OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# He Man (rebel)

He Man :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 何曼 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 何曼 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Hé Màn |
    En aquest nom xinès, el cognom és He.
He Man va ser un líder rebel dels Turbants Grocs durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa.
Després del declivi de la Rebel·lió dels Turbants Grocs, els homes de He Man, igual que altres Turbants Grocs restants a Runan, es van aliar amb Yuan Shu i Sun Jian en els inicis del 190. A mitjans de la dècada de 190 les seves forces van ser comptades en les desenes de milers. En l'any 196, el senyor de la guerra Cao Cao va fer la guerra contra les restes dels Turbants Grocs; en les batalles que es van produir, el company de He Man Huang Shao (黄邵) va ser mort i He Man es va rendir juntament amb els altres líders. Res és registrat en la història sobre el destí de He Man després d'haver-se rendit.

## En la ficció

En la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong, He Man, juntament amb He Yi i Huang Shao, van saquejar una vegada Runan. Degut a això Cao Cao es va dirigir a Runan. L'escorta de Cao Dian Wei va matar el número dos de He Yi en la batalla que seguí, i amb èxit va derrotar els exèrcits del Turbant Groc. El següent dia, Huang Shao va prendre el comandament com a segon; He Man, brandant una maça de ferro, avançà a peu i va oferir combat, pronunciant "Jo sóc He Man, el diable que brota a través del cel. Qui s'atreveix a lluitar amb mi?" Cao Hong n'acceptà el desafiament, i ells van lluitar per 50 rondes de colps sense ningú emergint victoriós. Llavors Cao Hong va fingir la derrota, però després es va girar, i va colpejar dues vegades a He Man i el va matar.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen, Shou. Sanguo Zhi. Vol 1.
* de Crespigny, Rafe (2007), A biographical dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23–220 AD), Leiden, The Netherlands: Brill, ISBN 978-90-04-15605-0.
* Luo, Guanzhong. Romanç dels Tres Regnes.

## Enllaços externs

* Biografia de kongming.net (anglès)
* Capítol 12 del Romanç dels Tres Regnes, en el qual He Man apareix (paràgrafs 65-67) Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine. (anglès)
# Cirrus radiatus

Cirrus radiatus és una varietat de núvols anomenats Cirrus. El nom Radiatus deriva del llatí i significa ratllat o ratlla.
Aquest tipus de Cirrus té la característica d'aparèixer en bandes paral·leles, sovint cobrint tot el cel, i semblant convergir en un sol punt, o en dos punts oposats de l'horitzó.
Els núvols Cirrus radiatus solen formar part de núvols cirrocúmuls o núvols cirroestrats.

## Referències

* ↑ «Radiatus» (en anglès). Latin Dictionary. Arxivat de l'original el 2012-03-24. [Consulta: 28 maig 2022].
* ↑ Dunlop, Storm. The weather identification handbook (en anglès). Guilford, Conn.: Lyons Press, 2003. ISBN 1-58574-857-9.
* ↑ «Cirrus radiatus» (en castellà). Atlas Internacional de Nubes.

## Vegeu també

* Cirrus castellanus
* Cirrus duplicatus
* Cirrus fibratus
* Cirrus floccus
* Cirrus intortus
* Cirrus kelvin-helmholtz
* Cirrus mammatus
* Cirrus spissatus
* Cirrus uncinus
* Cirrus vertebratus
# Tomàs de Villanueva Cortés Cortés

Tomàs de Villanueva Cortés Cortés és un dirigent agrari nascut a Palma l'any 1950. Té estudis de nàutica, però la seva activitat principal és la de l'explotació ramadera. Ha estat president d'ASAJA a les Illes Balears. Fou rellevant la designació com a conseller d'Agricultura per part de Jaume Matas l'any 2003, tot i que l'octubre del mateix any renuncià al càrrec.
# Albudeite

Albudeite és un municipi de la Regió de Múrcia. Limita a l'oest amb Mula i al nord amb Campos del Río.

## Demografia

Evolució demogràfica d'Albudeite :
| | 1857 | 1887 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2006 |
| Població | 1.209 | 1.300 | 1.331 | 1.560 | 1.560 | 1.599 | 1.709 | 1.695 | 1.804 | 1.701 | 1.560 | 1.400 | 1.371 | 1.402 |

## Referències

* ↑ Font: Població de fet segons l'INE. Alteracions dels municipis als Censos de Població des de 1842, Arxivat 2007-09-08 a Wayback Machine. Sèries de població dels municipis d'Espanya des de 1996. Arxivat 2010-04-18 a Wayback Machine.
# Vol 780 de Cathay Pacific

El vol 780 de Cathay Pacific fou un vol amb origen a l'Aeroport Internacional Juanda (Indonèsia) i destinació a l'Aeroport Internacional de Hong Kong que patí un incident el 13 d'abril del 2010. Portava 309 passatgers i 13 tripulants. Quan el vol 780 ja s'acostava a Hong Kong, els pilots es trobaren amb la impossibilitat de canviar l'empenyiment que oferien els motors. L'avió, un Airbus A330-342, aterrà gairebé al doble de la velocitat normal i sofrí danys de poca importància. Els 57 passatgers ferits es feren mal durant la posterior evacuació pels tobogans i un d'ells quedà ferit greu.
La causa de l'accident fou la contaminació del combustible carregat a Indonèsia, que havia anat danyant els dos motors de l'avió durant el vol.
Els dos pilots australians del vol, el capità Malcolm Waters i el copilot David Hayhoe, que aconseguiren aterrar de manera segura malgrat les circumstàncies tan difícils, han estat comparats amb Chesley Sullenberger i Jeffrey Skiles, els pilots del vol 1549 de US Airways. El març del 2014, tots dos foren guardonats amb el Premi Polaris de la Federació Internacional d'Associacions de Pilots de Línies Aèries pel seu heroisme i la seva habilitat.

## Referències

* ↑ «CX780 Flight, Cathay Pacific, Surabaya to Hong Kong» (en anglès). Arxivat de l'original el 20 de desembre 2016.
* ↑ «Hong Kong Civil Aviation Department Accident Bulletin Number 1/2010» (en anglès). [Consulta: 8 setembre 2018].
* 1 2 «Pilots reveal death-defying ordeal as engines failed on approach to Chek Lap Kok» (en anglès). South China Morning Post, 20-04-2014 [Consulta: 21 abril 2014].
# Michele Angiolillo

Michele Angiolillo (Foggia, 1872 - Bergara, Guipúscoa, 1897) fou un anarquista i magnicida italià. Va fugir de la seva ciutat natal per tal de no anar a la presó i marxà a Londres, on treballava de tipògraf. Quan va tenir notícies de la forta repressió contra els anarquistes catalans en el procés de Montjuïc, i l'execució de Tomàs Ascheri, a qui havia conegut personalment, decidí d'atemptar contra Antonio Cánovas del Castillo, aleshores president del govern espanyol.
A París potser rebé diners d'Henri Rochefort i dels revolucionaris cubans, tot i que alguns historiadors ho desmenteixen. Aleshores a Madrid s'entrevistà amb José Nakens fent-se passar per periodista, i seguí Cánovas al balneari de Santa Águeda (Arrasate), on l'assassinà disparant-li tres trets el 8 d'agost de 1897. No oposà cap resistència a la seva detenció, tot dient que havia complert amb el seu deure i que els seus germans ja eren venjats, entre ells els condemnats al consell de guerra del procés de Montjuïc per l'atemptat del carrer dels Canvis Nous. Fou condemnat a mort en un judici ràpid i executat a garrot vil el 20 d'agost de 1897 al pati de la presó de Bergara.
Actualment, la presó de Bergara està ocupada per un gaztetxe i cada any, en l'aniversari de la seva execució, mans anònimes col·loquen roses vermelles a la seva tomba.

## Vegeu també

* Procés de Montjuïc
* Atemptat anarquista del carrer dels Canvis Nous

## Referències

* ↑ Vidal Manzanares, Gustavo. Pablo Iglesias (en castellà). Ediciones Nowtilus S.L, 2009, p.203-204. ISBN 8497637291.

## Bibliografia

* Fernández, Frank La sangre de Santa Águeda: Angiolillo, Betances y Cánovas Miami, Universal, 1994 (Cuba y sus Jueces),
* F. Tamburini, Michele Angiolillo e l'assassinio di Cánovas del Castillo, in "Spagna contemporanea", Torino, n.9, 1996.
* F. Tamburini, Michele Angiolillo el anarquista que asesinó a Cánovas del Castillo, in "Historia 16", Madrid, 1997
* F. Tamburini, Betances, los mambises italianos y Michele Angiolillo, in Pasión por la libertad, Actas del coloquio internacional "El independentismo puertorriqueño de Betances a nuestros días", París septiembre 1998", San Juan, Puerto Rico, 2000
# Robert Moore (director)

Robert Moore (Detroit, 7 d'agost de 1927 - Nova York, 10 de maig de 1984) fou un director teatral, de cinema i televisió estatunidenc. Moore és més conegut per la direcció de l'obra The Boys in the Band, la seva producció a Broadway, que va obtenir cinc nominacions al Premi Tony, i les seves col·laboracions - tres obres i tres pel·lícules - amb Neil Simon, incloent-hi la paròdia lleugera de detectius Un cadàver a les postres.
Com a actor, va interpretar un discapacitat gai que treballava amb Liza Minnelli en el drama de 1970 Tell Me That You Love Me, Junie Moon, i va aparèixer en dos episodis de la comèdia de situació Rhoda de Valerie Harper (per qui va dirigir setze episodis), i era un actor regular a la comèdia de situació Diana Rigg l'any 1973. Com a director de televisió cal destacar The Bob Newhart Show i la producció de 1976 Cat on a Hot Tin Roof amb Natalie Wood, Robert Wagner, Laurence Olivier, i Maureen Stapleton. Va morir de pneumònia a Nova York.
Com a director ha dirigit diversos musicals i pel·lícules:

## Teatre/ musicals

* Woman of the Year (1981) nominat el 1981 al Tony Award for Best Direction of a Musical – Woman of the Year
* They're Playing Our Song (1979) nominat el 1979 als Tony Award for Best Direction of a Musical
* Deathtrap (1978) nominat el 1978 al Tony Award for Best Direction of a Play
* My Fat Friend (1974)
* Lorelei (1974)
* The Gingerbread Lady (1970)
* The Last of the Red Hot Lovers (1969) nominat el 1970 al Tony Award for Best Direction of a Play
* Promises, Promises (1968) nominat al Tony Award for Best Direction of a Musical el 1969
* The Boys in the Band premiat el 1968 amb el Drama Desk Award for Outstanding Direction of a Play

## Pel·lícules

* Un cadàver a les postres (1976)
* The Cheap Detective (1978)
* Chapter Two (1979)

## Referències

* ↑ Robert Moore a Internet Movie Database (anglès)
# Chocobanano

El chocobanano són unes postres originàries de Centreamèrica que consisteixen en un banana congelada incrustada en un pal de fusta i banyada en xocolata, i que de vegades pot estar recoberta de cacauets, Choco Krispis, bocins de caramel, coco ratllat, galeta Oreo, etc. Hi ha diferents variacions, com la chocofresa (maduixes banyades de xocolata), chocopiña (trossos de pinya banyats de xocolata), chocococo (trossos de coco banyats de xocolata).

## Referències

* ↑ Rada, Javier. «Receta de chocobanano: un delicioso postre centroamericano» (en castellà). Público, 01-06-2024. [Consulta: 5 setembre 2024].
* ↑ «La auténtica receta de Chocobananas paso a paso - ¡Fácil y rápida!» (en castellà). [Consulta: 5 setembre 2024].
* ↑ González, Carlos. «Receta de chocobanana helado» (en castellà). La Vanguardia, 05-06-2020. [Consulta: 5 setembre 2024].
# Torre de telegrafia del Coll

La Torre de telegrafia del Coll és una obra de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Restes d'una torre de telegrafia òptica situada al Puig d'Afra, a 1076 metres d'altitud. La planta és quadrangular, amb uns 5 metres per banda. Es conserven el fonament i les primeres filades de pedra calcària de la paret del cantó nord. Entre la torre i un mur exterior de protecció hi havia un fossat, com era normal en les torres de telegrafia militars.
Des d'aquesta posició hi ha una vista de tota la Vall d'en Bas i es tenia comunicació visual directa amb la torre anterior del pla del Bac (desapareguda) i la posterior de les Preses (Torre de Murrià), a 7,7 kilòmetres.

## Història

Aquesta torre pertanyia a la línia militar de Manresa - Vic - Girona de telegrafia òptica.
La telegrafia òptica és un sistema que es basa en una sèrie de senyals realitzats en un punt alt, com pot ser una torre o un campanar, per un operari i que un altre operari veu des d'un altre punt, comunicat visualment, i el repeteix; d'aquesta manera un missatge es pot transmetre ràpidament des d'un punt a l'altre de la línia. Hi havia diverses maneres de realitzar les senyals, com un alt pal de fusta amb dos travessers als extrems que, accionats per politges, podien canviar de posició; cada posició era una lletra o clau que gràcies a un llibre de claus es podia desxifrar. Els operaris o torrers, disposaven d'unes ulleres de llarga vista que van permetre que la distància entre els diferents punts fos més gran que si no disposessin d'elles.
Mentre que a països com França o Anglaterra ja s'havien construït línies de telegrafia òptica a finals del segle xix, a Espanya no s'inicia la construcció fins al 1844, moment que en alguns països ja s'havia començat a utilitzar la telegrafia elèctrica. La creació d'una línia implicava la instal·lació dels sistemes de comunicació en punts alts ja existents o la construccions de torres en els llocs on la distància era massa gran.
A Catalunya, la primera línia procedia de València i arribava a la Jonquera passant per Barcelona. Durant la Guerra dels Matiners (1846-1849), el marquès del Duero, capità general de Catalunya, va encarregar el desenvolupament d'una important xarxa de telegrafia òptica fixa militar. Es van crear 6 línies, entre elles la de Manresa - Vic - Girona.
Al 1853 es construeix la primera línia de telegrafia elèctrica entre Madrid i Irun, aquest fet marcarà l'inici de l'abandonament de la telegrafia òptica i el desús de les torres construïdes per aquest fi. Al 1857 es produeix el desmantellament i abandonament de les torres de telegrafia civil, i, al 1862, s'oficialitza l'abandonament de les torres militars. D'aquesta manera es posa fi a la curta història de la telegrafia òptica a Catalunya però que va deixar com a testimoni les torres de telègraf.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Torre de telegrafia del Coll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Tania Satchwell

Tania Satchwell (Napier, 5 de febrer de 1980) és una antiga pilot professional de motocròs neozelandesa. Va competir al Campionat AMA en categoria femenina (WML) i en va guanyar el títol el 2001. Les temporades de 2004, 2005 i 2007 va acabar tercera en aquell campionat: el 2004 darrere de Jessica Patterson i Tarah Gieger, el 2005 darrere de Patterson i Sarah Whitmore i el 2007, de nou darrere de Patterson i Gieger. Nascuda a Napier però resident a Taupo, Satchwell va guanyar també set campionats de Nova Zelanda de motocròs femení al llarg de la seva carrera. Des de fa anys, viu a Denver (Colorado).

## Referències

* 1 2 «Kiwi Queens who dominated the Motocross World» (en anglès). bikesportnz.com, 23-01-2022. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ «Tania Satchwell» (en anglès). womensmxhistory.com. [Consulta: 2 novembre 2023].
Campiones AMA de motocròs$^1$ :
1996 - Shelly Kann
1997 - Tracy Fleming
1998 - Dee Ann Wood
1999 - Stefy Bau
2000 - Jessica Patterson
2001 - Tania Satchwell
2002 - Stefy Bau
2003 - Steffi Laier
2004 - Jessica Patterson
2005 - Jessica Patterson
2006 - Jessica Patterson
2007 - Jessica Patterson
2008 - Ashley Fiolek
2009 - Ashley Fiolek
2010 - Jessica Patterson
2011 - Ashley Fiolek
2012 - Ashley Fiolek
2013 - Jessica Patterson
2014 - Marissa Markelon
2015 - Kylie Fasnacht
2016 - Kylie Fasnacht
2017 - Kylie Fasnacht
2018 - Jordan Jarvis :
$^1$El Campionat AMA de motocròs en categoria femenina (Women's MX) es disputà del 1996 al 2018. :
# Xatrac fosc

El xatrac fosc (Onychoprion fuscatus) és una espècie d'ocell de la família dels làrids (Laridae) d'hàbits pelàgics que habita tots els mars tropicals del món.

## Referències

* ↑ «Xatrac fosc» a CERCATERM Rev. 23/03/2012
# Mind

Mind és una revista britànica que publica articles de filosofia a la tradició analítica. La revista actualment és publicada per l'Oxford University Press en nom de la Mind Association. Va ser fundada per Alexander Bain a 1876, amb George Croom Robertson com a editor, a la University College de Londres. Després de la mort de Robertson en 1891, George Stout va passar a ser l'editor i va començar una «Nova Sèrie». L'editor actual és el professor Thomas Baldwin, de la universitat de York.
Encara que la revista avui se centra en filosofia analítica, va començar com una revista dedicada a la qüestió de si la psicologia pot ser una ciència natural legítima. En el primer número, Robertson va escriure:
| « | Ara, si hi hagués una revista que tingués com a objectiu registrar tots els avenços en psicologia, i donés incentiu a investigadors especials per la seva avidesa de publicar-los, la incertesa que plana sobre la matèria difícilment fallaria a desaparèixer. O bé la psicologia passaria amb consens general a acompanyar les ciències, o el buides de les seves pretensions serien revelades amb claredat. A res menys, de fet, s'apunta amb la publicació de Mind que a procurar una decisió sobre aquesta qüestió del estatus científic de la psicologia. | » |
Molts assajos importants s'han publicat a Mind. Dos dels més famosos, potser, són Sobre la denotació (On Denoting) de Bertrand Russell (1905), i Maquinària computacional i intel·ligència (Computing Machinery and Intelligence) d'Alan Turing (1915), on es va proposar per primera vegada el test de Turing.

## Editors

* 1876-1891 - George Croom Robertson
* 1891-1920 - George Frederic Stout
* 1921-1947 - George Edward Moore
* 1947-1972 - Gilbert Ryle
* 1972-1984 - David Hamlyn
* 1984-1990 - Simon Blackburn
* 1990-2000 - Mark Sainsbury
* 2000-2005 - Michael Martin

## Articles notables

* «A Biographical Sketch of an Infant» (1877) - Charles Darwin
* «What is an Emotion?» (1884) - William James
* «What the Tortoise Said to Achilles» (1895) - Lewis Carroll
* «The Refutation of Idealism» (1903) - George Edward Moore
* «On Denoting» (1905) - Bertrand Russell
* «The Unreality of Time» (1908) - J. M. E. McTaggart
* «Does Moral Philosophy Rest on a Mistake?» (1912) - H. A. Prichard
* «The Emotive Meaning of Ethical Terms» (1937) - Charles Leslie Stevenson
* «Studies in the Logic of Confirmation» (1945) - Carl Hempel
* «The Contrary-to-Fact Conditional» (1946) - Roderick M. Chisholm
* «Computing Machinery and Intelligence» (1950) - Alan Turing
* «On Referring» (1950) - Peter Frederick Strawson
* «Deontic Logic» (1951) - Georg Henrik von Wright
* «The Identity of indiscernibles» (1952) - Max Black
* «Evil and Omnipotence» (1955) - J. L. Mackie
* «Proper Names» (1958) - John Searle
* «On the Sense and Reference of a Proper Name» (1977) - John McDowell
* «Fodor's Guide to Mental Representation» (1985) - Jerry Fodor
* «The fumegen Theory of Motivation» (1987) - Michael Smith
* «Can We Solve the Mind-Body Problem?» (1989) - Colin McGinn
* «Conscious Experience» (1993) - Fred Dretske
* «Language and Nature» - Noam Chomsky

## Vegeu també

* Revista científica
* Índex de citació

## Enllaços externs

* Mind Online
# Saccoïta

La saccoïta és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

La saccoïta és un sulfat de fórmula química Ca₂Mn$^{3+}$₂F(OH)₈·0.5(SO₄). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada en el mes de juliol de 2022. Cristal·litza en el sistema tetragonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de Viena (Àustria), amb el número d'inventari: o1784.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina N'Chwaning III, a les mines de N'Chwaning de la localitat de Kuruman, al camp de manganès del Kalahari (Cap Septentrional, Sud-àfrica). Aquesta mina sud-africana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Saccoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ Giester, Gerald; Lengauer, Christian L.; N, Chutimun Chanmuang; Topa, Dan; Gutzmer, Jens; Bezing, Karl-Ludwig von «Saccoite, Ca2Mn+32F(OH)8⋅0.5(SO4), a new, microporous mineral from the Kalahari Manganese Field, South Africa». Mineralogical Magazine, 86, 5, 01-10-2022, pàg. 814–820. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2022.60 [Consulta: 19 maig 2023].
# Hangenbieten

Hangenbieten (en alsacià Hàngebiete) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.299 habitants.
Forma part del cantó de Lingolsheim, del districte d'Estrasburg i de la Strasbourg Eurométropole.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 790 | 859 | 949 | 1.000 | 1.149 | 1.299 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Bieth | |
# Chocolate Remix

Chocolate Remix és un grup de reggaeton de temàtica lèsbica aparegut el 2013 com a reacció al masclisme i l'homofòbia present al reggaeton d'origen argentí. La cantant i compositora n'és Romina Bernardo. És pioner a ser un grup de reggaeton de tal temàtica. Ha tocat en festes. El seu primer single fou Lo que las mujeres quieren. El seu primer àlbum fou Sátira (2017), i l'acompanyà un vídeo musical per a la cançó "Cómo me gusta a mi".

## Referències

* ↑ «Chocolate Remix (Lesbian reggaetón)». Lesbianlips, 16-09-2014 [Consulta: 10 març 2016].
* 1 2 Jessel, Ella «Chocolate Remix: the lesbian reggaeton artist taking on the 'supermachos'». The Guardian, 07-05-2017 [Consulta: 24 juliol 2017].
* ↑ «La MUJER que las pone a PERREAR». Revista Velaverde, 23-09-2013 [Consulta: 10 març 2016]. Arxivat 10 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-10. [Consulta: 10 març 2016].
* ↑ Narváez Núñez, Sebastián «Hablamos con la pionera del reggaetón lésbico». Vice, 02-09-2015 [Consulta: 10 març 2016].
* ↑ «El reggaetón lésbico da voz a la mujer en vez de denigrarla». Boy4ME, 01-10-2015 [Consulta: 10 març 2016]. Arxivat 10 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-10. [Consulta: 10 març 2016].