 5 de desembre de 1973 per Harvest i Capitol als Estats Units, i al mes següent al Regne Unit per Harvest i EMI. Va aconseguir el número 36 a la llista nord-americana d'àlbums Billboard, i va aconseguir la certificació de disc d'or segons la Recording Industry Association of America (RIAA) el mes de març de 1994.

## Llista de temes

(Totes les cançons són compostes per Syd Barrett, excepte on s'indiqui.)

### The Piper at the Gates of Dawn
#### Cara A

* "Astronomy Domine" – 4:14 (RU – 1967 versió d'estudi) / 8:25 (EUA – 1969 versió en directe)
* "Lucifer Sam" – 3:07
* "Matilda Mother" – 3:08
* "Flaming" – 2:46
* "Pow R. Toc H." (Barrett / Roger Waters / Richard Wright / Nick Mason) – 4:26
* "Take Up Thy Stethoscope and Walk" (Waters) – 3:05

#### Cara B

* "Interstellar Overdrive" (Barrett / Waters / Wright / Mason) – 9:41
* "The Gnome" – 2:13
* "Chapter 24" – 3:42
* "The Scarecrow" – 2:11
* "Bike" – 3:21

### A Saucerful of Secrets
#### Cara C

* "Let There Be More Light" (Waters) – 5:38
* "Remember a Day" (Wright) – 4:33
* "Set the Controls for the Heart of the Sun" (Waters) – 5:28
* "Corporal Clegg" (Waters) – 4:13

#### Cara D

* "A Saucerful of Secrets" (David Gilmour / Waters / Wright / Mason) – 11:57
* "See-Saw" (Wright) – 4:36
* "Jugband Blues" – 3:00

## Posició a les llistes

| Any | Llista | Posició |
| 1974 | UK Albums Chart | 21 |
| 1974 | Billboard Pop Albums | 36 |
| 1974 | Syndicat National de l'Édition Phonographique | 17 |
| 1974 | Llista d'àlbums de Noruega | 8 |

## Referències

* ↑ «Chart Stats –Pink Floyd». www.chartstats.com. [Consulta: 2 juliol 2009].
* ↑ allmusic ((Pink Floyd > Charts & Awards > Billboard Albums))
* ↑ «snep - Pink Floyd». www.snep.com. [Consulta: 7 juny 2006].
* ↑ «norwegiancharts.com – Pink Floyd – A Nice Pair». norwegiancharts.com. [Consulta: 2 juliol 2009].
# Diamant pintat

El diamant pintat (Emblema pictum) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae) i única espècie del gènere Emblema Gould, 1842.

## Hàbitat i distribució

Habita matolls espinosos en àrees rocoses de l'interior occidental i central d'Austràlia, des del centre i nord d'Austràlia Occidental, cap a l'est, a través del centre i sud del Territori del Nord i nord d'Austràlia Meridional fins l'oest de Queensland.

## Referències

* ↑ «Diamant pintat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Houry

Houry és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 63 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Houry era de 63 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 27 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 27 habitatges eren cases. Dels 22 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Houry el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 30 eren actives i 10 eren inactives. De les 30 persones actives 25 estaven ocupades (15 homes i 10 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Houry hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 376 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Houry a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Houry a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Fotogramas de Plata 1998

La 49a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 1998, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc el 8 de març de 1999 a la discoteca Joy Eslava de Madrid. La gala fou presentada per l'actriu catalana Neus Asensi.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Barrio | Fernando León de Aranoa | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| The Truman Show | Peter Weir | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Aitana Sánchez-Gijón | Sus ojos se cerraron y el mundo sigue andando | Candidata |
| Penélope Cruz | La niña de tus ojos | Guanyadora |
| Najwa Nimri | Los amantes del Círculo Polar | Candidata |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Antonio Resines | La niña de tus ojos Una pareja perfecta Entre todas las mujeres | Guanyador |
| Eduardo Noriega | Cha-cha-chá | Candidat |
| Santiago Segura | La niña de tus ojos Torrente, el brazo tonto de la ley | Candidat |

### Millor actor de televisió

| Actor | Sèrie de televisió | Resultat |
| Pepón Nieto | Periodistas | Candidat |
| José Coronado | Periodistas | Guanyador |
| Antonio Resines | A las once en casa | Candidat |

### Millor actriu de televisió

| Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Carmen Maura | A las once en casa | Guanyadora |
| Amparo Larrañaga | Periodistas | Candidata |
| Ángela Molina | Hermanas | Candidata |

### Tota una vida

| Intérprete | Resultat |
| Luis García Berlanga | Guanyador |

### Millor curtmetratge

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Los Díaz felices | Chiqui Carabante | Guanyador |

### Millor actriu de teatre

| Actriu | Muntatge | Resultat |
| Concha Velasco | La rosa tatuada | Candidata |
| Vicky Peña | Guys and Dolls La reina de la bellesa de Leenane | Candidata |
| Núria Espert | Master Class | Guanyadora |

### Millor actor de teatre

| Actor/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Carlos Larrañaga | Las mujeres de Jack | Candidat |
| Juan Luis Galiardo | Las últimas lunas | Candidat |
| Josep Maria Flotats | Arte | Guanyador |

## Referències

* ↑ Noche de Fotogramas, El País, 9 de març de 1999
* ↑ Berlanga, premiado con un fotogramas, La Vanguardia, 9 de març de 1999

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1998
* XIII Premis Goya
* VIII Premis de la Unión de Actores
* 43a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* VIII Premis Turia

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
# Orquestra de la Policia d'Israel

L'Orquestra de la Policia d'Israel (hebreu: תזמורת משטרת ישראל‎, Tizmoret Misteret Yisrael) és la banda musical de la policia israeliana, la banda participa en les cerimònies policials, així com les cerimònies oficials de l'Estat, en esdeveniments municipals i en diverses celebracions comunitàries.
La banda de música de la policia palestina es va fundar en 1921. La banda de la policia d'Israel, es va formar poc després de l'establiment de l'Estat de Israel en el territori del Mandat Britànic de Palestina. Aubrey Silver, un músic jueu de Londres, va ser director de la banda des de 1921 fins a la seva mort en 1944. Naphtali Grabow va ocupar aquest mateix càrrec des de 1944 fins a 1961. Menashe Lev va ser el director de l'orquestra en 2008. El director actual és Vadim Musnikov.