OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Limfòcit

Un limfòcit és una varietat de leucòcit agranular que es caracteritza morfològicament per tenir un nucli arrodonit al voltant del qual amb prou feines pot veure's -mitjançant microscopia- el citoplasma, car és molt petit. Conté, com a conseqüència, escassos orgànuls, però conté molts ribosomes en estat lliure.
Els limfòcits no són distingibles els uns dels altres a través de la seva forma, sinó que solen distingir-se gràcies a uns marcadors superficials presents en el seu citoplasma. Així distingim entre:
* Limfòcits B (o cèl·lules B). Suposen el 15% del total, i adquireixen la seva immunocompetència en la medul·la òssia, o bé en la borsa de Fabrizio en el cas d'aus. La seva finalitat és formar part en la immunitat humoral, és a dir, aquella que està ocasionada per anticossos. Al contacte amb l'antigen, pot convertir-se bé en cèl·lula efectora (plasmòcits), o bé en cèl·lules de memòria, les quals estaran disposades davant una segona exposició de l'organisme a aquest antigen.
* Limfòcits T (o cèl·lules T). Que suposen el 85% del total i adquireixen la seva immunocompetència en el tim. La seva finalitat és la immunitat cel·lular, és a dir, aquella que està ocasionada per cèl·lules. Al seu contacte amb l'antigen poden ser cèl·lules de memòria o bé cèl·lules efectores. Les cèl·lules efectores responen a tres tipus.
** Limfòcits Tc. Citotòxics. CD8, que maten a les cèl·lules estranyes o infectades per virus.
** Limfòcits Th. CD4, que són aquells que serveixen d'ajuda (helpers) per a produir una resposta immunitària.
** Limfòcits Ts. CD4, que són aquells que reprimeixen aquesta resposta immunitària davant antígens propis.
* Cèl·lules nul·les. Només suposen el 5% i no contenen marcadors. Maten cèl·lules alterades pels virus i, a més originen elements formis de la sang. En realitat no se'ls sol considerar limfòcits, malgrat que tenen una forma semblant.

## Referències

* ↑ «limfòcit | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 setembre 2018].
# Limfoma de cèl·lules del mantell

El limfoma de cèl·lules del mantell (LCM) és un tipus de limfoma no hodgkinià (LNH), que inclou al voltant del 6% dels casos de LNH. Rep el nom de la zona del mantell dels ganglis limfàtics.
El LCM és un subtipus de limfoma de cèl·lules B, a causa de les cèl·lules B del centre pregerminal presenten l'antigen CD5 positiu dins de la zona del mantell que envolta els fol·licles del centre germinal normal. Les cèl·lules LCM generalment sobreexpressen la ciclina D1 a causa de la translocació cromosòmica t(11:14).

## Referències

* ↑ «Mantle Cell Lymphoma Facts». lls.org. Arxivat de l'original el 9 February 2015. [Consulta: 10 abril 2018].
* ↑ «Mantle cell lymphoma: state of the art». Clin Adv Hematol Oncol, vol. 13, 1, 01-01-2015, pàg. 44–55. PMID: 25679973.
* ↑ «t(11;14)(q13;q32) IGH/CCND1». atlasgeneticsoncology.org. [Consulta: 10 abril 2018].
# Portada/efemèride maig 3

El cotxe que va utilitzar Bertha Benz per fer el primer viatge de llarga distància en automòbil.
« 2 de maig · 3 de maig · 4 de maig »
# Districte de Považská Bystrica

El districte de Považská Bystrica - (eslovac) Okres Považská Bystrica - és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trenčín. Té una superfície de 463,15 km², i el 2013 tenia 63.263 habitants. La capital és Považská Bystrica.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Považská Bystrica

### Pobles

Bodiná | Brvnište | Čelkova Lehota | Dolná Mariková | Dolný Lieskov | Domaniža | Ďurďové | Hatné | Horná Mariková | Horný Lieskov | Jasenica | Klieština | Kostolec | Malé Lednice | Papradno | Plevník-Drienové | Počarová | Podskalie | Prečín | Pružina | Sádočné | Slopná | Stupné | Sverepec | Udiča | Vrchteplá | Záskalie
# Baurutitan britoi

Baurutitan ('tità de Bauru') és un gènere representat per una única espècie de dinosaure sauròpode titanosàurid (Baurititan britoi), que va viure a la fi del període Cretaci, fa aproximadament 80 milions d'anys, en el Campanià, en el territori que és avui Sud-amèrica. Era un gran animal quadrúpede d'uns 12 metres de llarg i unes 30 tones de pes. Un gran herbívor de coll llarg. Els fòssils es van trobar a Uberaba, regió de Peirópolis, a l'estat de Minas Gerais del Brasil. Pertany a sediments del grup Bauru del qual rep el nom.
S'ha descobert un sacre segon d'una seqüència de 18 vèrtebres caudals. Aquest nou gènere s'inclou entre els titanosaures per diverses característiques, incloent-hi el contorn de la superfície anterior de l'articulació de les caudals anteriors i mitjanes de forma subrectangular, amb un procés dirigit lateralment que intercepta el lamina espinoprezygapofiseal en 1a cabal; la tuberositat prezygapofiseal dorsal en el marge lateral dels prezygapofises de caudals 2-4, que dirigeix cap a fora en centrecaudal. Aquest material demostra que el cant horitzontal present en cabals mitjans i posteriors d'alguns titanosaures és homòleg amb una tuberositat dorsal i no amb el procés transversal.

## Referències

* ↑ Alexander Wilhelm Armin Kellner, Diogenes de Almeida Campos, Maecelo N.F. Trotta «Description of a Titanosaurid Caudal Series from The Bauru Group, Late Cretaceous of Braizl» (en anglès). Arquivos do Museu Nacional, Rio de Janeiro,, 63, 2005, pàg. 529-564. ISSN: 0365-4508.
* ↑ «Description of a titanosaurid caudal series from the Bauru Group, Late Cretaceous of Brazil.». Arquivos do Museu Nacional, Rio de Janeiro.
* ↑ «DinossauroseAfins» (en portuguès). [Consulta: 17 desembre 2019].
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Etxebarre

Etxebarre (en francès i oficialment Etchebar) és un municipi d'Iparralde al territori de Zuberoa, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Limita amb les comunes de Lexantzü-Zünharre al nord-est, Lakarri-Arhane-Sarrikotagaine a l'oest, Ligi-Atherei al sud-est i Larraine al sud-oest.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 202 | 190 | 194 | 223 | 215 | 232 | 253 | 279 | 296 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 272 | 239 | 234 | 213 | 210 | 211 | 200 | 211 | 202 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 207 | 208 | 204 | 162 | 165 | 167 | 167 | 143 | 128 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 114 | 101 | 100 | 93 | 85 | 63 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
# Proteïna-cinasa Mζ

La proteïna-cinasa Mζ' (en anglès:Protein kinase C, zeta (PKCζ), també coneguda com a PRKCZ), és un enzim que en els humans es codifica pel gen PRKCZ. El gen PRKCZ codifica com a mínim dos transcripcions alternatives, la de llargada completa PKCζ i una forma truncada N-terminal m PKMζ. El PKMζ es creu que és el responsable de mantenir a llarg termini les memòries en el cervell. La importància del PKCζ en la creació i manteniment de la potenciació a llarg termini (long-term potentiation) va ser descrita primer per Todd Sacktor et al. a la State University of New York a Brooklyn el 1993.

## Estructura

El PKC-zeta té un N-terminal regulador de domini, seguit d'una regió i un C-terminal de domini catalític. Els segons missatgers (Second messengers) estimulen els PKCs enllaçant el domini regulador, translocant l'enzim des del citosol a membrana.

## Referències

* ↑ «Fàrmacs amb els quals interactuen físicament amb proteïna-cinasa Mζ, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000067606 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000029053 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ Sacktor TC1, Osten P, Valsamis H, Jiang X, Naik MU, Sublette E. «Persistent activation of the zeta isoform of protein kinase C in the maintenance of long-term potentiation». Proc Natl Acad Sci U S A., Vol. 90, num. 18, 1993, pàg. 8342-6. PMC: 47352. PMID: 8378304.
* ↑ Hernandez AI, Blace N, Crary JF, Serrano PA, Leitges M, Libien JM, Weinstein G, Tcherapanov A, Sacktor TC «Protein kinase M zeta synthesis from a brain mRNA encoding an independent protein kinase C zeta catalytic domain. Implications for the molecular mechanism of memory». J. Biol. Chem., 278, 41, 01-10-2003, pàg. 40305–16. DOI: 10.1074/jbc.M307065200. PMID: 12857744.

## Bibliografia

* Slater SJ, Ho C, Stubbs CD «The use of fluorescent phorbol esters in studies of protein kinase C-membrane interactions». Chem. Phys. Lipids, 116, 1–2, 2003, pàg. 75–91. DOI: 10.1016/S0009-3084(02)00021-X. PMID: 12093536.
* Carter CA, Kane CJ «Therapeutic potential of natural compounds that regulate the activity of protein kinase C». Curr. Med. Chem., 11, 21, 2005, pàg. 2883–902. DOI: 10.2174/0929867043364090. PMID: 15544481.
# Arrojadita-(KFe)

L'arrojadita-(KFe) és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de l'arrojadita. Rep el seu nom del geòleg brasiler Miguel Arrojado Lisbôa, i de la refinició de l'espècie realitzada l'any 2005 per l'Associació Mineralògica Internacional.

## Característiques

L'arrojadita-(KFe) és un fosfat de fórmula química (KNa)(Fe$^{2+}$)(CaNa₂)Fe2+ 13Al(PO₄)$_{11}$(PO₃OH)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic en forma de masses exfoliables. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. Forma una sèrie de solució sòlida amb la dickinsonita-(KMnNa).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'arrojadita-(KFe) pertany a «08.BF: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ < 0,5:1» juntament amb els següents minerals: dickinsonita-(KMnNa), sigismundita, arrojadita-(SrFe), arrojadita-(KNa), arrojadita-(PbFe), fluorarrojadita-(BaFe), arrojadita-(NaFe), arrojadita-(BaNa), fluorarrojadita-(KNa), fluorarrojadita-(NaFe), samuelsonita, grifita i nabiasita.

## Formació i jaciments

És un mineral primari d'alta temperatura (≈800 °C) que es troba en pegmatites de granit. Sol trobar-se associada a altres minerals com: graftonita, cassiterita, espodumena, beril o moscovita. Va ser descoberta l'any 1925 i anomenada simplement "Arrojadita". Les seves dues localitats tipus són la pegmatita de Serra Branca, a Pedra Lavrada, (Paraíba, Brasil) i la mina Nickel Plate, a Keystone, (Dakota del Sud, Estats Units). També ha estat descrita a Alemanya, l'Argentina, Austràlia, el Brasil, el Canadà, altres indrets dels Estats Units, Finlàndia, França, Itàlia, el Japó, el Marroc, Namíbia, Polònia, Portugal, el Regne Unit, la República Txeca, Suècia, la Xina i Zimbàbue. A Espanya se n'ha trobat a la pedrera Julita, a Garcirrey (Salamanca, Castella i Lleó) i al cap de Creus, a Cadaqués (Girona, Catalunya).

## Referències

* 1 2 «Arrojadite-(KFe)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ «Arrojadite-(KFe)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ «Arrojadite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ «Arrojadite-(KFe)-Dickinsonite-(KMnNa) Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 desembre 2015].
# Hubert Ferrer

Hubert Ferrer (Alger, 26 de gener de 1937) és un ciclista francès, ja retirat, que fou professional entre 1959 i 1967. Nascut a l'Algèria francesa, s'inicià en el ciclisme el 1954 a l'Sporting Club Union El Biar. Després va córrer al CC Bab El Oued, amb el qual va obtenir diverses victòries, entre les quals destaquen dos campionats regionals d'Algèria en carretera i un en pista. Després de guanyar el campionat nacional en ruta militar de 1959 va fitxa pel Mercier-BP-Hutchinson. En el seu palmarès destaca el Gran Premi de Plouay de 1960.

## Palmarès

* 1959
** Campió nacional en ruta militar
* 1960
** 1r al Gran Premi de Plouay

### Resultats al Tour de França

* 1960. Abandona (14a etapa)
* 1962. Fora de control (14a etapa)
* 1964. 54è de la Classificació general
* 1965. 92è de la Classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1967. 72è de la Classificació general

## Referències

* ↑ «FERRER Hubert». [Consulta: 5 octubre 2024].
* 1 2 Michel Montaigne. «Hubert Ferrer palmarès 1954-1967», 18-01-2021.
* ↑ «velo album - Es'mma».
* ↑ «Hubert FERRER».
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Hubert FERRER» (en italià). [Consulta: 5 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Pseudoeurycea longicauda

Pseudoeurycea longicauda és una espècie d'amfibi urodel (salamandres) de la família Plethodontidae. És endèmica de Mèxic.
El seu hàbitat natural són els montans humits. Està amenaçada d'extinció a causa de la destrucció del seu hàbitat.
# Beatus de Arroyo

El Beatus de Arroyo o Beatus de San Andrés de Arroyo és un manuscrit il·luminat que conté el comentari a l'Apocalipsi de Beat de Liébana. Fou produït en la primera meitat del segle xiii (vers 1220), potser a San Pedro de Cardeña, per al monestir femení de San Andrés de Arroyo (municipi de Santibáñez de Ecla, província de Palència). Es conserva a la Biblioteca Nacional de França a París amb la signatura Nouv. Acq. Lat. 2290.

## Descripció

Consta de 166 folis en pergamí, escrits a dues columnes. Els folis mesuren 440 × 305 mm. Conté 69 il·lustracions, de les quals una dotzena a pàgina sencera i un cert nombre que ocupen mig o dos terços del foli. Un de les miniatures notables és el mapamundi a doble foli (13v-14r).
El beatus està produït amb gran luxe, amb or i plata i miniatures on domina el blau lapislàzuli.
Junt amb el Beatus de Las Huelgas és dels pocs destinats a un monestir femení i un dels més tardans, cosa que es fa palesa en les miniatures d'estil ja plenament romànic.

## Història

El beatus s'havia conservat al monestir de San Andrés de Arroyo fins al 1836, amb la desamortització de Mendizábal. La Biblioteca Nacional de França el va adquirir el 1882.

## Galeria

* Foli 100v

## Referències

* ↑ Com també el Beatus de Navarra i el de Saint-Sever

## Enllaços externs

* Reproducció digitalitzada integral a Gallica, de la BNF
* Pàgina de l'edició facscímil, amb reproducció d'algunes il·lustracions
* http://www.turismo-prerromanico.com/manuscritos/beato-de-san-andres-del-arroyo-20131102213150/
# Província de Kahramanmaraş

Kahramanmaraş (o simplement Maraş) és una província de Turquia. La seva capital provincial és Maraş.

## Districtes

La província de Kahramanmaraş es divideix en 11 districtes:
| AfşinAndırınÇağlayanceritDulkadiroğlu | EkinözüElbistanGöksunNurhak | OnikişubatPazarcıkTürkoğlu |

## Història

Kahramanmaraş va ser coneguda històricament com a Maraix, i era ja un assentament en temps prehistòrics.
La ciutat rebé el títol de Kahraman (Heroica) de la Gran Assemblea Nacional Turca (TBMM) per la lluita heroica de la població civil local contra les forces d'ocupació angleses i més tard franceses, després de la Primera Guerra Mundial. D'aquí li ve el seu nom actual de Kahramanmaraş (literalment, l'heroica Maraix); fou una de les primeres ciutats "lliures" dins de la Guerra d'independència turca.

## Economia

Maraş ha estat històricament famós pel seu or. La indústria tèxtil és relativament nova i altament mecanitzada.

## Educació

La Universitat de Kahramanmaraş Sütçü İmam és una universitat recentment fundada que imparteix carreres de ciències socials, llengua i tècniques així com medicina.

## Cuina

L'especialitat culinària més famosa de Maraş és el "Gelat de Maraix", disponible en gelateries especialitzades a tot Turquia i al món. El gelat té una consistència elàstica i se serveix amb ganivet i forquilla, i es fon a la boca mentre el mastega, com una bombolla de xiclet. Moltes vegades les postres turcs com künefe i baklava són acompanyats per un tall d'aquest gelat, especialment a l'estiu.

## Referències

* ↑ http://www.dulkadiroglu.bel.tr/

## Enllaços externs

* Ajuntament de Kahramanmaraş
* Informació sobre el pronòstic del temps a Kahramanmaraş Arxivat 2009-02-27 a Wayback Machine.
# Atelopus petriruizi

Atelopus petriruizi és una espècie d'amfibi que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ardila-Robayo, M.C. & Lynch, J. 2004. Atelopus petriruizi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Hubert Faure

Hubert Faure (Sench Astier, 28 de maig de 1914 - París, 17 d'abril de 2021) fou un militar francès dels comandos de Kieffer, que va lluitar a la Segona Guerra Mundial.
Va participar en la batalla de França durant la qual va participar en la batalla de Montcornet i després va ser pres breument presoner el juny de 1940. El novembre de 1942, després d'haver sentit a conèixer el desembarcament aliat al nord d'Àfrica, va deixar França per unir-se a les forces franceses lliures. Va ser detingut a l'Espanya franquista i empresonat diversos mesos a Bilbao, d'on va escapar abans de ser arrestat de nou a Portugal. Allà, un representant de França Lliure li va permetre volar a Londres on va arribar a mitjan 1943. A Anglaterra, es va unir a les files dels comandos del tinent Philippe Kieffer. El 6 de juny de 1944, amb la seva unitat, va aterrar a Colleville-Montgomery al sector de Sword Beach. Es va distingir durant la batalla de Normandia, però va ser greument ferit el 7 de juliol i va ser repatriat a Anglaterra. Tornant a la primera línia d’agost, va tornar a resultar ferit poc després i va haver d'acabar la seva carrera militar. Va tornar a la vida civil, va reprendre els estudis i es va convertir en enginyer d'obres públiques. Va ser un dels dos últims membres del comando Kieffer. Léon Gautier és fins avui l'últim supervivent del Comando.

## Referències

* ↑ Delmarle, Thibault «Le Périgourdin Hubert Faure, l'un des deux derniers survivants du commando Kieffer, est mort. Il était l'un des deux derniers membres encore en vie du commando Kieffer. Hubert Faure, originaire de Neuvic, avait débarqué sur les plages de Normandie en juin 1944. Il s'est éteint cette nuit à Paris». France Bleu, 17-04-2021 [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Mor als 106 anys Hubert Faure, supervivent del desembarcament de Normandia. És el penúltim supervivent del comando Kieffer, que va participar en aquesta operació de la invasió aliada, amb 177 francesos». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 18-04-2021 [Consulta: 18 abril 2021].
# Baronia d'Arenós

Baronia d'Arenós va ser un feu que comprenia els castells d'Arenós i La Pobla d'Arenós, tenint uns límits que es corresponien aproximadament als actuals municipis de La Pobla d'Arenós, Villahermosa, Zucaina, Castillo de Villamalefa, Ludiente, Toga, Espadilla, Vallat i Torrechiva (Alt Millars), l'any 1488.
Fou concedit el 1242 a Eximén Pérez de Tarazona pel casament del seu fill Blasco Eximénez d'Arenós amb la filla de Zayd Abu Zayd. El 1355 la baronia s'integrà al Ducat de Gandia pel matrimoni entre Violant d'Arenós i Cornel amb Alfons d'Aragó i Foix, primer duc de Gandia. El 1464 la confiscà el rei Joan II d'Aragó. La baronia formà part del Ducat de Vilafermosa concedit pel mateix rei al seu fill Alfons.

## Bibliografia

* «Baronia d'Arenós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Diplomatari dels Arenós
* Historia de la baronia d'Arenós
# FIBA Àsia

La FIBA Àsia és la confederació nacional d'associacions de bàsquet d'Àsia. És una delegació geogràfica de la FIBA per a tot el continent asiàtic.

## Membres

| Afganistan Bahrain Bangladesh Bhutan Brunei Cambodja R.P. de la Xina Hong Kong Índia Indonèsia Iran | Iraq  Japó Jordània Kazakhstan Corea del Nord Corea del Sud Kuwait Kirguizstan Laos Líban Macau | Malàisia Maldives Mongòlia Myanmar Nepal Oman Pakistan Palestina Filipines Qatar Aràbia Saudita | Singapur Sri Lanka Síria Tadjikistan Tailàndia Turkmenistan Emirats Àrabs Uzbekistan Vietnam Iemen |

## Enllaços externs

* Pàgina web de FIBA Àsia Arxivat 2010-01-05 a Wayback Machine.
* Pàgina web de FIBA Arxivat 1996-11-04 a Wayback Machine.
# Pozo Estrecho

Pozo Estrecho és un districte (anomenat diputació) del municipi de Cartagena, a la regió de Múrcia. Hi ha també una localitat amb aquest mateix nom.
Aquesta diputació té 5.042 habitants, distribuïts en diferents localitats: Pozo Estrecho amb 4.527 habitants, Los Sánchez amb 141 habitants, Los Roses amb 114 habitants, La Rambla amb 152 habitants i La Loma amb 150 habitants.

## Història

La primera referència històrica a aquest territori és de l'any 1515 i fa referència a la distribució de terres als ramaders. S'ha trobat també una acta del 3 de juliol del 1559 que abordava el tema de la defensa de la ciutat de l'amenaça dels pirates. De l'any 1553 s'ha trobat una acta sobre una queixa dels veïns sobre els llauradors del lloc.
Al segle xvii fou bastida l'església de Sant Fulgenci.
De l'any 1771 hi ha un cens parroquial amb 672 habitants. Setze anys després al cens és de 1.158 habitants.
L'any 1787 Pozo Estrecho fou considerat como un llogaret del patrimoni reial amb un alcalde de la pedania.
L'any 1812 fou proclamada una constitució d'àmbit estatal. A l'article 310 disposa que les poblacions de més de 1.000 habitants podien disposar d'un ajuntament propi. L'any següent fou establert l'ajuntament de Pozo Estrecho, que incloïa les actuals diputacions de Cartagena Miranda, Santa Ana, Albujón, La Aljorra i La Magdalena. Però la seva durada fou molt breu, la mateixa que la de la Constitució.
El 1904 fou construïda la Torre Nueva, un casalot en forma de creu i una torre central. Dos anys després fou bastida la Torre Antoñita que actualment és un negoci d'un particular. Aquestes dues construccions son d'estil modernista.

## Bibliografia

GÓMEZ VIZCAÍNO, Juan Antonio (2003). Pueblos de Cartagena: Diputaciones del Municipio, Historia y Patrimonio. ISBN 84-93-17908-6

## Referències

* ↑ «Pozo Estrecho - Datos Básicos - Región de Murcia Digital» (en castellà). [Consulta: 3 maig 2018].
* ↑ «Barrios y Diputaciones | Historia | Tu Ciudad | Ayuntamiento de Cartagena» (en castellà). [Consulta: 3 maig 2018].
* ↑ «INEBase/ Demografía y población / Padrón. Población por municipios /Nomenclátor: Población del Padrón Continuo por unidad poblacional / Resultados» (en castellà). [Consulta: 3 maig 2018].
# Atelopus pulcher

Atelopus pulcher és una espècie d'amfibi que viu al Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lötters, S. 2006. Atelopus pulcher Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Hubert Humphrey

Hubert Horatio Humphrey, Jr. (27 de maig de 1911 a Wallace, Dakota del Sud - † 13 de gener de 1978, a Waverly, Minnesota). Polític estatunidenc. Vicepresident dels Estats Units entre 1965 i 1969. Afiliat al Partit Demòcrata.

## Referències

* ↑ Alonzo L. Hamby. «1948 Democratic Convention». Smithsonian Magazine, 01-08-2008. Arxivat de l'original el 2014-01-01. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Dominik Schmidt

Dominik Schmidt (Berlín, 1 de juliol de 1987) és un futbolista alemany que actualment juga com a Defensa pel Preußen Münster.

## Enllaços externs

* Perfil a Transfermarkt.de (alemany)
* Estadístiques de carrera a Fussballdaten.de (alemany)