OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Patynita

La patynita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom del massís del mont Patyn, a Rússia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La patynita és un silicat de fórmula química NaKCa₄[Si$_9$O$_{23}$]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. Químicament s'assembla a la canasita, la calcinaksita, la mountainita i la fedorita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5369/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al massís del mont Patyn, situat a l'óblast de Kémerovo (Rússia), on es troba en forma lamel·lar, probablement de fins a 0,5 cm de diàmetre, fent intercreixements amb charoïta, diòpsid, grafit i tokkoïta. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Patynite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 agost 2021].
# Labeo congoro

Labeo congoro és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 41,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Zambezi, rius de Tanzània i riu Malagarasi.

## Referències

* 1 2 «Labeo congoro» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Skelton, P.H., 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reid, G.M., 1985. A revision of African species of Labeo (Pisces: Cyprinidae) and a re-definition of the genus. Verlag von J. Cramer, Braunschweig. 322 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pas de Juyong

El pas de Juyong o Juyongguan (xinès tradicional: 居庸關, xinès simplificat: 居庸关, pinyin: Jūyōng Guān) és un port de muntanya del districte de Changping, al terme municipal de Pequín, situat en una vall de 18 quilòmetres de llargada anomenada "Guangou", a uns 50 quilòmetres del centre de Pequín. El travessa la Gran Muralla Xinesa i s'hi troba la Terrassa dels núvols, construïda el 1342. És un dels tres passos més grans de la Gran Muralla, juntament amb el pas de Jiayuguan i el de Shanhaiguan.
Va tenir diferents noms al llarg de les diferents dinasties. No obstant això, el nom "Juyongguan" ha estat utilitzat per tres dinasties. La primera a utilitzar-ho va ser la dinastia Qin quan l'emperador Qin Shi Huang va ordenar la construcció de la Gran Muralla. Juyongguan té dos passos, un al sud i un altre al nord. El del sud és anomenat Pas Sud i el del nord "Badaling".
El pas actual va ser construït per la dinastia Ming i ha estat renovat amb posterioritat. És un lloc molt important des del punt de vista estratègic, ja que connecta l'interior i la zona propera a la frontera nord de la Xina.

## Enllaços externs

* JuYongGuan Great Wall Photo Gallery
* http://www.travelchinaguide.com/china_great_wall/scene/beijing/juyongguan.htm
# Marta Balaguer i Julià

Marta Balaguer i Julià va néixer a Barcelona l'any 1953. És il·lustradora.
Es va llicenciar en Història de l'art a la Universitat de Barcelona l'any 1977 i diplomar en estudis superiors d'Antropologia Social a la Universitat Autònoma de Barcelona l'any 1996. A partir del seu pas per l'Institut del Teatre en un curs de titelles començà a interessar-se per actuar en espectacles de titelles i ombres xineses.
Pel que fa a l'àmbit professional, des de 1979 es dedica a il·lustrar llibres per a infants; d'alguns d'aquests llibres també és l'autora del text. Ha publicat més de dos-cents llibres. A partir de 1997, escriu els guions de les pàgines de còmic Aventures i desventures de la Rita Pinyada que dibuixa Cristina Losantos i que publica la Revista El Tatano. Des del 2005 fins al 2010 realitza les il·lustracions i animacions interactives amb la col·laboració d'Albert Bataller per a la pàgina web Chilias, biblioteca virtual dins del portal del Servei de Biblioteques de la Diputació de Barcelona.
Pel que fa a les activitats pedagògiques realitzades, desenvolupà classes de plàstica per a nens i nenes al Taller Triangle de Sant Cugat del Vallès. També ha participat en programes de sensibilització de la lectura a les escoles i biblioteques i el 1997 inicià l'activitat Històries dibuixades on explicava un conte mentre l'anava dibuixant (de fet, l'experiència la recull en un llibre). Des de 1993 fins a 1997 imparteix classes d'il·lustració a l'Escola de la Dona i a partir de l'any 1998 fins a l'actualitat imparteix classes d'Il·lustració i gravat a l'Escola d'Art i Disseny de Sant Cugat del Vallès.

## Obres

* En Jaumet de les xanques (1980)
* El petit Polzet (1981)
* Pau i Pepa fan vacances (1983)
* Llibre de Vòlics, Laquidambres i altres espècies (1986)
* Quin dia més ggggrrr (1988)

## Premis

* Premi Crítica Serra d'Or (1985, 1995 i 2009)
* Premi Apel·les Mestres (1985)
* Premi Lazarillo de Ilustración (1990) per Quina nit de Reis!
* Premi Junceda de Il·lustració (2007)

## Referències

* ↑ «Marta Balaguer i Julià». [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ «Marta Balaguer - martabalaguer.com» (en anglès). [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ «Marta Balaguer i Julià | enciclopèdia.cat». [Consulta: 12 novembre 2019].
# Modelatge (art)

En arts plàstiques, s'entén per modelatge la creació d'una representació o imatge (el model) d'un objecte real. El modelatge es refereix generalment a la creació manual d'una imatge tridimensional (el model) de l'objecte real, per exemple en argila, fusta o altres materials. En altres paraules, es tracta de crear un objecte ideal que reflecteix certs aspectes d'un objecte real, com crear una escultura o una pintura.
Un model és per tant una representació parcial o simplificada de la realitat que recull aquells aspectes de rellevància per a les intencions del modelador, i de la qual es pretén extreure conclusions de tipus predictiu. Es modela per a comprendre millor o explicar millor un procés o unes observacions. Un mateix objecte pot ser modelat amb diferents tècniques i diferents intencions, de manera que cada model ressalta només certs aspectes de l'objecte.
Per exemple, un model per a una escultura és un esbós, un intent preliminar, generalment realitzat en materials més econòmics que l'escultura definitiva. El model serveix com a base per a la realització del treball definitiu.
En pintura, el modelatge s'utilitza per suggerir un volum o imatge de ple volum. Des de la pintura rupestre, com en les coves d'Altamira, ja s'aconseguia aquest efecte utilitzant el mateix relleu de les roques sobre les quals es pintava. Altrament, el modelatge s'aconsegueix amb les gradacions de les llums i les ombres. Els tenebristes tenen la característica d'utilitzar un contrast dur, molt fort, mentre que a la pintura renaixentista, és molt més suau.

## Vegeu també

* Model científic
* Paper maixé
* Simulació
* Model

## Referències

* ↑ Colorado Castellary, Arturo. Introducción a la Historia de la Pintura. Madrid: Síntesis, SA, 1991, pp.29 - 31. ISBN 84-7738-118-6.
Viccionari
# Bolles+Wilson

Bolles+Wilson és un estudi d'arquitectura fundat per Julia Bolles i Peter Wilson, primer establert a Londres en 1980 i posteriorment traslladat a Münster en 1989, on es troba avui dia. Cadascun dels seus projectes es desenvolupa buscant una solució individual considerant tant la cultura del lloc com el context urbanístic i buscant millorar aquests aspectes. La forma de l'edifici en cada cas ve condicionada pel programa. L'any 2016 compten amb projectes a Albània, Austràlia, Dinamarca, Itàlia, Japó, Corea del Sud, Líban, els Països Baixos i Regne Unit.
Els dos socis fundadors van estudiar a la Architectural Association de Londres. Julia Bolles va néixer en 1948 en Münster i va estudiar en l'Institut Tecnològic de Karlsruhe fins a 1976, para, posteriorment, traslladar-se a la AA de Londres. Des de 1996 ha impartit classes de disseny arquitectònic en la Fachhochschule Münster. Peter Wilson va néixer en 1950 a Melbourne i va estudiar a la Universitat de Melbourne des de 1960 a 1971, abans de passar a la AA, on es va graduar el 1974. L'any 2013 va rebre la Medalla d'Or de l'Institut Australià d'Arquitectes.

## Projectes destacats

* Kaldewei Kompetenz Center
* Technologiehof in Muenster (Westfàlia, Alemanya)
* Spuimarkt (la Haia, Països Baixos)
* Biblioteca de la ciutat de Münster
* Teatre Luxor, Rotterdam
* Biblioteca nacional de Luxemburg
* Casa Suzuki (Tòquio)
* Teatre Luxor (Rotterdam)
* Biblioteca de Münster
* Pla mestre per a Hamburg
* Pla mestre per a Tirana
* Pla mestre per Monteluz

## Notes

* ↑ «Inventive Design Yields Extraordinary Results» (en naglés). Vectorworks. [Consulta: 6 octubre 2016].
* ↑ «BOLLES + WILSON» (en anglés). Archello. [Consulta: 6 octubre 2016].
* ↑ «2013 AAA Awards: Gold Medal» (en anglés). Arquitectureau, 20-03-2013. [Consulta: 6 octubre 2016].
* ↑ «Architektürburo bolles-wilson | casa suzuki,» (en castellà). Hicarquitectura. Arxivat de l'original el 2016-10-09. [Consulta: 6 octubre 2016].
* ↑ «new Luxor Theatre» (en anglés). Architecture in Rotterdam. Arxivat de l'original el 2016-10-09. [Consulta: 6 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Bolles+Wilson - Lloc web oficial
# Solanes de Cal Negre

La Solana de Cal Negre, és una solana del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de la Rua.
Estan situades a llevant de Cal Curt, al capdamunt d'un dels barrancs que conflueixen en la Rasa del Coll d'Espina. És a llevant del coll anomenat Coll d'Espina i a ponent del cap de vall que forma el paratge de lo Coll d'Espina. Sota i a llevant d'aquesta solana hi ha el Solà del Perot.

## Etimologia

El nom d'aquestes solanes es deu a la propietat a la qual pertanyien. És, doncs, un topònim romànic modern de caràcter descriptiu.

## Enllaços externs

* Les Solanes de Cal Negre en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lasset

El Lasset, també conegut amb el nom de Sant Nicolau, és un riu de l'Arieja que neix al Massís de Taba i vessa les seves aigües a la riba esquerra de l'Èrç, a l'alçada de Fogars e Barrinòu.

## Curs

El riu Lasset té una llargada de 13,642 km. La seva font és l'estany del Diable, a 1971 metres d'altitud, situat en un circ que formen les faldes del pic de Solarac (2 368 m) i del Pic de Sant Bertomieu (2 348 m), dins del terme de la comuna de Montsegur. Una mica més avall, a 1852 metres, es realimenta de les aigües de l'estany de les Truites per a continuar el seu curs cap a la vall. Al llarg del seu curs passa pels termes de Montsegur (on neix), Montferrièr, Benais, i Fogats e Barrinòu, on finalitza el seu recorregut (a 550 metres) i uneix les seves aigües a l'Hers Viu.
Al llarg d'aquest tram el Lasset s'alimenta de varis afluents, els més importants dels quals són:
* Rierol de Font Freda: 3,416 km
* Rierol de les Set Fonts
* Rierol del Seuillol: 1,9 km
* Rierol de la Debalhada: 2,937 km
El cabal del Lasset és de 550 l/s a l'alçada de Montsegur, convertint-se en 850 l/s quan arriba a Fogars e Barrinòu.

## Referències

* ↑ «Ruisseau de Saint-Nicolas» (en francès). SANDRE (Service d'administration nationale des donées et référentiels sur l'eau). [Consulta: 23 setembre 2018].
* ↑ «Ruisseau de Font Frède» (en francès). SANDRE (Service d'administration nationale des donées et référentiels sur l'eau). [Consulta: 23 setembre 2018].
* ↑ «Ruisseau du Seuillol» (en francès). SANDRE (Service d'administration nationale des donées et référentiels sur l'eau). [Consulta: 23 setembre 2018].
* ↑ «Ruisseau de la Débaillade» (en francès). SANDRE (Service d'administration nationale des donées et référentiels sur l'eau). [Consulta: 23 setembre 2018].
* ↑ Départements de l'Ariège, de la Haute-Garonne et de l'Aude «Réseau natura 2000: Document d'objectifs de la zone spéciale de conservation Garonne, Ariège, Hers, Salat, Pique et Neste, partie "rivière Hers".». Synthèse, v. 1, 01-06-2009, pàg. 7.

## Enllaços externs

* Itineraris a peu per la riba del Lasset (francès)
# Martí Esteve i Guau

Martí Esteve i Guau (Torà, Solsonès, 1895 - Ciutat de Mèxic, 1977) fou un escriptor i polític català.

## Biografia

Va estudiar dret i lletres a la Universitat de Barcelona. Després de llicenciar-se va treballar. Militant de la Lliga Regionalista, en fou secretari de la Joventut Nacionalista i el 1917 fou autor de la primera biografia escrita sobre Enric Prat de la Riba. El 1918 fou secretari general de la Secció d'Estudis Jurídics de la Mancomunitat de Catalunya, en la que havia treballat com advocat, i a les eleccions municipals del 1921 fou escollit regidor de l'Ajuntament de Barcelona. Al mateix temps, va escriure articles sobre dret i jurisprudència a La Veu de Catalunya, La Revista, Revista Jurídica de Catalunya i al Butlletí de les Joventuts Nacionalistes de Catalunya.
El 1922 fou nomenat director del diari La Publicitat en la seva segona etapa, càrrec que va exercit fins al 1926. Va evolucionar vers el republicanisme catalanista, de manera que quan es va produir la proclamació de la Segona República Espanyola el 1931 fou membre de la diputació provisional de la Generalitat de Catalunya per Solsona i de la ponència redactora de l'Estatut de Núria. El mateix any participà en la fundació d'Acció Catalana Republicana, de la que en fou membre del comitè executiu i elegit diputat a es eleccions generals espanyoles de 1931.
Després de constituir-se la Generalitat de Catalunya en fou nomenat conseller de Finances. Va ocupar el càrrec fins als fets del sis d'octubre del 1934, quan fou empresonat i condemnat amb la resta del govern català.
Després de les eleccions generals espanyoles de 1936 fou amnistiat i elegit novament diputat a les Corts Republicanes. També va recuperar el càrrec de conseller el març de 1936.
Després d'esclatar la guerra civil espanyola es va mantenir a la conselleria fins al setembre de 1936, quan fou nomenat advocat de l'Ambaixada espanyola de la Segona República a París. Un cop acabada la guerra decidí no tornar a Catalunya, i el juny de 1939 es va establir a Cuba, on fou membre actiu de la comunitat catalana. EL 1961 va marxar cap a Mèxic, on treballaria com a traductor a l'ambaixada dels Estats Units a Ciutat de Mèxic i al Banco Nacional de México (BANAMEX).

## Referències

* ↑ Biografia d'Enric Prat de la Riba / Martí Esteve ; edició a cura de Lluís Duran ; pròleg de Jaume Sobrequés i Callicó, Banc e la Memòria de la Generalitat de Catalunya
* ↑ «Martí Esteve i Guau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Mir, Conxita. Lleida (1890-1936): caciquisme polític i lluita electoral. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1985, p. 408. ISBN 84-7202-716-3 [Consulta: 19 març 2014].
* ↑ Martí Esteve Guau al web del Ministeri d'Afers Exteriors

## Bibliografia

* Jesús, Mestre i Campi. Edicions 62. Diccionari d'història de Catalunya. 6a edició. Barcelone: Edicions 62, 2004. ISBN 978-84-412-1885-7.
# Melanòcit

Un melanòcit és una cèl·lula dendrítica que deriva de la cresta neural i que migra cap a l'epidermis i el fol·licle pelós durant l'embriogènesi.
La seva principal funció és la producció de melanina, un pigment de la pell, ulls i pèl.
Es caracteritzen pel seu nucli amb forma d'ou i, en condicions normals, els melanòcits es disposen a nivell de la capa basal epidèrmica contactant amb els queratinòcits mitjançant les seves dendrites. La densitat de melanòcits és variable depenent de la regió anatòmica, però és molt constant entre els individus de diferents ètnies. El color de la pell depèn de l'activitat d'aquestes cèl·lules. La melanina pot ser d'eumelanina (color marró bru) o feomelanina (pigment vermell groguenc). Ambdues formes són produïdes a partir de la tirosina del reticle endoplasmàtic rugós i l'aparell de Golgi en arribar a la cèl·lula l'hormona estimulant del melanòcit (MSH), que es fixa al receptor de la membrana d'aquestos (MCR).
Els melanòcits estan relacionats amb algunes malalties com el vitiligo o els melanomes. El vitiligo es caracteritza per la formació d'unes plaques blanques en la pell com a resultat de la manca de pigmentació d'aquesta. No se sap ben bé per què succeeix el procés, però algunes de les hipòtesis impliquen la destrucció dels melanòcits bé pel mateix sistema immunitari, bé per funcionament anormal d'algunes cèl·lules nervioses que produiran substàncies tòxiques i faran malbé els melanòcits.
El melanoma és un tipus de càncer de pell. Es forma per una concentració de melanòcits malignes. Quan la concentració és de melanòcits benignes, apareixen les pigues, taques, etc.
# Eusa

Eusa (nom occità) (en francès Eauze) és una ciutat del departament francès del Gers, capital del cantó d'Eusa, amb gairebé 4.000 habitants i a 164 metres sobre el nivell del mar.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 5 230 | 3 618 | 3 692 | 3 698 | 3 564 | lac. | 3 840 | 3 915 | 4 082 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 4 274 | 4 255 | 4 397 | 4 362 | 4 237 | 4 380 | 4 225 | 4 110 | 4 175 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 4 012 | 3 797 | 3 592 | 3 361 | 3 482 | 3 513 | 3 620 | 3 661 | 3 612 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 664 | 4 010 | 4 393 | 4 298 | 4 137 | 3 881 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Història

Antiga Elusis, capital de la Novempopulania, fou destruïda pels bàrbars cap al 416. La vila es va reconstruir a l'edat mitjana en un turó junt a un monestir (Saint Luperc) fundat el 980 pel comte de Fesenzac. El 1088 el comte Aimeric de Fesenzac va donar el monestir a l'abadia de Cluny, però va conservar la senyoria de la vila, que es va anar expandint.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Pierre Pédussaut | PS |
| 2008- | Michel Gabas | Divers droite |

## Agermanaments

* Ampuero

## Vegeu també

* Arquebisbat d'Eusa
# Lassie (Una nova aventura)

Lassie (Una nova aventura) (títol original en alemany, Lassie – Ein neues Abenteuer) és una pel·lícula alemanya del 2023. Explica una nova història sobre la Lassie, un collie de pèl llarg. El personatge va ser creat l'any 1938 per l'escriptor estatunidenc Eric Knight. Des de llavors, ha estat el focus de molts llargmetratges i sèries de televisió. S'ha doblat al català.
La pel·lícula es va estrenar als cinemes d'Alemanya el 27 de juliol de 2023.
La nova adaptació cinematogràfica segueix la pel·lícula Lassie – Eine abenteuerliche Reise del 2020.

## Sinopsi

La gossa Lassie està en una missió de rescat juntament amb el seu millor amic (Flo) i els seus nous amics: Henri, Kleo i la petita Pippa, una terrier de Jack Russell. Aquesta vegada, les habilitats detectivesques de Lassie són especialment necessàries per a arribar al fons de les misterioses desaparicions de diversos gossos de pedigrí.

## Referències

* ↑ «Lassie - Ein neues Abenteuer» (en alemany). [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ Lassie a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Filmstarts beim Verband der Filmverleiher e.V.». Arxivat de l'original el 2017-02-26. [Consulta: 8 maig 2024].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Megastomatohyla nubicola

Megastomatohyla nubicola és una espècie de granota que viu a Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Megastomatohyla nubicola. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 30 d'abril del 2008.
# Molí de Surroca

Molí de Surroca és una obra situada a la sortida est de la vall de Salarça, municipi de Camprodon (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antic molí ubicat al costat de la riera de Salarça. Està format per diferents cossos, bastits en èpoques diverses. La part central disposa de planta rectangular i teulat a dues aigües sostingut per bigues de fusta i cobert per teules col·locades a salt de garsa. Disposa de baixos, destinats a obtenir la farina, amb un ampli porxo d'arc de mig punt, fet amb carreus molt ben tallats i dos capitells sense ornamentació. El pis superior, destinat a habitatge, té escala de pedra exterior i ampli porxo que protegeix la porta d'accés. Les altres edificacions annexes al cos principal són de plantes irregulars i teulats a una única vessant.
Les moles del molí de Surroca estan guardades a l'interior del molí. Les moles, en ser mogudes per les aigües de la riera de Salarsa escairaven el gra. A l'interior del molí, també s'hi poden trobar algunes piques per emmagatzemar i altres útils de ferro emprats pel moliner.
Actualment, l'estat de conservació és dolent i l'accés molt dificultós; hi ha perill d'enfonsament.

## Història

Com tota pairalia important, la casa pairal de Surroca va disposar d'un molí fariner propi a poca distància de la casa. Era impulsat per les aigües de la riera de Salarça. En Ramon Sala i Canadell i En Narcís Puigdevall en constaten la seva existència l'any 1699.

## Referències

* ↑ «Molí de Surroca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2016].
# Brezovica (Prešov)

* No s'ha de confondre amb Brezovica (Žilina).
Brezovica és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Fills Il·lustres

* Oto Ferenczy, (1921-2000), fou un compositor.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1274.