OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adriana Spilberg

Adriana Spilberg (Amsterdam, 5 de desembre de 1652 - Düsseldorf, ca.1700) fou una pintora de l'Edat d'Or neerlandesa va estar activa en la cort de l'elector palatí Johann Wilhelm.

## Biografia

Segons Arnold Houbraken, fou el seu pare, Johannes Spilberg, qui li va ensenyar des de ben petita a pintar a l'oli, amb llapis i al pastel, quan va veure la decidida inclinació natural i habilitats de la seva filla, que va arribar a ser bastant famosa a Amsterdam.
El seu pare es va mantenir a la ciutat mentre treballava per Johann Wilhelm. Quan el seu patró es va casar amb l'arxiduquessa María Ana Josefa d'Àustria (1654-1689), li va demanar a Spilberg que portés a la cort la seva família, incloent la seva filla, la famosa pintora, que es va convertir en pintora de l'arxiduquessa l'any 1681 a Düsseldorf. Adriana Spilberg va contreure allí matrimoni amb el pintor Wilhelm Breekvelt i va tenir tres fills; el seu marit va morir el 1684.
El 1689 va morir la seva mecenes i l'elector Johann Wilhelm es va tornar a casar amb Anna Maria Lluïsa de Mèdici. El 1690 va morir el pare de la pintora, i va ser reemplaçat com a pintor de la cort per Eglon van der Neer, amb qui ella es va casar el 1697 després d'onze anys de viduïtat.
Segons el Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie va ser alumna i filla de Johannes Spilberg, esposa de Willem Breekvelt després de 1687, i després de 1697 esposa d'Eglon van der Neer.

## Referències

* ↑ «Court painters who worked at the court of Johan Wilhelm, according to the Dusseldorf museum» (en alemany). Museu Kunstpalast de Düsseldorf. Arxivat de l'original el 2014-01-07. [Consulta: 17 abril 2016].
* ↑ «Discover painter, draftsperson, pastelist Adriana Spilberg» (en anglès). RKD – Netherlands Institute for Art History. [Consulta: 26 octubre 2022].
* 1 2 3 4 5 Houbraken, Arnolda. «Adriana Spilberg Biography en De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen» (en neerlandès). Digital library for Dutch literature, 1718. [Consulta: 17 abril 2016].
* ↑ Houbraken, Arnold. «[Johannes Spilberg, De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen]» (en neerlandès) p. 45. DBNL - Digitale bibliotheek voor de Nederlandse letteren. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ «Adriana Spilberg» (en neerlandès). RKD. [Consulta: 17 abril 2016].
# Adriana Peña

María Adriana Peña Hernández (Minas, 9 de març de 1964) és una odontòloga i política uruguaiana que pertany al Partit Nacional. Va ser diputada de la República entre 2005 i 2010 i actualment és la intendenta del departament de Lavalleja, essent la primera dona a ocupar aquest càrrec.
Es va graduar en Odontologia el 1987 per la Universitat de la República (UdelaR), a Montevideo. A més de ser diputada i intendenta, Peña va ocupar el càrrec de secretària general del departament de Lavalleja i va ser la presidenta de la seva Junta Electoral entre 1990 i 1995.

## Referències

* 1 2 «Intendenta de Lavalleja, Adriana Peña, buscará “despolitizar” gestión comunal» (en castellà). Alianza Nacional. [Consulta: 31 desembre 2011].
* ↑ «Adriana Peña, la primera mujer electa intendenta en Lavalleja» (en castellà). Últimas Noticias, 10-05-2010. Arxivat de l'original el 2018-10-05. [Consulta: 31 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Diputada Adriana Peña Arxivat 2008-09-26 a Wayback Machine. (castellà)
# Adriana Pichardo

Adriana Pichardo (segle XX) és una política veneçolana i actualment diputada suplent de l'Assemblea Nacional, pel circuit 4 de l'estat Aragua pel partit Voluntat Popular, com de Mercosur, on forma part de la comissió de Ciutadania i Drets Humans.
El 15 d'octubre de 2018, en hores del matí, cinc funcionaris vestits de negre i fortament armats van ingressar a casa seva sense una ordre judicial. Els efectius es van identificar com membres del Servei Bolivarià d'Intel·ligència Nacional (SEBIN), però veïns els van identificar com a funcionaris de la Direcció General de Contrainteligencia Militar (DGCIM) per les sigles dels uniformes i vehicles. La seguretat de la residència de l'edifici els va sol·licitar una ordre judicial, al que van respondre apuntant al vigilant al cap amb una arma. Els efectius li van preguntar per Ricardo Antich, militar recentment alliberat després de ser acusat de ser part del «Cop Blau». Pichardo va explicar que només coneixia els seus familiars, a qui ha acompanyat com a part del seu deure com a parlamentària de Mercosur de registrar totes les violacions als drets humans ocorregudes a Veneçuela. Adriana va considerar el fet com una «flagrant violació» a la seva immunitat parlamentària.

## Referències

* ↑ «Adriana Pichardo Bello» (en castellà). Asamblea Nacional de Venezuela. Arxivat de l'original el 2019-09-06. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Pichardo Bello, Adriana» (en castellà). Parlament del Mercosur.
* ↑ «Funcionarios del Dgcim allanaron vivienda de la diputada Adriana Pichardo» (en castellà). Transparencia Venezuela, 16-10-2018.
# Abu-Hafs Úmar ibn Yahya al-Hintatí

Abu-Hafs Úmar ibn Yahya al-Hintatí (àrab: أبو حفص عمر بن يحيى الهنتاتي, Abū Ḥafṣ ʿUmar b. Yaḥyà al-Hintātī) (vers 1100-1175) fou un amazic de l'Anti-Atles marroquí, de la tribu dels hintata, conegut com a al-Hintatí o principalment com Inti, i que fou el principal company del mahdí almohade Ibn Túmart. Fou l'avi de Abu-Zakariya Yahya ibn Abd-al-Wàhid, que el 1236/1237 va rebutjar la sobirania de la dinastia almohade mumínida i va reivindicar en la seva persona la direcció dels almohades, tot fundant la dinastia hàfsida, que pren el seu nom justament d'Abu-Hafs Úmar.
El seu nom amazic era probablement Faskat u-Mzal. Va conèixer Ibn Túmart quan aquest tornava a la seva muntanya natal el 1120/1121. Quan va abraçar la causa d'Ibn Túmart aquest li va imposar el seu nom àrab en record del lloctinent i company del Profeta. Era una de les figures claus del moviment i membre del «consell dels deu». Abu-Hafs Úmar Inti a la mort del mahdí el 1130, va imposar a Abd-al-Mumin ibn Alí com a successor, el qual va transmetre el poder als seus descendents tot fundant la dinastia mumínida. Fou conseller, general i xeic i va estar sempre al capdavant dels afers d'estat, exercint una mena de poder a l'ombra. Va morir amb més de 80 anys el 571 de l'hègira (1175/1176).

## Bibliografia

* R. Bruschvig, La Berbérie orientale sous les Hafsides, París 1940
* Fromherz, Allen J. «Abū Ḥafṣ ʿUmar al-Hintātī». Encyclopaedia of Islam, THREE. Editada per: Kate Fleet, Gudrun Krämer, Denis Matringe, John Nawas, Everett Rowson. Brill Online, 2016. 19 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-3/abu-hafs-umar-al-hintati-COM_22613>
# Aguarón

Aguarón és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca del Camp de Carinyena. Entre els elements a destacar hi ha l'església parroquial de Sant Miquel Arcàngel, obra barroca del segle xviii que conserva retaules més antics i un orgue. També s'ha de destacar l'ajuntament amb una porxada de tres arcs de mig punt i també del segle xviii.

## Administració

| Període | Alcalde | Partit |
| 1979-1983 | Ángel Gimeno Sancho | UCD |
| 1983-1987 | | |
| 1987-1991 | Lucio Cucalón Bernal | PSOE |
| 1991-1995 | Lucio Cucalón Bernal | PSOE |
| 1995-1999 | Lucio Cucalón Bernal | PSOE |
| 1999-2003 | Lucio Cucalón Bernal | PSOE |
| 2003-2007 | Lucio Cucalón Bernal | PSOE |
| 2007-2011 | Lucio Cucalón Bernal | PSOE |
| 2011-2015 | Lucio Cucalón Bernal | PSOE |

## Fills il·lustres

* Simón Tapia Colman, compositor i violinista (1905-1993)

## Referències

* ↑ Ministeri d'Hisenda i Administracions Públiques. «Treinta aniversario de las primeras elecciones municipales de la democracia». Arxivat de l'original el 2014-03-06. [Consulta: 6 març 2014].
* ↑ «Alcaldes de Aragón de las elecciones de 2011». Arxivat de l'original el 2011-09-07. [Consulta: 19 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament Arxivat 2015-02-03 a Wayback Machine. (castellà)
# Afternoon Tea

Afternoon Tea és una pintura a l'oli de l'artista estatunidenc Richard E. Miller realitzada en 1910 a Giverny que es troba exposada a l'Indianapolis Museum of Art, d'Indianapolis, Indiana (Estats Units), que el va adquirir per 1.047.500 dòlars en una subhasta en 1997.
Miller va aplicar colors vius com els vermells brillants, els verds i els morats amb llicència artística, impulsat per preocupacions decoratives més que per veritat objectiva. Enquadrant les dues dones amb un para-sol japonès va crear un punt focal que unifica els colors, els patrons i les textures dispars que juxtaposava amb tanta valentia, un segell distintiu del seu particular estil d'impressionisme. El para-sol era un dispositiu que Miller utilitzaria una vegada i una altra, enamorat de la seva "forma circular, estructura nervada i dissenys de superfícies de colors". Les pinzellades destacades també són una característica clau de les obres madures de Miller.
Aquesta pintura es va produir durant la seva estada a Giverny quan Miller es trobava en una important cruïlla artística, passant de retrats acadèmics a imatges més animades de dones contemporànies. Com molts dels quadres de Miller, mostra dones en una escena assolellada, plena de flors, revelant el seu estil impressionista amb un distintiu sabor de japonisme. Ha estat descrit com una de les millors pintures de Miller, un impacte de color realitzat en la seva maduresa.
Dues versions similars d'aquesta escena van ser pintades per Frederick Carl Frieseke i Karl Buehl, que també formen part del grup Giverny, i la de Miller és la més dinàmica de les tres pintures.

## Referències

* ↑ «Afternoon Tea» (en anglès). Live Auction 8790 Important American Paintings, Drawings and Sculpture. Christie`s, 04-12-1997. [Consulta: 6 gener 2021].
* ↑ Kane, Marie Louise. A Bright Oasis: the Paintings of Richard E. Miller (en anglès). New York City: Jordan-Volpe Gallery, 1997.
* 1 2 Lee, Ellen Wardwell; Robinson, Anne. Indianapolis Museum of Art: Highlights of the Collection. Indianapolis: Indianapolis Museum of Art, 2005. ISBN 0936260777.
* ↑ Dickey, Stephanie «Art of the Deal». Indianapolis Monthly, 01-05-1998 [Consulta: 5 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'IMA (anglès)
# Abetti (cràter)

* Per a altres significats, vegeu «Antonio Abetti».
Abetti és un cràter lunar totalment submergit en el seu mar. És un “cràter fantasma”, ja que presenta una elevació corbada on hauria de tenir la vora. És a prop de la vorada sud-est del Mare Serenitatis, a l'oest del Mons Argaeus. El cràter es pot veure només amb angles baixos d'il·luminació.

## Bibliografia

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Enllaços externs

* Digital Lunar Orbiter Photographic Atlas of the Moon (anglès)
# Ailik

El llac Ailik (xinès: 艾里克湖; pinyin: Àilǐkè hú; també transcrit com el [Gran] Llac Ailik) és un llac de la Regió Autònoma Uigur de Xinjiang, a la Xina. Es troba a la part nord-oest de la conca de Jungària, a la vora del desert de Gurbantünggüt. Administrativament, està situat dins del districte d'Urho de la ciutat de Karamay, uns 20 km al sud-est de la principal àrea urbana del districte.
El llac Ailik és alimentat pel riu Baiyang, el qual procedeix de les muntanyes Saur, a l'extrem nord de la conca de Jungària. El riu forma un petit delta en entrar al llac. El 1999 el nivell de la superfície de l'aigua del llac era de 273 metres a 276 metres sobre el nivell del mar.
A causa de la construcció de l'embassament del riu Baiyang, l'embassament de Huangyangquan i el desviament de les aigües del riu Baiyang per al regadiu, l'aqüicultura i altres necessitats econòmiques, el llac Ailik va començar a reduir el nivell de l'aigua durant la dècada de 1980. A mitjans de la dècada de 1980 tenia una superfície de tan sols 15 km² i amb prou feines 1 metre de profunditat i durant la dècada de 1990 pràcticament s'havia assecat. Gràcies a la construcció del canal Irtysh-Karamay el llac va començar a recuperar el seu nivell natural. Un terç de l'aigua que discorre per aquest canal es deix anar al riu Baiyang. Això millora el subministrament d'aigua al districte d'Urho, alhora que permet que el riu torni a arribar al llac Ailik. Segons un informe publicat l'any 2003, des de l'obertura del canal, l'1 d'agost de 2000, el llac, que havia estat quasi sec, s'ha pogut recuperar i ara ocupa una superfície de 50 km² i té una profunditat de 7 metres.
Una característica geològica important és la zona del llac Ailik és la falla de Kewu, que s'estén en direcció nord-est a sud-oest, des del llac Ailik fins al llac Petit Ailik (小艾里克湖) i el llac sec Alan Nur (xinès: 阿雅尔诺尔; pinyin: Āyǎ'ěr Nuò'ěr), que fins al 1915 va ser el punt final del riu Manas.
Tot i que no hi ha cap curs d'aigua superficial que surti del llac Ailik, es creu que una part de l'aigua d'aquest llac es filtra estacionalment a través de les fractures del sòl de la falla de Kewu cap al llac Petit Ailik. Potencialment, l'aigua es pot filtrar per la mateixa falla fins al llac sec Alan Nur.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Yao, Yonghui; Li, Huiguo «Tectonic geomorphological characteristics for evolution of the Manas Lake». Journal of Arid Land, 2, 3, 2010, p. 167–173.
* 1 2 3 艾里克湖消失10年后复活 (Deu anys després de la seva desaparició, el desaparegut llac Ailik ha tornat a la vida)], 2003-06-02.
# Ailey (cràter)

Ailey és un cràter d'impacte de 23 km de diàmetre de Mercuri. Porta el nom del ballarí i coreògraf estatunidenc Alvin Ailey (1931-1989), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2012.

## Referències

* 1 2 «Ailey». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 3 març 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Akrokolioplax

Akrokolioplax és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Akrokolioplax bicornis (Wu, 1977)

## Referències

* ↑ Wu, H.-W., R.-D. Lin, Q.-X. Chen, X.-L. Chen & M.-Q. He. 1977. Barbinae. Pp. 229-394. A: Wu, H.-W. (ed.) Zhongguo like yulei zhi. [The cyprinid fishes of China] Volum 2. People's Press, Shanghai. Cyprinids China.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aiga Zagorska

Aiga Zagorska (Tukums, Letònia, 28 de març de 1970) va ser una ciclista lituana.
Va competir en els Jocs Olímpics de Barcelona per Lituània. Va acabar en 14 posició a la carrera individual femenina.
Del seu palmarès destaca la medalla de bronze al Campionat del món en contrarellotge per equips de 1991.

## Palmarès en ruta

* 1991
** 1a a Le Bizet
** Vencedora d'una etapa als Tres dies de la Vendée
* 1992
** Vencedora d'una etapa al Tour de Finisterre
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Bèlgica

## Referències

* ↑ Fitxa a sitiodeciclismo.net
* ↑ Representing Lithuania
* ↑ «Aiga Zagorska». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 2 agost 2016]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Fitxa a museociclismo.it
* ↑ Fitxa als Jocs Olímpics Arxivat 2012-11-03 a Wayback Machine.
# Alcímenes d'Atenes

Alcímenes (en grec antic Ἀλκιμένης, Alkimenes) fou un poeta còmic atenenc, contemporani probablement d'Èsquil, que va viure a la meitat del segle V aC.
Una de les seves obres es titulà Κολυμβῶσαι (Kolymbósai, 'Les dones nedadores'). Les seves obres van ser molt elogiades per Tinnic, un contemporani més jove que Èsquil.

## Referències

* ↑ Alcimenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 102
# Alex (Oklahoma)

Alex és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 635 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alex tenia 635 habitants, 254 habitatges, i 179 famílies. La densitat de població era de 36,8 habitants per km².
Dels 254 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.353 $ i la renda mediana per família de 31.364 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.750 $ mentre que les dones 21.563 $. La renda per capita de la població era de 13.455 $. Entorn del 15,1% de les famílies i el 18,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alex». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alex». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Al Raixid

Els Al Raixid, Banu Raixid o raixídites foren una dinastia àrab que va governar a Jabal Xammar amb capital a Hail. Eren membres del clan Abda de la tribu Banu Xammar i van dominar el nord d'Aràbia del 1835 al 1921.
La dinastia la va fundar Abd-Al·lah I ibn Raixid, amic i partidari del saudita Fàysal ibn Saüd i del wahhabisme. El 1835 prengué el control d'Hail en lluita contra els seus cosins i rivals els Ibn Ali. No se sap si fou per mèrits propis o amb ajut saudita. Va morir el 1847 i el va succeir el seu fill gran Talal ibn Abd-Al·lah (1847-1867), que va permetre l'establiment de mercaders xiïtes de l'Iraq als quals els wahhabites rebutjaven. La seva mort fou aparentment accidental al manipular una arma de foc, però podria haver estat un crim; es va desfermar llavors una lluita entre membres de la dinastia i finalment en va sortir triomfant el germà del difunt, Muhàmmad I ibn Abd-Al·lah, que va massacrar a tots els fills de Talal i va governar a Hail del 1872 al 1897. En el seu govern es va estendre a la regió d'al-Kasim i el Najd meridional incloent Al-Riyad, la capital saudita. Després d'un llarg conflicte amb els saudites, aquests foren derrotats decisivament a la batalla d'al-Mulayda el 1891. Els saudites van fugir a Kuwait.
A la mort de Muhàmmad el 1897 els Al Raixid van entrar en decadència mentre els saudites, amb Abd-al-Aziz ibn Saüd, començaven a recuperar l'hegemonia. Abd al-Aziz ibn Mitaab fou mort en combat amb els saudites el 1907 i els Al Raixid van entrar llavors altre cop en conflictes interns i quatre emirs successius foren assassinats per altres membres de la família. Muhàmmad II, el darrer emir, es va haver de sotmetre a Abd-al-Aziz ibn Saüd i el 2 de novembre de 1921 el Jabal Xammar fou annexionat al Najd. La regió d'al-Jawf fou conquerida uns mesos després.

## Llista d'emirs

* Abd-Al·lah I ibn Raixid 1835-1847
* Talal ibn Abd-Al·lah 1847-1867
* Mitaab I ibn Abd-Al·lah 1867-1869
* Bandar ibn Talal 1869-1872
* Muhàmmad I ibn Abd-Al·lah 1872-1897
* Abd-al-Aziz ibn Mitaab 1897-1906
* Mitaab II ibn Abd-al-Aziz 1906-1907
* Sultan ibn Hammud 1907-1908
* Saüd I ibn Hammud 1908
* Saüd II ibn Abd-al-Aziz 1908-1920
* Abd-Al·lah II ibn Mitaab 1920-1921
* Muhàmmad II ibn Talal 1921

## Vegeu també

* Banu Xammar
* Xararat
* Sirhan

## Bibliografia

* G. Lorimer, Gazetteer of the Persian Gulf, Oman and Central Arabia, Calcuta 1908-1915
# Albuñol

Albuñol és un municipi de la Província de Granada, Andalusia, Espanya. Comprèn els nuclis d'Albuñol, La Rabita, Los Castillas, El Pozuelo, Huarea i Haza Mora. S'ha dit que el seu nom prové de l'àrab Hins Al-Bonyul (Castell de la vinya), però és evident que fonèticament tal hipòtesi no se sosté.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2005 |
| 7608 | 8225 | 8058 | 7385 | 6589 | 5530 | 5336 | 5784 | 6215 |
# Agumkakrine

Agumkakrine (o Agum-Kakrine) va ser un suposat rei de Babilònia ("rei dels cassites i dels acadis") que no és esmentat a la Llista dels reis de Babilònia però apareix en un document hitita com el rei que va aconseguir (segurament per un tractat), el retorn de l'estàtua del deu babiloni Marduk, que era a territori hitita des de potser el 1594 aC, quan Mursilis I va saquejar Babilònia.
Probablement hi ha una confusió, i es tractaria del rei anomenat a la Llista amb el nom d'Agum (Agum II), ja que Agumkakrine hauria regnat en temps d'Hantilis I (entre els anys 1590-1560 aC), cosa que coincideix amb Agum II que regnava cap al 1570 aC.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 144-145. ISBN 8446011239.
# Alcocer

Alcocer és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].