OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Muralla de la Noguera

La Muralla de la Noguera és una obra de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt d'edificis civils que tanquen per els sectors E,S i O un ampli espai quadrat (25x25) formant una gran muralla que inclou la casa dels amos i la dels masovers. En l'escaire SE, el conjunt constructiu presenta una torre de planta circular amb obertures a tot vol a sota teulada, un cos cobert a dues vessants que enllaça amb dos arcs rebaixats sostinguts per pilars amb cartells pel sector O amb el portal d'entrada a la lliça a la casa dels masovers i pel sector N que enllaça amb els coberts que tanquen la lliça per llevant. En l'escaire SO presenta tres construccions (una torre de planta quadrada i dues cases de planta rectangular) amb obertures de diverses formes (rectangulars, arc rebaixat, arc de punt rodó…). La torre coberta a quatre vessants presenta a la part superior, una miranda a tot vol, i també una garita annexada a l'angle que formen la torre i el mur de les dues cases, que segueix la direcció N. No hem trobat cap data constructiva.

## Història

Edifici relacionat amb l'antic mas que probablement formava part dels 82 masos que varen existir simultàniament fins als volts del 1340. El trobem registrat en els fogatges de la "Parròquia i terme de Viladrau fogajat a 6 de octubre 1553 per Joan Masmiguell balle com apar en cartes 230", juntament amb altres 32 que continuaven habitats després del període de pestes on apareix un tal JOAN NOGUERA com a cap de familia habitant el mas.

## Referències

* 1 2 «Muralla de la Noguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Rafel Sabadí Vilà

Rafel Sabadí Vilà (L'Escala, 1977) és un sommelier català. Pertany a la tercera generació d'una família de restauradors de l'Escala. És diplomat en Turisme per la Universitat de Girona (1999-2001) i sommelier professional per l'Escola Superior d'Hostaleria de Barcelona (ESHOB) (2003-2005). Posseeix el certificat Level 2 Intermediate Award i Level 3 International Higher in wine and spirits de la Wine Spirit Education Trust (WSET). Ha estat cap de sala i sommelier del restaurant El Roser 2 de l'Escala (Girona). Actualment és el gerent del Uain Bar&Store de l'Escala (Girona).
Ha rebut diversos reconeixements i guardons dintre el sector: Campió del Ruinart Challenge Sommelier Spain 2016, Campió del 1r Premi Vila Viniteca de Tast per Parelles 2008, Subcampió del 9è Premi Vila Viniteca de Tast per Parelles 2016, Campió del 1r Concurs On line de Cata a Ciegas Benéfico "Yo me Corono" 2020, Finalista Spanish Wine Master 2023, Campió del Concurs de Tast de Vins a Cegues del Marejol 2015, Campió de Girona 2009 i finalista per Catalunya 2003, 2007, 2009 i 2013 del concurs La Nariz de Oro. Finalista de Catalunya en el Concurs Oficial de la UAES a Mejor Sumiller de España a San Sebastián Gastronomika 2010.
Ha estat premiat com a millor Sommelier de Girona al Tecnotast 2010 i investit Jove Confrare de Mèrit del Cava 2013. És membre de l'Associació Catalana de Sommeliers (ACS) i Tastador oficial del Concurs Mundial de Brussel·les (CMB). També és Director del Tast a Cegues pels Premis Arrels de Vi de l'Empordà i Tastador de la Guia Melendo del Champagne. Col·labora i escriu en diferents mitjans de comunicació. Ha participat com a ponent i educador en nombrosos seminaris de vi i congressos de gastronomia. És coautor del llibre "La Garnatxa de l'Empordà i altres vins dolços".

## Obra

* 'La Garnatxa de l'Empordà i altres vins dolços'. Figueres: LTA Ediciones i Tolosa Wine Books, 2014.

## Referències

* ↑ «El Roser 2». Gidona. [Consulta: 9 juliol 2022].
* ↑ «Surt al mercat el nou llibre "La Garnatxa de l'Empordà i altres vins dolços empordanesos"».
* ↑ Padrosa Gorgot, Inés. Diccionari Biogràfic de l'Alt Empordà. Girona: Diputació de Girona, 2009.
* ↑ «Argus: Catàleg Col·lectiu de Lectura Pública».
# Ermita de Sanç

L'ermita de Sanç o ermita de Sant Antoni Abat és una ermita que es troba al terme municipal de Benidorm (la Marina Baixa). Va ser fundada el 1780 per Tomàs Sanç, procurador general dels senyorius de Polop i Benidorm, de qui prové el seu nom. En l'actualitat està en funcionament i se celebren diverses festes durant l'any.

## Història

Segons els documents conservats, l'ermita degué haver-se fundat al voltant del 1740. Tomàs Sanç, de qui no es té gaire més informació que el càrrec de procurador general dels senyorius, fou qui la va manar fer.
En 1901 es va construir el primer campanar, sufragat amb donatius públics. Després de la Guerra Civil, cap a 1955, l'edifici es va considerar ruïnós i es va derruir per a construir l'ermita que es conserva actualment. Entre els anys 80 i 90 es van construir el porxo, la nova teulada a dos aigües i es va afegir més altura al campanar.
Des del 1985 és propietat de l'Ajuntament de Benidorm i de la diòcesi d'Oriola-Alacant, amb la col·laboració econòmica dels veïns. L'ermita és un punt de congregació i d'actes socials per a la gent de Benidorm.

## Festes

En l'actualitat, en l'ermita de Sanç se celebren les següents festivitats durant l'any:
* Cavalcada dels Reis Mags: la vespra del dia de reis, el 5 de gener.
* Festes de Sant Antoni del Porquet: el cap de setmana del 17 de gener. És una de les festes més antigues de la localitat.
* Festes de Sant Isidre Llaurador: el 15 de maig.
* Festes de la Mare de Déu del Roser: el segon cap de setmana d'octubre. És la festa dels fadrins.

## Referències

* ↑ Amillo, Francisco. Historia de Benidorm des de los orígenes hasta 1960. Associació d'estudis de la Marina Baixa (2012) ISBN 978-84-616-0169-1

## Enllaços externs

* Localització
* Festa de Sant Antoni
# Platja del Barranc de la Martinenca

La platja del Barranc de la Martinenca és una petita platja del municipi d'Alcanar (Montsià), situada a la desembocadura del barranc de la Martinenca, entre la platja de Mèrida, al sud-oest, i la platja de Montsià Mar, al nord-est. Té una longitud de 22 metres i una amplada de 8 metres, formada per còdols. Sobre la platja hi ha un niu de metralladora circular, únic al litoral català, construït entre el 1937 i 1938 per ordre de la Generalitat de Catalunya, per protegir el litoral català d'un eventual atac del general Franco des de Mallorca.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Vincular la defensa de la costa amb el poble». El Punt Avui.
# Cerro Veronese

Cerro Veronese (cimbri Cire) és un municipi italià, dins de la província de Verona. És un dels municipis de la minoria alemanya dels cimbris, encara que ja no s'hi parla la seva llengua. L'any 2007 tenia 2.341 habitants. Limita amb els municipis de Bosco Chiesanuova, Grezzana i Roverè Veronese.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Luca Scala | Llista cívica |
# Óscar Montalbán Ramos

Óscar Montalbán Ramos, més conegut com a Rubio, és un futbolista espanyol. Va nàixer a Madrid, el 17 de maig de 1976, i juga en la posició de defensa.

## Trajectòria

Sorgeix al planter del Reial Madrid. A la campanya 98/99 hi debuta amb el primer equip en un encontre de Copa del Rei davant el València CF. Eixe any i el següent és convocat per jugar a primera divisió, però hi roman inèdit.
Abans d'iniciar la 99/00, fitxa pel Deportivo de La Corunya, però no hi compta per a l'equip de Javier Irureta, i només hi disputa un parell d'amistosos. És cedit al CP Mérida on no hi juga cap minut. A la segona meitat d'eixa companya és cedit al CD Toledo. Amb els manxecs és titular i juga 20 partits, tot i que el Toledo baixa a Segona B.
Sense lloc al Deportivo, a l'estiu del 2000 recala al Farense portuguès, i a l'any següent marxa al Livingston d'Escòcia, on és titular.
El 2005, hi retorna a la competició espanyola, primer per militar al Rayo Vallecano, a Segona B, i després al modest Pegaso de Tres Cantos, tot continuat en l'entitat quan es refunda com a Galáctico Pegaso.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Philautus pleurotaenia

Philautus pleurotaenia és una espècie de granota que es troba a Sri Lanka.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K., Dutta, S. & de Silva, A. 2004. Philautus pleurotaenia. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Quercus hintoniorum

Quercus hintoniorum, és una espècie del gènere Quercus dins de la família de les fagàcies. Està classificada en la secció dels roures vermells d'Amèrica del Nord, Centreamèrica i el nord d'Amèrica del Sud que tenen els estils llargs, les glans maduren en 18 mesos i tenen un sabor molt amarg. Les fulles solen tenir lòbuls amb les puntes afilades, amb truges o amb pues en el lòbul.

## Distribució i hàbitat

És un endemisme de Mèxic on es distribueix per Coahuila i Nuevo León.

## Taxonomia

Quercus hintoniorum va ser descrita per Nixon i C.H.Müll. i publicat a Brittonia 45: 147. 1993. Quercus és el nom genèric del llatí que designava igualment el roure i l'alzina.

## Vegeu també

* Característiques de les fagàcies

## Referències

* ↑ «Quercus hintoniorum». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 15 juliol 2014].
* ↑ «Quercus hintoniorum». The Plant List. [Consulta: 15 juliol 2014].
* ↑ «Quercus hintoniorum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 15 juliol 2014].

## Bibliografia

* CONABIO. 2009. Catàleg taxonómico d'espècies de Mèxic. 1. In Capital Nat. Mèxic. CONABIO, Mexico City.
# Phyllotis anitae

Phyllotis anitae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids que viu a l'Argentina. Aquesta espècie és coneguda a partir de sis exemplars que foren capturats entre el 2001 i el 2003 a una altitud de 2.316 metres al sud de Hualinchay, al departament de Trancas i la província de Tucumán. És el parent més proper de Phyllotis osilae. Es tracta d'una espècie rara. Phyllotis anitae és simpàtric amb Abrothrix illuteus, Akodon lutescens, Akodon simulator, Akodon spegazzinii, Andinomys lineicaudatus, Phyllotis osilae i espècies no identificades d'Akodon, Oligoryzomys, Oxymycterus i Thylamys.
El pelatge de l'esquena és de color gris fosc que es va tornant més clar a la part inferior del cos. Les orelles, de mida mitjana, estan cobertes amb pèls de color marró fosc a negre. Els peus foscos estan coberts amb pèls espessos i curts. Els dits i la part superior dels peus inferiors són de color blanc.
Aquest tàxon fou anomenat en honor de la zoòloga Anita Kelley Pearson.

## Referències

* ↑ Jayat, J.; Pardiñas, U. Phyllotis anitae. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 2 novembre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 1. ISBN 978-0801893049.
# Cementiri de Saint Fintan (Sutton)

El cementiri de Saint Fintan es troba a Sutton, al marge sud de Carrickbrack Road. Es divideix en dues parts: l'antiga, amb la casa del vigilant en ruïnes i les restes de l'antiga església de Saint Fintan, i la nova, més avall del turó.

## Personatges notables enterrats a Saint Fintan

* Phil Lynott, icona de la música roc, antic component del grup Thin Lizzy
* Charles Haughey, antic Taoiseach d'Irlanda que hi fou enterrat amb funerals d'Estat el Bloomsday 16 de juny de 2006
* Pádraic Colum, escriptor
* Dr. Patrick Hillery, 6è President d'Irlanda, enterrat el 16 d'abril de 2008
* Christopher Nolan, autor, enterrat el 24 de febrer de 2009
* Micheál Mac Liammhóir, autor i dramaturg

## Referències

* ↑ Graham, Bill. «Phil Lynott: an epitaph». Hot Press, 09-08-2006.
* ↑ «Haughey laid to rest after sombre State funeral». The Irish Times, 16-06-2006.
* ↑ Leen, Brendan. «Cregan Library, Padraic Colum». Arxivat de l'original el 2012-07-16. [Consulta: 3 juliol 2013].
* ↑ «Hillery laid to rest after State funeral». RTÉ News, 16-04-2008.
* ↑ McGarry, Patsy. «Christy Nolan's remains taken to Sutton church». The Irish Times, 24-02-2009.
* ↑ «Dublin Cemeteries». Arxivat de l'original el 2009-11-04. [Consulta: 3 juliol 2013].
# Philautus poecilius

Philautus poecilius és una espècie de granota que es troba a les Filipines.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Gee, G., Hampson, K., Diesmos, M.L., Mallari, A., Ong, P., Ubaldo, D.& Gutierrez, B. 2004. Philautus poecilius. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Quercus hondae

Quercus hondae és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus hondae és un arbre de perennifoli de 20 m d'alçada i més, amb escorça de color gris fosc, gruixuda i rugosa. Les branques són de color marró fosc i glabres. Les fulles de 6-14 x 2,5-3,5 cm són lanceolades o oblanceolades i coriàcies; acuminada, base cuneada; marge sencer amb algunes dents petites prop de l'àpex, ambdós costats glabres; verd brillant a sobre, més pàl·lid a sota; 8-12 parells de nervis; pecíol curt, inferior a 1 cm de llarg. Les glans són mucronades de 1,5 cm de llarg, 1 cm de diàmetre, amb l'àpex mucronat i pubescent. Les cúpules són semicirculars amb 5-6 anells concèntrics, pubescents i parcialment dentades. La maduració de les glans és en 2 anys.

## Distribució

Creixen en els boscos de a l'illa de Kyushu al sud del Japó.

## Taxonomia

Quercus hondae va ser descrita per Makino i publicat a Botanical Magazine, Tokyo 16: 144. 1902.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
hondae: epítet

## Referències

* ↑ The Plant List, Quercus hondae Makino
* 1 2 Makino, Tomitarô 1902. Botanical Magazine (Shokubutsugaku zasshi) 16: 144 en anglès
* ↑ Oaks of the world Quercus hondae
* ↑ «Quercus hondae». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Fotos de Quercus hondae a Oaks of de World
# Estherville

Estherville és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 6.656 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Estherville tenia 6.656 habitants, 2.729 habitatges, i 1.689 famílies. La densitat de població era de 494,2 habitants/km².
Dels 2.729 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 38,1% no eren unitats familiars. En el 32,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 12,3% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 20,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.279 $ i la renda mediana per família de 41.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 20.441 $. La renda per capita de la població era de 16.488 $. Entorn del 5% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Estherville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Estherville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Charlton Athletic Football Club

El Charlton Athletic Football Club és un club de futbol anglès, de la ciutat de Londres a Gran Londres.

## Història

Charlton Athletic FC, va ser fundat el 9 de juny de 1905. El 1947 guanya el seu primer títol, la FA Cup i té un total de 7 lligues.
Després de diversos anys a la Premier League va descendir en la temporada 2007-08 a la Football League Championship. I a la 2015-16, a la Football League One.
El seu actual patrocinador és Hummel.

## Rivalitats

El seu etern rival és el Crystal Palace, que actualment milita a la Premier League, a més manté una fèrria rivalitat causa de la seva proximitat amb el Millwall F.C.

## Uniforme

* Uniforme titular: Samarreta vermella, pantalons blancs, mitgetes vermelles.
* Uniforme alternatiu: Samarreta blau cle, pantalons blau fosc i mitgetes blau fosc.

## Entrenadors

* Walter Rayner (1920-1925)
* Alex Macfarlane (1925-1928)
* Albert Lindon (1928)
* Alex Macfarlane (1928-1932)
* Albert Lindon (1932-1933)
* Jimmy Seed (1933-1956)
* David Clark (provisional) (1956)
* Jimmy Trotter (1956-1961)
* David Clark (provisional) (1961)
* Frank Hill (1961-1965)
* Bob Stokoe (1965-1967)
* Eddie Firmani (1967-1970)
* Theo Foley (1970-1974)
* Les Gore (provisional) (1974)
* Andy Nelson (1974-1980)
* Mike Bailey (1980-1981)
* Alan Mullery (1981-1982)
* Ken Craggs (1982)
* Lennie Lawrence (1982-1991)
* Alan Curbishley i Steve Gritt (tàndem) (1991-1995)
* Alan Curbishley (1995 - 2006)
* Iain Dowie (2006 - 2006)
* Les Reed (2006-?)

## Jugadors destacats

* John Barnes
* Shaun Bartlett
* Jamal Campbell-Ryce
* Alan Curbishley
* Paolo Di Canio
* Jorge Costa
* Mark Fish
* Eddie Firmani
* Jimmy Giles
* Andy Hunt
* Dean Kiely
* John Robinson
* Allan Simonsen

## Colors

L'uniforme oficial del Charlton Athletic és samarreta vermella i pantaló blanc.

## Palmarès

* 1 Copa anglesa: 1946-47
* 2 Lliga anglesa de Segona Divisió: 1908-09, 1999-00
* 2 Lliga anglesa de Tercera Divisió Sud: 1928-29, 1934-35

## Enllaços externs

* Charlton Athletic Football Club - Lloc web oficial
# Philautus oxyrhynchus

Philautus oxyrhynchus és una espècie extinta de granota que va viure a Sri Lanka.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K. & de Silva, A. 2004. Philautus oxyrhynchus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Museu alemany de la viticultura

El Deutsches Weinbaumuseum, en català Museu alemany de la viticultura, situat a Oppenheim, Rheinhessen (Alemanya) és un museu privat, especialitzat i dedicat per complet a la viticultura i cultura del vi.
El museu va ser fundat pels amics i productors de vi Verein der Freunde und Förderer des Deutschen Weinbaumuseum eV any 1980. És una institució que s'ocupa de la promoció d'estudis, esdeveniments culturals i exposicions destinades a millorar la cultura i l'economia del vi i de la vinya.
A través de les sedes col·leccions arqueològiques, etnogràfiques i artístiques, el museu ofereix informació sobre el paper del vi en la cultura alemanya, on el vi sempre ha estat molt valorat no només per les seves propietats i gust, sinó també com un producte cultural.

## Edifici

El museu del vi és a l'antiga "Casa de l'Orde Teutònic", un històric Hospital Civil, que més tard es va convertir en Universitat Popular de la Comunitat. L'edifici va ser construït en 1746 i es caracteritza per un disseny elegant de llenguatge clàssica, inspirat en el primer estil barroc francès. Té dos pisos i una teulada de copete (anomenada de vegades teulada francès o de mansarda). La façana central és tripartida coronada amb un frontó triangular, destacant només l'encoixinat que adorna els suports.
Durant segles, Oppenheim va tenir un paper destacat en la viticultura per la seva situació a la vall del Rin, envoltada de vinyes. El museu promociona la cultura del vi mitjançant la combinació d'instal·lacions exteriors i interiors. 5.000 m² de superfície d'exposició repartits en les tres plantes de l'edifici del barroc tardà, una casa adjunta i dues àrees a l'aire lliure, mostren 2000 anys de viticultura a Alemanya.

## Referències

* ↑ = article & id = 72 & Itemid = 2 pàgina història del museu

## Enllaços externs

* Museu alemany de la viticultura - Lloc web oficial
# Estadi Haras El-Hodoud

L'Estadi Haras El-Hodoud (àrab: ستاد حرس الحدود, Stād Ḥaras al-Ḥudūd, ‘Estadi de la Guàrdia Fronterera’) és un estadi esportiu de la ciutat d'Alexandria, a Egipte.
Té una capacitat per a 22.000 espectadors i hi juguen com a local els clubs Haras El-Hodood i El Raja Marsa Matruh. Va ser seu de la Copa d'Àfrica de Nacions 2006.

## Referències

* ↑ «Haras El Hodoud Stadium» (en anglès). soccerway.com. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «African Nations Cup 2006 - Final Tournament Details» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 04-09-2008. [Consulta: 27 febrer 2018].
# Herlincourt

Herlincourt és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 104 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Herlincourt era de 104 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 16 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 43 eren cases i 1 era un apartament. Dels 38 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Herlincourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 12 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 12 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 12 |
| 8 | 10 a 14 | 12 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 66 persones, 45 eren actives i 21 eren inactives. De les 45 persones actives 44 estaven ocupades (25 homes i 19 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 21 persones inactives 3 estaven jubilades, 12 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 2 d'empreses de construcció.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una fusteria i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Herlincourt hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Herlincourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Herlincourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.