OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manolo Caro

Jesús Manuel Caro Serrano (Guadalajara, Jalisco, 20 de setembre de 1984) és un director de cinema mexicà, reconegut per dirigir La vida inmoral de la pareja ideal i la sèrie de televisió La casa de las flores, transmesa per Netflix i la minisèrie Alguien tiene que morir transmesa per la mateixa plataforma. També va dirigir Perfectos desconocidos.

## Biografia

Va néixer en Guadalajara, Jalisco, el 20 de setembre de 1984, fill de Norma Alicia Serrano i Gil Caro. Va estudiar arquitectura al Tecnológico de Monterrey, Campus Ciutat de Mèxic, posteriorment va estudiar direcció a l'Escola Internacional de Cinema de San Antonio de los Baños, a Cuba i a l'estudi de Juan Carlos Corazza, a Madrid. Caro és obertament gai.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Direcció | Producció | Notes |
| 2003 | La gran aventura de Mortadelo y Filemón | No | | Cameo. |
| 2004 | Motel | Sí | | Curtmetratge |
| 2007 | Gente bien... atascada | Sí | | Curtmetratge |
| 2008 | Lulú la del pez | Sí | | Curtmetratge |
| 2013 | No sé si cortarme las venas o dejármelas largas | Sí | | |
| 2014 | La fabulosa y patética historia de un montaje I Love Romeo y Julieta | Sí | | Documental |
| 2014 | Amor de mis amores | Sí | | |
| 2015 | Elvira, te daría mi vida pero la estoy usando | Sí | | |
| 2016 | La vida inmoral de la pareja ideal | Sí | Sí | |
| 2018 | Perfectos desconocidos | Sí | Sí | |
| 2021 | La Casa de las Flores: la película | Sí | Sí | |

### Televisió

| Any | Títol | Direcció | Producció | Plataforma |
| 2018-2020 | La casa de las flores | Sí | Sí | Netflix |
| 2020 | Alguien tiene que morir | Sí | Sí | Netflix |
| 2022 | Érase una vez... pero ya no | Sí | Sí | Netflix |

## Referències

* ↑ «Manolo Caro».
* ↑ López, Juanra. «Encuentro LGBTI con Manolo Caro ('La casa de las flores') y Carlos Montero ('Élite')», 26-06-2020. [Consulta: 28 gener 2021].
# Pseudorectes

Pseudorectes és un gènere d'ocells de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per dues espècies:
* Pseudorectes ferrugineus - pitouí rovellat.
* Pseudorectes incertus - pitouí ventreclar.
# Cal Torrents

«Cal Torrents» té aquests significats:
* Cal Torrents (Avinyonet del Penedès), casa d'Avinyonet
* Cal Torrents (Caldes de Montbui), casa a Caldes de Montbui
* Cal Torrents (Font-rubí), masia de Font-rubí
# Stanislav Stratiev

Stanislav Stratiev (en alfabet ciríl·lic Станислав Стратиев) (Sofia, el 9 de setembre de 1941 - 20 de setembre de 2000) va ser un escriptor i dramaturg búlgar. Les seves primeres obres van ser sovint associades al gènere anomenat Teatre de l'absurd. Va escriure per al teatre, la ràdio, la televisió i el cinema.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Wayne (comtat d'Ashtabula)

Wayne (en anglès: Wayne Township) és un municipi situat al comtat d'Ashtabula, a l'estat d'Ohio, Estats Units d'Amèrica. L'any 2010 tenia 630 habitants.

## Geografia

El municipi de Wayne està situat a les coordenades 41°32'16"N 80°39'26" / 41.53778, -80.65722. Segons l'Oficina del Cens dels Estats units, el terme municipal té una superfície total de 62.45 km², dels quals 62,01 km² corresponen a la península i 0,44 km² corresponen a aigua.

## Demografia

Segons el cens de 2010, hi havia 630 persones residint al municipi de Wayne. La densitat de població era de 10,09 hab./km². Dels 630 habitants de Wayne, el 95,08 % eren blancs, el 0,95 % eren afroamericans, el 0,63 % eren amerindis, el 1,75 % eren asiàtics, el 0,79 % eren d'altres races i el 0,79 % eren una barreja de races. Del total de la població, el 1,27 % eren hispans o lllatins de qualsevol raça.

## Referències

* ↑ «Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): Wayne township, Ashtabula County, Ohio». U.S. Census Bureau, American Factfinder. [Consulta: 9 juliol 2013].
# Silvia Espigado

Silvia Espigado (Berna, 26 d'agost de 1964) és una actriu espanyola, coneguda pel seu paper de Clara a la sèrie de televisió de RTVE Cuéntame cómo pasó.
Nascuda a Berna, filla d'emigrants espanyols a Suïssa. Durant la infància la seva família tornà a Espanya i s'instal·là a Estepona, a la província de Màlaga. Ja en la seva joventut es traslladà a Madrid. Estudià Art Dramàtic i començà la seva carrera artística al teatre a inicis de la dècada del 1990. Debutà a l'obra El último tranvía amb la companyia de Lina Morgan. Actuà posteriorment en altres produccions teatrals com Un marido de ida y vuelta, Pop Corn o Las trampas del azar.
La seva primera aparició a la pantalla petita va ser com a hostessa del programa Un, dos, tres... responda otra vez, durant l'etapa de Mayra Gómez Kemp. Aquesta feina li va permetre assolir papers en sèries de televisió, la primera a Compuesta y sin novio (1994), Hermanos de leche (1994), Querido maestro (1997) o Manos a la obra (1999). La marxa d'aquesta darrera sèrie el 2001 va ser per haver estat elegida per al paper de Clara a la sèrie Cuéntame cómo pasó, un personatge que interpreta des de llavors. Malgrat no participar en altres produccions, ha compaginat el seu paper a la sèrie, a vegades, amb produccions teatrals.

## Referències

* ↑ Redacció «Silvia Espigado, madrina de la Semana de Cine Fantástico de Estepona». Málaga Hoy, 01-09-2015.
* 1 2 Mencos, Ana «Silvia Espigado: «No sé cómo acabará "Cuéntame" pero no lo hará de cualquier manera»». ABC, 09-01-2015.
* 1 2 Calvo, Fran «Cuéntame: otros papeles de Silvia Espigado más allá de 'Clara'». Qué!, 09-07-2021.
# Giovanni Fidanza

Giovanni Fidanza (Bèrgam, 27 de setembre de 1965) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1988 i 1997. Bon velocista, els seus principals èxits esportius foren una etapa al Tour de França de 1989 i una altra al Giro d'Itàlia de 1990. En aquesta mateixa cursa guanyà la classificació per punts en l'edició de 1989. També guanyà etapes al Tour de Romandia i la Tirrena-Adriàtica.
En retirar-se del ciclisme va passar a desenvolupar tasques de director esportiu en diferents equips masculins: Alexia (2002), Telekom (2003-2005), Team Astana (2006-2007) i LPR Brakes (2008). L'any 2007 va ser el fundador del Still Bike, equip juvenil en el qual van competir les seves filles Arianna i Martina. A partir d'aleshores ha dirigit diferents equips femenins, com l'ALÉ-Cipollini, l'Astana o l'Isolmant-Premac-Vittoria.

## Palmarès

* 1987
** 1r al Giro delle Tre Provincie - Limito di Pioltello
* 1988
** 1r a la Coppa San Geo
** Vencedor d'una etapa de la Cursa de la Pau
* 1989
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor de 2 etapes del Tour de les Amèriques
** 1r de la Classificació per punts del Giro d'Itàlia
* 1990
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1993
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1994
** 1r a la Continentale Classic
* 1995
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia

### Resultats al Tour de França

* 1989. 127è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1990. 147è de la classificació general
* 1992. 103è de la classificació general
* 1993. 125è de la classificació general
* 1994. 110è de la classificació general
* 1995. 108è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1989. 110è de la classificació general. 1r de la Classificació per punts
* 1990. 133è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1991. 110è de la classificació general
* 1992. 118è de la classificació general
* 1994. 74è de la classificació general
* 1995. 94è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1991. 116è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «FIDANZA Giovanni». [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ «Giovanni Fidanza alla Alé» (en italià). [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Giovanni FIDANZA» (en italià). [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ Ferrari, Fernando. «Ainara Albert ficha por el Isolmant italiano» (en castellà), 11-10-2021. [Consulta: 6 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Giovanni Fidanza a sitiodeciclismo.net
# Radja Nainggolan

Radja Nainggolan (Anvers, 4 de maig de 1988) és un futbolista professional belga que juga com a migcampista.
Ha desenvolupat la seva carrera professional a Itàlia, amb el Piacenza Calcio, Cagliari Calcio, AS Roma i Inter de Milà. També ha estat internacional amb Bèlgica.

## Referències

* ↑ «Born into poverty, established in Italy, ready for England: meet Radja Nainggolan». FourFourTwo, 23-04-2015. [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ «Anversa, a casa di Nainggolan» (en italian). La Roma 24, 14-02-2014. [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ Internazionale 3–0 Cagliari Arxivat 2012-07-17 at Archive.is; ESPN Soccernet, 7 febrer 2010
* ↑ Nainggolan coming to Roma; UEFA.com, 7 gener 2014
* ↑ «Radja Nainggolan: Roma midfielder joins Inter in £33m swap deal». BBC Sport, 26-06-2018. [Consulta: 19 juliol 2018].
* ↑ Kirin Cup: De Laet, Kitoko et Nainggolan aussi (Kirin Cup: De Laet, also Kitoko and Nainggolan); DH, 27 maig 2009 (in French)

## Enllaços externs

* Stats at Tutto Calciatori (italià)
* National team data
* Radja Nainggolan a National-Football-Teams.com (anglès)
Radja Nainggolan amb Bèlgica - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Bèlgica – Eurocopa 2016
1 Courtois •
2 Alderweireld •
3 Vermaelen •
4 Nainggolan •
5 Vertonghen •
6 Witsel •
7 De Bruyne •
8 Fellaini •
9 R. Lukaku •
10 Hazard  •
11 Carrasco •
12 Mignolet •
13 Gillet •
14 Mertens •
15 Denayer •
16 Meunier •
17 Origi •
18 Kabasele •
19 Dembélé •
20 Benteke •
21 J. Lukaku •
22 Batshuayi •
23 Ciman •
Entrenador: Wilmots :
# Cal Torné (Estaràs)

Cal Torné és una casa d'Estaràs, a la Segarra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa situada al centre del municipi d'Estaràs, estructurada amb planta baixa i primer pis i amb coberta a dues aigües. A la façana principal hi trobem la porta principal, formada per un arc rebaixat monolític, amb la presència d'un relleu en forma de cartel-la on al seu interior apareix la següent inscripció: "AÑO 1924", sustentat per brancals realitzats amb carreus regulars de grans dimensions. Al primer pis apareix una finestra de mitjanes dimensions amb represa inferior de pedra. Adossat al costat esquerre de l'habitatge hi ha un segon cos de planta quadrangular, on a l'altura del primer pis trobem una galeria coberta i oberta a l'exterior mitjançant una sèrie d'arcs de mig punt realitzats amb maons col·locats a sardinell i capitells decorats amb la mateixa tècnica.

## Referències

* ↑ «Cal Torné». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 setembre 2014].
# Stielgranate 41

La Stielgranate 41 (en alemany: "Granada enganxosa"; model 1941) era una granada dissenyada i construïda en el III Reich, de càrrega buida, autoestabilització, utilitzada pel canó antitancs PaK 36 de 3,7 cm, per poder dotar a aquest canó d'una millor capacitat antitancs.
El canó Pak 36 de 3,7 mm, que era l'arma estàndard antitancs de la Wehrmacht en 1940. Durant Batalla de França, va tenir problemes en penetrar als tancs de les forces franceses I angleses. En 1941, Durant la Operació Barbarroja, l'arma es va veure en una total inferioritat amb els tancs T-34 soviètics, o amb els tancs de la sèrie KV. El canó va ser reemplaçat per canons més potents, com el PaK 38 de 5 cm, però no es van produir mai suficients, I per això es va intentar augmentar la capacitat antitancs del PaK 36, creant un nou tipus de munició, la qual pogués fer-se càrrec dels tancs soviètics.
El disseny era com les granades de fusell, l'única diferencia era que aquesta era lleugerament més llarga. Aquesta nova munició utilitzava un Sistema de propulsió amb munició de fogueig, la qual propulsava la bala fins a les velocitats de 110 m/s, amb una distància efectiva d'uns 800 metres (amb el canó amb elevació de 25°) i al voltant de 180 metres com a distància mínima (amb el canó amb una elevació de 5°).
Estava equipada amb dos detonadors d'artilleria: un en la punta, I l'altre en el cos de l'arma, per assegurar la destrucció de la bala I de l'objectiu. Podia disparar tanta munició d'alt explosió antitancs, amb una càrrega de 2,42 kg d'alt explosiu, I capaç de penetrar 180 mm de blindatge. L'impacte de la bala era igual de mortal, sense importat la distància, ja que el tret no depenia de la distància I al punt d'impacte, gràcies a l'efecte Munroe. Però per culpa de la baixa velocitat, la bala era molt imprecisa, I tenia un abast efectiu precís d'uns 300 metres.
Un altre desavantatge de la Stielgranate era que el carregador havia de deixar la coberta, anar a la part davantera del canó I col·locar una altra granada en el canó.

## Especificacions

* Pes net: 8,6 kg
* Contingut explosiu:
** TNT: 2,42 kg, càrrega buida
* Llargada total: 73,9 cm
* Diametre del plançó: 37 mm
* Diametre total: 160 mm
* Detonador
** Base del detonador: Bd Z 5130 - Bodenzünder 5130
** Detonador de la punta: AZ 5075 - Aufschlagzünder 5075 (identic al que utilitzen els cohets del Panzerschreck) o la versió millorada; AZ 5095 - Aufschlagzünder 5095

## Referències

* 1 2 Bishop, Chris. The Encyclopedia of Weapons of World War. Londres: Barnes & Noble Books, 1998, p. 182–3. ISBN 0-7607-1022-8.
* 1 2 3 «3.7 Stielgranate 41: 3.7 cm Stick Grenade». Catalog of Enemy Ordnance. U.S. Office of Chief of Ordnance, 24-07-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 18 febrer 2011].
* 1 2 3 «German 3.7cm Stielgranate 41, Rodded Bomb, W.W. II». [Consulta: 18 febrer 2011].
# Zingis radiolata

Zingis radiolata és una espècie de gastròpode eupulmonat de la família Helicarionidae. És terrestre i és un endemisme de Kenya. Es troba amenaçat d'extinció per la destrucció i degradació del seu hàbitat a causa de les sequeres, els incendis i la desforestació.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Lange, C. (2004). "Zingis radiolata." 2004 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2004. [Consulta: 16 abril 2023]
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)

## Bibliografia

* Lange, C., 2001. Biodiversity and conservation of land snails of Taita Hills, Kenya. A research Report Submitted to Flora and Fauna International, Nairobi, Kenya.
# Tyrannochromis maculiceps

Tyrannochromis maculiceps és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes. Va ser descrit per Ernst Ahl el 1926.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 29,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És endèmic del llac Malawi a l'Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Ahl, Ernst «Einige neue Fische der Familie Cichlidae aus dem Nyassa-See» (en alemany). Sitzungsberichte der Gesellschaft Naturforschender Freunde zu Berlin, 1926, pàg. 51-62.
* ↑ Binohlan, Crispina B.; Reyes, Rodolfo B. «Tyrannochromis maculiceps (Ahl, 1926)» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Maréchal, C., 1991. Tyrannochromis. p. 534-535. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.

## Bibliografia

* Konings, Ad. Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. Neptune City, NJ: T.F.H. Publications, 1990. ISBN 0-86622-527-7.
* Konings, Ad. Malaŵi cichlids in their natural habitat. 3a edició. El Paso, TX: Cichlid Press, 2001. ISBN 0-9668255-3-5.
* Ribbink, A. «Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes». A: M. Keenleyside (ed.). Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres: Chapman and Hall, 1991, p. 36-59. ISBN 9780412322006.
# Sidi Kaouki

Sidi Kaouki (en àrab سيدي كاوكي, Sīdī Kāwkī) és una comuna rural de la província d'Essaouira, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.625 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Mantidactylus ambreensis

Mantidactylus ambreensis és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus ambreensis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Radka (cràter)

Radka és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 10,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim búlgar, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Radka». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Can Catà de la Torre

Can Catà de la Torre és una masia de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. A l'arxiu parroquial de Sant Andreu de Llavaneres s'hi troba també la denominació de Catà de la Torra ("Torra" acabat amb "a")

## Descripció

La masia de Can Catà presenta un aspecte de casa forta donat per l'enlairament dels dos cossos laterals, que formen dues torres, on hi ha situades les golfes. La casa té planta baixa i dos pisos. Al cos central hi trobem un portal d'arc de mig punt amb tretze dovelles de grans dimensions. A les finestres i balcons hi ha reixes i baranes de ferro forjat del segle xviii. Al primer pis hi ha un balcó. La coberta és a dues aigües i la façana acaba en una cornisa. Les torres estan rematades per un element decoratiu semblant als merlets. També té una capella.
Ha estat modificada i restaurada, però conserva el seu aire senyorial.

## Història

Aquesta masia rep el nom de "Els Àngels". El seu origen no és molt clar, trobem però en una llinda interior de la casa hi ha la data 1633 i a la llinda del balcó de la façana principal es pot llegir la inscripció següent; "Edificatio ignoratio reedificatio facta evita Josepho Cata anno 1729-9".
La capella o oratori era dedicada a Sant Josep i actualment l'advocació és de la Mare de Déu dels Àngels.
Els Catà van desaparèixer de Sant Andreu de Llavaneres durant el darrer terç del segle xix, i la finca fou adquirida per la família Caralt.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Catà de la Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Zinner (cràter)

Zinner és un petit cràter d'impacte de la Lluna situat a nord del cràter Schiaparelli, a l'Oceanus Procellarum. A al nord-oest es troba el cràter lleugerament més gran Golgi, i a l'est es localitza el sistema de plecs Dorsa Burnet.
* Localització de Zinner (quadrant superior esquerra de la imatge)
* Fotografia de la missió Apollo 15
És circular i té forma de copa, amb una albedo alta en comparació amb la mar lunar circumdant. El cràter essencialment no té vora perquè la lava de la mare gairebé ho ha inundat per complet. El sistema de marques radials del cràter Glushko travessa Zinner.
Aquest element va ser designat prèviament com Schiaparelli B, abans que la UAI li donés el seu nom actual.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Sidi Ishaq

Sidi Ishaq (àrab سيدي اسحاق) és una comuna rural de la província d'Essaouira de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.773 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Goro Yamada

Goro Yamada (Prefectura de Fukushima, Japó, 3 de març de 1894 - 9 de març de 1958) és ser un futbolista i entrenador japonès. Va dirigir la selecció japonesa, els Far Eastern Championship Games 1925.

## Referències

* ↑ (japonès)Japan Football Association
* ↑ (japonès)Japan Football Association
# Mantidactylus bicalcaratus

Mantidactylus bicalcaratus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus bicalcaratus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)