OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vida y Color

* Aquest article tracta sobre la col·lecció de cromos. Si cerqueu la pel·lícula del 2005, vegeu «Vida y color».
Vida y Color fou un àlbum de cromos creat per l'editorial barcelonina Álbumes Españoles, SA el 1965 i publicat a Vitòria (País Basc) per Heraclio Fournier. Adreçat a un públic infantil i dedicat a la divulgació de nocions de ciències naturals i etnografia, l'àlbum va tenir una gran difusió a tot l'estat espanyol en uns moments en què les col·leccions de cromos hi gaudien de gran seguiment entre nens i joves. L'obra s'ocupava de diverses branques de la biologia (botànica, zoologia i anatomia humana) a més d'acostar als nens la realitat sociocultural de diversos grups ètnics del món, una iniciativa que altres col·leccions aprofundiren pocs anys després -com ara Hombres, razas y costumbres el 1972- i que fins aleshores era poc usual.
S'ha dit que, juntament amb altres col·leccions també populars durant la dècada de 1970 (com ara El porqué de las cosas de Bimbo), Vida y Color va incentivar l'interès pel coneixement científic de tota una generació. El seu èxit editorial en va propiciar dues seqüeles: Vida y Color 2 (1968) i Vida y Color 3 (1970).

## Referències

* ↑ Vidal, Jaume. «Un món ple de vida i color». vilaweb.cat. Vilaweb, 23-01-2005. [Consulta: 30 setembre 2015].
* ↑ «Vida y Color I y II / Completo / Álbumes españoles 1965 y 1969 / Cromos / Español» (en castellà). imaginariumsland.com. Imaginariums, 30-04-2015. Arxivat de l'original el 5 d’octubre 2015. [Consulta: 30 setembre 2015].
* ↑ Trillas, Joan. «Bimbo reedita «El porqué de las cosas»». vilaweb.cat. Vilaweb, 23-01-2005. [Consulta: 30 setembre 2015].

## Bibliografia

* Fournier, Heraclio (Impressió). Vida y Color (en castellà). Vitòria: Álbumes Españoles, 1965 (Àlbum de cromos). D.L. VI. 828-1965 / Núm. Reg. VI. 173-1965.

## Enllaços externs

* L'àlbum completament escanejat, al Web La segunda casita de Ana y Marcial (castellà)
* Diversos articles sobre l'àlbum amb pàgines escanejades, al Web Memoria de Papel (castellà)
* Document amb l'àlbum complet Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. PDF (castellà)
* Vídeo sobre l'àlbum (castellà)
# Papir Oxirinc 654

El Papir Oxirinc 654 (1904) és un fragment de papir en escriptura uncial, descobert pels investigadors anglesos, B.P. Grenfell i Arthur Hunt l'any 1903 a la localitat de Behnesa (Oxirinc).

## Contingut

Comprèn quaranta-dues línies molt mutilades, distribuïdes en cinc, «lògies» o dites de Jesús datades en el segle II . Quasi tots els crítics estan d'acord que pertany a l'Evangeli de Tomàs.

## Reconstrucció del text

* «Aquests són els [....]discursos que va fer, Jesús, Senyor vivent a [....] i a Tomàs. I els digué: “Tot el que escolti aquestes paraules, no patirà la mort”.»
* «Jesús diu: “El que busca...no pari fins que trobi; i quan hagi trobat, es quedarà consternat; i consternat, regnarà; i regnant, descansarà”.»
* «Judes diu: “Quins són, doncs, els que ens arrosseguen a dalt del cel, si és que el regne és al cel?” Jesús diu: “Les aus del cel, les feres i tot el que pot haver sota la terra, o sobre d'ella i els peixos del mar, són els que us arrosseguen fins a Déu. I el regne dels cels dins vosaltres és. Qui doncs conegui a Déu, el trobarà, perquè coneixent-lo a Ell, us coneixereu a vosaltres mateixos i entendreu que sou fills del Pare, el Perfecte, i a la vegada us adonareu que sou ciutadans del cel. Vosaltres sou la ciutat de Déu”.»
* «Jesús diu: “A l'Home que dubta a on ha de posar-se, no li recarà de preguntar a algun dels seus companys sobre el seu lloc. Si no, haurà d'adonar-se que molts primers seran darrers i els darrers seran primers i que (aquests) són els que viuran”.»
* «Jesús diu: “Tot el que no està davant de la teva vista i el que t'està ocult, et serà revelat; doncs no hi ha cosa amagada que no arribi a ser manifestada i sepultada que no es desenterri”.»
* «Li pregunten els seus deixebles i (li) diuen: “¿Com farem dejuni i com orarem i com farem almoina i què observarem de coses semblants?” Jesús diu: “Mireu, no sigui que perdeu la recompensa. No feu si no les obres de la veritat. Doncs si feu aquestes, coneixereu el misteri amagat. Us dic Benaventurat és el que…”»

## Vegeu també

* Papirs d'Oxirinc

## Bibliografia

* Aurelio de Santos Otero "Los Evangelios Apócrifos"(castellà).
Papirs d'Oxirrinc :
# Matanui profundum

Matanui profundum és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Goloféievka

Goloféievka - Голофеевка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 147 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Patognomònic

Patognomònic és un terme, utilitzat sovint en medicina, que significa "característica d'una malaltia determinada". Un signe patognomònic és un signe particular la presència del qual significa que una determinada malaltia està present sense cap mena de dubte. Etiquetar un signe o símptoma com a "patognomònic" representa una intensificació marcada d'un signe o símptoma "diagnòstic".
La paraula és un adjectiu d'origen grec derivat de πάθος pathos "malaltia" i γνώμων gnomon "indicador" (de γιγνώσκω gignosko "ho sé, reconec").
# Calàndria bimaculada

La calàndria bimaculada (Melanocorypha bimaculata) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae) que habita zones obertes de Turquia, Pròxim Orient, nord d'Iraq, l'Iran, nord de l'Afganistan, Caucas, Turkmenistan i Kazakhstan. En hivern fa desplaçaments cap al sud, al nord-est d'Àfrica, Aràbia i Àsia meridional.

## Referències

* ↑ «Calàndria bimaculada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2013 (català)
# Villars-Sainte-Croix

Villars-Sainte-Croix és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de l'Ouest lausannois.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Pas de l'Ase

Pas de l'Ase és el nom dels següents llocs:
* Pas de l'Ase (Ascó), collada dels municipis d'Ascó i Garcia (Ribera d'Ebre)
* Pas de l'Ase (Benifallet), collada dels municipis de Benifallet (Baix Ebre) i Rasquera (Ribera d'Ebre)
* Pas de l'Ase (PEIN), zona que forma part del Pla d'Espais d'Interès Natural
# Mejan Dam

Mejan Dam és una resclosa a 17 km de Bhilwara, al districte de Bhilwara al Rajasthan.
És el principal lloc d'esbarjo dels habitants de la ciutat i al mateix temps la reserva essencial d'aigua per subministrament a Bhilwara; és especialment agradable en temps de pluja, quan està ple; hi ha un restaurant amb piscina per canalla i llocs preparats per pícnis.
# Plesnoy

Plesnoy és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 104 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Plesnoy era de 104 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 69 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 13 estaven desocupats. Tots els 69 habitatges eren cases. Dels 44 habitatges principals, 42 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Plesnoy el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 12 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 47 eren actives i 18 eren inactives. De les 47 persones actives 43 estaven ocupades (30 homes i 13 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 18 persones inactives 5 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Plesnoy hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Plesnoy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Plesnoy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Parlament de les Religions del Món

El Parlament de les Religions del Món és una trobada al sàhara per tal de treballar plegats per afrontar els grans problemes de la humanitat: fam, guerres, pobresa, manca d'aigua, etc. El primer es va convocar a Chicago el 1893, però el segon no es tornà a convocar fins al 1993 a la mateixa ciutat. El tercer es convocà a Ciutat del Cap el 1999 i el quart a Barcelona el 2004.
El Parlament de les Religions del 2004 fou organitzat pel Consell del Parlament de les Religions del Món, conjuntament amb el Fòrum Universal de les Cultures – Barcelona 2004 i amb la col·laboració del Centre UNESCO de Catalunya. Hi participaren 8.000 persones de totes les creences sota el lema Camins per la pau: la saviesa d'escoltar, la força del compromís. Entre els ponents hi havia Raimon Panikkar i Alemany, Lluís Racionero, Jordi Savall i Fèlix Martí Ambel.

## Vegeu també

* Comunitat Mundial de Budistes
* Consell Mundial d'Esglésies
* Congrés Mundial de Religions Ètniques
* Congrés Mundial Jueu
* Federació Pagana Internacional
* Lliga Mundial Islàmica

## Enllaços externs

* ParliamentofReligions.org
* Informació sobre el Parlament de les Religions
# Duellmanohyla uranochroa

Duellmanohyla uranochroa és una espècie de granota que viu a Costa Rica i Panamà.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Pounds, A., Chaves, G., Solís, F., Ibáñez, R., Savage, J., Jaramillo, C. & Fuenmayor, Q. 2004. Duellmanohyla uranochroa. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Calàndria becgrossa

La calàndria becgrossa (Ramphocoris clotbey) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae) i única espècie del gènere Ramphocoris Bonaparte, 1850.

## Hàbitat i distribució

Habita els desert pedregosos des del Sàhara Occidental, Marroc i nord de Mauritània cap a l'est, per Algèria, Tunis, Líbia i Egipte, fins al sud de Síria i nord-oest d'Aràbia.

## Referències

* ↑ «Calàndria becgrossa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
# West Samoset

West Samoset és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 5.507 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Samoset tenia 5.507 habitants, 1.814 habitatges, i 1.246 famílies. La densitat de població era de 1.552 habitants/km².
Dels 1.814 habitatges en un 41,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,9% hi vivien parelles casades, en un 22,8% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,6% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 13,7% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.047 $ i la renda mediana per família de 31.379 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.348 $ mentre que les dones 20.761 $. La renda per capita de la població era de 13.027 $. Entorn del 17,6% de les famílies i el 18,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Samoset». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Samoset». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mejdurétxensk

* Per a altres significats, vegeu «Mejdurétxensk (Komi)».
Mejdurétxensk - Междуреченск (rus) - és una ciutat a l'óblast de Kémerovo, a Rússia. Es troba prop de la muntanya Xori, on el riu Ussa desemboca al riu Tom. Està a 325 km de Kémerovo i a 72 km de Novokuznetsk. La població va aparèixer arran de l'assentament d'Olxeras, creat pels treballadors de les mines de Tomussinski el 23 de setembre de 1948.
# Parc eòlic Milà

El parc eòlic d'Es Milà, al terme municipal de Maó (Menorca), va ser el primer parc eòlic a les Illes Balears.
Construït entre els anys 2003 i 2004, està format per quatre aerogeneradors del model Made AE-59, que proporcionen 800 kW de potència eòlica cadascun, per a un total de 3.200 kW. Amb una producció anual prevista de 7.040 MWh/any, poden proporcionar electricitat a uns 2.000 habitatges. El vent a la zona té una velocitat mitjana de 6,7 m/s i les seves direccions predominants són NE i SO .

## Referències

* ↑ «Es Milà, a Menorca, l’únic parc eòlic de les Balears». Ara Balears, 15-06-2016. [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ «El parc eòlic de Milà tanca el mes de gener amb un nou rècord en producció d'energia». Agència Menorca Reserva de Biosfera, 05-02-2019. [Consulta: 29 maig 2022].

## Enllaços externs

* Parc eòlic Es Milà a Menorcaweb
* Eòliques a les Balears
# Bàndicut vermellós

El bàndicut vermellós (Echymipera rufescens) és una espècie de bàndicut originària d'Indonèsia i Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són els boscos secs tropicals o subtropicals.
# West Salem

«West Salem» té aquests significats:
* West Salem (Illinois)
* West Salem (Ohio)
* West Salem (Oregon), barri de la ciutat de Salem
* West Salem (Wisconsin)
# Parc d'Odessa

El parc d'Odessa és un parc situat al nord-oest de Sabadell, al barri de Can Llong, on hi ha places i carrers amb noms de ciutats europees. Amb una superfície aproximada de 3,19 hectàrees, és de forma allargada i està dividit en dues parts per l'avinguda d'Estrasburg. El delimiten la ronda d'Europa i els carrers d'Edimburg, de Sarajevo, de Copenhaguen i de Varsòvia. Les obres de la construcció del parc d'Odessa es van acabar al novembre del 2007.
El Pla General Municipal d'Ordenació de Sabadell el qualifica com a parc urbà i forma part de l'estructura dels parcs del barri de Can Llong. Geogràficament, es tracta d'un tram de l'antiga riera de Can Feu, terreny que presenta un important desnivell natural en el sentit tranversal i amb un pendent suau i constant en sentit longitudinal, des de la capçalera de l'antiga riera fins a la part inferior.

## Referències

* ↑ «Odessa, parc d'». [Consulta: 25 febrer 2022].
* 1 2 «Parc d'Odessa». [Consulta: 25 febrer 2022].
# Plomada

* Per a altres significats, vegeu «Plomada (ornitologia)».
Una plomada és un instrument de mesura utilitzat per la construcció consistent en un pes, generalment amb una punta punxeguda a la part inferior, suspès d'una corda i utilitzada com a línia de referència vertical. És essencialment l'equivalent vertical d'un nivell d'aigua. Habitualment és de metall o pedra i de forma cilíndrica o cònica, penjada d'un cordill. La paraula "plomada" prové del fet que aquestes eines estaven fetes originalment de plom.
La seva utilitat és la de senyalar una línia vertical respecte al punt des d'on se sosté. És utilitzada, generalment en l'ofici de paleta per a la construcció de murs, per tal que siguin lo més verticals possible. Existeixen equips làser que podrien arribar a substituir la plomada convencional, però el baix cost i la facilitat d'ús juguen en favor de la plomada clàssica, sobretot en obres petites. La plomada també es pot utilitzar per mesurar les profunditats dels fluids.
S'utilitza almenys des de l'època antiga d'Egipte per assegurar que les construccions fossin verticals. També s'utilitza en l'agrimensura per establir el nadir respecte a la gravetat d'un punt de l'espai. S'utilitza amb una varietat d'instruments (incloent nivells, teodolits i cintes d'acer) per establir l'instrument exactament sobre un marcador d'enquesta fixat o per transcriure posicions al terra per col·locar un marcador.

## Referències

* ↑ «Plumb line | tool | Britannica» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2024].
* ↑ «filo - Treccani» (en italià). [Consulta: 19 abril 2024].
* ↑ «perpendìcolo - Treccani» (en italià). [Consulta: 19 abril 2024].
* ↑ Denys A. Stocks. Experiments in Egyptian archaeology: stoneworking technology in ancient Egypt. Routledge; 2003.
* ↑ Brinker. The surveying handbook. Springer, 1995, p. 93–94. ISBN 978-0-412-98511-9.
# Gonçal de Borbó i Dampierre

Gonçal de Borbó i Dampierre (Roma, 5 de juny de 1937-Lausana, 27 de maig de 2000) va ser un aristòcrata espanyol, membre de la família del rei d'Espanya. Va ostentar el títol de duc d'Aquitània i va ser cavaller dels reials ordes de Sant Miquel i de l'Esperit Sant. Va ser fill del també infant Jaume de Borbó i Battenberg i d'Emmanuelle Dampierre, i net d'Alfons XIII.
Va quedar apartat de la successió per la renúncia del seu pare als drets a la corona a causa de la seva sordmudesa. El 1947 els seus pares es van separar i va ser enviat amb el seu germà Alfons a un col·legi a Suïssa, on va cursar estudis fins al 1954, any en què ambdós germans van passar a viure a Espanya.
Va iniciar estudis universitaris però no es va llicenciar. No obstant això, va començar a treballar com a economista en una delegació espanyola d'una important empresa dels Estats Units, ocupant càrrecs a Nova York, Madrid i Manila, fins i tot va ser president d'Ibérica de Seguros La Providencia. Es va mantenir sempre en segon pla, malgrat que era el cosí del rei Joan Carles I, si bé el 1982 va ocupar les portades de la premsa rosa quan va presentar a la seva filla de catorze anys, Stefanie, que havia nascut de la seva relació amb l'estatunidenca Sandra Lee. Des d'ençà aleshores va ser assidu a la premsa del cor. El 29 de gener de 1983 va sorprendre casant-se a Mèxic amb Carmen Harto Montealegre, una periodista deu anys menor que ell, divorciada i amb un fill, que a més treballava de relacions públiques a una discoteca de Madrid. El matrimoni no era vàlid a Espanya, i finalment no es va arribar a formalitzar i es van separar en tres mesos, i l'exparella va començar una guerra a la premsa rosa. El 1984 es va tornar a casar civilment i per l'església amb Mercedes Licer, una model que només tenia 20 anys, amb la qual va assistir al funeral de la reina Victòria Eugènia de Battenberg, quan el seu cos va ser repatriat a Espanya. Es va divorciar de nou el 1993 i es va casar civilment amb Emmanuela Pratolongo, i es va traslladar amb ella a viure a Lausana. El 1989 va presentar-se com a príncep davant de l'opinió pública francesa per fer campanya pel no al referèndum del Tractat de Maastricht.
Gonçal de Borbó va morir el 27 de maig de 2000 a Lausana i es van repatriar les seves restes a Espanya, que van ser enterrades al Convent de las Descalzas Reales de Madrid, on descansava ja el seu germà Alfons.

## Referències

* 1 2 3 Redacció «Necrológicas: Gonzalo de Borbón y Dampierre, duque de Aquitania, primo del Rey» (en castellà). El País, 29-05-2000 [Consulta: 9 octubre 2015].
# Editorial Casals

Editorial Casals és una editorial barcelonina decana en l'edició de materiales dirigits a la infància, incloent còmics editats en català, com els de Massagran (1981-2002), de Ramon Folch i Camarasa i Josep Maria Madorell a partir de l'obra de Josep Maria Folch i Torres. A la seva pàgina web presenta la seva història de la següent manera:
Editorial Casals té una de les trajectòries amb més èxit del sector editorial del nostre país. Va ser fundada l'any 1870 per la família Casals, que continua sent la propietària actual de l'editorial, i des de llavors ha publicat més de 8.000 títols. Des dels inicis, Editorial Casals s'ha dedicat plenament a l'educació i la formació de persones, adaptant els continguts més innovadors i eficaços a les necessitats de cada moment. En l'actualitat, continua treballant i esmerçant esforços per contribuir a la innovació i a la qualitat de l'educació dels més joves, els quals, cal no oblidar-ho, són el futur de la nostra societat.
Entre les seves fites cal destacar que el 1918 va publicar els seus primers llibres tècnics i científics. L'any 1980 va començar la publicació dels còmics d'en Massagran. A 1992 adquireix Combel Editorial, un segell especialitzat en llibres infantils il·lustrats i el 1994, Magisterio Español, amb el que millora la seva presència a Espanya i a Amèrica. El 2006 obre la filial de Combel a Mèxic i llança el segell infantil/ juvenil Bambú.
A més de Massagran també ha publicat Pere Vidal (1986-2003) i Jep i Fidel (1989-1990), obres de Josep Maria Madorell, i les traduccions al català de Gil Pupil·la (1987-1991) i Benet Tallaferro (1988-1991).

## Enllaços externs

* lloc oficial Arxivat 2019-10-06 a Wayback Machine.
* Editorial Casals a Tebeosfera

## Referències

* ↑ «Catàleg del còmic en català- Massagran». grupelsisards.cat. Arxivat de l'original el 2019-05-28. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ «Catàleg del còmic en català- Pere Vidal». grupelsisards.cat. Arxivat de l'original el 2019-05-28. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ «Catàleg del còmic en català- Jep i Fidel». grupelsisards.cat. Arxivat de l'original el 2019-05-28. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ «Catàleg del còmic en català- Gil Pupil·la». grupelsisards.cat. Arxivat de l'original el 2019-05-27. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ «Catàleg del còmic en català- Benet Tallaferro». grupelsisards.cat. Arxivat de l'original el 2019-05-28. [Consulta: 2 febrer 2019].