OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David Lipszyc

David Lipszyc (Buenos Aires, Argentina, 19 de juny de 1935 - 22 de novembre de 2022) va ser un director i docent de cinema.

## Carrera professional

Va estudiar realització cinematogràfica amb Oscar Garaycochea, actuació amb Raúl Serrano i direcció teatral amb Jorge Petraglia, Saulo Benavente, Patricio Esteve.
Va ser un dels fundadors i va dirigir la Escola Panamericana d'Art i abans d'encarar el llargmetratge va realitzar el curtmetratge El corazón delator sobre el conte d'Edgar Allan Poe. Va ser docent de l'Instituto Di Tella fins 1978.

## Filmografia
### Director

* El corazón delator (curtmetratge) (1978)
* Volver (1982)
* La Rosales (1984)
* El astillero (1999)
* Adopción (2009)

### Intèrpret

* H. G. O. (1998) … Ell mateix

### Productor

* Volver (1982)

### Guionista

* La Rosales (1984)
* El astillero (1999)
* Adopción (2009)

## Televisió
### Director

* Ensayo (Sèrie) (2003)

## Premis

L'Asociación de Cronistas Cinematográficos de la Argentina li va atorgar en 2001 al costat de Ricardo Piglia el premi Cóndor de Plata per millor guió adoptat pel film El astillero en concurrència amb Marcelo Piñeyro i Marcelo Figueras pel film Plata quemada.
Al Festival Internacional de Cinema de Chicago de 1983 va ser seleccionat per a competir pel Premi Hugo d'Or a la millor pel·lícula per Volver. Pel mateix film va rebre la Distinció del Jurat al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià de 1982 en la secció Nous Realitzadors i al Festival de Cinema de l'Havana, el Premi Caracol de la Unió d'Escriptors i Artistes de Cuba “per la temàtica, la gran força dramàtica i per la seva notable factura, aprofundint en una temàtica que planteja problemes d'identitat”. En aquest mateix Festival Graciela Dufau va ser guardonada amb el premi a la millor actuació femenina per aquesta pel·lícula.

## Referències

* Martínez, Adolfo C. Diccionario de directores del cine argentino. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2004. Isbn = 950-05-1524-5.
* Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001, p. 512 y 623.
* Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos II 1996-2002. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2003, p. 18/19.
* «"El astillero es una alegoría del poder": Entrevista a David Lipszyc». [Consulta: 6 març 2015].
* Garcia, Alfredo. «Entrevista a David Lipszyc, director de “Adopción”». Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 6 març 2015].
* Martín, Jorge Abel. Diccionario de realizadores contemporáneos. Buenos Aires, Instituto Nacional de Cinematografía, 1987.

## Enllaços externs

* Informació de la pel·lícula a Cinenacional.com
# Dienne

* No s'ha de confondre amb Dienné.
Dienne és un municipi del departament francès de Cantal a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. El 2021 tenia 249 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Dead By Sunrise

'Dead by Sunrise (abans conegut com Snow White Tan) era un supergrup de rock americà creat l'any 2005 pel cantant Chester Bennington (un dels integrants de la banda Linkin Park). Altres membres del grup eren Amir Derakh, Ryan Shuck, Brandon Belsky, Elias Andra i Anthony “Fu” Valcic (del grup Julien-K i Orgy).
El seu primer treball d’estudi va ser l'àlbum Out of Ashes, publicat oficialment el 13 d’octubre de l’any 2009. Dead By Sunrise va deixar de tocar l’any 2017 amb la mort de Chester Bennington i a dia d’avui només segueixen tocant en els memorials al músic i amb els seus altres grups.

## Història

El grup fou creat perquè Chester Bennington estava component cançons per a l'àlbum Minutes to Midnight i va dir que eren bones cançons però no tenien l'estil correcte com per a formar part d’un disc de Linkin Park. Tanmateix la idea de crear un altre grup ja era bastant anterior, concretament de quan el cantant estava preparant Hybrid Theory.

### Out of Ashes (2005–2009)

El disc es va dir així perquè volia representar l'estil de vida autodestructiu que portava Chester Bennington i com intentava sortir-ne. El 10 de maig de 2008, Dead by Sunrise va tocar 3 cançons (Walking in Circles, Morning After i My Suffering) en el tretzè aniversari del Club Tatto de Temple, Arizona. La cançó Morning After la va tocar Chester Bennington originalment a Live in Berlin el 2001 i també amb el seu grup Bucket Of Weenies el 2005-2006.
Dead by Sunrise també va anar de concert amb Linkin Park per Europa, Japó i Amèrica. En el seu debut a Europa, el grup va enviar un missatge a les Forces Armades Alemanyes. La gravació del disc començà el juliol del 2008, mentre Chester Bennington treballava en el disc de Linkin Park, per això va rebre ajuda del productor i dels companys de grup. Moltes de les cançons es van escriure primer en guitarra acústica i després les va adaptar a altres estils. Mike Shinoda va dir que Out of Ashes era molt més que un disc de rock.
Bennington participà també en la programació i gravació del disc. Els dos primers singles que van tenir videoclip van ser Crawl Back In i Let Down. La primera cançó esmentada arribà a la 11a posició de Mainstream Rock Chart.

### Últims anys, mort de Chester Bennington (2010-2018)

Chester Bennington digué que això no era només un grup d’un únic disc, i que hi havia possibilitats que en fessin més, perquè Linkin Park estava canviant d’estil i segur que es descartarien cançons. El 4 de novembre de 2011, l'esposa de Chester Bennington filtrà que Dead by Sunrise tocaria a la Stars of the Season Gala 2011. El desembre del mateix any, Elias Andra marxà del grup i entrà Frank Zummo, des de la banda Street Drum Corps.
El 20 de juliol de 2017, Chester Bennington es suïcidà, a la seva casa de Califòrnia. Els altres membres del grup Ryan Shuck, Amir Derakh amb Mace Beyers van fer-li un tribut en un concert acústic a Las Vegas. Dead by Sunrise també participà al Linkin Park memorial concert for Chester Bennington el 27 d’octubre de 2017, tocant One Step Closer amb Jonathan Davis com a vocalista. El setembre de 2018 van tocar al memorial de One More Light 2 en honor al cantant, juntament amb Julien-K.
# Dieudonné Smets

Dieudonné Smets (Heure-le-Romain, 17 d'agost de 1901 - Oupeye, 29 de novembre de 1981) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1926 i 1937.
El seu èxit esportiu més important fou la Lieja-Bastogne-Lieja de 1926.

## Palmarès

* 1926
** Campió de Bèlgica en ruta, categoria independents
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja

## Enllaços externs

* Palmarès de Dieudonné Smets Arxivat 2017-02-16 a Wayback Machine. (italià)
# Democràcia Progressista Gallega

Democràcia Progressista Gallega (DPG) és un partit polític gallec de centredreta autonomista que es va presentar a les eleccions al Parlament de Galícia de 2001. Agrupava els antics partits Democràcia Gallega, Coalició Gallega i el grup Progressistes Viguesos de l'ex-alcalde de Vigo Manoel Soto. Els eu candidat electoral fou Enrique Marfany, president de la Diputació de la Corunya per UCD entre 1979 i 1986, i posteriorment senador. que va presentar amb la fracassada Coalició Progressista Gallega i el 1994 amb Democràcia Galega. Va obtenir el 0,45% dels vots.

## Referències

* ↑ «Democracia Progresista Galega prepara una candidatura en el municipio grovense» (en castellà), 01-05-2002. [Consulta: 9 setembre 2021].
* ↑ «Resolución del DOG nº 182 de 19/09/2001 - Xunta de Galicia». [Consulta: 9 setembre 2021].
# Districte d'Eichstätt

El districte d'Eichstätt, en alemany Landkreis Eichstätt, és un districte rural (Landkreis), una divisió administrativa d'Alemanya, situat a la regió administrativa de l'Alta Baviera a l'estat federat de l'Estat Lliure de Baviera (Freistaat Bayern). Limita al sud i en sentit horari amb el districte de Neuburg-Schrobenhausen, Donau-Ries, Weißenburg-Gunzenhausen, Roth, Neumarkt, Kelheim, Pfaffenhofen, i per la ciutat d'Ingolstadt. Compta amb una població de 119.600 habitants (2017).

## Història

El districte d'Eichstätt en la seva forma actual es va establir el 1972, combinant l'antic districte d'Eichstätt amb parts dels districtes dissolts d'Ingolstadt, Beilngries, Riedenburg i Hilpoltstein. La ciutat d'Eichstätt va perdre la seva condició de ciutat lliure de districtes i es va convertir en la capital del nou districte. Avui el districte d'Eichstätt té poderoses estructures econòmiques. La taxa de desocupats només és de l'1,2% (juny de 2011).

## Geografia

El districte es troba a la part sud de la Jura francòfona. El 80% del districte està situat al Parc Natural de la Vall d'Altmühl. Al sud-est el Danubi forma una petita part de la vora.

## Escut d'armes

* L'escut d'armes mostra:
* una torxa, que simbolitza la zona industrial de l'àrea metropolitana d'Ingolstadt
* un bàcul pastoral, que simbolitza el bisbat d'Eichstätt
* una cornamenta, que simbolitza el comtat medieval d'Hirschberg (en alemany Hirsch = "cérvol")
* el patró a quadres blau i blanc de Baviera

## Ciutats i municipis

| Ciutats | Municipis | |
| Beilngries Eichstätt | Adelschlag Altmannstein Böhmfeld Buxheim Denkendorf Dollnstein Egweil Eitensheim Gaimersheim Großmehring Hepberg Hitzhofen Kinding Kipfenberg | Kösching Lenting Mindelstetten Mörnsheim Nassenfels Oberdolling Pförring Pollenfeld Schernfeld Stammham Titting Walting Wellheim Wettstetten |

## Referències

* ↑ «Fortschreibung des Bevölkerungsstandes» (en alemany). Bayerisches Landesamt für Statistik und Datenverarbeitung, setembre 2018. [Consulta: 26 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (alemany)
* Parc Natural de la Vall d'Altmühl (alemany) (anglès)
# Districte d'Einsiedeln

El district d'Einsiedeln és un dels sis districtes del Cantó de Schwyz (Suïssa). Té 13768 habitants (cens de 2007) i una superfície de 110.4 km². Està format per 1 sol municipi i el cap del districte és Einsiedeln

## Municipis

| Escut | Nom | Habitants (31.12.2004) | Superfície en km² | Núm. OFS |
| | Einsiedeln | 13 062 | 110,4 | 1301 |
| | Total | 13 062 | 110,4 | 0501 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Schwyz
# Diplomates Football Club du 8ème Arrondissement

El Diplomates Football Club du 8ème Arrondissement o DFC8 és un club de futbol de la ciutat de Bangui, República Centreafricana.
El club va ser fundat el 1987.

## Palmarès

* Lliga centreafricana de futbol:
** 2006, 2009, 2011, 2015-16
* Copa centreafricana de futbol:
** 2010

## Referències

* ↑ Foundation dates of clubs of the Central African Republic Arxivat 5 March 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Central African Republic – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Central African Republic – List of Cup Winners». RSSSF.
# Disseny per a la fabricabilitat

El disseny per a la fabricabilitat (també conegut de vegades com a disseny per a la fabricació o DFM) és la pràctica general d'enginyeria de dissenyar productes de manera que siguin fàcils de fabricar. El concepte existeix en gairebé totes les disciplines d'enginyeria, però la implementació difereix molt segons la tecnologia de fabricació. DFM descriu el procés de disseny o enginyeria d'un producte per tal de facilitar el procés de fabricació per tal de reduir els seus costos de fabricació. DFM permetrà solucionar possibles problemes en la fase de disseny, que és el lloc menys costós per solucionar-los. Altres factors poden afectar la fabricabilitat, com ara el tipus de matèria primera, la forma de la matèria primera, les toleràncies dimensionals i el processament secundari com ara l'acabat.
Depenent dels diferents tipus de processos de fabricació, s'estableixen directrius per a les pràctiques de DFM. Aquestes directrius de DFM ajuden a definir amb precisió diverses toleràncies, regles i controls de fabricació comuns relacionats amb DFM.
Tot i que DFM és aplicable al procés de disseny, un concepte similar anomenat DFSS (Design for Six Sigma) també es practica en moltes organitzacions.

## Referències

* ↑ «Design for Manufacturing (DFM) Principles Explained» (en anglès). fractory.com, 01-12-2021. [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ «A Guide to Design for Manufacturability» (en anglès). https://www.apriori.com.+[Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ «Design for Manufacturability | GD&T Basics» (en anglès). https://www.gdandtbasics.com.+[Consulta: 11 novembre 2022].
# Passejos per Roma

Passejos per Roma (títol original en francès Promenades dans Rome) és un llibre de viatges escrit entre el 1828 i el 1829 per l'escriptor francès Henry Beyle, Stendhal.
L'obra descriu amb un format de dietari i amb l'estil amè alhora que descriptiu característic de Stendhal, els grans monuments, així com l'ambient social on es movia l'escriptor a Roma. Les dates de les anotacions van des del 3 d'agost del 1827 fins al 23 d'abril del 1829.
Al final del llibre, Stendhal fa una proposta de visita de Roma en deu dies en forma de llistes de llocs a visitar cada dia. El text acaba amb la frase en anglès: to the happy few.
# Celestí Sadurní i Gurguí

Celestí Sadurní i Gurguí (Barcelona, 14 de desembre de 1863 - Barcelona, 3 d'abril de 1910) fou un compositor i director de la Banda Municipal de Barcelona.
Fou fill del gravador xilògraf Celestí Sadurní i Deop i de Coloma Gurguí i Gost. Va estudiar al conservatori del Liceu amb Josep Rodoreda. A partir del 1887 fou sotsdirector de la Banda Municipal de Barcelona, i director des del 1897. Dirigí la societat coral Euterpe. El seu germà Joaquim fou fagotista de la Banda Municipal de Barcelona i membre del Doble Quintet Granados.
Com a compositor destacà en la música per a banda i masses corals. També va deixar obres líriques com Els miquelets d'Olesa, amb lletra d'Apel·les Mestres, El gendarme, amb text de Josep Morató, unes il·lustracions musicals per a Pierrot lladre i l'òpera Phryné.
L'Erato Partitura Digital conserva la partitura de la seva obra coral L'Almadraba, signada l'any 1884.

## Referències

* ↑ Registre de naixements de Barcelona de 1863, 4t llibre, foli 235, número de registre 5734.
* ↑ «Biografia a associaciowagneriana.com».
* ↑ Inscripció de naixement al Registre Civil de Barcelona
* ↑ «Música y Teatros». La Vanguardia, 07-06-1913, pàg. 6.

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó [catàleg]. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282. ISBN 84-8043-009-5.
# Cases unifamiliars al passeig del Remei, 2-6 (Santa Maria de Palautordera)

Les Cases unifamiliars al passeig del Remei, 2-6 és una obra modernista de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt de tres cases entre parets mitgeres. Consten solament de planta baixa. La coberta és a dues i tres vessants. La façana és senzilla i simètrica, cada casa té una porta d'entrada amb motllures de guix que la decoren a igual que la finestra que està al costat, a sobre hi ha unes petites obertures rodones per a ventilació també decorades de guix. En una de les cases hi ha un ràfec.

## Història

No es coneix la data de la seva construcció, però els elements formals i decoratius són representatius del llenguatge historicista.

## Referències

* 1 2 «Cases unifamiliars al passeig del Remei, 2-6». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Cinemàtica directa

S'anomena cinemàtica directa a una tècnica usada en gràfics 3D per ordinador, per calcular la posició de parts d'una estructura articulada a partir dels seus components fixes i les transformacions induïdes per les articulacions de l'estructura.
Un exemple típic d'estructura jeràrquica sobre el qual realitzar aquests càlculs és un robot, format per cossos rígids enllaçats per articulacions. Es pot establir un sistema de referència fix situat a la base del robot, i descriure la localització de cada un dels enllaços que fa a aquest sistema de referència. Una peça rígida A depèn jeràrquicament d'una altra B si, per arribar a la part fixa de l'estructura (base del robot) Des de A , s'ha de passar per B . Per calcular la posició d'una peça rígida de l'estructura s'han de calcular les posicions de totes les peces de les quals depèn. Biblioteques gràfiques d'ús generalitzat, com OpenGL, estan dissenyades per facilitar aquests càlculs i portar-los a terme eficientment mitjançant piles de matrius.
La denominació d'aquesta tècnica s'adopta en contraposició a una altra tècnica relacionada, la cinemàtica inversa, que consisteix a calcular les transformacions necessàries en les articulacions d'una estructura, de manera que el seu extrem es col·loqui en una posició determinada.

## Vegeu també

* Cinemàtica inversa
* Mecanisme
* MSC.Adams
Viccionari
# Celler del Sindicat Agrícola Sant Roc

El Celler del Sindicat Agrícola Sant Roc és un edifici del municipi del Palau d'Anglesola (Pla d'Urgell) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici té una estructura basilical, amb una gran nau amb un cos central més ampli i dos de laterals molt més petits. Les tines estaven disposades en quatre fileres deixant passadissos entremig per a les obertures de dipòsits subterranis. La coberta del cos central és d'encavallades de fusta i teulada a dues vessants amb teula àrab. Els cossos laterals són coberts amb bigues i teulada a una sola vessant. Al darrere, en forma de transsepte hi havia la sala d'elaboració del vi i un cos per a moll de descàrrega, sobre el qual s'aixeca el dipòsit de l'aigua.
Les parets eren de tàpia arrebossada amb morter de calç, tret d'un petit sòcol de pedra a les façanes; sobre aquest sòcol, a la façana principal, hi havia una franja de rajola de València blanca i blava; una estreta franja d'aquest mateix material ressegueix la línia de teulada, també a la façana principal. La rajola de València que rematava el sòcol integrava tres portes (ara només en queda una) d'arc rebaixat amb marquesines en voladís, de maó. Damunt del novell de les portes, s'obren un seguit de set finestres verticals allargassades al cos central i dues a cada cos lateral; els amplits d'aquestes finestres són de ceràmica vidrada blava, i al carcanyol tenen un botó de ceràmica verda. Aquest mateix esquema es repeteix als frontis de la nau transversal i en les façanes laterals.
A l'interior, l'estructura portant és feta de pilars de secció cruciforme i arcs de diferents fromat, tot de maó.

## Història

L'any 1919, l'arquitecte Cèsar Martinell va projectar el celler del Sindicat Agrícola de Sant Roc. La maquinària es feu segons projecte de l'enginyer Isidro Campllonch.
Al final de la dècada dels seixanta, amb la construcció del canal d'Urgell, es deixà de banda el cultiu de la vinya i el celler fou readaptat per als nous usos derivats dels cultius de regadiu. Entre altres adaptacions, s'obriren portes a la façana principal per a l'entrada de camions, de manera que es va perdre la rajoleta decorativa inicial.
Ara l'edifici serveix per emmagatzemar blat.
Els nous magatzems units a l'edifici original han estat executats amb blocs de formigó. Cal destacar la voluntat de relació amb l'edifici original en projectar uns finestrals cecs, idèntics als dissenyats per Martinell.
La cúpula encara es conserva però si temps enrere era més exterior, ampliacions posteriors del magatzem en dificulten més la visibilitat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Celler del Sindicat Agrícola Sant Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 desembre 2015].

### Bibliografia

* Lacuesta, Raquel; Catedrals del vi: arquitectura i paisatge, 2009
* Martinell, Cèsar: Construcciones agrarias en Cataluña, 1975
# Cetopsis pearsoni

Cetopsis pearsoni és una espècie de peix de la família dels cetòpsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: parts del riu Madeira.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Spix, J. B. von & L. Agassiz, 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam: Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48;, Part 2: 83-138, Pls. 49-101.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P., Ferraris, C. J. Jr. & de Pinna, M. C. C., 2005. The Neotropical whale catfishes (Siluriformes: Cetopsidae: Cetopsinae), a revisionary study. Neotropical Ichthyology, 3 (2): 127-238.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* De Pinna, M.C.C., 1995. Monophyly and phylogenetic diagnosis of the family Cetopsidae, with synonymization of the Helogenidae (Teleostei: Siluriformes). Smithson. Contrib. Zool. (571):1-26.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Cetopsidae (Whale catfishes). p. 257-260. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cirrhilabrus rubrimarginatus

Cirrhilabrus rubrimarginatus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Illes Ryukyu fins a les Filipines i Palau, i des d'Indonèsia fins a Vanuatu, Fidji i Tonga.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cirrhilabrus scottorum

Cirrhilabrus scottorum és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de la Gran Barrera de Corall fins a Pitcairn.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.