OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Theodor Reye

Karl Theodor Reye (1838-1919) va ser un físic i matemàtic alemany especialista en termodinàmica de la atmosfera aplicada a la meteorologia i en geometria de posició.

## Vida i Obra

Reye va iniciar els seus estudis al Politècnic de Hannover el 1856 i els va continuar al Politècnic de Zuric (1859-1860) on es a especialitzar en enginyeria i matemàtiques. Va obtenir el doctorat a la universitat de Göttingen (1861) amb una tesi sobre mecànica de gasos.
Va ser professor adjunt a Zuric fins al 1870 en què es va traslladar a Aquisgrà. El 1872 va ser nomenat catedràtic de geometria de la universitat d'Estrasburg, càrrec que va mantenir fins que es va retirar el 1909. En acabar la Primera Guerra Mundial i tornà Estrasburg a mans franceses se'n va anar a viure a Würzburg on va morir poc després.
Després d'uns anys (1861-1864) estudiant la mecànica dels gasos i la termodinàmica, Reye es va interessar en la geometria de posició. Partint de l'obra de Karl von Staudt va publicar els dos volums del seu tractat Die Geometrie Der Lage (La geometria de posició (1866-1868). La seva aportació més interessant va ser el concepte de configuració geomètrica. La seva obra en geometria sintètica també abasta l'estudi dels complexos axials de superfícies de segon grau i la teoria de la polaritat de les corbes, essent també l'introductor dels concepte d'apolaritat.

## Referències

* 1 2 Kutzbach, 1979, p. 242.
* ↑ Burau, 2008, p. Dictionary of Scientific Biography.
* ↑ Kutzbach, 1979, p. 46-57.
* ↑ Gropp, 2004, p. 80.
* ↑ Sánchez Ron, 1990, p. 11.

## Bibliografia

* Gropp, Harald «Configurations between geometry and combinatorics» (en (anglès)). Discrete Applied Mathematics, Vol. 138, Num. 1-2, 2004, pàg. 79-88. ISSN: 0166-218X.
* Kutzbach, Gisela. The Thermal Theory of Cyclones: A History of Meteorological Thought in the Nineteenth Century (en (anglès)). American Meteorological Society, 1979. ISBN 978-1-940033-80-8.
* Sánchez Ron, José Manuel. «Julio Rey Pastor y la Junta para Ampliación de Estudios». A: Español Gonzalez, Luís (coord.). Estudios sobre Julio Rey Pastor (1888-1962) (en (castellà)). Instituto de Estudios Riojanos, 1990, p. 9-42. ISBN 84-87252-64-8.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Theodor Reye» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Burau, Werner. «Reye, Theodor». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 9 juliol 2017].
# The Sword in the Stone (pel·lícula)

The Sword in the Stone (literalment en català «L'espasa en la pedra») és una pel·lícula d'animació de fantasia i comèdia estatunidenca de 1963, la divuitena produïda per Walt Disney i l'últim llargmetratge abans que aquest morís.
La pel·lícula va aprofitar seqüències d'altres obres de Disney en l'animació i és menys musical que altres estrenes de l'època. La figura d'un orfe de sang noble i el mag-tutor provenen dels contes de fades i la llegenda artúrica proporciona l'argument principal, al qual se superposen episodis inventats com el combat de màgia o episodis de l'entrenament. La crítica va lloar gairebé de forma unànime l'animació, igualment ben rebuda pel públic.

## Argument

A la mort del rei d'Anglaterra sense successor, apareix una espasa incrustada en una pedra amb la promesa que qui la pugui extreure serà el futur monarca. Diversos cavallers ho proven sense èxit.
Mentrestant, un jove orfe, Artur, troba un mag esbojarrat, Merlí, qui es compromet a entrenar-lo (l'entrenament inclou metamorfosis en animals, treballs diversos i ensenyament de la màgia). L'Artur, però, voldria només ser un bon escuder, malgrat ser maldestre i enormement tímid. Quan el seu senyor va a un important torneig, Artur ha de trobar una espasa ràpidament, i, sense pensar, n'arrenca una que troba incrustada en una pedra. El públic del torneig la reconeix i el proclamen rei.
Nerviós per la responsabilitat, crida al seu costat en Merlí, qui es transforma en el seu conseller i el Rei Artús comença el seu regnat de prosperitat.

## Repartiment

* Rickie Sorensen: Arthur «Wart»
* Karl Swenson: Merlin
* Junius Matthews: Archimedes
* Sebastian Cabot: Sire Ector / Narrador
* Norman Alden: Kay
* Alan Napier: Sire Pelinore
* Martha Wentworth: Granny Squirrel / Madam Mim (madame Mim) / Scullery Maid
* Ginny Tyler: Little Girl Squirrel
* Thurl Ravenscroft: Black Bart
* Barbara Jo Allen: Scullery Maid
* Jim MacDonald: Wolf
* Tudor Owen: Knight in Crowd
* Richard Reitherman: Arthur

## Producció

La pel·lícula va néixer amb dubtes, ja que La Bella Dorment no havia obtingut els beneficis econòmics esperats i diversos membres de l'estudi apostaven per fer projectes més modestos. A més a més pensaven que el cicle artúric no era prou universal com a tema de base. El guió original, basat en l'obra homònima de TH White fou retocat diverses vegades per simplificar l'argument, centrat en els desitjos d'Artur d'esdevenir cavaller, a mode de Bildungsroman i sense el rerefons mitològic.

## Referències

* ↑ «The Sword in the Stone». The New York Times.
* ↑ Allan, Robin. Walt Disney and Europe : European Influence on the animated feature films of Walt Disney. John Libbey & Co, 1999 [Consulta: 28 febrer 2021].
# Thomas Godfrey

Thomas Godfrey (Bristol, 10 de gener de 1704 - Filadèlfia, desembre 1749) va ser un vidrier i matemàtic i astrònom autodidacte de la colònia de Pennsilvània, que va inventar l'octant el 1730. Un octant similar també va ser inventat de manera independent al mateix temps per John Hadley a Londres, amb Hadley rebent la major part del crèdit per al desenvolupament.
Va publicar almanacs i va contribuir amb assaigs sobre matemàtiques, astronomia i temes generals a la Pennsylvania Gazette i al Pennsylvania Journal. Va ajudar l'agrimensor gal·lès Lewis Evans a realitzar observacions astronòmiques per corregir la longitud de Filadèlfia en mapes publicats per Evans.
Va ser amic de Benjamin Franklin i membre fundador del club Junto, que va ser el precursor de la American Philosophical Society. Va exercir com a director de les biblioteques de Filadèlfia i va ser membre de la American Philosophical Society amb el títol de "matemàtic".

## Referències

* ↑ «Thomas Godfrey | North American inventor» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ Néstor, Salazar. Gestión estratégica de la demanda (en castellà). Editorial CESA, 2011-03-11, p. 35. ISBN 978-958-8722-05-4.
* ↑ Lemay, J. A. Leo. The Life of Benjamin Franklin, Volume 1: Journalist, 176-173 (en anglès). University of Pennsylvania Press, 2013-03-16, p. 334. ISBN 978-0-8122-0911-2.
# Tierra del Vino

La Tierra del Vino és una comarca situada al sud de la província de Zamora, que pren el nom pel cultiu dominant de la zona. El cap comarcal tradicional és Corrales del Vino, tot i que avui dia el municipi més poblat és Morales del Vino. També rep aquest nom una comarca de la província de Valladolid, fronterera amb aquesta comarca zamorana.

## Municipis de Valladolid

* Benafarces.
* Bercero.
* Berceruelo.
* Matilla de los Caños.
* Nava del Rey.
* Pollos.
* Robladillo.
* San Román de Hornija.
* Torrecilla de la Abadesa.
* Ventosa de la Cuesta.
* Villafranca de Duero.
* Villalar de los Comuneros.

## Municipis de Zamora

* Arcenillas.
* Bamba.
* Cabañas de Sayago.
* Casaseca de Campeán.
* Casaseca de las Chanas.
* Cazurra.
* Corrales del Vino.
* El Cubo de Tierra del Vino.
* Cuelgamures.
* Entrala.
* Fuentelcarnero.
* Fuentespreadas.
* Gema.
* Jambrina.
* Madridanos.
* Mayalde.
* Moraleja del Vino.
* Morales del Vino.
* Peleas de Abajo.
* Peleas de Arriba.
* El Perdigón.
* El Piñero.
* Pontejos del Vino.
* San Marcial.
* Santa Clara de Avedillo.
* Sanzoles.
* Tardobispo.
* Valdemimbre (Dehesa de).
* Valdefinjas.
* Venialbo.
* Villalazán.
* Villanueva de Campeán.
* Villaralbo.
# Telmatoscopus dendrophilus

Telmatoscopus dendrophilus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nord-amèrica: Tennessee (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Vaillant, F., 1983. Some Nearctic Psychodidae Psychodinae of the tribe Telmatoscopini (Diptera). Annales de la Société Entomologique de France. 19:117-125.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Aquatic True Flies (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Telmatoscopus edwardsi

Telmatoscopus edwardsi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Uganda.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Tonnoir, Al., 1939. Psychodidae. A: Museu Britànic (Natural History): Ruwenzori Expedition 1934-1935. 1 (4): 35-80.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Telmatoscopus dactyliatus

Telmatoscopus dactyliatus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Tanzània.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Satchell, G.H., 1955. New species of East and Central African Psychodidae. Part 1. Revue de zoologie et de botanique africaines. 51:339-372.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Duckhouse, D. A., 1966. Psychodidae (Diptera, Nematocera) of Southern Australia: subfamily Psychodinae. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 118: 153–220.
* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.
# Telmatoscopus decussatus

Telmatoscopus decussatus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: grandària moderada; ales d'1,72 mm de longitud i 0,62 d'amplada, molt tacades als extrems de la nervadura; occipuci arrodonit; sutura interocular feble i en forma de "V"; vèrtex molt curt (més curt que l'amplada del pont dels ulls); front amb una àrea triangular de pèls; fèmur i tíbia amb la mateixa llargària; coxes llargues i esveltes; edeagus petit i amb forma de "Y"; antenes d'1,01 mm de llargària.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.
# Timòcrates d'Esparta

* Per a altres significats, vegeu «Timòcrates d'Atenes».
Timòcrates (en llatí Timocrates, en grec antic τιμοκράτης) fou un militar espartà, un dels tres consellers (els altres dos eren Bràsides i Licofró) que van ser enviats a ajudar Gnem (Κνῆμος) després de la seva derrota davant Formió al golf de Corint l'any 429 aC.
A la segona batalla poc després, Timòcrates era en una nau de Lèucada, una de les vint de vela ràpida enviades per impedir que els atenencs sortissin de Naupacte. En persecució d'un vaixell la seva nau va xocar contra un mercant enfonsat i l'enemic va donar la volta i la va envestir pel centre, enfonsant-la. Timòcrates es va ofegar i el seu cos va arribar després al port de Naupacte, segons explica Tucídides.

## Referències

* ↑ 1.Timocrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1137
# Timòcrates d'Atenes

Timòcrates (en llatí Timocrates, en grec antic τιμοκράτης) fou un polític atenenc que va viure al segle v aC.
Va ser un dels comissionats encarregats de concloure la treva que havia de durar 50 anys entre Atenes i Esparta l'any 421 aC, coneguda com la Pau de Nícies, i un tractat a part entre aquestos dos estats el mateix any, segons diu Tucídides. Podria ser el pare del comandant atenenc Aristòtil.

## Referències

* ↑ 2.Timocrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1137
# Timòstenes

Timòstenes, en llatí Timosthenes, en grec antic Τιμοσθένης, fou un almirall grec nascut a l'illa de Rodes. Era l'almirall de la flota de Ptolemeu II Filadelf, que va regnar entre el 285 i el 247 aC, i podria haver exercit el càrrec cap a l'any 282 aC.
Va escriure una obra sobre ports anomenada περὶ λιμένων en deu llibres, copiada en bona part per Erastòtenes, i esmentada sovint per antics autors. Estrabó diu que Timòstenes també va escriure poesia.

## Referències

* ↑ Timosthenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1145
# Tel·lurur

Un tel·lurur és un compost químic constituït per tel·luri i un element menys electronegatiu que aquest, o diversos.
Se'ls obté per reacció directa dels elements. En general, són composts amb enllaços covalents, excepte els dels metalls de transició, que presenten estructura semimetàl·lica.

## Estat natural

A la natura, hom hi troba un bon nombre de minerals que són químicament tel·lurs. Com a exemples, hi ha l'altaïta, constituïda per tel·lurur de plom(II), PbTe{\textstyle PbTe}; que és una important mena metàl·lica del plom; la calaverita, ditel·lurur d'or, AuTe$_2${\textstyle AuTe_{2}}, que és mena d'or; la coloradoïta, que és tel·lurur de mercuri(II), HgTe{\textstyle HgTe}; l'hessita, tel·lurur d'argent(I), Ag$_2$Te{\textstyle Ag_{2}Te}; o la petzita, ditel·lurur de triargent i or, Ag$_3$AuTe$_2${\textstyle Ag_{3}AuTe_{2}}.

## Aplicacions

Els tel·lururs han trobat aplicacions en el camp de noves tecnologies. N'hi ha que tenen propietats de superconductors: ditel·lurur de titani, TiTe$_2${\textstyle TiTe_{2}}; el tel·lurur de ferro, FeTe{\textstyle FeTe}; o el tel·lurur de coure i ferro, CuFeTe{\textstyle CuFeTe}. D'altres tenen característiques de semiconductors: ditel·lurur de molibdè, MoTe$_2${\textstyle MoTe_{2}}; ditel·lurur de tungstè, WTe$_2${\textstyle WTe_{2}}; ditel·lurur d'estany, SnTe$_2${\textstyle SnTe_{2}}; tel·lurur de gal·li, GaTe{\textstyle GaTe}. El tel·lurur de cadmi, CdTe{\textstyle CdTe}, ha trobat aplicació en la fabricació de capes per a panells solars. Amb propietat termoelèctriques hi ha el tritel·lurur de dibismut, Bi$_2$Te$_3${\textstyle Bi_{2}Te_{3}}, és el material termoelèctric comercialment més conegut i emprat per a la refrigeració i aplicacions de generació d'energia a temperatura ambient; i el tel·lurur de plom(II), PbTe{\textstyle PbTe}.

## Referències

* 1 2 «Tel·lurur». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «2D Semiconductors». [Consulta: 15 octubre 2015].
* ↑ «Best Thin Film Solar Panels – Amorphous, Cadmium Telluride or CIGS?». Energy Informative.
* ↑ Saleemi,, M.; Toprak, M.S.; Li, S.; Johnsson; Muhammed, M; M. «Synthesis, processing, and thermoelectric properties of bulk nanostructured bismuth telluride (Bi2Te3)». J. Mater. Chem., 22, 2012, pàg. 725-730. DOI: 10.1039/C1JM13880D.
* ↑ Dughaish, Z.H «Lead telluride as a thermoelectric material for thermoelectric power generation». Physica B, 322, 2002, pàg. 205-223.
# Tel·luronevskita

La tel·luronevskita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la tetradimita. Rep el nom per la seva relació amb la nevskita i el seu contingut en tel·luri.

## Característiques

La tel·luronevskita és un sulfur de fórmula química Bi₃TeSe₂. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tel·luronevskita pertany a «02.DC - Sulfurs metàl·lics, amb variable proporció M:S» juntament amb els següents minerals: hedleyita, ikunolita, ingodita, joseïta-B, kawazulita, laitakarita, nevskita, paraguanajuatita, pilsenita, skippenita, sulfotsumoïta, tel·lurantimoni, tel·lurobismutita, tetradimita, tsumoïta, baksanita, joseïta-C, protojoseïta, sztrokayita, i vihorlatita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta als afloraments de quarsites de Poruba pod Vihorlatom, al comtat de Michalovce (Regió de Košice, Eslovàquia). També ha estat descrita a la mina Trepča Stan Terg, a Mitrovica (Kosovo) i a Stanos, dins Macedònia Central (Grècia). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Telluronevskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 febrer 2021].
# Tel·lurur de cadmi i mercuri

Hg$_{1−x}$Cd$_x$Te o tel·lurur de cadmi i mercuri (també tel·lurur de mercuri de cadmi, MCT, MerCad Telluride, MerCadTel, MerCaT o CMT) és un compost químic de tel·lurur de cadmi (CdTe) i tel·lurur de mercuri (HgTe) amb una banda d'infrarojos des de l'ona curta a les regions infraroges d'ona molt llarga. La quantitat de cadmi (Cd) de l'aliatge es pot escollir per ajustar l'absorció òptica del material a la longitud d'ona infraroja desitjada. CdTe és un semiconductor amb un interval de banda d'aproximadament 1,5 electronvolts (eV) a temperatura ambient. HgTe és un semimetall, el que significa que la seva energia de banda intermitent és zero. La barreja d'aquestes dues substàncies permet obtenir qualsevol banda intercalada entre 0 i 1,5 eV.
La mobilitat electrònica de HgCdTe amb un gran contingut de Hg és molt alta. Entre els semiconductors comuns utilitzats per a la detecció d'infrarojos, només InSb i InAs superen la mobilitat electrònica de HgCdTe a temperatura ambient. A 80 K, la mobilitat electrònica de Hg$_{0,8}$ Cd$_{0,2}$ Te pot ser de diversos centenars de milers de cm $^2$/(V·s). Els electrons també tenen una llarga longitud balística a aquesta temperatura; el seu recorregut lliure mitjà pot ser de diversos micròmetres.

## Referències

* ↑ «Mercury Cadmium Tellurides - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com,+24-09-2022.+[Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ «Mercury Cadmium Telluride: Growth, Properties and Applications | Wiley» (en anglès). https://www.wiley.com,+24-09-2022.+[Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ Elements, American. «Mercury Cadmium Telluride Powder» (en anglès). https://www.americanelements.com,+24-09-2022.+[Consulta: 24 setembre 2022].
# Torrent de Bertí

El torrent de Bertí és un torrent del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
És al sector oriental del terme, en terres de l'antic poble rural de Bertí. Es forma en el poble de Bertí, des d'on davalla cap al sud-oest deixant a ponent el Puig Descalç i a llevant les restes del Clascar i dels Camps del Clascar, fins que al nord-est de la Putjota Petita i al nord-oest de la Putjota Gran s'aboca en el torrent del Traver.

## Enllaços externs

* El torrent de Bertí i el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Serni de Clarà

Sant Serni de Clarà és una església reconstruïda al segle xvii sobre una església romànica anterior, al municipi d'Avià, protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Església de planta rectangular, amb la porta i el campanar a ponent, feta de carreus sense desbastar de diverses mides units amb morter. Està coberta a dues aigües amb teula àrab. No té gaires obertures, a la façana en destaquen tres disposades flanquejant la porta i a la seva zona superior respectivament i, com la porta, són allindanades. Interiorment està estructurada en una sola nau amb el sostre de fusta, però probablement tenia volta de canó. La porta és allindanada i en aquesta hi figura la data de 1667 amb una ornamentació amb figures zoomorfes afrontades. Als peus hi ha un campanar d'espadanya, avui destruït en la zona central.

## Història

Les primeres notícies del lloc de Clarà i del castell de Clariano són l'acta de consagració de l'església de St. Martí d'Avià, al 907. El 1003 es tenen notícies de l'església advocada a St. Sadurní que el comte d'Oliba cedí, juntament amb sta. Maria d'Avià, al monestir de Sta. Maria de Serrateix. Al s. XVII l'edifici romànic fou substituït per l'actual construcció. Durant la Guerra Civil fou malmesa i s'hi abandonà el culte. A principis dels noranta del s. XX, després d'una campanya de neteja, el Departament de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat de Catalunya atorgà un crèdit per poder iniciar-ne la restauració.

## Referències

* 1 2 «Sant Serni de Clarà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
* ↑ Diversos Autors. El Berguedà. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Direcció General de Patrimoni Cultural, 1994, p. 144. ISBN 8439326718.
# Mastacembelus catchpolei

Mastacembelus catchpolei és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 29,5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: la República Democràtica del Congo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1936. Zoological results of the George Vanderbilt African Expedition of 1934. Part III,--The fresh water fishes. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 88: 243-335.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Travers, R.A., G. Eynikel i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1986. Mastacembelidae. P. 415-427. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Vreven, E.J., 2005. Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation. J. Nat. Hist. 39(4):351-370.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB