OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Milan Dor

Milan Dor (Viena, 25 de juny de 1947) és un director productor, guionista i actor de cinema austríac.

## Vida

Milan Dor és el fill de l'escriptor Milo Dor. Es va graduar a l'Acadèmia de Cinema de Viena el 1972, i el 1977 va ser assistent de direcció en l'adaptació cinematogràfica de la novel·la de Böll Gruppenbild mit Dame amb Romy Schneider i Brad Dourif en els papers principals, i va dirigir cinc llargmetratges i nombroses produccions de televisió als anys vuitanta.
El major èxit de Dor com a director va ser el llargmetratge Malambo amb Klaus Rohrmoser en el paper d'un jove artista a la fuga, que es va projectar al Festival de Cinema de Mannheim va ser guardonat amb el Gran Premi de la Ciutat de Mannheim l'any 1984. El 1993 va aparèixer com a actor a Cappuccino Melange, amb Josef Hader i Alfred Dorfer. El 1994 va filmar la novel·la homònima del seu pare amb Internationale Zone.
Milan Dor és president del Script Forum Vienna]. És casat amb la productora de cinema Katja Dor-Helmer

## Premis

* 1985: Premi d'art austríac per al cinema
* 2014: Premi de cinema austríac 2014 per Deine Schönheit ist nichts wert al millor llargmetratge

## Filmografia

Amb la productora DOR Film, que va fundar el 1988 amb Danny Krausz, va produir, entre altres coses. els següents llargmetratges i sèries de televisió:
* 1993: Indien
* 1994: Die Knickerbocker-Bande: Das sprechende Grab (també guió)
* 1994: Ich gelobe
* 1995/96: Die Knickerbocker-Bande (també guió)
* 2004: C(r)ook
* 2012: Deine Schönheit ist nichts wert
* 2020: Madison (guió)
Selecció de projectes juntament amb la seva esposa:
* 2004: guió de Villa Henriette
* 2012: guió de Das Pferd auf dem Balkon

## Referències

* ↑ Internationale Zone. Auf dor-film.com, abgerufen am 24. Februar 2018
* ↑ «Lebenslauf». Arxivat de l'original el 2018-02-24. [Consulta: 18 novembre 2023]. (PDF, ca. 92 kB). Auf filminstitut.at, abgerufen am 24. Februar 2018
* ↑ Anna Wollner: "Man darf Kinder nie unterschätzen!". Am 9. September 2013 auf kinofenster.de, abgerufen am 24. Februar 2018
* ↑ Österreichischer Kunstpreis – Film. Auf kunstkultur.bka.gv.at, abgerufen am 24. Februar 2018
* ↑ «Österreichischer Filmpreis 2014». Arxivat de l'original el 2015-02-13. [Consulta: 18 novembre 2023].. Auf oesterreichische-filmakademie.at, abgerufen am 24. Februar 2018
* ↑ Alle Filme. Auf dor-film.com, abgerufen am 24. Februar 2018
# Milan Brglez

Milan Brglez (en eslovè [ˈmíːlam ˈbə́ɾɡlɛs]; nascut l'1 de setembre del 1967 a Ljubljana, República Socialista d'Eslovènia) és un polític eslovè qui va ser president de l'Assemblea Nacional d'Eslovènia del 2014 al 2018. Brglez es va graduar de ciències polítiques, va completar un màster en dret i va obtenir el doctorat en relacions internacionals, especialitzat en teoria política. Va ser director del departament de relacions internacionals a la facultat de ciències socials de la Universitat de Ljubljana. A les eleccions al Parlament Europeu de maig del 2019 va ser elegit com un dels dos diputats pel partit de Socialdemòcrates (Eslovènia).

## Referències

* ↑ «BRGLEZ Milan» (en anglès). https://www.socialistsanddemocrats.eu,+17-11-2019.+[Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ «Home | Milan BRGLEZ | MEPs | European Parliament» (en anglès). http://www.europarl.europa.eu,+17-11-2019.+[Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ «PACE Member File» (en anglès). http://www.assembly.coe.int,+15-11-2019. Arxivat de l'original el 2019-11-14. [Consulta: 17 novembre 2019].
# Mionicterinis

Els mionicterinis (Myonycterini) són una tribu de ratpenats de la família dels pteropòdids. Les espècies d'aquest grup viuen exclusivament a l'Àfrica subsahariana. Com molts dels ratpenats que viuen a les regions tropicals, els mionicterinis s'alimenten principalment de fruita. Algunes espècies de mionicterinis estan amenaçades d'extinció. La tribu conté entre cinc i vuit espècies repartides en tres gèneres diferents.

## Notes i referències

* ↑ Es discuteix si el gènere Lissonycteris és monotípic o no.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Mionectes

Mionectes és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per 6 espècies:
* Mionectes striaticollis - mosquer escatós.
* Mionectes olivaceus - mosquer olivaci.
* Mionectes oleagineus - mosquer ocraci.
* Mionectes macconnelli - mosquer de McConnell.
* Mionectes roraimae - mosquer de Sierra de Lema.
* Mionectes rufiventris - mosquer capgrís.
# Miquel Cabotà Serra

Miquel Cabotà Serra (1892? - Palma, 26 de febrer de 1918) fou un jove militant socialista mallorquí.
Va participar en la revolta de les subsistències a Palma (Mallorca) del 18 de febrer de 1918. La guàrdia civil carregà en el Passeig Sagrera contra una manifestació de dones i fills d'obrers i de picapedrers en vaga que demanaven carbó i saquejaren els sacs de farina, patates i carbó situat al moll de Palma i que havia arribat d'Eivissa. Els manifestants llençaren pedres contra la guàrdia civil i aquests dispararen les armes, ferint l'obrer Miquel Cabotà Serra i la vídua Humbert quan tancava les persianes de la seva casa. Algunes dones li arrabassen la camisa tacada de sang i la branden com a bandera cridant Mort al governador alhora que es convoca una vaga a la ciutat.
Miquel Cabotà va morir la nit del 26 de febrer a conseqüència de les ferides. La seva mort va provocar una manifestació de protesta a Palma en la que hi participaren 5.000 persones, encapçalades pel líder socialista Llorenç Bisbal i Barceló i el regidor republicà Francesc Villalonga Fàbregues. La Cambra de Comerç de Palma es va afegir a les protestes i com a conseqüència el governador civil de les Illes Balears va dimitir el 28 de febrer.

## Referències

* ↑ Martínez de Sas, María Teresa; Pagès i Blanch, Pelai. «Jacquinet, Clémence». A: Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Barcelona: Abadia de Montserrat, 2000, p. 285. ISBN 848415243X [Consulta: 26 febrer 2015].
* ↑ Fotografies i descripció dels fets
* ↑ Aldarulls per la mort de Miquel Cabotà a anarcoefemérides
* ↑ 1918 Aldarulls per la mort de Miquel Cabotà a Palma (Mallorca) a llibertat.cat
# Miquel Carreras i Bagaria

Miquel Carreras Bagaria (Barcelona, 1 de maig de 1922 — Barcelona, 22 de gener de 1997) fou un jugador i entrenador de basquetbol català. Va formar-se al Société Patrie juntament amb el seu germà Pere. Després de la fi de la guerra civil i la prohibició del club per les autoritats franquistes, va fitxar pel RCD Espanyol amb el qual va guanyar la Copa d'Espanya de 1941. Al final d'aquella temporada, va fitxar pel FC Barcelona aconseguint set Campionats de Catalunya i cinc Copes d'Espanya. Fou internacional amb la selecció catalana en dotze ocasions i amb l'espanyola en quatre. Després de la seva retirada, va exercir com a entrenador en diversos equips catalans, com el Club Esportiu Laietà, Club Esportiu Hispano Francès i Club Bàsquet Sant Josep de Badalona, entre d'altres. Fou considerat històric del bàsquet català l'any 1998.

## Palmarès

* 7 Campionat de Catalunya de bàsquet masculí: 1942, 1943, 1945, 1946, 1947, 1948, 1950
* 7 Copa espanyola de bàsquet masculina: 1941, 1943, 1945, 1946, 1947, 1949, 1950

## Referències

* ↑ «Miquel Carreras i Bagaria». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Miquel Carreras, ex jugador de baloncesto» (en castellà). El País, 17-07-2002. ISSN: 1134-6582 [Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ «Històrics del Bàsquet Català» ( PDF). Fundació del Bàsquet Català. Arxivat de l'original el 2017-08-18. [Consulta: 14 gener 2020].

## Enllaços externs

* Fixat de Miquel Carreras Bagaria - Selección Masculina Absoluta
# Love Nest on Wheels

Love Nest on Wheels és un curtmetratge d'Educational Pictures del 1937 dirigit per Buster Keaton i Charles Lamont. La pel·lícula pren molt en préstec la pel·lícula de Keaton de 1918 The Bell Boy.
La pel·lícula és notable perquè és una de les poques vegades que Buster Keaton va aparèixer a la pantalla amb la seva família, amb qui havia actuat al vodevil.

## Trama

Elmer i la seva família dirigeixen un hotel que està a punt de tancar tret que paguin la hipoteca al final del dia. Una parella acabada de casar arriba a l'hotel i ràpidament no es deixa impressionar per l'estat ruïnós en què es troba. L'Elmer els convenç de comprar un tràiler que li pertany, raonant que podran passar la seva lluna de mel viatjant pel país en comptes de fer-ho a l'hotel. La parella accepta comprar el tràiler, però l'Elmer descobreix que el seu oncle Jed ha estat utilitzant el tràiler per allotjar una vaca que ara és massa gran per sortir. Els representants del banc arriben per tancar l'hotel, però la família aconsegueix alliberar la vaca del remolc i vendre-la amb èxit a la parella a temps per pagar la seva hipoteca.

## Repartiment

* Buster Keaton... Elmer
* Myra Keaton ... Mare d'Elmer
* Al St. John ... Oncle Jed
* Lynton Brent... El nuvi
* Diana Lewis ... La núvia
* Bud Jamison... El titular de la hipoteca
* Louise Keaton... La germana d'Elmer
* Harry Keaton... el germà d'Elmer

## Referències

* ↑ Love Nest on Wheels at the International Buster Keaton Society

## Enllaços externs

* Love Nest on Wheels a YouTube
# Exulomarmosa

Exulomarmosa és un subgènere d'opòssums del gènere Marmosa. La majoria de les sis espècies que agrupa viuen a l'oest dels Andes, però la marmosa de Robinson (Marmosa (Exulomarmosa) robinsoni) també es troba al nord de Veneçuela i en diverses illes del Carib. Els mascles adults tenen una glàndula gutural ben desenvolupada. Les urpes de les potes anteriors són petites.
El nom científic Exulomarmosa significa ‘marmosa exiliada’ en llatí i es refereix al fet que gairebé totes les espècies d'aquest grup viuen a l'oest dels Andes, aïllades de la gran majoria dels altres representants del gènere Marmosa, que es troben a l'est de la serralada.

## Referències

* 1 2 Voss, R. S.; Gutiérrez, E. E.; Solari, S.; Rossi, R. V.; Jansa, S. A «Phylogenetic Relationships of Mouse Opossums (Didelphidae, Marmosa) with a Revised Subgeneric Classification and Notes on Sympatric Diversity» (en anglès). American Museum Novitates, 3.817, 2014, pàg. 1-27.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Pogranitxni (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Pogranitxni».
Pogranitxni (en rus: Пограничный) és un poble (un possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2021 tenia 10.099 habitants.

## Referències

* ↑ «Топонимика Партизанского района». Arxivat de l'original el 2013-01-22. [Consulta: 14 gener 2013].
# Nemacheilus oxianus

Nemacheilus oxianus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al territori de l'antiga URSS.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S. 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llimona àcida

La llimona àcida o llima (Citrus aurantifolia) és una espècie de cítric amb un fruit globós de 2.5–5 cm de diàmetre, que és groga quan està madura però comercialment s'acostuma a collir verda. És originària del sud-est asiàtic.
El fruit és molt àcid i amb una aroma forta amb la pell més fina que l'híbrid Citrus x latifolia. A l'estat de Florida als Estats Units d'Amèrica se'n fa un pastís típic anomenat Key lime pie.
Les fulles de la llima, amb una aroma penetrant, es fan servir a la cuina tailandesa.

## Descripció

C. aurantifolia és un arbre de port arbustiu de fins a 5 m d'alt amb moltes espines. Existeixen varietats nanes que poden créixer en interior a l'hivern. Les fulles són ovades, de fins 9 cm de llarg, semblants a les del taronger; aurantifolia vol dir que les fulles semblen les del taronger, C. aurantium). Les flors tenen un diàmetre d'uns 25 mm, són de color blanc groguenc, en algunes varietats amb un lleuger tint porpra clar. Les flors i els fruits poden aparèixer tot l'any però a l'hemisferi nord en general floreix a la primavera i fructifica a la tardor.

## Referències

* ↑ DIEC "llima", 2a subentrada
* ↑ Alphabetical List of Plant Families with Insecticidal and Fungicidal Properties
* ↑ Citrus aurantifolia Swingle
# Merla de Guatemala

La merla de Guatemala (Turdus infuscatus) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae). Habita la selva pluvial i boscos de roures a les muntanyes de Mèxic, des de l'estat de Guerrero, cap al sud fins a Guatemala, el Salvador i oest i centre d'Hondures.

## Referències

* ↑ «Merla de Guatemala». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Michele Novaro

Michele Novaro (Gènova, 23 de desembre 1818 - 20 d'octubre de 1885) fou un compositor italià.
Nascut en el Regne de Sardenya, és el compositor de la música de l'himne nacional italià, Il Canto degli Italiani, sobre text de Goffredo Mameli. Potser per la seva índole modesta, no va treure mai cap avantatge d'aquesta composició.
La seva activitat es va basar sobretot en la composició d'himnes i de cants patriotics oferts, per les seves fortes idees liberals, a la causa de la Unificació italiana. Va ser autor també de les músiques d'una composició en forma d'himne del poeta piemontes Giuseppe Bertoldi.
La vida de Novaro no va ser senzilla. En el 1847 era a Torí, amb un contracte de segon tenor i mestre dels cors dels Teatres Regio i Carignano. Convençut liberal va posar el seu talent compositivo al servei de la causa d'independència, musicant molts cants patriotes i organitzant diverses recollides de fons per finançar i sostenir les empreses de Giuseppe Garibaldi.
Tornat a Gènova, entre el 1864 i el 1865, va fundar un Col·legi Coral Popular, d' accés gratuït, a la qual va dedicar tot el seu compromís.
Va morir el 20 d'octubre 1885, entre dificultats financeres i problemes de salut. Per iniciativa dels seus ex alumnes, li van erigir un monument funebre en la seva ciutat natal, en el Cementiri monumental de Staglieno, al costat de la tomba de Giuseppe Mazzini.

## Referències

* ↑ «I simboli Della República - L'inno nazionale» (en italià). Presidenza de la Repubblica [Consulta: 23 octubre 2015].

## Bibliografia

* Roberto Iovino, Michele Novaro, in « Dizionario Biografico degli Italiani », vol. 78, Roma, Istituto dell'Enciclopedia italiana, 2013
* Il «Canto degli italiani» di G. Mameli e M. Novaro - Notizie, Memorie, Illustrazioni, a cura di G. Alaleona, Roma, 1924

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2011-03-21 a Wayback Machine. (italià)
* La casa ove Novaro musicò l'himne de Mameli
# Mionorus bombonensis

Mionorus bombonensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids i l'única del gènere Mionorus.

## Descripció

* Pot arribar a fer 9,5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: les illes Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1925. A new species of cardinal fish from the Philippines. Philipp. J. Sci. 26(3):341-343.
* ↑ Mercene, E.C., 1997. Freshwater fishes of the Philippines. P. 81-105. A: R.Guerrero III, A. Calpe i L. Darvin (eds.). Aquatic Biology Research and Development in the Philippines (Proceedings of the First Nat'l Symposium-Workshop on Aquatic Biology R&D, Nov. 28-29, 1995, Los Baños, Laguna). PCAMRD Bk. Ser. 20.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20): 977 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Miquel Caminal i Cerdà

Miquel Caminal i Cerdà (1952, Arfa- 2024) fou empresari i polític català.
Miquel Caminal fou empresari del sector del metall. Fou membre fundador del Club Hoquei Cadí i del Sedis Aeromodelisme. Fou regidor i portaveu d'Esquerra Republicana de Catalunya a l'ajuntament de La Seu d'Urgell. També fou regidor i tinent d'alcalde de l'ajuntament de Ribera d'Urgellet. Fou candidat a les eleccions generals espanyoles de 2019 al Senat per Esquerra Republicana de Catalunya - Sobiranistes, on aconseguí un escó, essent senador entre 2019 i 2023. Va morir l'agost de 2024.

## Referències

* ↑ «Muere el exsenador de ERC Miquel Caminal» (en castellà). La Vanguardia, 17-08-2024. [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Miquel Caminal i Cerdà, candidat d'ERC a l'alcaldia de la Seu d'Urgell». Ràdio Seu, 31-01-2011. [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «“Lluitarem per la vegueria del Pirineu”». El Punt Avui, 04-05-2011. [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ España, Senado de. «Senado de España: home» (en castellà). [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «S'ha mort a setanta-un anys Miquel Caminal, ex-senador d'ERC». [Consulta: 18 agost 2024].
# Miquel Cabanas i Alibau

Miquel Cabanas i Alibau (Barcelona, 10 de setembre de 1916 - Sant Cugat del Vallès, 13 de maig de 1995) fou un pintor, dibuixant i escriptor català.

## Referències

* ↑ «Miquel Cabanas i Alibau | enciclopedia.cat». [Consulta: 9 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Biografia a la Sala Rusiñol Arxivat 2008-07-09 a Wayback Machine.
# Miquel Casas

Miquel Casas és el nom dels següents personatges:
* Miquel Casas (Reus, 1920 - Sitges, 2003): ciclista català, vencedor de la Volta a Catalunya de 1944
* Miquel Casas i Augé (Barcelona, 1918 - València, Veneçuela, 2001): músic i compositor del segle XX
* Miquel Casas i Bell (Sant Cugat del Vallès, 1900 - Torelló, 1988): músic i compositor del segle XX
# Mirco Maestri

Mirco Maestri (Guastalla, província de Reggio de l'Emília, 20 de desembre de 1994) és un ciclista italià professional des del 2016 i actualment a l'equip Eolo-Kometa Cycling Team.
Durant els seus inicis va ser recolzat per Damiano Cunego. En el seu palmarès destaca la Volta a Rodes del 2018 i el Gran Premi Slovenian Istria del 2021.

## Palmarès

* 2014
** 1r a la Freccia dei Vini
** 1r a la Coppa Messapica
* 2015
** 1r al Trofeu Alta Valle del Tevere
** 1r al Gran Premi Santa Rita
* 2018
** 1r a la Volta a Rodes i vencedor d'una etapa
* 2019
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina I
* 2021
** 1r al Gran Premi Slovenian Istria
** 1r al GP Slovenia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2016. 119è de la Classificació general
* 2017. 143è de la classificació general
* 2018. Abandona (19a etapa)
* 2019. 103è de la classificació general
* 2022. 96è de la classificació general
* 2023. 78è de la classificació general

## Referències

* ↑ «L'actu du 28 juillet», 28-07-2016. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ Alessandro Borghi. «Ci vediamo in fuga: intervista a Mirco Maestri» (en italià), 18-05-2020.
* ↑ Carpani, Michele. «GP Slovenian Istria 2021, successo in volata di Mirco Maestri per un podio tutto italiano» (en italian). SpazioCiclismo, 21-03-2021. [Consulta: 21 març 2021].

## Enllaços externs

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Molins de l'Esparrica

Els Molins de l'Esparrica és un conjunt d'edificis del municipi de les Valls d'Aguilar (Alt Urgell) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El conjunt d'antigues construccions conegut amb el nom de molins fariners de l'Esparrica està format per les restes de tres edificis i de les estructures necessàries d'acumulació i de conducció de l'aigua per fer moure els mecanismes d'aquestes instal·lacions.

### Edifici més gran

L'edifici de majors dimensions i el que es troba en millors condicions de conservació correspon al molí fariner que funcionà en temps més recents. És un edifici de dues plantes, originàriament cobert amb un llosat, actualment ensorrat, i amb els paraments amb grans pedres sense desbastar, molt irregulars, unides amb morter de calç. La planta inferior es destinava a la molta de cereal i la superior, possiblement, era habitatges del moliner i de la seva família.
Externament, els paraments no presenten cap mena d'articulació llevat d'un seguit de petites i escasses obertures -portes i finestres- amb marc de fusta, així com d'un carcavà de perfil semicircular per on desguassava l'aigua que feia funcionar el molí. L'interior de l'edifici es troba actualment ensorrat, tant la coberta com el trebol que separava les dues plantes. Amb tot, els murs principals conserven encara una notable solidesa. La runa acumulada a l'interior fa difícil la localització d'elements vinculats amb l'antiga activitat del molí, tot i que s'ha localitzat una mola mig enterrada al costat de l'edifici.

### Altres edificis

Les altres dues construccions corresponen a un petit estable, de dimensions menors i en pitjors condicions que l'edifici anterior, d'una sola planta i amb coberta originàriament de llosa, i les restes d'un molí fariner més antic, del qual només en resten les bases dels antics murs. Junt amb aquests tres edificis hi ha la bassa del molí, situada en un pla superior i amb almenys un mur de contenció d'obra, i les conduccions de l'aigua, mig soterrades pels desplaçaments de terres i per la vegetació, que amaga bona part del conjunt, amenaça les estructures i dificulta enormement els accessos.

## Història

Gairebé no es coneixen dades històriques d'aquests molins. Només s'ha localitzat l'existència d'un mas anomenat de l'Esparrica en terme de la Guàrdia d'Ares l'any 1860. La memòria oral recull que els molins de l'Esparrica molien el gra de tot el terme de la Guàrdia, fet remarcable tenint en compte la distància des del cap del municipi.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Molins de l'Esparrica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r març 2016].
# Mont Kosciusko

El mont Kosciusko és un volcà en escut cobert de gel que es troba a la serralada Ames, a la terra de Marie Byrd de l'Antàrtida. El cim s'eleva fins als 2.909 msnm. Fou cartografiat pel Servei Geològic dels Estats Units a partir de reconeixements i fotografies aèries fetes per la Marina dels Estats Units entre 1959 i 1965. Fou batejat per l'Advisory Committee on Antarctic Names en record del capità Henry M. Kosciusko, comandant del grup d'Activitats de Suport a l'Antàrtida entre 1965 i 1967.

## Referències

* ↑ LeMasurier, W. E.. American Geophysical Union. Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans, 1990, p. 512 pp. ISBN 0-87590-172-7.
* ↑ «Antarctica Detail». Arxivat de l'original el 2021-06-02. [Consulta: 4 desembre 2020].