OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esta noche

Esta noche va ser un programa de televisió, emès per TVE en la temporada 1981-1982, amb realització de Fernando García Tola i presentació de Carmen Maura.

## Format

Es tractava d'un programa d'entrevistes en horari nocturn, amb actuacions musicals. La peculiaritat de l'espai i la clau del seu enorme èxit en els espectadors estava en el paper exercit per Carmen Maura. L'actriu, segons ella mateixa va declarar, no era la presentadora del programa, sinó que interpretava un personatge, el d'una dona ingènua i càndida, però precisament per això audaç a l'hora de preguntar el que uns altres no s'haguessin atrevit i a la qual una vegada un descobridor de talents li va dir Nena, tu vales mucho, afegitó que Maura repetia en cada programa i que es va fer enormement popular a l'Espanya de l'època.
Al costat de Maura, es trobaven en plató tres periodistes professionals (diferents cada setmana) que sí que s'encarregaven de formular les preguntes relacionades amb la seva activitat al convidat de torn.
Carmen Maura, gràcies al programa, es va convertir en un dels rostres més populars del país durant aquesta època.

## Premis

Gràcies a la seva labor al capdavant del programa, Carmen Maura va aconseguir el Premi Ondas, el TP d'Or i el Fotogramas de Plata.

## Referències

* ↑ RTVE estrena hoy cinco programas El País, 23 d'abril de 1981
* ↑ García Tola: "La permisividad de televisión no crece al ritmo de las exigencias del público" El País, 1 d'abril de 1982]
* ↑ Carmen Maura y Francisco Umbral, una extraña pareja en Barcelona, La Vanguardia, 7 d'octubre de 1981]
* ↑ Carmen Maura, El País, 11 de novembre de 1981
* ↑ Luis Escobar a El País, 17 de març de 1982
# Europcar

Europcar és una companyia de lloguer de vehicles amb seu a París que va ser fundada l'any 1949 per Raoul-Louis Mattei. Actualment (2010) és la companyia de lloguer de vehicles líder a Europa i compta amb una flota de 193.000 vehicles.
Actualment Europcar compta unes 2.825 oficines en 150 països d'Europa, Amèrica del Nord, l'Orient Pròxim, Àfrica, Amèrica Llatina, l'oceà Índic, el Carib i Àsia. És una empresa de reconegut prestigi a la zona de les grans economies europees, en particular a Alemanya, França i el Regne Unit. Els principals mercats d'Europcar són els lloguers corporatius i d'oci.
Com a part d'una estratègia per reduir costos el grup Volkswagen va decidir desfer-se de la companyia. L'1 de juny del 2006 es va completar la venda d'Europcar a la societat d'inversió francesa Eurazeo.
L'any 2007 Europcar va adquirir la companyia Vanguard EMEA per 670 milions d'euros. Vanguard EMEA és l'operador a Europa de les empreses de lloguer de vehicles National i Alamo. Com a part de la compra es va arribar a un acord segons el qual Europcar es comprometia a desviar qualsevol tipus de negoci a Nord Amèrica a National, en comptes de Thrifty, el seu anterior soci nord-americà.

## Referències

* ↑ Europcar Activity Report 2010, consultat el 7 de desembre de 2011.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial d'Europcar a Espanya. (castellà)
* Pàgina oficial d'Eurazeo, propietària d'Europcar. (francès)
* Història d'Europcar Arxivat 2009-06-29 a Wayback Machine. (anglès)
# Europanto

L'Europanto és una llengua artificial creada el 1996 per Diego Marani, un traductor del Consell de la Unió Europea a Brussel·les. El seu mateix creador l'ha definida com una broma lingüística, dotada d'un vocabulari que és una barreja de paraules preses de moltes llengües europees, sobretot de l'anglès, el francès, l'italià, l'alemany, i el castellà, amb ocasionalment també alguna paraula holandesa, danesa o grega.
Marani va crear l'Europanto en resposta a la predominança de l'anglès; es tracta d'una imitació del comportament de les persones que estan aprenent una nova llengua, que típicament tendeixen a afegir paraules i frases de la pròpia llengua per expressar més clarament el que volen dir (o intentar-ho). Marani va escriure regularment sobre la llengua en columnes de diaris i fins i tot va publicar una novel·la en aquesta llengua. Des de 2005 no ha fet cap activitat per promoure-la.

## Origen del nom

El nom Europanto és una barreja de "europa" i la paraula grega panto = "tot", i alhora és una paròdia de l'esperanto, com a paròdia de llengua auxiliar internacional que és.
No hi ha una gramàtica de l'europanto sinó un conjunt de suggeriments, és a dir, que tothom pot parlar-lo sense estudiar però cal tenir cura d'usar paraules i formes gramaticals que puguin ser compreses per tothom.

## Codi lingüístic

La norma ISO 639-3 solia donar-li el codi eur a aquesta llengua artificial, però li fou retirat el 16 de gener de 2009, amb la raó “Nonexistent”. Per aquesta raó tampoc és una subetiqueta d'idioma vàlid per al BCP 47, ja que no es va registrar amb el Registre de Subetiquetes Lingüístiques IANA (a l'espera d'una decisió per a la sol·licitud d'eliminació que es va iniciar a 2008, però també perquè la norma ISO 639-3 era encara un projecte, així com la norma ISO 5646 que encara no ha estat publicada per permetre la importació dels codis estàndard ISO 639-3 en aquest registre el 29 de juliol de 2009).

## Exemple

Extret de Wilt de Tom Sharpe.
Always que Henry Wilt took der dog a passeggio, o, per esse piu precise, when il cane took him fora, o, per esse més precise, when Mrs Wilt falaba que they should raus gehen, damit ella could do i sui exercicis de Ioga, Henry toujours followed la mesma route. In fact, le Hund seguía the route und Wilt seguía le chien.

## Referències

* ↑ Language for a united Europe. RT, 2009-11-10.
* ↑ ISO 639 code change request documentation. SIL International, 2010.

## Enllaços externs

* (EUR) web de l'Europanto
# Falles de la Vall d'Uixó

Les Falles de Sant Josep se celebren en la localitat valenciana de la Vall d'Uixó (Plana Baixa) al mes de març, culminant el dia 19, festivitat del seu sant. Dins de la comarca de la Plana Baixa, li acompanyen en aquesta festa els pobles d'Almenara i Borriana. Les Falles de la Vall d'Uixó consten de Junta Local Fallera i huit comissions, cada una en un barri de la ciutat. És una de les quatre festes majors de la ciutat junt amb les Penyes en festes, les Festes Patronals en honor de la Sagrada Família i el Santíssim Crist i les Festes Patronals en honor de Sant Vicent Ferrer.

## Referències

* Las fallas en la Vall d'Uixó; Ajuntament de la Vall d'Uixó (2004)
* Falles de Sant Josep 2006. 10 aniversari Junta Local Fallera; Junta Local Fallera de la Vall d'Uixó (2006)
* Web Falles de la Vall d’Uixó: https://www.falleslavallduixo.es/
# Fenicocroïta

La fenicocroïta és un mineral de plom, oxigen i crom, químicament és una sal doble, un oxicromat de plom, de fórmula Pb₂O(CrO₄), de colors que val del roig totxo al taronja grogós, una duresa de 2,5-3,5, i una densitat de 7,01-7,075 g/cm³, cristal·litza en el sistema monoclínic. El seu nom fa referència al seu color grana, vermell fosc de Fenícia, i de crom, forma sufixada del mot grec "khrôma", color. Fou descoberta el 1839 a Beryozovskoye, Urals, Rússia.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fenicocroïta pertany a «07.FB - Cromats amb O, V, S, Cl addicionals» juntament amb els següents minerals: santanaïta, wattersita, deanesmithita i edoylerita.

## Referències

* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 4 abril 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Phoenicochroite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 4 abril 2012].
# Fenaksita

La fenaksita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la litidionita. Rep el nom per la seva composició (Fe, Na, K, Si).

## Característiques

La fenaksita és un silicat de fórmula química (K,Na)₄(Fe,Mn)₂(Si₄O$_{10}$)₂(OH,F). Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fenaksita pertany a «09.DG - Inosilicats amb 3 cadenes senzilles i múltiples periòdiques» juntament amb els següents minerals: bustamita, ferrobustamita, pectolita, serandita, wol·lastonita, wol·lastonita-1A, cascandita, plombierita, clinotobermorita, riversideïta, tobermorita, foshagita, jennita, paraumbita, umbita, sørensenita, xonotlita, hil·lebrandita, zorita, chivruaïta, haineaultita, epididimita, eudidimita, elpidita, litidionita, manaksita, tinaksita, tokkoïta, senkevichita, canasita, fluorcanasita, miserita, frankamenita, charoïta, yuksporita i eveslogita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'esvoranc Material'naya del mont Iukspor, dins el massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita en altres muntanyes del massís de Khibini, sent aquest l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Fenaksite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 gener 2020].
# Eunice (gènere)

Eunice és és un gènere d'anèl·lids poliquets marí de l'ordre dels eunícides. Mesuren de 0,5 a 1 metre de longitud. Tenen un cos amb múltiples segments. Tenen dos ulls i múltiples tentacles. Tenen òrgans sensitius ben desenvolupats i un cervell relativament gros. El seu color va del porpra marronós fosc al vermell marronós, amb un anell blanc en el quart segment. Es troben en els mars d'arreu del món.

## Taxonomia

* Eunice afra Peters, 1854
* Eunice antennata (Savigny, 1820)
* Eunice aphroditois Pallas, 1788
* Eunice australis Quatrefagus, 1865
* Eunice bilobata Treadwell, 1906
* Eunice borneensis (Grube, 1878)
* Eunice denticulata
* Eunice filamentosa
* Eunice fuscafasciata (Treadwell, 1922)
* Eunice norvegica (Linnaeus, 1767)
* Eunice pennata (O.F. Müller, 1776)
* Eunice perimensis Gravier, 1901
* Eunice perrieri Gravier, 1900
* Eunice petersi Fauchald, 1992
* Eunice philippinensis Hartmann-Schröder & Zibrowius, 1998
* Eunice philocorallia Buchanan, 1893
* Eunice plessisi Rullier, 1972
* Eunice plicata Baird, 1869
* Eunice polybranchia (Verrill, 1880)
* Eunice prayensis Kinberg, 1865
* Eunice procera Grube, 1866
* Eunice profunda Miura, 1987
* Eunice tovarae Carrera-Parra & Salazar-Vallejo, 2011
* Eunice uschakovi Wu, Sun & Liu, 2013
* Eunice vittata (Delle Chiaje, 1828)

## Referències

* ↑ Carrera-Parra, L.F. & Salazar-Vallejo, S.I. (2011). "Redescriptions of Eunice filamentosa and E. denticulata and description of E. tovarae n. sp. (Polychaeta: Eunicidae) highlighted with morphological and molecular data." Zootaxa 2880: 51-64.
* ↑ Wu; Sun; Liu «A new species of Eunice (Polychaeta: Eunicidae) from Hainan Island, South China Sea». Chinese Journal of Oceanology and Limnology, 31, 1, 2013, pàg. 134–139. DOI: 10.1007/s00343-013-2014-5.
* ↑ Marinespecies.org

## Fonts

* Davey, Keith. Life on Australian Seashores. "Eunice." Online. March 4, 2008.
* Phillips, R. Dales. Annelids Pg 110. Hutchison and Company. London. 1963.
* Taxonomicon Arxivat 2011-07-18 a Wayback Machine.
# Ferrals de las Montanhas

Ferrals de las Montanhas (en francès Ferrals-les-Montagnes) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Festival d'Aldeburgh

El Festival d'Aldeburgh (en anglès: Aldeburgh Festival of Music and the Arts) és un festival anglès de música clàssica europea, que se celebra cada any el mes de juny des de 1948 a Aldeburgh, una petita localitat pesquera de Suffolk. La principal sala de concerts és la Snape Maltings.

## Història

El festival va ser fundat el 1948 pel compositor Benjamin Britten, el cantant Peter Pears i el libretista Eric Crozier. La intenció original era proporcionar una llar per a la seva companyia d'òpera, l'English Opera Group, però aviat es va ampliar per incloure lectures de poesia, literatura, drames, conferències i exposicions d'art. El primer festival va tenir lloc entre el 5 i el 13 de juny de 1948 i va utilitzar l'Aldeburgh Jubilee Hall, a només uns metres de la casa de Britten de Crabbe Street, com a lloc de les actuacions. Es van representar Albert Herring, per l'English Opera Group, i l'estrena de la Cantata de Sant Nicolau.
Al llarg dels anys el Festival d'Aldeburgh va créixer i s'hi van fer representacions en altres llocs, com ara l'església de Sant Pere i Sant Pau, del segle xv, o en les localitats properes d'Orford, Blythburgh i Framlingham. A mitjan 1960, el festival va aconseguir una sala de concerts molt més gran, amb la reconversió de la Snape Maltings, una de les més grans cerveseries d'ordi del segle xix d'East Anglia. Es van conservar els trets més distintius de l'edifici original. La nova sala de concerts va ser inaugurada per la reina Isabel II el 2 de juny de 1967, al començament del 20è Festival d'Aldeburgh.
Dos anys més tard, en la nit inaugural del festival de 1969, la sala de concerts va ser destruïda pel foc, i van quedar només les parets exteriors. Aquest any el festival es va traslladar a altres llocs propers, però, al següent, la sala havia estat reconstruïda i de nou va ser inaugurada per la Reina, aquesta vegada al començament del festival de 1970.

## El festival avui dia

El festival és gestionat avui per Aldeburgh Productions, que també dirigeix el Programa per a Joves Artistes Britten-Pears (anteriorment, l'Escola Britten-Pears per a Estudis Musicals Avançats) i les «Residències Aldeburgh», un programa que ofereix oportunitats a artistes, tant del Regne Unit com d'altres països.
El festival conserva un caràcter únic, en la seva major part a causa de la seva ubicació en el camp de Suffolk. També segueix emfatitzant la presentació de música nova, noves interpretacions i el redescobriment de música oblidada. Ha vist l'estrena de diverses òperes de Britten, com A Midsummer Night's Dream el 1960 i Death in Venice el 1973, i també algunes d'altres compositors, com Punch and Judy el 1968, de Harrison Birtwistle.
Són directors honorífics del «Britten–Pears Young Artist Programme», Heather Harper, Donald Mitchell, Murray Perahia i Galina Vixnévskaia. El 1999 el compositor Thomas Adès, amb 28 anys, va ser nomenat director artístic del festival.

## Enllaços externs

* Lloc oficial del festival
# Eva Perón (pel·lícula)

Eva Perón és una pel·lícula argentina dramàtica-històrica de 1996 dirigida per Juan Carlos Desanzo i escrita per José Pablo Feinmann. És protagonitzada per Esther Goris i Víctor Laplace en els papers d'Eva Perón i Juan Domingo Perón. Es va estrenar el 24 d'octubre de 1996 i va ser guanyadora de diversos premis, entre ells el Còndor de Plata a la millor actriu, millor guió original i millor direcció artística de l'Associació de Cronistes Cinematogràfics de l'Argentina. Ha estat doblada al català.

## Argument

La pel·lícula narra la vida d'Eva Perón (1919-1952) prenent com a eix del relat els successos històrics de 1951, especialment la seva proposta com a candidata a Vicepresident de la Nació per part de la CGT i la seva renúncia una setmana després.

## Repartiment

* Esther Goris (María Eva Duarte de Perón)
* Víctor Laplace (Juan Domingo Perón)
* Cristina Banegas (Juana Ibarguren, mare de Evita)
* Pepe Novoa (Gral. Franklin Lucero)
* Irma Córdoba (Mercedes Ortiz de Achával Junco)
* Lorenzo Quinteros (Gral. Eduardo Lonardi)
* Tony Vilas (Gral. Edelmiro Farrell)
* Jorge Petraglia (Obispo)
* Enrique Liporace (Raúl Alejandro Apold)
* Tony Lestingi (Alejandro Achával Junco)
* Leandro Regúnaga (José Espejo)
* Fernando Sureda (Armando Cabo)
* Danilo Devizia (Enrique Santos Discépolo)
* Carlos Roffe (Gral. Ángel Solari)
* Jean Pierre Reguerraz (Gral. Benjamín Menéndez)
* Miguel Tarditti (Américo Ghioldi)
* Francisco Nápoli (Arturo Frondizi)
* Horacio Roca (Paco Jamandreu)
* Regina Lamm (Guillermina Bunge de Moreno)
* Ariel Bonomi (Juliol Álvarez)
* Luis Herrera (John William Cooke)
* Joselo Bella (Hernán Benítez)
* Eduardo Ruderman (Héctor Cámpora)
* Ramón Acuña (xofer cotxe president)
* Lindor Bressan (Militar Casa de Govern)
* Raúl Florido (Militar Casa de Govern)
* Florencia Sztajn (Evita nena)
* Darío Contartesi (Juan Duarte nen)
* Carla Damico (Blanca Duarte)
* Gabriela López (Elisa Duarte)
* Jorge García Marino (Ministre)
* Luis Mazzeo (Oficial jeep)
* Jovita Dieguez (Dona fundació)
* Inés Rey (Anciana asilo)
* Javier Faur
* Valeria Lorca
* Rosa Albina Ibáñez
* Adriana Pérez Gianny
* Roberto Fratantoni

## Premis

* 1997, Premis Còndor, Associació de Cronistes de Cinema de l'Argentina, Còndor de Plata a la millor actriu (Esther Goris)
* 1997, Premis Còndor, Associació de Cronistes de Cinema de l'Argentina, Còndor de Plata a la millor direcció artística (Miguel Ángel Lumaldo)
* 1997, Premis Còndor, Associació de Cronistes de Cinema de l'Argentina, Còndor de Plata al millor guió original (José Pablo Feinmann)

## Crítica

* "Filmada el mateix any que l'Evita d'Alan Parker, aquesta aposta per l'exposició realista dels fets, sòbria i directa"
* "Anodí biòpic, filmat de manera rutinària i interpretat amb correcció. Tan sols mediocre"

## Referències

* ↑ «Eva Perón». esadir.cat.
* ↑ «Eva Perón». Allociné.
* ↑ de Fredes, Belén «Eva Perón». Cinemanía.
* ↑ Palomo, Miguel Angel «Eva Perón». El País.
# FMV

FMV té els següents significats:
* Front Marxista Valencià, organització política històrica del País Valencià
* Full motion video, tècnica narrativa de videojocs que utilitza gravacions de vídeo
* Equalitzador FMV (de l'acrònim dels tres fabricants Fender, Marshall i Vox), circuit equalitzador per a amplificadors de guitarra
# FMK

FMK té els següents significats:
* Federació Mundial de Karate, màxima institució reguladora del karate a nivell mundial
* Fmk també és l'abreviatura del marc finlandès, antiga moneda de Finlàndia
# Fernanda Nissen

Petra Gregorine Fernanda Nissen (amb cognom de soltera Thomesen, 15 d'agost del 1862 – 3 d'abril del 1920) fou una periodista, crítica literària i de teatre, política i feminista noruega.(1)

## Primers anys

Fernanda Thomesen nasqué a Sannidal, província de Telemark, filla del cònsol Thomes Thomesen i de Bertha Marthine Olea Deus. Era neboda d'Ole Thomesen.
Estigué casada amb l'editor de diaris i polític Lars Holst del 1882 al 1895, i amb el metge Oscar Egede Nissen del 1895 al 1911. Per la seua germana Sophie, era cunyada del pintor i il·lustrador Erik Werenskiold, i tia de Werner i Dagfin Werenskiold.

## Carrera

Nissen treballà molts anys de mestra, i més tard de periodista: per al Dagbladet en els 1880, i com a crítica literària per al Dagsavisen del 1892 al 1918. Fou presidenta de Fyrstikkarbeidernes fagforening des de la seua creació al 1889. Edità la revista Kvinden al 1909. Treballà com a censora de pel·lícules des del 1913. Pertanyia a una xarxa de dones escriptores i crítiques, al costat de Nini Roll Anker, Hulda Garborg i Sigrid Undset.(1) En la dècada dels 1880 participà activament en el Partit Liberal. Representà el Partit Laborista Noruec en el consell municipal d'Oslo des del 1910. Com a política, presidí el comité de parcs, i treballà per a millorar les condicions de vida dels pobres, especialment dones i xiquets; també en temes d'educació, i l'escola local d'Oslo va ser fundada per la seua iniciativa.
Va morir a Barmen, Alemanya, al 1920. Un carrer del barri Sagene d'Oslo duu el seu nom des del 1923 i un monument en memòria seua és des del 1931 al parc Torshov.(1)

## Referències

* ↑ Iversen, Irene «Fernanda Nissen» (en noruec). Norsk biografisk leksikon. Kunnskapsforlaget [Oslo].
* ↑ Werenskiold, Marit «Erik Werenskiold» (en noruec). Norsk biografisk leksikon. Kunnskapsforlaget [Oslo].
* 1 2 3 4 «Nissen, Fernanda» (en noruec). Arbeidernes Leksikon. Arbeidermagasinets Forlag [Oslo], 5, 1935.
* 1 2 «Fernanda Nissen» (en noruec). Store norske leksikon. Kunnskapsforlaget [Oslo], 2007.
# Fernanda Pires da Silva

Fernanda Ferreira Pires da Silva (Lisboa, 27 d'agost de 1926 – 11 de gener de 2020) va ser una empresària portuguesa. Presidenta del Grupo Grão-Pará, va fer construir amb els seus fons propis el Circuit d'Estoril, que també es coneix com a Autódromo Fernanda Pires da Silva.
# Floreçac

Floreçac (en francès Florensac) és un municipi occità del Llenguadoc, en el departament de l'Erau a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Fotogramas de Plata 2012

La 63a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 2012, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc l'11 de març de 2013 a la discoteca Joy Eslava de Madrid. Fou presentada per Anabel Alonso.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Blancaneu | Pablo Berger | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Holy Motors | Leos Carax | Guanyadora |

### Tota una vida

| Intèrpret | Resultat |
| Gonzalo Suárez | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Maribel Verdú | Blancaneu | Guanyadora |
| Carmina Barrios | Carmina o revienta | Candidata |
| Belén Rueda | El cos | Candidata |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| José Coronado | El cos | Candidat |
| Mario Casas | Grupo 7 | Guanyador |
| Antonio de la Torre | Grupo 7 | Candidat |

### Millor actor de televisió

| Actor | Sèrie de televisió | Resultat |
| Raúl Arévalo | Con el culo al aire | Candidat |
| Àlex Monner | Polseres vermelles | Guanyador |
| Rodolfo Sancho | Isabel | Candidat |

### Millor actriu de televisió

| Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Michelle Jenner | Isabel | Guanyadora |
| María Bouzas | El secreto de Puente Viejo | Candidata |
| Concha Velasco | Gran Hotel | Candidata |

### Millor actriu de teatre

| Actriu | Muntatge | Resultat |
| Blanca Portillo | La vida es sueño | Guanyadora |
| Clara Segura | Incendis | Candidata |
| Carmen Machi | ¿Quién teme a Virginia Woolf? | Candidata |

### Millor actor de teatre

| Actor/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Juan Diego Botto | Un trozo invisible de este mundo | Candidat |
| José Sacristán | Yo soy Don Quijote de la Mancha | Guanyador |
| Pablo Carbonell | Sin paga, nadie paga | Candidat |

### Intèrpret més buscat a www.fotogramas.es

| Intèrpret | Resultat |
| Elena Anaya | Candidata |
| Mario Casas | Candidat |
| María Valverde | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Maribel Verdú, José Sacristán y Michelle Jenner brillan en los premios Fotogramas de plata 2012, rtve.es, 12 de març de 2013
* ↑ Gala de los Premios Fotogramas de Plata 2012, Europa Press, 12 de març de 2013

## Vegeu també

* 57a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* XXVII Premis Goya
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2012
* XXII Premis de la Unión de Actores
* XXII Premis Turia
* Premis Gaudí de 2013

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
* Fotogramas de Plata 2012 a la revista Fotogramas