OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chilomys georgeledecii

Chilomys georgeledecii és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels vessants occidentals dels Andes del nord de l'Equador, on viu a una altitud d'entre 1.502 i 2.350 msnm. Es tracta d'un dels representants més petits del gènere Chilomys. Té una llargada de cap a gropa de 83-90 mm i la cua és força més llarga que el cos. El pelatge és de color gris tant al dors com al ventre. Fou anomenat en honor del conservacionista txecoamericà George Campos Ledeci.

## Referències

* 1 2 Brito et al., 2022, p. 25.
* ↑ Brito et al., 2022, p. 20.

## Bibliografia

* Brito, J.; Tinoco, N.; Pinto, C. M.; García, R.; Koch, C.; Fernandez, V.; Burneo, S.; Pardiñas, U. F. J. «Unlocking Andean sigmodontine diversity: five new species of Chilomys (Rodentia: Cricetidae) from the montane forests of Ecuador» (en anglès). PeerJ, 10, 2022, pàg. e13211. DOI: 10.7717/peerj.13211.
# Guiu I Polentani

Guiu I Polentani, o Guiu Menor Polentani o el vell, fou fill de Lambert Polentani i net de Jeremies Polentani, i fou un dels caps del consell del comú de Ravenna a partir del 1248 fins a assolir la senyoria el 1275.
En ser ocupada Ravenna pels imperials el 1240, fou desterrat a la Pulla, però el 1248, quan el Papa va recuperar la ciutat va poder tornar. El 28 de setembre de 1270 va morir el bisbe Felip encarregant un bon repartiment del poder entre els Traversari i els Polentani. Aquesta família tenia ara dos branques: la representada per Guiu Menor, el fill de Lambert, i la de Guiu Major o Guiu Riccio, fill d'Alberic. Aquest darrer va rebre la senyoria de Comacchio i Guiu Menor la de Ravenna en col·laboració als Traversari, però aviat es van enfrontar i Guiu Riccio es va aliar als Traversari. Aquestes lluites foren simultànies a l'expulsió dels gibel·lins Lambertazzi a Bolonya, obra de la família güelfa dels Geremei que va fer possible que Guiu I Montefeltro s'apoderés de Forli i Cervia (abans de 1265), que va deixar als Montefeltro com a veïns dels Polentani i Malatesta. Els Polentani es van aliar amb el Malatesta en teoria contra els Montefeltro, però Guiu Menor o el vell amb l'ajut de la cavalleria dels Malatesta va imposar-se a Ravenna i assolir la senyoria el 1275. Francesca Polentani, la filla de Guiu Menor, fou donada en matrimoni a Gianciotto Malatesta. La revolta que va seguir dels Traversari fou derrotada i foren expulsats de la ciutat.
Guiu Menor va dominar així una part de la Romanya i fou estret aliat de l'arquebisbe Bonifaci Fieschi de la família dels comtes de Lavagna. El 1282 va participar en l'ofensiva del Papa Martí IV contra Guiu I Montefeltro i es va apoderar de Cervia. El 1290 fou nomenat podestà de Florència.
El 1289 va anar a Florència i en la seva absència l'arquebisbe Esteve Colonna fou empresonat pels seus fills, els germans Ostasi i Lambert Polentani als que havia deixat el govern, i absent també el germà, Bernardí Polentani, que era podestà a Milà. Finalment el Papa va nomenar un nou arquebisbe rector en la persona de Ildebrandí de Romena, bisbe d'Arezzo. El 1293 va morir Guiu Riccio i la senyoria de Comacchio va passar a Guiu I Polentani de Ravenna.
Guiu Menor va deixar la senyoria a la seva mort (1297) a dos fills: Lambert I Polentani i Bernardí Polentani.
# Mancha de Criptana

La Mancha de Criptana és una part de La Manxa al voltant de la població de Campo de Criptana que forma part de la província de Ciudad Real. Amb anterioritat, però, aquest territori era més ampli i abraçava moltes poblacions dominades per l'orde de Santiago a les províncies de Toledo i Conca.

## Municipis

* Campo de Criptana
* Pedro Muñoz
* Arenales de San Gregorio
* Tomelloso
* Socuéllamos
# Les Collades (Maçanet de Cabrenys)

Les Collades és una collada situada a 1.275,3 m alt entre els termes comunal dels Banys d'Arles i Palaldà, a l'antic terme de Montalbà dels Banys (Vallespir, Catalunya del Nord) i municipal de Maçanet de Cabrenys, a l'Alt Empordà.
És a l'extrem sud del terme. És al sud-oest del Roc de la Sentinella i al nord-est del Coll de la Dona Morta.

## Referències

* ↑ Les Collades en els ortofotomapes de l'IGN
# Chilomys weksleri

Chilomys weksleri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels Andes centrals de l'Equador, on viu a altituds d'entre 1.600 i 3.200 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos montans. És l'espècie més petita del gènere Chilomys, amb una llargada de cap a gropa de 74-85 mm. El pelatge és marró al dors i gris al ventre. Fou anomenat en honor del biòleg brasiler Marcelo Weksler.

## Referències

* ↑ Brito et al., 2022, p. 39.
* ↑ Brito et al., 2022, p. 18.
* ↑ Brito et al., 2022, p. 36.

## Bibliografia

* Brito, J.; Tinoco, N.; Pinto, C. M.; García, R.; Koch, C.; Fernandez, V.; Burneo, S.; Pardiñas, U. F. J. «Unlocking Andean sigmodontine diversity: five new species of Chilomys (Rodentia: Cricetidae) from the montane forests of Ecuador» (en anglès). PeerJ, 10, 2022, pàg. e13211. DOI: 10.7717/peerj.13211.
# Les amistats perilloses (pel·lícula)

Les amistats perilloses (títol original en anglès Dangerous Liaisons) és una pel·lícula britànico-estatunidenca de Stephen Frears, estrenada el 1988. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català. Està basada en la novel·la Les relacions perilloses, escrita per Pierre Choderlos de Laclos el 1782.

## Argument

Dos aristòcrates brillants i espirituals, la marquesa de Merteuil, exquisida i perillosa, i el seductor vescomte de Valmont, signen un pacte d'inviolable amistat al final de la seva relació. Per aquest pacte, la marquesa demana a Valmont de seduir la càndida Cécile de Volanges que pròximament ha de casar-se amb el seu exfavorit, M. de Bastide. Però Valmont ha intentat seduir la virtuosa senyora de Tourvel.

## Repartiment

* Glenn Close: Marquesa de Merteuil
* John Malkovich: Vescomte de Valmont
* Michelle Pfeiffer: Madame de Tourvel
* Swoosie Kurtz: Madame de Volanges
* Keanu Reeves: el cavaller Danceny
* Mildred Natwick: Madame de Rosemonde
* Uma Thurman: Cécile de Volanges
* Peter Capaldi: Azolan
* Joe Sheridan: Georges
* Valerie Gogan: Julie
* Laura Benson: Émilie
* Joanna Pavlis: Adèle

## Premis i nominacions
### Premis

1989
* Oscar a la millor direcció artística per Stuart Craig i Gérard James
* Oscar al millor vestuari per James Acheson
* Oscar al millor guió adaptat per Christopher Hampton
1990
* BAFTA a la millor actriu per Michelle Pfeiffer
* BAFTA al millor guió adaptat per Christopher Hampton
* César a la millor pel·lícula estrangera
* Premi Sant Jordi al millor actor estranger per John Malkovich
* Premi Sant Jordi per la millor pel·lícula estrangera

### Nominacions

1989
* Oscar a la millor actriu per Glenn Close
* Oscar a la millor actriu secundària per Michelle Pfeiffer
* Oscar a la millor banda sonora per George Fenton
* Oscar a la millor pel·lícula
1990
* BAFTA a la millor actriu per Glenn Close
* BAFTA a la millor fotografia per Philippe Rousselot
* BAFTA al millor vestuari per James Acheson
* BAFTA a la millor direcció per Stephen Frears
* BAFTA al millor muntatge per Mick Audsley
* BAFTA al millor maquillatge i perruqueria per Jean-Luc Russier
* BAFTA a la millor música per George Fenton
* BAFTA al millor disseny de producció per Stuart Craig

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «Dangerous Liaisons». The New York Times.
# Waterpolo al Campionat del Món de natació de 2005

La competició de waterpolo al Campionat del Món de natació de 2005 es realitzà al Centre Aquàtic d'Île Sainte-Hélène de la ciutat de Mont-real (Canadà).

## Resum de medalles

| Event | Or | Plata | Bronze |
| competició masculina | Sèrbia i MontenegroDenis Šefik Petar Trbojević Nikola Janović Vanja Udovičić Dejan Savić Danilo Ikodinović Slobodan Nikić Vladimir Gojković Boris Zloković Aleksandar Šapić Vladimir Vujasinović Predrag Jokić Zdravko Radić | HongriaZoltán Szécsi Daniel Varga Norbert Madaras Adam Steinmetz Tamás Kásás Attila Vári Gergely Kiss Csaba Kiss Rajmund Fodor Marton Szivoa Istvan Gergely Tamás Molnár Péter Biros | GrèciaGeorgios Reppas Anastasios Schizas Dimitrios Mazis Emmanouil Mylonakis Theodoros Chatzitheodorou Argyris Theodoropoulos Christos Afroudakis Georgios Ntoskas Georgios Afroudakis Stefanos-Petros Santa Antonios Vlontakis Manthos Voulgarakis Nikolaos Deligiannis |
| competició femenina | HongriaPatricia Horvath Eszter Tomaskovics Khrisctina Serfozo Dora Kisteleki Mercedes Stieber Andrea Toth Rita Dravucz Krisztina Zantleitner Orsolya Takacs Aniko Pelle Agnes Valkai Fruzsina Bravik Timea Benko | Estats UnitsEmily Feher Heather Petri Ericka Lorenz Brenda Villa Lauren Wenger Natalie Golda Kristina Kunkel Erika Figge Jaime Hipp Kelly Rulon Moriah van Norman Drue Wawrzynski Thalia Munro | CanadàRachel Riddell Krystina Alogbo Whynter Lamarre Susan Gardiner Tara Campbell Marie Luc Arpin Cora Campbell Dominique Perreault Ann Dow Jana Salat Valérie Dionne Christine Robinson Johanne Bégin |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Hongria | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Sèrbia i Montenegro | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Estats Units | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | Grècia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |
# Helíocles I de Bactriana

Helíocles I (grec antic: Ἡλιοκλῆς) fou rei de Bactriana conegut únicament per les seves monedes monolingües (les que són bilingües en grec per un costat i en ari per l'altre, correspondrien a Helíocles II que va regnar al sud de l'Hindu Kush). Va regnar vers 145 aC a 130 aC. Almenys la major part del seu regnat només va tenir autoritat al sud i sud-oest de Bactriana. LeFou el darrer rei i derrotat per l'oest i per l'est i les invasions nòmades pel nord van acabar amb el regne que fou ocupat pels Yuezhi. Les excavacions a Aï Khanum a l'Afganistan demostren que una vegada cremat l'establiment grec de Bàctria, els grecs ja no van retornar. Alguns historiadors pensen que va governar almenys un temps associat a Eucràtides I de Bactriana que potser era el seu pare; pels mateixos anys apareixen també Eucràtides II de Bactriana i Soter de Bactriana. Justí explica que Eucràtides I de Bactriana fou mort al camp de batalla (vers 145 aC) junt amb el seu fill associat al tron, que podria ser Eucràtides II o Helíocles I, però més probablement el primer. A les excavacions d'Aï Khanum no s'han trobat monedes d'Eucràtides II, ni de Plató ni d'Helíocles I el que demostraria que es va produir una catàstrofe que va suposar l'incendi i destrucció del palau reial i va acabar amb la ciutat; aquesta catàstrofe fou sens dubte la invasió dels pobles nòmades de les estepes (moviment que esmente les fonts xineses), que primer van ocupar els territoris al nord de l'Oxus o sigui la Sogdiana (tal com demostren les excavacions a Kunduz) i després van passar més al sud (excavacions d'Aï Khanum). El 129 aC la conquesta, quan hi va arribar un ambaixador xinès de nom Zhang Qian, s'havia completat i els nòmades encunyaven monedes imitant als seus predecessors.

## Bibliografia

* O. Bopearachchi, “Graeco-Bactrian issues of later Indo-Greek kings,” NC, 1990, pp. 79-103.
* P. Bernard, “La fin d'Eucratide I. Son ère,” in Fouilles d'Aï Khanoum IV. Les monnaies hors trésors. Questions d'histoire gréco-bactrienne, MDAFA XXVIII, Paris, 1985, pp. 97-105.
# Mancha Real

Mancha Real és un municipi de la província de Jaén, amb 11.315 habitants el 2021, segons dades de l'INE. Situat a només 19 km de la capital, Jaén, es tracta d'un dels municipis més industrials de la província, amb un ampli polígon industrial.

## Referències

* ↑ «Mancha Real». Andalucía pueblo a pueblo - Fichas Municipales. Junta de Andalucía. [Consulta: 4 juny 2022].
# Blumeray

Blumeray és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 97 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Blumeray era de 97 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 16 eren unipersonals (16 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 57 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 56 eren cases i 1 era un apartament. Dels 43 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Blumeray el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 12 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 12 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 35 eren actives i 16 eren inactives. De les 35 persones actives 34 estaven ocupades (21 homes i 13 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 16 persones inactives 7 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de serveis, 1 d'una entitat de l'administració pública i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Blumeray hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 642 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Blumeray a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Blumeray a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# San Cibrao das Viñas

San Cibrao das Viñas és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca d'Ourense.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.410 | 3.913 | 3.789 | 3.303 | 3.867 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Gargantós (Santa Comba)
* Noalla (San Salvador)
* Pazos de San Clodio (San Clodio)
* Rante (Santo André)
* San Cibrao das Viñas (Santo Ildefonso)
* Santa Cruz da Rabeda (Santa Cruz)
* Soutopenedo (San Miguel)
# Les Collades (Navès)

Les Collades és un indret situat a 1.213,4 metres d'altitud del municipi de Navès (Solsonès) situada sota la Serra de Busa

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Charles Santoni

Charles Santoni (Isulacciu di Fiumorbu, 1931) és un advocat i escriptor cors. Atret pel nacionalisme cors, el 1960 va crear a París el moviment estudiantil Unió Corsa, l'òrgan del qual, el bimestral Unió Corsa, fundà el 1961. El 1966 va integrar la Unió Corsa al Front Regionalista Cors (FRC) i va escriure amb Edmond Simeoni el manifest Main basse sur l'île... (1971), en el que es basà bona part del moviment autonomista posterior.
Quan el 1973 el FRC va transformar-se en Partit del Poble Cors, n'esdevingué un dels dirigents i fou un dels vuit redactors a U Castellà di Casinca de l'A chjama di Castellare, manifest nacionalista que reclamava l'autonomia. Va ser elegit diputat a les eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 1982. Posteriorment s'uní al Partit Socialista.

## Obres

* Un demi-siecle de resistance et de repression corse 1789-1819 a Les Temps Modernes, núm 323-326 agost-setembre 1973.
* Liata Fiumorbaccia di 500 buccati corsi (1986) Premi del Llibre Cors
* Cantaleni (1994)
* Chronique de la Franc-maçonnerie en Corse (1772-1920) (1999)

## Notes

* ↑ No és la mateixa persona que el Charles Santoni nascut el 1963, nacionalista cors condemnat per la mort d'un policia a Ajaccio el 16 d'abril del 1996.

## Referències

* Biografia Arxivat 2008-12-01 a Wayback Machine.
# Hannu Mikkola

Hannu Mikkola (nascut el 24 de maig de 1942 a Joensuu - 26 de febrer de 2021) fou un pilot finlandès de ral·lis. Va començar a competir en els ral·lis l'any 1963 i des de l'any 1973 fins al 1993 va participar en el Campionat Mundial de Ral·lis.

## Títols

| Any | Campionat | Cotxe |
| 1968 | Campionat Finlandès de Ral·lis | Volvo 142 / Volvo 122 S / Ford Escort TC |
| 1978 | Campionat de Gran Bretanya de Ral·lis | Ford Escort RS1800 |
| 1983 | Campionat Mundial de Ral·lis | Audi Quattro A1 / Audi Quattro A2 |

## Victòries en ral·lis del WRC

| Any | Ral·li | País | Co-pilot | Cotxe |
| 1974 | Ral·li de Finlàndia | Finlàndia | John Davenport | Ford Escort RS1600 |
| 1975 | Ral·li de Finlàndia | Finlàndia | Atso Aho | Toyota Corolla |
| 1978 | Ral·li de Gal·les | Gran Bretanya | Arne Hertz | Ford Escort RS1800 |
| 1979 | Ral·li de Portugal | Portugal | Arne Hertz | Ford Escort RS1800 |
| 1979 | Ral·li Safari | Kenya | Arne Hertz | Mercedes 450 SLC 5.0 |
| 1979 | Ral·li de Nova Zelanda | Nova Zelanda | Arne Hertz | Ford Escort RS1800 |
| 1979 | Ral·li de Gal·les | Gran Bretanya | Arne Hertz | Ford Escort RS1800 |
| 1979 | Ral·li de Costa d'Ivori | Costa d'Ivori | Arne Hertz | Mercedes 450 SLC 5.0 |
| 1980 | Ral·li Codasur | Amèrica del Sud | Arne Hertz | Mercedes 500 SLC |
| 1980 | Ral·li de Gal·les | Gran Bretanya | Arne Hertz | Ford Escort RS1800 |
| 1981 | Ral·li de Suècia | Suècia | Arne Hertz | Audi Quattro |
| 1981 | Ral·li de Gal·les | Gran Bretanya | Arne Hertz | Audi Quattro |
| 1982 | Ral·li de Finlàndia | Finlàndia | Arne Hertz | Audi Quattro |
| 1982 | Ral·li de Gal·les | Gran Bretanya | Arne Hertz | Audi Quattro |
| 1983 | Ral·li de Suècia | Suècia | Arne Hertz | Audi Quattro A1 |
| 1983 | Ral·li de Portugal | Portugal | Arne Hertz | Audi Quattro A1 |
| 1983 | Ral·li de l'Argentina | Argentina | Arne Hertz | Audi Quattro A2 |
| 1983 | Ral·li de Finlàndia | Finlàndia | Arne Hertz | Audi Quattro A2 |
| 1984 | Ral·li de Portugal | Portugal | Arne Hertz | Audi Quattro A2 |
| 1987 | Ral·li Safari | Kenya | Arne Hertz | Audi 200 Quattro |

## Referències

* ↑ Fernández, Iván «El Mundial de Rallyes llora la muerte de uno de los más grandes. Adiós Hannu Mikkola». Diario Motor Competición, 27-02-2021 [Consulta: 27 febrer 2021].
# San Cisco

San Cisco és una banda de pop independent formada a Austràlia l'any 2009, els membres de la qual són, pel que fa a la veu i la guitarra, Jordi Davieson, Scarlett Stevens, veu i bateria, Josh Biondillo a la guitarra i Nick Gardner amb la possessió del baix elèctric.

## Enllaços externs

* Web de San Cisco
# Lauret (Eslida)

Lauret, Loret o l'Oret és un despoblat del terme municipal d'Eslida, a la comarca de la Plana Baixa, en plena Serra d'Espadà. D'origen musulmà, va ser una de les moltes alqueries que en aquella època es fundaren a la vall i a les muntanyes eslideres. A finals del segle xviii encara es coneixien les seues ruïnes.

## Situació

Tot i que les seues restes no ens han arribat, degué estar situat a l'actual partida de l'Oret, dividida el dia de hui entre els termes d'Eslida i d'Aín, i no gaire lluny del cim anomenat Benialí, o pic de la Batalla, per haver tingut lloc allà virulents enfrontaments durant la revolta morisca de l'Espadà de l'any 1526.

## Referències

* ↑ Fernández de Córdoba y la Cerda, María Luisa del Rosario. Noticia de la fundación "Patronato real de legos" (en castellà). Madrid: Antonio de Sancha, 1787.
* ↑ «Terrasit». Institut Cartogràfic Valencià. Arxivat de l'original el 2016-04-13. [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ «Senders a Aín». Ajuntament d'Aín. Arxivat de l'original el 2016-04-16. [Consulta: 1r abril 2016].
# Charles Scott Sherrington

Charles Scott Sherrington (Londres, Anglaterra, 1857 - Eastbourne, 1952) fou un neuròleg i professor universitari anglès guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1932.

## Biografia

Va néixer el 27 de novembre de 1857 a la ciutat de Londres. Va estudiar medicina a la Universitat de Cambridge, on es llicencià el 1885. Posteriorment va ampliar els seus estudis a la ciutat de Berlín amb Robert Koch i Rudolf Virchow, així com a Estrasburg amb F. Goltz. Inicià la seva docència universitària a l'escola universitària de medicina del St. Thomas Hospital, l'any 1895 fou nomenat professor de la Universitat de Liverpool i el 1913 professor de fisiologia a la Universitat d'Oxford.
Va ser president de la Royal Society de Londres entre els anys 1920 i 1925. L'any 1922 va rebre la Gran Creu de l'Imperi Britànic i el 1924 l'Orde del Mèrit. Es va retirar de la vida acadèmica el 1935, però va continuar donant conferències i escrivint fins a la seva mort, ocorreguda el 4 de març de 1952 a la ciutat d'Eastbourne.

## Recerca científica

Inicià la seva recerca al departament de veterinària de la Universitat de Londres. Posteriorment va utilitzar reflexos en la medul·la espinal com a modus d'investigar les característiques generals de les neurones i el sistema nerviós. Aquests experiments el van dur a postular la "llei de Sherrington de la inervació recíproca", que indica que per a cada activació nervisoa dels d'un múscul hi ha una inhibició corresponent del múscul d'oposició. Així mateix va investigar la propiocepció, el control dels nervis de la postura.
Sherrigton és conegut per l'encunyació de la paraula sinapsi, una paraula que utilitzà per definir la transmissió d'impulsos nerviosos entre neurones. Entre els seus col·laboradors es trobà l'australià John Carew Eccles, el qual fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina l'any 1963.
L'any 1885 viatjà fins a Espanya per investigar un brot de còlera, moment en el qual, segons algunes fonts, conegué Santiago Ramón y Cajal. La biografia de la Fundació Nobel confirma aquesta hipòtesi, però Sherrignton afirmà posteriorment que la relació entre ambdós es va produir en una visita de Cajal a Anglaterra l'any 1894, moement en què aquest va realitzar una conferència. Així mateix afirmà que les tècniques sobre bacteriologia i histologia no les aprengué del metge espanyol sinó que les rebé de Robert Koch durant la seva estada a Berlín.
L'any 1932 fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia, juntament amb Edgar Douglas Adrian, pels seus treballs relatius a la funció de les neurones i les cèl·lules nervioses motores.

## Reconeixements

La Unió Astronòmica Internacional anomenà en honor seu el cràter Sherrignton sobre la superfície de la Lluna.

## Enllaços externs

* «Charles Scott Sherrington» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Les amistats perilloses

«Les amistats perilloses, Les relacions perilloses, Les Liaisons dangereuses o Dangerous Liaisons» té aquests significats:
* Les relacions perilloses (títol original: Les Liaisons dangereuses), novel·la de 1782 escrita per Pierre Choderlos de Laclos.
* Les amistats perilloses (obra de teatre) (títol original: Les Liaisons dangereuses), peça teatral de 1985 escrita per Christopher Hampton.
* Les relacions perilloses (pel·lícula) (títol original: Les Liaisons dangereuses), pel·lícula francesa de 1959 dirigida per Roger Vadim.
* Les amistats perilloses (pel·lícula) (títol original: Dangerous Liaisons), pel·lícula britànicoestatunidenca de 1988 dirigida per Stephen Frears.
* The Dangerous Liaisons, òpera de 1994 composta per Conrad Susa amb llibret de Philip Littell.
* Les Liaisons dangereuses (sèrie de televisió), sèrie francesa de 2003 dirigida per Josée Dayan.