OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Costa y Guillamón

Costa y Guillamón és un nucli de població de l'Uruguai ubicat al sud del departament de Canelones.

## Població

Segons les dades del cens de l'any 2004, Costa y Guillamón tenia 566 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 272 |
| 1975 | 549 |
| 1985 | 481 |
| 1996 | 562 |
| 2004 | 566 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Referències

* ↑ «Cens del 2004 del Departament de Canelones» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 27 novembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / C» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 27 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Costa y Guillamón (castellà)
# Cygnus OB2

Cygnus OB2 és una gran associació estel·lar situada a la constel·lació del Cigne a una distància d'uns 1,7 kiloparsecs del Sol, en una regió coneguda com a Cygnus X de 10° de grandària i que alguns autors consideren com una gran regió HII i en la qual la formació d'estels s'hi dona des de fa força temps.

## Propietats físiques

Encara que siga una de les associacions estel·lars més riques i massives conegudes, amb 100 estels de classificació espectral O i 2500 de tipus OB i una massa que ha estat calculada entre 30 000 i 100 000 vegades la massa del Sol —alguns autors la classifiquen de fet com un cúmul globular jove i és possible fins i tot que continga així mateix dos cúmuls menors—, el trobar-se oculta després d'un dens núvol de pols estel·lar (l'Esquerda del Cigne) fa que sofrisca una gran pèrdua de lluentor, cosa que fa que el seu estudi siga difícil i cap dels seus membres és visible a ull nu, necessitant-se un telescopi per observar-los; el membre més brillant (Cygnus OB2 8) només aconseguisca la magnitud 9.
Una prova de la difícultat del seu estudi és que mentre alguns estudis recents suggereixen que alguns d'aquests estels estan en primer pla, així que encara que seguisca sent una associació estel·lar molt massiva potser no ho siga tant com hom va pensar un principi, altres recerques també suggereixen que encara que siga dubtosa que l'associació tinga 100 estels de tipus O com s'esmenta abans pot ser més massiva del que hom pensava abans.
La seva edat s'estima segons diversos autors en entre 2,5 i 5 milions d'anys.

## Estrelles notables

Aquesta associació estel·lar conté alguns dels estels més lluminosos coneguts en la nostra galàxia com per exemple Cygnus OB2 12; altres estels notables són les nombres 7 i 22 (de classificació espectral O3 —els únics estels d'aquest tipus coneguts de l'hemisferi nord celeste—), la número 8 (un sistema estel·lar múltiple), i la número 5 (una variable eclipsant de tipus Beta Lyrae).

## Referències

* ↑ «Kinematics of OB-associations and the new reduction of theHipparcosdata» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1, 21-11-2009, pàg. 518–523. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2009.15484.X.
* 1 2 3 4 Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical parameters of Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 18-07-2005, pàg. 1163–1173. DOI: 10.1051/0004-6361:20042523.
* ↑ Andrea Kunder «A RAVE investigation on Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-04-2017, pàg. 106–106. DOI: 10.1051/0004-6361/201630012.

## Enllaços externs

* Cygnus OB2 a la base de dades SIMBAD
* Does Cyg OB2 harbour any open cluster? (en anglès)
* On the massive star contents of Cygnus OB2 (en anglès)
# Dan Henry Nicolson

Dan Henry Nicolson (Kansas City, 5 de setembre de 1933 - Mitchellville, 2 de juny de 2016) fou un botànic i pteridòleg estatunidenc.
Es va graduar al "Grinnell College", i va publicar el seu primer article sobre les males herbes d'Iowa. Passà a la Universitat Stanford, va rebre el seu grau MBA el 1957, i treballà com ajudant de l'Herbari Dudley. Més tard treballà amb George Lawrence al "Bailey Hortorium de la Cornell University, obtenint un MSc el 1959 i el PhD l'any 1964. Aquest mateix any començà a treballar en l'herbari de la Smithsonian Institution.
El 1966, va recollir plantes al Nepal, un any com becari Senior Fulbright. De 1968 a 1974, va estar tres mesos cada any a Bangalore con el Pare Cecil J. Saldanha amb la flora del Districte Hassan. El 1979, anà a Sri Lanka collint plantes de la família Araceae (publicat el 1987) i el 1983 recullí plantes a Yunnan durant tres mesos.

## Algunes publicacions
### Llibres

* dan henry Nicolson, francis Raymond Fosberg. 2004. The Forsters and the botany of the second Cook Expedition (1772-1775). Volum 139 de Regnum vegetabile. 2a edició il·lustrada per A.R.G. Gantner Verlag, 759 pp. ISBN 3906166023
* Dan Henry Nicolson. 1991. Dicotyledoneae. Volum 2 de Flora of Dominica. Editor Smithsonian Institution Press, 274 pp.
* Dan Henry Nicolson, c.r. Suresh, k.s. Manilal. 1988. An interpretation of Van Rheede's Hortus Malabaricus. Volum 119 de Regnum vegetabile. Edició il·lustrada de Koeltz Scientific Books, 378 pp.
* Dan Henry Nicolson. 1969. A Revision of the Genus Aglaonema (Araceae). Smithsonian Contributions to Botany 1. 66 pp. en línia
* Dan Henry Nicolson. 1964. A taxonomic revision of the genus Aglaonema (Araceae). Editor Cornell Univ. 658 pp.
* Dan Henry Nicolson. 1959. The occurrence of trichosclereids and crystalline deposits in the Monsteroideae (Araceae). Editor Cornell Univ. 114 pp.

## Font

* Perry, MC, CS Bond, EJR Lohnes. 2007. Washington Biologists' Field Club, USGS Patuxent Wildlife Research Center, Laurel, MD. http://www.pwrc.usgs.gov/resshow/perry/bios/NicolsonDan.htm

## Notes

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Referències

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# William Okpara

William Okpara (Lagos, 7 de maig de 1968) és un exfutbolista nigerià de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Nigèria amb la qual participà al Mundial de 1998.
Pel que fa a clubs, destacà a Orlando Pirates.

## Referències

* ↑ 1998 FIFA World Cup: Nigeria Squad Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine. FIFA. Consultat 22 gener 2010.
* ↑ Arxivat 23 December 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Arxivat 2 January 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Orlando Pirates Football Club» (PDF). Superbrands.com. Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 16 agost 2015].
* ↑ «Orlando Pirates 1995 CAF Champions League». kickoff.com, 12-09-2013. Arxivat de l'original el 10 d'octubre 2018. [Consulta: 21 novembre 2013].
* ↑ William Okpara a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Orlando Pirates player profile - William Okpara
# Xot de Luzon de muntanya

El xot de Luzon de muntanya (Otus longicornis) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida de les muntanyes de Luzon, a les Filipines. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ «Xot de Luzon de muntanya». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 257. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Luzon Highland Scops-owl. Otus longicornis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 gener 2023].
# Windows Sidebar

Windows Sidebar és un plafó de complements o eines (anomenats gadgets o ginys) presentat en forma de barra lateral, d'allà el seu nom.
Aquesta utilitat ve inclosa en el sistema operatiu Windows Vista, amb tres components predeterminats:
* un rellotge
* una petita finestra de presentació d'imatges
* un servei de titulars de notícies
# Zosterop de Socotra

El zosterop de Socotra (Zosterops socotranus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de sabana de l'illa de Socotra.

## Taxonomia

Ha estat considerada una subespècie de Zosterops abyssinicus. El Congrés Ornitològic Internacional versió 11.1, 2021 el considera una espècie de ple dret, arran els treballs de Cox et al. 2014.

## Referències

* ↑ SC Cox, RP Prys-Jones, JC Habel, BA Amakobe i JJ Day. 2014. Niche divergence promotes rapid diversification of East African sky island white-eyes (Aves: Zosteropidae). Molecular Ecology 23(16): 4103–4118. doi: 10.1111/mec.12840.
# Zosterop de Sanford

El zosterop de Sanford (Zosterops lacertosus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i matolls de l'illa de Ndeni, a les Santa Cruz.

## Taxonomia

Ha estat inclosa a l'obsolet gènere Woodfordia, però actualment es considera un membre del gènere Zosterops.

## Referències

* ↑ «Zosterop de Sanford». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ RG Moyle, CE Filardi, CE Smith i J Diamond. 2009. Explosive Pleistocene diversification and hemispheric expansion of a “great speciator”. Proceedings of the National Academy of Sciences 106: 1863–1868.
# Zosterop de Ranongga

El zosterop de Ranongga (Zosterops splendidus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Ranongga, a les Salomó occidentals.

## Referències

* ↑ «Zosterop de Ranongga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Despréz (cràter)

Despréz és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 47,05 km de diàmetre. Porta el nom del compositor francès Josquin Des Prés (c. 1440-1521), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Despréz». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-03-2011. [Consulta: 3 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Yoseikan

El Yoseikan és un estil d'aikido.
Va ser creat pel mestre Minoru Mochizuki (1907-2003), alumne dels mestres Jigoro Kano i Morihei Ueshiba abans de la Segona Guerra Mundial.
Després de la seva mort, el seu fill Hiroo Mochizuki va evolucionar cap al Yoseikan Budo.

## Referències

* ↑ «Aiki-kiai, the middle way». Black Belt, 01-12-1981, pàg. 30.

## Enllaços externs

* IMAF Europe, federació d'arts marcials on es troba englobat l'Aikijujutsu Yoseikan a Europa
* Yoseikan in Asia en anglès
* International Yoseikan Budo Federation en francès i anglès
* Seifukai, anterior Yoseikan Dojo a Shizuoka, Japó
# Después de la tormenta

Después de la tormenta, és una pel·lícula argentina, dirigida per Tristán Bauer i protagonitzada per Lorenzo Quinteros, Patricio Contreras i Ana María Picchio. Va obtenir deu premis, entre ells el Cóndor de Plata i el Colón d'Or com a millor pel·lícula. Es va estrenar el 6 de juny de 1991.

## Argument

Finals de la dècada de 1980 en l'Argentina. La crisi econòmica deteriora la situació d'una família de migrants interns que s'havia anat a viure a Buenos Aires. El cap de família resol llavors tornar al seu lloc de naixement, però allí troba als seus pares i germans, vivint encara pitjor.

## Actors

* Lorenzo Quinteros (Ramón)
* Patricio Contreras (Santos)
* Ana María Picchio
* Eva Fernández (Nora)
* Franklin Caicedo (Negro)
* José Jofre Soares
* Javier Núñez (Andrés)
* Paola Cardozo (Paloma)
* Lidia Catalano
* Juan Ramón López
* Víctor Hugo Carrizo
* Oscar Núñez
* Isaac Haimovici
* Carlos Romano
* Gonzalo Arguimbau
* José Andrada
* Oscar Cisterna
* Guillermina Quiroga
* María Ucedo
* Mayra Bonard
* Ángela Thompson Georgas (Luisa Gomez)

## Premis

* 1992, Premis Cóndor de Plata (8): millor pel·lícula, millor director, millor guió, millor fotografia, millor muntatge, millor òpera prima, millor revelació femenina (Eva María Fernández), millor actor de repartiment (Patricio Contreras)
* 1990, Festival de Cinema Iberoamericà de Huelva: (Premis Colón): Colón d'Or.
* 1990, Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1990: millor director debutant

## Referències

* ↑ Después de la tormenta a Fotogramas
* ↑ Premis del 1990 al web del Festival de Sant Sebastià

## Enllaços externs

* Después de la tormenta, Cine Nacional.
* Después de la tormenta a Vimeo
# Diego de Merlo

Diego de Merlo fou un capità espanyol, nascut a Valdepeñas, que va viure en la segona meitat del segle xv. El seu llinatge és originari de Galícia i de Toro i està lligat a la casa reial, fet que va permetre-li acumular fortuna. El seu pare fou Juan de Merlo Tingué diversos càrrecs, entre ells el d'assistent major de les ciutats de Sevilla i Còrdova, posició que li ocasionà diverses pugnes amb el poder civil local.
En aquesta posició de privilegi apareix relacionat amb la llegenda de la Susona, una dona jueva que s'havia convertit al cristianisme i que va denunciar un complot contra les autoritats on participava la seva família. Posseïda pels remordiments, ja que els seus parents van ser executats per ordre de Merlo, va tancar-se en un convent i va demanar que, un cop morta, el seu cap pengés fins a podrir-se a la vista de tothom.
En iniciar-se les hostilitats contra els musulmans granadins, que s'havien apoderat per sorpresa de Zahara de la Sierra, Merlo, d'acord amb altres militars, va reunir un gran exèrcit i va capturar Alhama, defensant-la del rei de Granada, Abul Hassan, qui tractava de recuperar-la, juntament amb Diego Ponce de León y Guzmán. Aquesta intervenció va envoltar la seva vida de tints llegendaris, i el convertiren en un personatge dels romanços populars.
La conquesta va tenir lloc una nit, aprofitant les escasses defenses del castell principal de la població, i Diego de Merlo va haver d'enfrontar-se a una gran resistència per part de la població local. La matança de molts dels seus habitants sembla que va ser el motiu de la ràpida resposta del rei granadí, qui va acostar-se a Alhama el mateix dia de la seva capitulació amb el seu exèrcit, però va ser incapaç de vèncer les tropes cristianes.

## Referències

* ↑ Herrera García, Antonio «El testamento de Diego de Merlo». Elem, Revistas UCM [Consulta: 29 desembre 2015].
* ↑ De Mena (ed.), José María. Tradiciones y leyendas sevillanas. Plaza & Janés Editores, 1985. ISBN 9788401379840. [Consulta: 29 desembre 2015].
* ↑ Madrid Medina, Ángela «Sobre Diego de Merlo y otras cosas. Notas para un avance de estudio». Centro de Estudios de Castilla la Mancha, Cuaderno 22. Arxivat de l'original el 28 de gener 2005 [Consulta: 29 desembre 2015].
# Pape Maly Diamanka

Pape Maly Diamanka (Dakar, 10 de gener de 1990) és un futbolista professional senegalès que juga com a centrecampista.
# Caragoler negre

El caragoler negre (Helicolestes hamatus) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae) i única espècie del gènere Helicolestes. Habita zones boscoses a prop de rius o llacs des de Panamà cap al sud per Colòmbia, Veneçuela, Guyana, nord de Surinam, Brasil amazònic, est del Perú i nord de Bolívia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Caragoler negre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 282. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Slender-billed Kite. Helicolestes hamatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Cyphocharax signatus

Cyphocharax signatus és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Vermelho (afluent del riu Araguaia, conca del riu Tocantins).

## Referències

* ↑ Fowler H. W. 1906. Further knowledge of some heterognathus fishes. Part I. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 58. 293-351.
* ↑ Vari, R. P. 1992. Systematics of the neotropical Characiform genus Cyphocharax Fowler (Pisces, Ostariophysi). Smithson. Contrib. Zool. Núm. 529: i-iv + 1-137.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Vari, R. P. 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Vari, R. P. 1988: The Curimatidae, a lowland neotropical fish family (Pisces: Characiformes); distribution, endemism, and phylogenetic biogeography. Proceedings of a workshop on Neotropical distribution patterns. 343-377.
* Vari, R. P. 1989: A phylogenetic study of the neotropical characiform family Curimatidae (Pisces: Ostariophysi). Smithsonian Contributions to Zoology No. 471: i-iv + 1-71.
* Vari, R. P. 1992: Systematics of the neotropical characiform genus Curimatella Eigenmann and Eigenmann (Pisces, Ostariophysi), with summary comments on the Curimatidae. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 533: i-iii + 1-48.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti, 1989. Chromosome evolution and phylogenetic relationships of some neotropical Characiformes of the family Curimatidae. Brasil. J. Genet. 12:17-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Costes de Ripers

Les Costes de Ripers són unes costes del poble d'Ardèvol, al municipi de Pinós (Solsonès) situades al sud de la masia de Ripers a unes altituds compreses entre els 650 i els 675 m.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Akihiro Endo

Akihiro Endo (Prefectura de Kagoshima, 18 de setembre de 1975) és un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Va formar part de l'equip olímpic japonès als Jocs Olímpics d'estiu de 1996.

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 16 novembre 2017].
# Papels

Els papels, també anomenats Moium, Oium, Papei, Pepel o Pelels, són un grup ètnic establit a Guinea Bissau, amb grups petits establits a Casamance (Senegal) i Guinea. La seva població a Guinea Bissau és de 170.000 individus, el 9 % de la població, segons estimacions de 2012. També hi ha uns 7.400 a Senegal i 3.700 a Guinea Tradicionalment viuen de la cacera i l'agricultura.

## Demografia

Els papels viuen tradicionalment al voltant de la ciutat de Bissau, a la regió de Biombo. Estan relacionats lingüísticament amb els manjacs i els mankanyes. Tradicionalment són agricultors i posseeixen una de les terres més aptes per al cultiu d'arròs. Igual que els manjacs, els seus noms són portuguesos (Pereira, Lopes, Veiria, Correia, Monteiro, Ca) a causa de l'ocupació portuguesa del país des de finals del segle xv fins a 1973.
La seva llengua és el papel, que pertany a la família de les llengües nigerocongoleses. El seu nombre de parlants estimats era de 136.000 a Guinea Bissau en.

## Religió

Molts papels són cristians, principalment catòlics, però la gran majoria són animistes. El culte als ancestres és una part important de la seva cultura, com a la majoria de les nacions africanes. Per exemple, després d'una cerimònia d'enterrament celebren el "Toka Chur" uns mesos després del funeral, ja que té prestigi social.

## Papels i política

El general Veríssimo Correia Seabra, antic cap d'estat major assassinat en 2004 i João Bernardo Vieira, antic president de Guinea Bissau assassinat en 2009, eren papels.
Els papels i els balantes es rebel·laren plegats en 1908.

## Referències

* ↑ Papels a The Joshua project
* ↑ RAMEAU, BIBLIOTHÈQUE NATIONALE DE FRANCE PEUPLE D AFRIQUE
* ↑ Guinea Bissau a L'aménagement linguistique dans le monde
* ↑ Senegal a L'aménagement linguistique dans le monde
* 1 2 Les Pepels (ou Papels). Retrieved October 20, 2012, at 23:36 pm
* ↑ « World Directory of Minorities and Indigenous Peoples - Guinea-Bissau : Overview », Haut Commissariat des Nations unies pour les réfugiés
* 1 2 Maria Clara Saraiva: Rituais Funerários entre os Papéis da Guiné-Bissau (Parte II) in: Soronda No.8
* ↑ Armed forces chief killed as soldiers mutiny over pay arrears
* ↑ Historia de Guinea Bissau

## Bibliografia

* (anglès) Jònína Einarsdòttir, « Tired of weeping » : child death and mourning among Papel mothers in Guinea-Bissau, Stockholm University, 2000, 250 p. ISBN 91-7265-097-4
# Dadeville

* Per a altres significats, vegeu «Dadeville (Missouri)».
Dadeville és una població del Comtat de Tallapoosa a l'estat d'Alabama (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dadeville tenia 3.212 habitants, 1.122 habitatges, i 813 famílies. La densitat de població era de 77,5 habitants/km².
Dels 1.122 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 22,9% dones solteres, i en un 27,5% no eren unitats familiars. En el 24,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 18,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones hi havia 85,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.266 $ i la renda mediana per família de 31.512 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.500 $ mentre que les dones 20.781 $. La renda per capita de la població era de 14.178 $. Aproximadament el 18,1% de les famílies i el 19,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Cos (text)

Cos (del text) és el text central dins d'un article, llibre, diari, pàgina web o una altra obra impresa or digital. És envoltat i complementat amb titulars, imatges, notes etc. El cos dins una obra també és separat de la introducció de la mateixa obra.
Al disseny d'un llibre, "el cos" pot significar les pàgines del llibre on és imprès aquest cos. D'aquesta manera, al disseny el cos es separa de les pàgines d'introducció i finals de l'obra. L'estil tipogràfic del cos és sovint diferent, amb el text repartit a columnes, per facilitar la lectura.

## Referències

* ↑ «Tipologia textual». xtec.cat p. 13. [Consulta: 31 oktober 2020].
* ↑ Fontich, Xavier (2012): "Periodisme i mitjans de comunicació El llenguatge periodístic ". Arxivat 2020-11-07 a Wayback Machine., uab.cat, p. 21. Consulta 31 d'octubre 2020.