OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Jinete Fantasma

El Jinete Fantasma va ser una sèrie de còmics i un personatge de ficció, obra del guionista Federico Amorós i el dibuixant Ambrosio, publicada per Editorial Grafidesa, entre el 1947 i el 1952. Se'n varen publicar un total de cent seixanta-quatre exemplars ordinaris, i cinc d'extraordinaris (almanacs i un especial estiu). Els cinc primers números es titulaven El Caballero Fantasma, però varen haver de canviar el nom perquè ja s'havia publicat una sèrie amb el mateix nom, en aquest cas dibuixada per Sangar.

## Argument

L'acció transcorre a Califòrnia l'any 1820, sabem de la seva vida gràcies a que l'explica a Levi Gramm, a Gregorio Gómez i a Guadalupe Gonzàlez (al numero 86 i al 91 de la sèrie).
Es l'any 1810, Califòrnia encara es Espanyola i el Jinete Fantasma viu a l'hisenda familiar propietat dels seus avis. La seva mare Rosario, te dos fills Eugenia i ell. El amo d'un circ anomenat Levi Graam el segresta i el fa treballar al circ com a trapezista, la vida de calamitats i la violència que ha de suportar de Levi fan que decideixi escapar-se i tornar a casa, Però quan arriba a l'hisenda la troba enrunada, per els militars rebels que s'avien fet els amos de Califòrnia. Una dona li explica que els soldats estaven comandats per Gregorio Lopez i el Jinete, un noi en aquell moment jura venjar-se.
Amb el pas del temps va agafar gran destresa en l'ús de l'espasa i el fuet, en un moment donat es va rebel·lar contra l'amo del circ que el tenia esclavitzat, però aquest el colpeja i el dona per mort mentre s'incendia el circ. El doctor Don Juan Mendoza, el rescata de les flames i li posa el nom de Crispin, quan mor Don Juan, Crispin descobreix que, era el justicier anomenat El Caballero Fantasma. És llavors que Crispin decideix ocupar el lloc del seu pare adoptiu com a justicier, passant a fer-se anomenar El Jinete Fantasma.

## Referències

* 1 2 Los Extras de El Boletín: Westernario, 2010, p. 28-43.

## Bibliografia

* Riera, Agustin. Los Extras de El Boletín: Westernario. Barcelona: Ediciones El Boletín, 2010, p. 28-43.
# El Jeremías

El Jeremías és una pel·lícula de comèdia mexicana de 2015, dirigida per Anwar Safa. La pel·lícula és protagonitzada per Martín Castro com Jeremies, un nen superdotat, que, després d'aprendre que és un geni, lluita per triomfar a causa de la pobresa i la ignorància de la seva família.
La pel·lícula es va estrenar en el 30è Festival Internacional de Cinema a Guadalajara. La pel·lícula també va rebre nou nominacions en la LVIII edició dels Premis Ariel, incloent Millor Direcció per Safa i Millor Guió Original per a Ana Sofía Clerici. La pel·lícula va ser nomenada en la llista de finalistes per l'entrada de Mèxic al Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa en la 89a edició dels Premis Óscar. La pel·lícula estrenada als Estats Units el 21 d'octubre de 2016.

## Sinopsi

Ambientada a Sonora, Mèxic, la pel·lícula conta la història de Jeremies Gómez (Martín Castro), un nen de vuit anys que descobreix que és un nen superdotat i inicia un viatge d'autodescobriment. Quan un psicòleg oportunista presa contacto amb Jeremies, se li obre un nou món d'experiències però a costa d'estar lluny de la família que mestressa. Gemegaire ha de triar entre aquest nou món emocionant però solitari en el qual es troba o tornar a casa amb la seva família.

## Repartiment

* Martín Castro - Jeremías Gómez
* Karem Momo - Margarita Sánchez
* Paulo Galindo - Onésimo
* Isela Vega - Herminia
* Marcela Sotomayor - Audelia
* Daniel Giménez Cacho - Dr. Federico Forni
* Eduardo MacGregor - Don Gelipe
* Jesús Ochoa - Don Enrique
* Gabriela Roel - Dra. Soto
* Juan Manuel Bernal - Ricardo Lecanda
* Gerardo Diego - Raúl
* Álvaro Peralta - Tomás
* Irvin Gonzalez - Primo 2
* Marcos Flores - Chamuco
* Luna Audrey Martínez Castillo - Petit Jeremías

## Premis i nominacions

| Premi | Categoria | Nominat | Resultat |
| LVIII edició dels Premis Ariel | Millor direcció | Anwar Safa | Nominat |
| LVIII edició dels Premis Ariel | Millor òpera prima | Anwar Safa | Nominat |
| LVIII edició dels Premis Ariel | Millor coactuació femenina | Isela Vega | Nominat |
| LVIII edició dels Premis Ariel | Millor revelació masculina | Martín Castro | Guanyador |
| LVIII edició dels Premis Ariel | Millor revelació femenina | Karem Momo | Nominat |
| LVIII edició dels Premis Ariel | Millor guió original | Ana Sofía Clerici | Nominat |
| LVIII edició dels Premis Ariel | Millor direcció artística | Bárbara Enríquez | Nominat |
| LVIII edició dels Premis Ariel | Millor maquillatge | Nayeli Mora | Nominat |
| LVIII edició dels Premis Ariel | Millors efectes visuals | Raúl Prado, Edgar Piña i Juan Carlos Lepe | Nominat |

## Referències

* ↑ Hopewell, John «Guadalajara Film Festival Celebrates Booming Latin Cinema». , 06-03-2015 [Consulta: 21 abril 2016].
* 1 2 Magaña, Arturo «Nominados al Ariel 2016» (en español). , 13-04-2016 [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ Pacheco. «Goya y Oscar - AMACC». Arxivat de l'original el 10 desembre 2015. [Consulta: 10 setembre 2016]. Arxivat 10 de desembre 2015 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Eleccions sud-africanes de 1994

Les eleccions generals de 1994 a Sud-àfrica marcaren el final de l'apartheid, essent també les primeres amb sufragi universal.
L'elecció es va dur a terme sota la direcció de la Comissió Electoral Independent (CEI). Milions de persones van fer cua durant un període de votació de tres dies. En total es van comptar 19.726.579 vots i 193.081 van ser rebutjats com no vàlids.
El Congrés Nacional Africà (ANC en anglès) de Nelson Mandela, que incorporava la confederació sindical COSATU i el Partit Comunista de Sud-àfrica, va estar a punt d'aconseguir una majoria de dos terços. Com es requeria en la Constitució provisional, l'ANC va formar un Govern d'Unitat Nacional amb el Partit Nacional i el Partit Inkatha per la Llibertat, els altres dos partits que van guanyar més de vint escons a l'Assemblea Nacional.
La data del 27 d'abril és des d'aleshores un dia festiu a Sud-àfrica, el Dia de la Llibertat.
# Enllaç de telecomunicacions

En telecomunicacions, un enllaç (o link en anglès) és un canal de comunicacions que connecta dos o més dispositius. Aquest enllaç pot ser un enllaç físic real o pot ser un enllaç lògic que utilitzi un o més enllaços físics reals.
Un enllaç de telecomunicacions és generalment un dels diversos tipus de trajectòries de transmissió de la informació, com els proporcionats pels satèl·lits de comunicacions, infraestructura terrestre de ràdio i xarxes d'ordinadors per connectar dos o més punts.
El terme link és àmpliament utilitzat en la xarxa informàtica (vegeu enllaç de dades) per referir-se a les instal·lacions de comunicacions que connecten els nodes d'una xarxa. Quan l'enllaç és un enllaç lògic, cal especificar sempre el tipus d'enllaç físic (p.e., enllaç de dades, uplink, downlink, enllaç de fibra òptica, enllaç punt a punt, etc.)

## Tipus d'enllaç

Es defineixen dos tipus d'enllaç de telecomunicació:
* Uplink (enllaç o connexió de pujada) és el terme utilitzat en un enllaç de comunicació per a la transmissió de senyals de ràdio (RF) des d'una estació o terminal situat a la Terra a una plataforma en suspensió o moviment situada a l'espai, com per exemple un satèl·lit, una sonda espacial o una nau espacial. Un uplink és l'invers d'un downlink.
* Downlink (enllaç o connexió de baixada) és el terme utilitzat per representar l'enllaç entre un satèl·lit i la Terra.

## A l'espai

La comunicació entre una sonda espacial i la recepció en terra és purament digital; és a dir, només es transmeten símbols binaris ("1" i "0"). El tipus de modulació utilitzada és la modulació en fase. Totes les comunicacions que es realitzin entre la sonda espacial i l'estació de seguiment situada en la Terra es poden dividir en dos grups, el uplink i el downlink.
El uplink és utilitzat en l'estació situada a la Terra per enviar ordres a l'ordinador central de la sonda (teleinstrucció). El downlink pot ser utilitzat per a l'enviament de dades (telemetria). Aquestes dades enviades per downlink són les obtingudes pels equips científics de la sonda (per exemple, les recollits amb càmeres de vídeo), o les dades sobre l'estat de la mateixa obtingudes a partir de sensors estratègicament situats, o fins i tot per al seguiment de la pròpia sonda (tracking). A més, el downlink és utilitzat per fer estudis de radioastronomia.
Les comunicacions on només existeix downlink són conegudes com a simplex. D'altra banda, si existeix comunicació uplink i downlink funcionant al mateix temps es denominen dúplex.

## Notes

* ↑ De vegades, les instal·lacions de comunicacions que proporcionen el canal de comunicacions que constitueixen un enllaç també estan incloses en la definició de link.

## Referències

* ↑ ATIS committee PRQC. «network topology». ATIS Telecom Glossary 2007. Alliance for Telecommunications Industry Solutions. Arxivat de l'original el 2018-08-03. [Consulta: 10 octubre 2008].
# Enzo Coloni Racing Car Systems

Enzo Coloni Racing Car Systems més conegut per Coloni va ser un constructor italià de motors de competició que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1 també com a escuderia pròpia.

## Història

L'equip va ser fundat per Enzo Coloni l'any 1983 i tenien la seu a Perusa, Itàlia.
Va debutar a la F1 el 6 de setembre del 1987 al GP d'Itàlia, disputant vuitanta-dues curses (classificant-se per disputar la cursa en només catorze d'elles) entre la temporada 1987 i la temporada 1991, retirant-se de la F1 per problemes econòmics.
L'equip va aconseguir una vuitena posició com millor classificació en una cursa (GP del Canadà'88) i no va assolir cap punt pel campionat del món de constructors.

## Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 82 (14) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Enllaços externs

* Coloni
* Enzo Coloni
* L'equip Coloni a F1 Rejects Arxivat 2013-03-21 a Wayback Machine.
# Epinephelus albomarginatus

Epinephelus albomarginatus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 100 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Quissico (Moçambic) fins a East London (Sud-àfrica).

## Referències

* 1 2 «Epinephelus albomarginatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Bullen, E.M. i Fennessy, S.T., 2000. Sedgwick's /ORI/WWF tagging programme: catface rockcod (Epinephelus andersoni) (code 16634). Data Report. Oceanographic Research Institute (2000.10): 6p.
* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Epinephelus acanthistius

Epinephelus acanthistius és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 100 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de Califòrnia fins al Perú.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Epinephelus acanthistius» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Equip filial

Un equip filial, en el context esportiu, és una extensió d'un club principal i juga un paper clau en el desenvolupament i la preparació dels jugadors joves. Aquesta estructura és particularment comuna en el món del futbol, però també es pot aplicar a altres esports.

## Definició i funció

Un equip filial és una petita ajuda a l'equip principal d'un club esportiu. Aquesta divisió permet que els jugadors joves i prometedors tinguin l'oportunitat de guanyar experiència en competicions de nivell inferior abans de ser promoguts al primer equip. L'objectiu principal d'un equip filial és cultivar i desenvolupar el talent, oferint als joves una plataforma per créixer en un entorn competitiu.

## Desenvolupament de talents

L'equip filial actua com a viver de talents, proporcionant als jugadors emergents una oportunitat única d'evolucionar en un entorn professional. Això els permet adquirir les habilitats i la confiança necessàries per enfrontar-se als reptes del nivell superior.

## Transició al primer equip

Un dels beneficis més evidents d'un equip filial és la transició fluida dels jugadors al primer equip del club. Aquells que destaquen en l'equip filial tenen la possibilitat de ser promoguts, proporcionant un camí clar i progressiu cap a la competició professional. Aquesta transició gradual redueix la pressió sobre els nous talents i els permet adaptar-se de manera més efectiva al ritme i la intensitat del màxim nivell.

## Rol en la comunitat

Més enllà del desenvolupament dels jugadors, un equip filial juga un paper vital en la connexió del club amb la comunitat local. Les actuacions i les activitats de l'equip filial ajuden a involucrar als aficionats en una etapa més accessible i íntima, creant una relació més estreta entre els seguidors i els futurs talents del club.

## Conclusió

En resum, un equip filial és fonamental per al desenvolupament integral d'un club esportiu. No només serveix com a plataforma per al creixement dels jugadors joves, sinó que també contribueix a l'estabilitat i la continuïtat del club a llarg termini.

## Referències

* https://www.termcat.cat/ca/cercaterm/fitxa/NDAwOTU0NQ%3D%3D
* https://boxtoboxjurist.wordpress.com/2020/05/05/diferencias-entre-equipo-filial-y-equipo-dependiente/
# Equip mortal

Equip mortal (títol original: The Big Hit) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Kirk Wong, estrenada el 1998. Ha estat doblada al català

## Argument

Un segrest que semblava fàcil i ràpid es girarà contra Mel, un assassí a sou, i els seus socis, Cisco, Crunch, Vince i Gump. La víctima, la filla d'un ric industrial, és de fet la fillola del seu amo Paris. Quan Cisco, el cervell d'aquest pla, traeix Paris, Mel és l'home a abatre.

## Repartiment

* Melvin Smiley: Mark Wahlberg
* Cisco: Lou Diamond Phillips
* Pam Shulman: Christina Applegate
* Chantel: Lela Rochon
* Crunch: Bokeem Woodbine
* Vince: Antonio Sabato
* Jeanne Shulman: Lainie Kazan
* Morton Shulman: Elliott Gould
* Gump: Robin Dunne
* El jove del videoclub: Danny Smith
* Keiko Nishi: China Chow
* Jiro Nishi: Sab Shimono
* Lance: Joshua Peace
* Sergio: David Usher

## Crítica

* "Una de les pel·lícules més divertida en molt temps. (...) molt més hilarant que la majoria de les comèdies. (...) Puntuació: ★★★ (sobre 4)"
* "Els personatges d'aquesta pel·lícula existeixen en una zona misteriosa en la qual milers de bales es disparen al voltant d'ells, però no aconsegueixen a ningú fins que l'argument així ho requereix. (...) Puntuació: ★ (sobre 4)"

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Equip mortal». [Consulta: 26 gener 2018].
* ↑ «'The Big Hit': Second-Rate Carnage and Comedy». [Consulta: 26 gener 2018].
* ↑ «MOVIE REVIEW -- Laugh? You think you'll die». SFGate.
* ↑ Ebert, Roger. «The Big Hit Movie Review & Film Summary (1998) | Roger Ebert» (en anglès). [Consulta: 26 gener 2018].
# Enneapterygius nasimae

Enneapterygius nasimae és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pakistan.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S., 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33. (1835:1-28, Pls. 1-7; 1836:29-52, Pls. 8-14; 1837:53-80, Pls. 15-21; 1838:81-148, Pls. 22-33.) Fische Rothen Meeres 1835-38
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Elmore

«Elmore» té aquests significats:
* Toponímia:
** Elmore (Alabama)
** Elmore (Minnesota)
** Elmore (Ohio)
** Elmore (Vermont)
** Elmore City, població dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
* Miscel·lània:
** Elmore (automobilisme), fabricant estatunidenc de cotxes ja desaparegut
** Frank Elmore Ross (1874 – 1960), astrònom i físic estatunidenc
# Elmore City

Elmore City és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 756 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elmore City tenia 756 habitants, 328 habitatges, i 205 famílies. La densitat de població era de 648,7 habitants per km².
Dels 328 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,9% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 20,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.810 $ i la renda mediana per família de 25.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.083 $ mentre que les dones 17.159 $. La renda per capita de la població era de 12.486 $. Entorn del 13,8% de les famílies i el 14,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elmore City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elmore City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Enric de Nassau-Dillenburg

Enric de Nassau-Dillenburg —en alemany Heinrich von Nassau-Dillenburg— (Dillenburg, Alemanya, 28 d'agost de 1641 - palau de Ludwigsbrunn, 18 d'abril de 1701), era un príncep de la Casa de Nassau, fill de Jordi Lluís de Nassau-Dillenburg (1618 - 1656) i de la princesa Anna Augusta de Brunsvic-Wolfenbüttel (1612 - 1673). Va estudiar a Herborn, i va completar els seus estudis exercint com a comandant al servei de l'exèrcit holandès. En morir el seu pare abans que el seu avi Lluís Enric, va heretar el 1662 el domini Dillenburg i finalment el títol de Nassau-Dillenburg en morir el seu oncle Adolf. El seu regnat és considerat com poc espectacular, però competent. En morir el seu fill Cristià, s'extingí la branca de Nassau-Dillenburg que passà a mans de la Casa d'Orange-Nassau.

## Matrimoni i fills

El 13 d'octubre de 1663, es va casar amb la princesa Dorotea Elisabet de Schlesien-Liegnitz (1646 - 1691), filla del duc de Brieg Jordi III (1611 - 1664) i de la princesa Caterina Sofia de Münsterberg (1601 - 1659). El matrimoni va tenir setze fills:
* Sofia (1666 - 1733), casada amb el príncep Guillem d'Anhalt-Bernburg-Harzgerode (1643 - 1709)
* Jordi (1667 - 1681)
* Albertina (1668 - 1719)
* Guillem (1670 - 1724), príncep de Nassau-Dillenburg, casat amb Dorotea de Schleswig-Holstein-Plon (1676 - 1727).
* Carles (1672 - 1672)
* Adolf (1673 - 1690), mort a la batalla de Fleurus.
* Frederica (1674 - 1724)
* Dorotea, nascuda i morta el 1676.
* Guillemina (1677 - 1727)
* Frederic (1628 - 1681)
* Carlota Amàlia (1680 - 1738), casada amb Guillem Enric de Nassau-Usingen (1684 - 1718)
* Lluís (1681 - 1710)
* Joan (1683 - 1690)
* Dorotea (1685 - 1686)
* Cristià (1688 - 1739), darrer príncep de Nassau-Dillenburg, casat amb Elisabet de Nassau-Dietz (1692 - 1757).

## Bibliografia

* Ernst Joachim: Heinrich (Fürst von Nassau-Dillenburg). A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 11, Duncker & Humblot, Leipzig 1880, S. 553.

## Enllaços externs

* www.genroy.fr Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* http://genealogy.euweb.cz Arxivat 2010-12-31 a Wayback Machine.
* http://awt.ancestrylibrary.com
# Epiteliozous

Els epiteliozous (Epitheliozoa) constitueixen un clade monofilètic que agrupa els homoscleromorfs, que són un grup d'esponges i els eumetazous, és a dir, els metazous menys la major part de les esponges.
Si els placozous s'han de situar aquí en comptes de com un grup de eumetazous, encara no queda clar. Sí que sembla més clar aquest clade és germà de Demospongiae encara que el nòdul que els uneix encara no tingui nom. L'acceptació d'aquest clade comporta l'admissió de què les esponges formen un grup parafilètic.

## Referències

* ↑ E.A. Sperling, D. Pisani et K.J. Peterson (2006) « Poriferan paraphyly and its implications for Precambrian palaeobiology Arxivat 2009-03-20 a Wayback Machine. », in P. Vickers-Rich et P. Komarower (éd.), The Rise and Fall of the Ediacaran Biota, Geol. Soc. Lond. Spec. Publ. 286, pp. 355–368
* ↑ Peter Ax, 1995, Das System der Metazoa I-III. Ein Lehrbuch der phylogenetischen Systematik, Gustav Fischer Verlag, Stuttgart/Spektrum Akademischer Verlag, Heidelberg, ISBN 3-8274-0972-1; 1996, Multicellular animals: a new approach to the phylogenetic order in nature, Springer, ISBN 3-540-60803-6
* ↑ Kevin J. Peterson i Douglas J. Eernisse, 2001, Animal phylogeny and the ancestry of bilaterians: inferences from morphology and 18S rDNA gene sequences Arxivat 2006-09-02 a Wayback Machine..