OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Primer ministre d'Algèria

Lo primer ministre d'Algèria és lo cap de govern del país. Aquesta és la llista dels primers ministres d'Algèria des de 1962.
| Nom | Començament del mandat | Fi del mandat | Partit |
| Ahmed Ben Bella | 27 de setembre de 1962 | 20 de setembre de 1963 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| sense primers ministres ||||
| Mohamed Ben Ahmed Abdelghani | 8 de març de 1979 | 22 de gener de 1984 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Abdelhamid Brahimi | 22 de gener de 1984 | 5 de novembre de 1988 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Kasdi Merbah | 5 de novembre de 1988 | 9 de setembre de 1989 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Mouloud Hamrouche | 9 de setembre de 1989 | 5 de juny de 1991 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Sid Ahmed Ghozali | 5 de juny de 1991 | 8 de juliol de 1992 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Belaid Abdessalam | 8 de juliol de 1992 | 21 d'agost de 1993 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Redha Malek | 21 d'agost de 1993 | 11 d'abril de 1994 | sense partit |
| Mokdad Sifi | 11 d'abril de 1994 | 31 de desembre de 1995 | sense partit |
| Ahmed Ouyahia | 31 de desembre de 1995 | 15 de desembre de 1998 | Unió nacional per a la democràcia - RND |
| Smail Hamdani | 15 de desembre de 1998 | 23 de desembre de 1999 | sense partit |
| Ahmed Benbitour | 23 de desembre de 1999 | 26 d'agost de 2000 | sense partit |
| Ali Benflis | 26 d'agost de 2000 | 6 de maig de 2003 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Ahmed Ouyahia | 6 de maig de 2003 | 24 de maig de 2006 | Unió nacional per a la democràcia - RND |
| Abdelaziz Belkhadem | 24 de maig de 2006 | 23 de juny de 2008 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Ahmed Ouyahia | 23 de juny de 2008 | 3 de setembre de 2012 | Unió nacional per a la democràcia - RND |
| Abdelmalek Sellal | 3 de setembre de 2012 | 13 de març de 2014 | Independent |
| Youcef Yousfi | 13 de març de 2014 | 29 d'abril de 2014 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Abdelmalek Sellal | 29 d'abril de 2014 | 25 de maig de 2017 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Abdelmadjid Tebboune | 25 de maig de 2017 | 15 d'agost de 2017 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Ahmed Ouyahia | 16 d'agost de 2017 | 12 de març de 2019 | Unió nacional per a la democràcia - RND |
| Noureddine Bedoui | 12 de març de 2019 | 19 de desembre de 2019 | Independent |
| Sabri Boukadoum | 19 de desembre de 2019 | 28 de desembre de 2019 | Independent |
| Abdelaziz Djerad | 28 de desembre de 2019 | 2021 | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |
| Aïmene Benabderrahmane | 2021 | actualitat | Front Nacional d'Alliberament d'Algèria - FLN |

## Vegeu també

* President d'Algèria
# Satrapia de Líbia

La satrapia de Líbia (Putāyā) foun una entitat administrativa de la Pèrsia aquemènida. Depenia de la gran satrapia d'Egipte.
Líbia no fou conquerida inicialment quan Cambises II de Pèrsia va sotmetre Egipte sinó que ho fou en temps de Darios I el Gran, vers el 512 aC (vers el 515 aC es va imposar el vassallatge a Cirene), encara que posteriorment devia gaudir de períodes de virtual independència, però va restar sota sobirania persa, el que s'acredita perquè Alexandre el Gran va nomenar governador a Apol·loni el 331 aC cosa que indica que encara romania sota els perses en aquest any.
Segurament incloïa l'oasi de Siwah; a l'oest anava fins al golf de Sirte. El límit nord venia determinar per la mar i el sud pel desert.
# Fotogramas de Plata 2008

La 59a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 2008, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc el 2 de març de 2009 a la discoteca Joy Eslava de Madrid. Fou presentada per Anabel Alonso.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Tiro en la cabeza | Jaime Rosales | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Abans que el diable sàpiga que has mort | Sidney Lumet | Guanyadora |

### Tota una vida

| Intèrpret | Resultat |
| Josep Sazatornil i Buendía | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Marian Álvarez | El millor de mi | Candidata |
| Penélope Cruz | Vicky Cristina Barcelona | Candidata |
| Maribel Verdú | Los girasoles ciegos | Guanyadora |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Raúl Arévalo | Los girasoles ciegos | Candidat |
| Javier Cámara | Fuera de carta | Guanyador |
| Eduard Fernández | 3 días | Candidat |

### Millor actor de televisió

| Actor | Sèrie de televisió | Resultat |
| Imanol Arias | Cuéntame cómo pasó | Candidat |
| Paco León | Aída | Candidat |
| Miguel Ángel Silvestre | Sin tetas no hay paraíso | Guanyador |

### Millor actriu de televisió

| Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Amparo Baró | El Internado | Candidata |
| Carmen Machi | Aída | Candidata |
| Patricia Vico | Hospital Central | Guanyadora |

### Millor actriu de teatre

| Actriu | Muntatge | Resultat |
| Anabel Alonso | Nunca estuviste tan adorable | Guanyadora |
| Blanca Portillo | Barroco | Candidata |
| Maribel Verdú | Un dios salvaje | Candidata |

### Millor actor de teatre

| Actor/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Juan Diego Botto | Hamlet | Guanyador |
| Paco León | ¿Estás ahí? | Candidat |
| Jordi Rebellón | Mentiras, incienso y mirra | Candidat |

### Intèrpret més buscat a www.fotogramas.es

| Intèrpret | Resultat |
| Javier Bardem | Candidat |
| Penélope Cruz | Candidat |
| Miguel Ángel Silvestre | Guanyador |

## Referències

* ↑ Maribel Verdú deja a Penélope sin Fotograma de Plata, ABC, 3 de març de 2009
* ↑ Maribel Verdú y Javier Cámara obtienen el premio Fotogramas de Plata 2008, 20 Minutos, 2 de març de 2009
* ↑ Miguel Ángel Silvestre opta a dos premios Fotogramas, Las Provincias, 2 de març de 2009

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2008
* XXIII Premis Goya
* 53a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* XVIII Premis de la Unión de Actores
* Premis Gaudí 2009
* XVIII Premis Turia

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
* Fotogramas de Plata 2008 al web de Fotogramas
# Proceratophrys

Proceratophrys és un gènere de granotes de la família Leptodactylidae.
Comprèn les següents espècies:
* Proceratophrys appendiculata
* Proceratophrys avelinoi
* Proceratophrys bigibbosa
* Proceratophrys boiei
* Proceratophrys brauni
* Proceratophrys concavitympanum
* Proceratophrys cristiceps
* Proceratophrys cururu
* Proceratophrys fryi
* Proceratophrys goyana
* Proceratophrys laticeps
* Proceratophrys melanopogon
* Proceratophrys moehringi
* Proceratophrys palustris
* Proceratophrys phyllostomus
* Proceratophrys schirchi
* Proceratophrys subguttata

## Referències

* IUCN (anglès)
# Sant Pere de Sureda

Sant Pere de Sureda és una antiga església, actualment desapareguda, de la comuna nord-catalana de les Cluses, a la comarca del Vallespir.
Era al nord-oest del terme comunal, a la zona on ara es dreça el veïnat de la Clusa d'Avall, o de Baix. El lloc no ha estat del tot exactament localitzat, tot i que era a l'esquerra de la Roma.
L'església està documentada des dels entorns del 1300, i posteriorment apareix documentada diversos cops al llarg dels segles xiv i xv. El darrer document que en parla és del 1552. Depenia eclesiàsticament de Santa Maria de la Clusa.

## Referències

* ↑ Lloc aproximat on era Sant Pere de Sureda en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Ramos i Martínez, Maria-Lluïsa. «Esglésies del Vallespir anteriors al 1300: Les Cluses. Sant Pere de Sureda». A: El Vallespir. El Capcir. El Donasà. La Fenolleda. El Perapertusès. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (Catalunya romànica, XXV). ISBN 84-412-2514-1.
* Becat, Joan. «41-Les Cluses». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Les Cluses». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Musaranya esvelta

La musaranya esvelta (Sorex gracillimus) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes que es troba a Corea del Nord, Hokkaido (Japó) i Sibèria (Rússia, incloent-hi les illes Kurils).
# Llista de les ciutats de Grècia

Llista de les ciutats de Grècia que superen els 100.000 habitants.
Al nivell d'administració local, Grècia està organitzada en 1.038 municipis. Per distingir-los entre ciutats i pobles, el Servei Nacional Grec d'Estadística fixa el límit en 10.000 habitants. Amb la qual cosa, uns 230 municipis tenen la categoria de ciutats. D'aquestes n'hi ha 10 que superen els 100.000 habitants, segons els càlculs per al 2010. Són el que hom anomena grans ciutats.

## Àrees metropolitanes

Aquestes grans ciutats no estan repartides de manera gaire homogènia a la geografia grega sinó que es concentren en les dues àrees metropolitanes, que apleguen el 43% de la població total del país:
* Àrea Metropolitana d'Atenes, a la regió de l'Àtica, amb 3.876.931 habitants.
* Àrea Metropolitana de Tessalònica, a la regió de Macedònia Central, amb 999.995 habitants.

## Llista de les ciutats

| Lloc | Ciutat | Nom en grec | Calc. 2010 | Perifèria (Regió) |
| 1. | Atenes | Αθήνα | 752.971 | Àtica |
| 2. | Tessalònica | Θεσσαλονικη | 346.262 | Macedònia Central |
| 3. | El Pireu | Πειραιάς | 178.562 | Àtica |
| 4. | Patres | Πάτρα | 167.371 | Grècia Occidental |
| 5. | Peristeri | Περιστέρι | 145.687 | Àtica |
| 6. | Iràklio | Ηράκλειο | 138.085 | Creta |
| 7. | Làrissa | Λάρισα | 135.340 | Tessàlia |
| 8. | Kallithea | Καλλιθέα | 111.716 | Àtica |
| 9. | Glifada | Γλυφάδα | 105.727 | Àtica |
| 10. | Níkea | Νίκαια | 102.665 | Àtica |
En negreta les més poblades de cada regió

## Referències

* ↑ World Gazetteer (castellà)
# Leónovo

Leónovo (en rus: Леоново) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 2 habitants. Pertany al districte municipal de Gorokhovets.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии. Вып. 5: Шуйский и Ковровский уезды/сост. В. Березин. Вязниковский и Гороховецкий уезды/сост. В. Добронравов. - 1898». Arxivat de l'original el 2018-10-26.
# Fotogramas de Plata 2015

La 66a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 2015, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc el 7 de març de 2016 a la discoteca Joy Eslava de Madrid. Fou presentada per Anabel Alonso.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Truman | Cesc Gay | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Mad Max: fúria a la carretera | George Miller | Guanyadora |

### Tota una vida

| Intèrpret | Resultat |
| Marisa Paredes | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Penélope Cruz | Ma ma | Guanyadora |
| Inma Cuesta | La novia | Candidata |
| Natalia de Molina | Techo y comida | Candidata |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Javier Cámara | Truman | Candidat |
| Mario Casas | Palmeras en la nieve | Guanyador |
| Dani Rovira | Ocho apellidos catalanes | Candidat |

### Millor actor de televisió

| Actor | Sèrie de televisió | Resultat |
| Rodolfo Sancho | El ministerio del tiempo | Candidat |
| Yon González | Bajo sospecha | Guanyador |
| Álvaro Cervantes Sorribas | Carlos, rey emperador | Candidat |

### Millor actriu de televisió

| Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Aura Garrido | El ministerio del tiempo | Guanyadora |
| María León | Allí abajo | Candidata |
| Hiba Abouk | El Príncipe | Candidata |

### Millor actriu de teatre

| Actriu | Muntatge | Resultat |
| Aitana Sánchez-Gijón | Medea | Guanyadora |
| Anabel Alonso | El eunuco | Candidata |
| Ana Belén | Medea | Candidata |

### Millor actor de teatre

| Actor/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Álex García | El burlador de Sevilla | Candidat |
| Pedro Casablanc | Ruz-Bárcenas | Guanyador |
| Edu Soto | Cabaret (musical) | Candidat |

### Millor sèrie espanyola segons els lectors

| Intèrpret | Resultat |
| Mar de plástico | Candidata |
| Vis a vis | Candidata |
| El ministerio del tiempo | Guanyadora |

### Millor pel·lícula espanyola segons els lectors

| Intèrpret | Resultat |
| Ocho apellidos catalanes | Candidata |
| Truman | Candidata |
| Palmeras en la nieve | Guanyadora |

## Referències

* ↑ 'El Ministerio del Tiempo', Fotogramas de Plata a la mejor serie del año y Aura Garrido, mejor actriz de televisión, rtve.es, 8 de març de 2016
* ↑ Marisa Paredes, premio especial Fotogramas de Plata 2015, Europa Press, 28 de gener de 2016

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2015
* 60a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* XXX Premis Goya
* XXV Premis de la Unión de Actores
* III Premis Feroz
* XXV Premis Turia
* Premis Gaudí de 2016
* XXI Premis Cinematogràfics José María Forqué

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
* Fotogramas de Plata 2015 a la revista Fotogramas
# Proceratophrys bigibbosa

Proceratophrys bigibbosa és una espècie de granota que viu a l'Argentina i el Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Silvano, D., Kwet, A., Garcia, P. & Faivovich, J. 2004. Proceratophrys bigibbosa. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 de gener de 2008.
# Scopaeocharax rhinodus

Scopaeocharax rhinodus és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.
Els adults poden assolir 2,4 cm de llargària. Viu en zones de clima tropical a la conca del riu Huallaga al Perú a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Bohlke, James E. «Results of the Catherwood Foundation Peruvian Amazon Expedition. The Descriptions of Two New Xenurobryconine Characids» (en anglès). Copeia, 1958, 4, 22-12-1958, pàg. 318. DOI: 10.2307/1439965.
* 1 2 Torres, Armi G. «Scopaeocharax rhinodus (Böhlke, 1958)» (en anglès). FishBase.
# Noia pèl-roja

Noia pèl-roja (Fille rousse) és un oli sobre tela de 40,5 × 36,5 cm realitzat per Amedeo Modigliani vers l'any 1915 i dipositat al Museu de l'Orangerie de París.

## Context històric i artístic

L'any 1915, després d'abandonar l'escultura, Modigliani va tornar a la pintura encara que amb una certa dificultat i experimentant amb diferents estils i tècniques. Aquest quadre forma part d'una sèrie de retrats en què l'artista va fer una interpretació molt lliure del cubisme: la model és representada contra un fons geomètric (possiblement, una exposició de pintures) de línies horitzontals i verticals.
No se sap qui va ser la model d'aquesta Noia pèl-roja. Així com la majoria dels models masculins de Modigliani són coneguts, en canvi les seues nombroses models sovint són identificades únicament pel seu nom de pila o nacionalitat, i d'altres, com és el cas ací, romanen en l'anonimat més absolut.

## Descripció

El rostre de la noia apareix sobre un fons abstracte, constituït per una sèrie de plans geomètrics pintats amb diversos tons de gris-beix i de marró vermellós, de tonalitat més clara cap als extrems i tirant al negre al centre de la tela. El posat hieràtic de la noia queda atenuat per la lleugera inclinació del cap. A més, la llum, procedent de l'esquerra, anima la superfície de la tela, il·luminant la galta dreta de la model, subratllada per un modelat discret, mentre que l'altra meitat del rostre, pintada amb tons més apagats, no té relleu.
Com en tots els seus retrats, Modigliani procedeix per esquematització de les formes: en aquest cas, l'arc de cercle que dibuixa les espatlles, el coll allargat (que es redueix a un cilindre) i l'oval regular de la cara. La mateixa cabellera està subratllada per una sèrie de línies negres ondulades. Aquestes formes geomètriques estilitzades es contraposen al modelat del rostre i, sobretot, a l'expressiva mirada de la noia.
L'estilització de la cara, el tractament dels cabells vermells amb línies ondulades i la simplificació dels volums són el resultat dels seus experiments amb l'escultura i de les seues cariàtides.

## Referències

* 1 2 3 4 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs. 168-169.
* 1 2 3 Museu de l'Orangerie Arxivat 2016-06-06 a Wayback Machine. (francès) i (anglès)

## Enllaços externs

* Flickr.
* Images d'Art (francès) i (anglès).
# Llista de les ciutats de Líbia

Llista de les ciutats de Líbia que superen els 100.000 habitants.
Segons les estimacions oficials a 1 de gener de 2005 , Líbia compta amb 4 ciutats que superen els cent mil habitants. D'entre elles destaca la capital, Trípoli, que supera el milió de persones.

## Llista

La llista següent dona les ciutats ordenades per població i la Governació (sha'biyah) on estan ubicades:
| Lloc | Ciutat | Nom en àrab | Estim. 2010 | Governació |
| 1. | Trípoli | طرابلس | 1.025.244 | Trípoli |
| 2. | Bengasi | بنغازي | 629.824 | Bengasi |
| 3. | Misratah | مصراتة | 259.056 | Misratah |
| 4. | Al-Bayda | البيضاء | 208.180 | Al-Jabar al-Akhdar |
| 5. | Tobruk | طبرق | 133.301 | Al Butnan |

## Referències

* ↑ General Information Authority in Libya
# Leľa

Leľa (en hongarès Leléd) és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país a la frontera amb Hongria, format per l'Ipeľ. Al cens de 2011, 82% de la població eren de parla hongaresa.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1262. Fins a la fi de la Primera Guerra Mundial i de 1938 a 1945, en aplicació del primer arbitratge de Viena, pertanyia al Regne d'Hongria.

## Referències

* ↑ «Cens de 2011» (en eslòvac).
* ↑ Sakmyster, Thomas L. 20th century Hungary and the great powers. Boulder, Colo.: Social Science Monographs, 1995. ISBN 0-88033-314-6.
# Fosinaïta-(Ce)

La fosinaïta-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom dels seus constituents principals, sent un silicat fosfat de sodi (natrium, en llatí).

## Característiques

La fosinaïta-(Ce) és un ciclosilicat de fórmula química Na$_{13}$Ca₂(Ce,La,Th,Nd,Pr)(Si₄O₁₂)(PO₄)₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fosinaïta-(Ce) pertany a «09.CF: Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$_{8-}$, amb anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: ashburtonita, kainosita-(Y), clinofosinaïta, strakhovita i cerchiaraïta-(Mn).

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres de dos indrets de la província de Murmansk, a Rússia: el mont Koashva al massís de Khibini, i el mont Karnasurt, al massís de Lovozero.

## Referències

* ↑ «Phosinaite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 agost 2016].
# Scorpaena angolensis

Scorpaena angolensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 25 cm de llargària màxima (normalment, en fa 10).

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 20 i 311 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental: des de Mauritània fins a Angola, incloent-hi el Cap Verd.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824.
* ↑ Norman, J. R., 1935. Coast fishes. Part I. The South Atlantic. Discovery Rep. v. 12: 1-58.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Scorpaena angolensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Schneider, W., 1990. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the commercial marine resources of the Gulf of Guinea. Prepared and published with the support of the FAO Regional Office for Africa. FAO, Roma. 268 p.
* ↑ Eschmeyer, W.N. i L.J. Dempster, 1990. Scorpaenidae. p. 665-679. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.). Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* ↑ Bellemans, M., A. Sagna, W. Fischer i N. Scialabba, 1988. Fiches FAO d'identification des espèces pour les besoins de la pêche. Guide des ressources halieutiques du Sénégal et la Gambie (Espèces marines et d'eaux saumâtres). FAO, Roma.
* ↑ Reiner, F., 1996. Catálogo dos peixes do Arquipélago de Cabo Verde. Publicações avulsas do IPIMAR Núm. 2. 339 p.
* ↑ Sanches, J.G., 1991. Catálogo dos principais peixes marinhos da República de Guiné-Bissau. Publicações avulsas do I.N.I.P. Núm. 16. 429 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Bianchi, G., 1986. Fichas FAO de identifacao de espécies para propósitos comerciais. Guia de campo para as espécies comerciais marinhas e de águas salobras de Angola. Preparado com o apoio da NORAD e da FAO (FIRM) Programa Regular, FAO, Roma. 184 p.
* Ricker, W.E., 1973. Russian-English dictionary for students of fisheries and aquatic biology. Fisheries Research Board of Canada, Ottawa.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Neosilurus gloveri

Neosilurus gloveri és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia Meridional.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Steindachner F. 1867. Über einige Fische aus dem Fitzroy-Flusse bei Rockhampton in Ost-Australien. Anzeiger K. Akad. Wiss. Math.-Naturwiss. Cl. v. 4. 7.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R. 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* Allen, G.R. i M.N. Feinberg 1998. Descriptions of a new genus and four new species of freshwater catfishes (Plotosidae) from Australia. Aqua 3(1):9-18.
* Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental, Austràlia. 394 p.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.