OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Referèndum sobre la dissolució del parlament de Letònia de 2011

El President Valdis Zatlers va utilitzar el poder de dissolució del Parlament per primera vegada en la història de Letònia. Va ser una votació de "sí/no" i el referèndum es va aprovar amb el 94,3% de suport.

## Antecedents

El President Valdis Zatlers va convocar el referèndum basant-se en el poder que li atorgava la constitució el 28 de maig de 2011. Zatlers va convocar el referèndum en resposta al refús del Saeima a sancionar una recerca a casa del Primer Ministre, líder de LPP/LC i un exministre del gabinet. D'acord amb els procediments legals, el referèndum de la dissolució del Saeima, havia de fer-se, no més tard de dos mesos des del decret del President.
La Constitució de Letònia preveia que si el poble no hagués donat suport a la decisió de Zatlers, hauria hagut de dimitir de la presidència. Això podria haver creat un dilema judicial, però, va expirar el mandat de Zatlers el 7 de juliol i la Saeima va celebrar unes eleccions presidencials (en les quals Zatlers també va ser candidat) el 2 de juny. En no ser reelegit Zatlers, però, es va evitar aquest enigma.

## Enquestes

Les enquestes indicaven que el referèndum havia d'aprovar-se per un gran marge.

## Resultats

| Sí o no | Vots | Percentatge |
| Sí | 650.518 | 94,30% |
| No | 37.829 | 5,48% |
| Vots no vàlids o en blanc | 1.476 | 0,21% |
| Vots totals | 689.823 | 100,00% |
| Participació | 100,00% | 100,00% |
| Participació necessària | 44,73% | 44,73% |
| Cens | 1.542.593 | 1.542.593 |
| Font: CVK |||

## Referències

* 1 2 Zatlers nolemj rosināt Saeimas atlaišanu Delfi, 28 May 2011
* ↑ Latvia to Vote on Dissolving Parliament Amid Corruption Probe Bloomberg, 29 May 2011
* ↑ Saeimas atlaišanas procesa juridiskā analīze Arxivat 2011-09-26 a Wayback Machine. Office of the President, 29 May 2011
* ↑ Zatlers anar Latvijas vestidura pirmais Saeimas atlaišanas ierosinātājs Delfi, 28 maig 2011
# Raguli

Raguli (en rus: Рагули) és un poble del krai de Stàvropol, a Rússia, que el 2019 tenia 2.338 habitants. Pertany al districte rural de Dívnoie.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Ramdohrita

La ramdohrita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la lil·lianita. Rep el nom en honor de Paul Ramdohr (Überlingen, Alemanya, 1 de gener de 1890 - Hohensachsen, Alemanya, 8 de març de 1985), mineralogista de la Universitat de Heidelberg, a Alemanya. Va investigar els dipòsits de minerals i va ser un pioner de la microscòpia de minerals. Entre nombroses medalles, se li va concedir la medalla Roebling (1962), la medalla Penrose (1972) i la medalla Leonard (1979).

## Característiques

La ramdohrita és una sulfosal de fórmula química Pb$_{5.9}$Fe$_{0.1}$Mn$_{0.1}$In$_{0.1}$Cd$_{0.2}$Ag$_{2.8}$Sb$_{10.8}$S$_{24}$. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1930. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ramdohrita pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: diaforita, cosalita, freieslebenita, marrita, cannizzarita, wittita, junoïta, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, weibul·lita, felbertalita, rouxelita, angelaïta, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiïta, tsugaruïta, pillaïta, zinkenita, scainiïta, pellouxita, chovanita, aschamalmita, bursaïta, eskimoïta, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaïta, ustarasita, vikingita, xilingolita, heyrovskýita, andorita IV, gratonita, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Chocaya, situada a la província de Sud Chichas, al departament de Potosí (Bolívia). També ha estat descrita en una cinquantena de jaciments d'arreu del planeta.

## Referències

* ↑ «Ramdohrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 desembre 2019].
# Ranxeria Chicken Ranch

La ranxeria Chicken Ranch d'indis Me-Wuk de Califòrnia és una tribu reconeguda federalment dels miwok al comtat de Tuolumne (Califòrnia). La ranxeria Chicken Ranch pertany als miwok de la sierra, uns amerindis de Califòrnia.

## Govern

La tribu dirigeix negocis des de Jamestown (Califòrnia). La tribu té un consell tribal escollit democràticament. L'actual cap tribal és Lloyd Mathiesen.

## Reserva

La ranxeria Chicken Ranch és una parcel·la de terra de 2,85 acres situada al comtat de Tuolumne.

## Desenvolupament econòmic

La tribu posseeix el Bingo i Casino Chicken Ranch situat a Jamestown (Califòrnia), així com el Restaurant Ranch House.

## Notes

* 1 2 "California Indians and Their Reservations: Populations." San Diego State University Library and Information Access. 2011. Retrieved 29 May 2012.
* ↑ Pritzker 135–6
* ↑ "Tribal Office Locations." California Department of Transportation: District 10. Retrieved 29 May 2012.
* ↑ "California Indians and Their Reservations: Miwok." Arxivat 2013-09-30 a Wayback Machine. San Diego State University Library and Information Access. 2011. Retrieved 29 May 2012.
* ↑ "Tribes: C." National Congress of American Indians. Retrieved 29 May 2012.
* ↑ "Member Tribes." Arxivat 2012-05-04 a Wayback Machine. California Rural Indian Health Board. Retrieved 29 May 2012.
* ↑ "Chicken Ranch Bingo & Casino." 500 Nations. Retrieved 29 May 2012.
* ↑ "The Ranch House." Chicken Ranch Casino. Retrieved 29 May 2012.

## Referències

* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1

## Enllaços externs

* Buena Vista Rancheria of Me-Wuk Indians
# Ranxeria Greenville

La ranxeria Greenville d'indis maidu de Califòrnia és una tribu reconeguda federalment d'amerindis maidus als comtats de Plumas i Tehama.

## Govern

La seu de la ranxeria Greenville té la seu a Greenville (Califòrnia). La tribu és governada per un consell tribal elegit democràticament de quatre membres. L'actual cap tribal és Kyle Self.

## Reserva

La ranxeria Greenville és una ranxeria reconeguda federalment amb una superfície de 51 acres. Està situada al comtat de Plumas, just a l'est de Greenville.

## Vegeu també

* Amerindis de Califòrnia

## Notes

* 1 2 3 "Greenville Rancheria of Maidu Indians." SDSU: California Indians and Their Reservations. 2011. Retrieved 1 July 2012.
* ↑ Pritkzer 133
* ↑ "Tribal Council." Arxivat 2013-09-14 a Wayback Machine. Greenville Rancheria Council. Retrieved 1 July 2012.

## Bibliografia

* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1

## Enllaços externs

* Ranxeria Greenville, web oficial
# Residu (química)

Un residu o fracció en química és un producte d'un procés de fraccionament.
Una destil·lació, per exemple, produeix una fracció pesant, o residu, i una fracció lleugera, o destil·lat. Dins una mescla azeotròpica, que és el cas més freqüent, la composició de cada fracció depèn únicament d'aquella de la mescla inicial, de la temperatura d'ebullició d'aquesta mescla. Per obtenir una composició més lleugera, cal fer una nova destil·lació del destil·lat i de forma inversa sobre el residu.
Viccionari
# Resolució 1247 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1247 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 18 de juny de 1999. Després de recordar les resolucions anteriors relatives als conflictes a l'antiga Iugoslàvia, en particular a les resolucions 1031 (1995), 1035 (1995), 1088 (1996), 1103 (1997), 1107 (1997), 1144 (1997), 1168, 1174 (1998) i 1184 (1998), el Consell va prorrogar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Bòsnia i Hercegovina (UNMIBH) per un període que finalitzava el 21 de juny de 2000 i autoritzava als estats que participaven en la Força d'estabilització (SFOR) de l'OTAN a continuar fent-ho durant uns altres dotze mesos.
El Consell de Seguretat va subratllar la importància de l'Acord de Dayton i la importància que Croàcia i la República Federal de Iugoslàvia (Sèrbia i Montenegro) van jugar en el procés de pau a Bòsnia i Hercegovina. El retorn dels desplaçats i dels refugiats era crucial per a una pau duradora a la regió.
Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell recordava a les autoritats de Bòsnia i Hercegovina i altres de la seva responsabilitat l'aplicació de l'Acord de Dayton. Va subratllar el paper de l'Alt Representant per a Bòsnia i Hercegovina de supervisar la implementació. També va concedir importància a la cooperació amb el Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia.
El Consell de Seguretat va elogiar els països que participaven en la SFOR per continuar les seves operacions durant dotze mesos addicionals; seria estès més enllà d'aquesta data si es justifica per la situació al país. També va autoritzar l'ús de mesures necessàries, incloent l'ús de la força i legitima defensa, per assegurar el compliment dels acords i la seguretat i la llibertat de moviment del personal de la SFOR. Al mateix temps, el mandat de la UNMIBH, que incloïa la International Police Task Force (IPTF), es va ampliar fins al 21 de juny de 2000. Es va instar als països a proporcionar formació, equips i suport a les forces policials locals a Bòsnia i Hercegovina.

## Referències

* ↑ «Security Council extends UNMIBH mandate until 21 June 2000». United Nations, 18-06-1999.
* ↑ United Nations. Yearbook of the United Nations 1999. United Nations Publications, 2002, p. 332. ISBN 978-92-1-100856-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 - 2000)
* Guerra de Bòsnia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1249 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1249 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 25 de juny de 1999 després d'examinar la sol·licitud de la República de Nauru per ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea General que Nauru fos admesa.
La resolució va ser aprovada amb 14 vots a favor i cap en contra. La República Popular de la Xina es va abstenir declarant que no podia donar suport a la recomanació (a causa dels estrets llaços diplomàtics de Nauru amb Taiwan), però que no la vetaria per l'interès del poble de tots dos països.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 – 2000)

## Referències

* 1 2 «Security Council recommends to General Assembly that Republic of Nauru be admitted to membership of United Nations». United Nations, 25-06-1999.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Snoqualmie

Snoqualmie és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 1.631 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Snoqualmie tenia 1.631 habitants, 632 habitatges, i 432 famílies. La densitat de població era de 122,5 habitants per km².
Dels 632 habitatges en un 38,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,4% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 39,3% entre 25 i 44, un 17,7% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,8 homes.
Entorn del 6,1% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Snoqualmie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Snoqualmie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Quintana del Gironès

La Quintana del Gironès és un paratge de camps de conreu immediats a una masia, del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
És al nord-oest del terme, al costat nord de la masia del Gironès, a l'esquerra del torrent de la Fàbrega, a prop i a migdia del Pla Rubí. Travessa aquesta quintana el Camí de Castellterçol a Marfà.
# Snoqualmie Falls

Snoqualmie Falls és un salt d'aigua de 82 metres en el riu Snoqualmie, situat entre les poblacions d'Snoqualmie i de Fall City, a l'estat de Washington, dels Estats Units d'Amèrica. És una de les atraccions escèniques de Washington més populars, però és potser més conegut internacionalment per la seva aparició a sèries televisives de culte com Twin Peaks. Més d'1,5 milions de visitants el visiten cada any.
La major part del cabal del riu és desviat a les centrals elèctriques, però a vegades el riu baixa prou alt per saltar per tota l'amplada del precipici, el que crea un aerosol gairebé encegador. L'alt cabal d'aigua es produeix després d'un període de fortes pluges o de neu seguit per un clima plujós i tebi. Això pot ocórrer durant l'estació plujosa que dura de novembre fins a març. Quan el cabal d'aigua és alt, el saltant pren la forma d'una cortina.
Per als snoqualmies, pobladors de la vall Snoqualmie durant segles, les Snoqualmie Falls tenen un caràcter central en la seva cultura, creences i espiritualitat. Per ells és un lloc d'enterrament tradicional, i "el lloc on Primera Dona i Primer Home van ser creats per Lluna la Transformadora" i "on les oracions s'eleven fins al Creador per grans boirines que sorgeixen del poderós cabal." Les boirines que pugen des de la base de la cascada es diu que serveixen per connectar el Cel i la Terra.

## Centrals elèctriques

La central hidroelèctrica de Snoqualmie Falls, situada en aquest salt d'aigua, és operada actualment per l'empresa Puget Sound Energy. Es compon de dues centrals elèctriques, la Central 1 (Plant 1) i la Central 2 (Plant 2). La Central 1 fou construïda l'any 1899 i opera a la base del saltant, inserida a la roca, a 82 metres per sota de la superfície. Fou la primera central elèctrica totalment subterrània del món. La Central 2 fou construïda el 1910 i posteriorment ampliada el 1957, i està localitzada a una distància curta riu avall de la cascada. Aproximadament un 1% de les vendes de Puget Sound Energy provenen de la central. Aquestes dues centrals elèctriques proporcionen 44,000 quilovats d'electricitat, l'equivalent al consum de 16.000 llars mitjanes.

## Galeria

* Caire del saltant, Primavera 1890 - Jay Franc Haynes
* Foto de 1910 del saltant, acolorida a mà.
* Vista panoràmica a finals de març.
* Snoqualmie Falls a mitjans de març.
* El saltant a l'agost
* Flux del cabal en època d'inundació.
* El saltant el dia de Nadal 2008.
* Vistes del pavelló superior.

## Referències

* ↑ Tazioli, Terry. «A look at Salish Lodge, Snoqualmie Falls' high-end hideaway». Seattle Times, 10-05-2007. [Consulta: 3 març 2008].
* ↑ Marsha Shaiman. «Federal Agency Recommends Continued Operation of Power Plant at Snoqualmie Falls, Sacred Site».
* ↑ «Puget Sound Energy: Electricity, Hydro Assets - Snoqualmie Falls Hydroelectric Project».
* ↑ «Puget Sound Energy: Snoqualmie Falls Project».
* ↑ «Snoqualmie Falls Hydroelectric Project».
# Jardins de Can Nolla

Jardins de Can Nolla és un conjunt format per edificis i jardins de Premià de Dalt (Maresme), una obra protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de planta baixa i dues plantes pis, amb dues ales laterals d'un cert regust i ordre compositiu neoclàssic, però que finalment caldria qualificar-lo d'historicisme eclèctic, propi de finals de segle. A part de l'edifici principal, rodejat de jardins, hom pot contemplar altres edificacions auxiliars, magatzems, serveis, casa per als ocells, mirador/banc, etc. És interessant el treball de pedra, l'ús del ferro, la fusta, i el totxo a sardinell.

## Referències

* ↑ «Jardins de Can Nolla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Magí Cantacorps

Magí Cantacorps (Cervera, la Segarra, - Vic, Osona, 1769) va ser catedràtic del primer claustre de professors del Seminari de Vic erigit pel bisbe Manuel Muñoz i Guil (1749). Va ser doctor en teologia i filosofia. Va ser catedràtic de filosofia, capellà major i vice-canceller de la Universitat de Cervera. El 173 obtingué, per nomenament reial, una càtedra d'aquella universitat. Onze anys més tard, en 1734, ocupà una canongia subdiaconal a la catedral de Vic que depenia de la Universitat de Cervera. Era examinador sinodal del bisbat de Vic i censor, tal com es comprova en l’Oració panegírica de fra Pau Puig, de 1749 i publicada a Vic per Pere Morera. Deixà una fundació en honor de la Mare de Déu del Pilar.

## Bibliografia

* ROVIRÓ I ALEMANY, Ignasi. Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del seminari de Vic (1749 – 1968). Vic, Patronat d’Estudis Osonencs, 2000, Osona a la butxaca 22 – 23.
* CONILL, Mn. Antoni, Obituari. Siluetes, SALARICH, Miquel S., Els vigatans a la Universitat de Cervera.
# Voivodat de Subcarpàcia

Subcarpàcia (en polonès Podkarpacie) és un dels 16 voivodats de Polònia. La capital és Rzeszów i les principals ciutats són:
* Rzeszów (160.300)
* Stalowa Wola (71.900)
* Przemyśl (68.900)
* Mielec (64.400)
* Tarnobrzeg (50.700)
* Krosno (49.400)
* Dębica (48.700)
* Jarosław (41.800)
* Sanok (41.400)
* Jasło (38.900)
# Resolució 1243 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1243 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de maig de 1999. Després de considerar un informe del secretari general Kofi Annan quant a la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF), el Consell va ampliar el seu mandat per sis mesos més fins al 30 de novembre de 1999.
La resolució va decidir fer una crida a les parts interessades perquè apliquessin immediatament la Resolució 338 (1973) i va sol·licitar que el Secretari General presentés un informe sobre la situació al final d'aquest període.
L'informe del Secretari General, de conformitat amb la resolució anterior sobre la UNDOF, deia que la situació entre Israel i Síria havia romàs tranquil·la, encara que la situació a l'Orient Mitjà romania en perill fins que es pogués arribar a un acord.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Disengagement Observer Force on Syrian Golan until November». United Nations, 27-05-1999.
* ↑ Annan, Kofi. «Report of the Secretary-General on the United Nations Disengagement Observer Force». United Nations, 18-05-1999.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1201 a la 1300 (1998 - 2000)
* Conflicte araboisraelià

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# S-8

El coet S-8 és una arma desenvolupada per la Força Aèria Soviètica per a ús en aeronaus militars. Continua en servei actiu amb la Força Aèria Russa i diversos clients d'exportació. Desenvolupat en els 70, el S-8 és un coet de 80 mm usat per caces bombarders i helicòpters. El sistema va entrar en servei el 1984 i és produït en una varietat de sub-tipus amb diferents ogives, incloent HEAT anti-blindats, HE Frag, Fum i Incendiàries, així com les variants S-8BM especialitzat en destrucció de pistes i el S-8DM termobàric. Cada coet mesura entre 1.5 a 1.7 metres de llarg i pesa entre 11.3 a 15.2 kg depenent del sistema de detonació. El seu rang d'acció és de 2 a 4 quilòmetres. El S-8 és portat en els contenidors de Sèrie B, amb capacitat de 7 a 20 coets.
El 2018, les forces aeroespacials russes van rebre i van completar les proves estatals de diversos lots de l'S-8OFP Broneboishchik, successor de l'S-8. Tot i que els dos coets no són guiats, l'S-8OFP té un abast més gran, una ogiva més pesada i un fusible digital. El coet està pensat per a l'armament d'avions tipus Su-25 i helicòpters Mi-8, depenent de la configuració de la fusible, és capaç de penetrar obstacles davant dels objectius fixats, també pot explotar davant de l'obstacle i darrere de l'obstacle.
La indústria belarussa ha desenvolupat un vehicle blindat autopropulsat de 80 tubs MLRS que utilitza coets S-8. L'abast relativament curt del coet (de 3 a 5 km a terra) en comparació amb els coets Grad es compensa amb un cost més baix i una àrea de batuda més gran d'un gran nombre de coets. Sèrbia ha desenvolupat l'helicòpter L80-07.

## Referències

* ↑ «Ракета "Бронебойщик" прошла госиспытания», 17-02-2019.
* ↑ New Air-ground Rocket For Russian Attack Aircraft. Aviation International News. 10 July 2018.
* ↑ «Russia continues creating missiles».
* ↑ Unexpectedly, Syria might buy the Belarusian MLRS instead the Russian Grad. BulgarianMilitary.com. April 29, 2020
* ↑ «Serbia unveils new equipment».
# Javier Vallhonrat Guezzi

Javier Vallhonrat Guezzi, (Madrid, 1953) és un fotògraf espanyol.

## Biografia

Neix a Madrid el 1953. Hi obté la llicenciatura de Belles arts el 1984. El 1995 rep el Premi Nacional de Fotografia atorgat pel Ministeri de Cultura d'Espanya. Des de 1997 és professor a la Facultat de Belles arts de Conca, tot i que resideix a Madrid.

## Trajectòria artística

Amb el temps ha incorporat el vídeo a les seves obres que inicialment feia servir el mitjà fotogràfic exclusivament. Les seves obres es troben en diverses col·leccions d'art públiques i privades.
Ha realitzat exposicions entre d'altres a:
* Cercle de Belles arts, Madrid, 1985
* Museu Nacional Centre d'Art Reina Sofia, Madrid, 1996
* Fundació Telefònica, Madrid, 2004
* Centre Nacional d'Art i Cultura Georges Pompidou, París, 2006
Per una llista dels llibres que ha publicat vegeu: «Obra de Javier Vallhonrat Guezzi» a Dialnet.

## Premis i reconeixements

* 1995. Premi Nacional de Fotografia atorgat pel Ministeri d'Educació i Ciència espanyol.

## Referències

* ↑Orden de 29-12-1995 en la qual se otorga el premio
* ↑ Per una llista completa vegeu: Vallhonrat, Javier. «Bio» (en castellà). [Consulta: 10 juny 2022].
* ↑ Exposición colectiva: Cuatro Direcciones: Fotografía Contemporánea Española 1970-1990.
* ↑ Aguirre, José Ignacio «Exposición: Chispazos emocionales». el Mundo, 01-04-2004.
* ↑ Espejo, Bea «Javier Vallhonrat» (en castellà). El Cultural - El Español, 13-05-2015 [Consulta: 16 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Javier Vallhonrat Guezzi - Lloc web oficial
* Javier Vallhonrat Arxivat 2010-11-12 a Wayback Machine.
* Breu biografia Arxivat 2008-01-21 a Wayback Machine.
* Entrevista Javier Vallhonrat en Workshopexperience
* Fragment de 'L'experiència com recompensa' per Eduardo B. Muñoz, entrevista de Javier Vallhonra