OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ament (nomós)

Ament (Occident) fou el nomós III del Baix Egipte. És un dels pocs nomós que no fou conegut en grec pel nom de la seva capital: aquest nomós fou anomenat pels grecs com Lybia. El nom del nomós a l'Imperi nou s'ha perdut.
La capital fou Imu (el seu nom grec fou Marea o Mareotis i avui Kom al-Hisn). Dins aquest nomós es trobava Naucratis, la colònia grega. Al papir d'Abidos s'anomena Amu al nomós i la capital. Els autors grecs o romans li donen diversos noms: Estrabó parla de la ciutat de Momemphis i de Nitriotis; Plini esmenta les ciutats de Mareotis i Naucratis; i Claudi Ptolemeu dona al territori el nom de Lybia, i esmenta les ciutats de Mareia, Naukratis, Alexandreia (Alexandria) i Nitriotai.
Limitava al sud amb el nomós de Khensu, i la seva capital era cap a la part sud (sud-est del nomós). El seu territori s'estenia des de Khensu cap al nord-oest seguint el curs de la branca occidental del delta del Nil. Metelis, en posició central, no fou part del seu territori, sinó que fou capital del nomós de Wa-imnty, que era el seu veí a l'est; finalment arribava a la costa on els macedonis van edificar Alexandria que va esdevenir la principal ciutat d'Egipte; a diferència d'altre nomós, tenia força territori i s'estenia una mitjana d'uns 50 km des del riu cap a l'oest.
El déu principal era Hator que tenia un temple dedicat a Imu.

## Referències

* ↑ W. M. Flinders Petrie a The només of Egypt (anglès)
# Rocky Raccoon

«Rocky Raccoon» és una cançó de The Beatles publicada al seu àlbum de 1968 The Beatles. Escrita per Paul McCartney, es va inspirar per compondre-la mentre tocava la guitarra amb John Lennon i Donovan Leitch durant el retir espiritual a l'Índia de la banda. Està acreditada a Lennon/McCartney.

## Composició

El nom de la cançó ve del seu protagonista, que originalment es deia Rocky Sassoon, però McCartney li va canviar el nom a Rocky Raccoon perquè sonava "més a cowboy". George Martin va tocar el piano honky tonk d'estil western. Es va especular que el tema és una paròdia de l'àlbum John Wesley Harding de Bob Dylan, per la pronunciació al principi de la cançó, l'harmònica i el moralisme artificial.

## Personal

* Paul McCartney: Veu, guitarra acústica (Martin & Co. D-28)
* John Lennon: Cors, harmònica (Höhner Diatònica en C), guitarra baríton (Fender Bass VI)
* George Harrison: Cors
* Ringo Starr: Bateria (Ludwig Super Classic).
* George Martin: Piano (Challen Upright).
Segons Beatles Music Story

## Referències

* ↑ The Beatles Interview Database. «Entrevista de Radio Luxembourg» (en anglès). [Consulta: 31 agost 2009].
* ↑ Rocky Raccoon, p. Beatles Music History.

## Vegeu també

* Discografia oficial de The Beatles
# Isla bonita

Isla bonita és una pel·lícula espanyola del 2015 dirigida per Fernando Colomo, i que va suposar per a ell un exercici de llibertat i independència creativa que va donar com a resultat una comèdia alhora lleugera i profunda, feta artesanalment. És protagonitzada pel mateix Colomo amb un grup d'amics no professionals que fan de si mateixos, i ha estat rodada a Menorca. Com la defineix el propi Colomo, és una comèdia de baix pressupost i "força incorrecta". Fou estrenada a la secció Zabaltegi del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2015.

## Sinopsi

Fer és un director publicitari veterà i enamoradís que és convidat pel seu amic Miguel Ángel a Menorca amb el pretext de rodar un documental sobre Juan, el seu veí octogenari que cura del seu hort i és un pou de saviesa. Però com que la seva esposa Silvia ha convidat alhora a la seva mare i als seus nebots, col·loca fer a casa de Nuria, una atractiva escultora antisistema en conflicte permanent amb la seva filla adolescent Olivia.

## Repartiment

* Olivia Delcán... Olivia
* Fernando Colomo... Fer
* Nuria Román ... Nuria
* Miguel Ángel Furones... Miguel Ángel
* Lilian Caro ... Silvia
* Tim Bettermann ... Tim
* Lluís Marquès ... Lluís

## Premis i candidatures
### Premis Goya

| Any | Categoria | Persona | Resultat |
| 2016 | Millor actor revelació | Fernando Colomo | Nominat |

### Premis Sant Jordi de Cinematografia

| Any | Categoria | Persona | Resultat |
| 2016 | Millor pel·lícula espanyola | Isla bonita | Guanyadora |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2015

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu revelació | Olivia Delcán | Nominada |
| Millor actor revelació | Fernando Colomo | Nominat |

### XXV Premis Turia

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor Actriu Revelació | Olivia Delcán | Guanyadora |
| Millor Actor Revelació | Fernando Colomo | Guanyador |

### Festival Internacional de Cinema de Santa Bàrbara

| Any | Categoria | Persona | Resultat |
| 2016 | Premi Nueva Visión | Fernando Colomo | Nominat |

## Referències

* ↑ La refrescante 'Isla bonita', de Fernando Colomo, en 'Versión española', rtve.es, 31 de maig de 2019
* ↑ Fernando Colomo: "Isla bonita" es una película básicamente incorrecta, Agència Efe, 22 de setembre de 2015
* ↑ “Isla Bonita” se presenta en el Festival de San Sebastián, menorcaldia.com, 21 de setembre de 2015
* ↑ Isla bonita a Fotogramas
* ↑ Isla bonita als Premis Goya
* ↑ «'Isla bonita', de Fernando Colomo, mejor película española en la 60 edición de los Premios RNE Sant Jordi de Cinematografía». RTVE, 25-01-2016 [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ «Nominaciones a las 71 Gala Medallas CEC. Películas 2015». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 18 febrer 2018].
* ↑ La cartelera Turia premia a los actores Pedro Casablanc, Natalia de Molina y Fernando Colomo, La Vanguardia, 23 de juny de 2016
* ↑ Las mejores películas y estrellas del cine en SB latinocc.com
# Montserrat Vergé i Grau

Montserrat Vergé i Grau (Manresa, Bages, 1949) és una promotora i dirigent esportiva catalana.
Practicà diversos esports, especialment la natació, seguint les petjades del seu pare Joan Vergé. Fou inscrita abans com a sòcia del Club Natació Manresa que en el registre civil, pel seu pare, president honorari a perpetuïtat, que va presidir el club en diferents èpoques deixant una gran empremta, aconseguint que l'any 1958 es convertís en el segon club d'Espanya a disposar d'una piscina coberta. Més enllà de la natació, esport al qual estigué molt lligada, Vergé també practicà altres esports, com el bàsquet i el voleibol, que compaginava amb les classes de ballet.
L'any 1969 va obtenir el títol de monitora de natació del Col·legi Català d'Entrenadors, el d'auxiliar nacional de natació de la Federació Espanyola i el de socorrista de la mateixa Federació Espanyola. Quan va arribar el moment d'accedir a la universitat, es traslladà a Barcelona. Cursà estudis a la Facultat de Filosofia i Lletres, on es llicencià en Filosofia. Exercí com a monitora de natació al col·legi Lestonnac i amb el temps, fins i tot, va engegar un equip de competició del mateix col·legi.
Fruit de la seva dedicació i empenta, l'any 1981 va entrar a formar part del Consell de l'Esport Escolar de Barcelona, on es dedicà a la promoció de la natació escolar, i on desenvolupà una gran tasca, especialment en favor de l'esport femení. Més endavant, va passar a encarregar-se de la Secretaria Tècnica del Consell, amb una dedicació especial al foment de l'esport femení i de disciplines aleshores minoritàries, com la natació sincronitzada, la gimnàstica, el patinatge artístic, el voleibol o el bàsquet, aconseguint que, en aquest darrer esport, hi hagués gairebé el mateix nombre d'equips femenins que de masculins. Va obtenir bons resultats en futbol i futbol sala, com també en els equips mixtos en les categories inferiors a dotze anys. Va formar part del consell directiu i va obrir un camí a moltes més dones que, seguint el seu exemple, han pres responsabilitats de gestió en l'àmbit de l'esport escolar a Barcelona. Igualment és reconeguda la seva tasca com a jutge esportiu per resoldre les incidències reglamentàries i disciplinàries de les competicions escolars. Darrerament, des del seu càrrec de vicepresidenta social, ha estat cabdal en desenvolupament dels projectes del Consell de l'Esport Escolar de Barcelona.
El 2009 rebé l'Institut Barcelona Esports de l'Ajuntament de Barcelona li lliurà el premi Dona i Esport Mireia Tapiador per la seva tasca en favor de l'esport.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Montserrat Vergé i Grau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 Surroca, Joan Manel «Biografia del Premi Dona i Esport MireiaTapiador: Montserrat Vergé Grau». Quadern Dones i Esport. Institut Barcelona Esports - Ajuntament de Barcelona, Núm. 4, 2010, pàg. 11-13. Arxivat de l'original el 21 de desembre 2019 [Consulta: 21 desembre 2019].
# Llop marí

«Llop marí» té aquests significats:

## Animals

Com a llop marí es coneix:
* Nom popular catalá de la foca; també s'usa llop de mar.
* El llop marí sud-americà o otari de la Patagònia (Otaria flavescens).
* Hi ha diferents espècies de llops marins pelleters, una del gènere Arctocephalus i diverses del gènere Arctophoca;
* Lleó marí de Califòrnia, esmentada en topònims de Califòrnia com a Punta dels Llops Marins a Carmel Highlands.
* Llobarro

## Cultura

* El llop de mar, novel·la de Jack London;
* El llop de mar, pel·lícula basada en l'anterior;
* Llops de mar: sèrie de televisió peruana;
* Llops marins, pel·lícula de 1980 dirigida per Andrew V. McLaglen
# Cuprocopiapita

La cuprocopiapita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la copiapita. Anomenada així en al·lusió al membre del grup de la copiapita que presenta coure com a metall dominant.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cuprocopiapita pertany a «07.DB: Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana només; octaedres aïllats i unitats finites» juntament amb els següents minerals: aubertita, magnesioaubertita, svyazhinita, khademita, jurbanita, rostita, ortominasragrita, anortominasragrita, minasragrita, amarantita, bobjonesita, hohmannita, aluminocopiapita, metahohmannita, copiapita, calciocopiapita, ferricopiapita, magnesiocopiapita i zincocopiapita.

## Característiques

La cuprocopiapita és un sulfat de fórmula química CuFe₄(SO₄)₆(OH)₂·20H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5 a 3. És soluble en aigua.

## Formació i jaciments

La cuprocopiapita ha estat descrita associada a calcantita i coquimbita. S'ha descrit a Austràlia, Xile, Xina, Grècia, Birmània, Portugal i als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Cuprocopiapite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Mniaa

Mniaa (en àrab امنيع, al-Maniʿ) és una comuna rural de la província de Settat de la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.789 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Resolució 1578 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1578 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de desembre de 2004. Després de considerar un informe del Secretari General Kofi Annan sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF) i reafirmant la resolució 1308 (2000), el Consell va ampliar el seu mandat per uns altres sis mesos fins al 30 de juny de 2005.
La resolució va demanar a les parts implicades que implementessin immediatament la Resolució 338 (1973) i demanaven al Secretari General que presentés un informe sobre la situació al final d'aquest període.
L'informe del Secretari General, de conformitat amb la resolució anterior sobre la UNDOF, va dir que la situació entre Israel i Síria havia romàs tranquil·la i sense incidents greus, tot i que la situació a l'Orient Mitjà es mantindria com a perillosa fins que es pogués arribar a un acord global.

## Referències

* ↑ «Security Council extends UN Disengagement Observer Force until 30 June 2005». United Nations, 15-12-2004.
* ↑ Annan, Kofi. «Report of the Secretary-General on the United Nations Disengagement Observer Force». United Nations, 07-12-2004.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Conflicte araboisraelià
* Alts del Golan

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Illes Solander

Les Illes Solander, en anglès: Solander Islands, en maori: Hautere, són una petita cadena d'illes volcàniques deshabitades que es troben a les coordenades 46° 34′ S, 166° 53′ E﻿ / ﻿46.567°S,166.883°E﻿ / -46.567; 166.883, prop de l'oest de l'Estret Foveaux a Nova Zelanda del sud. Ocupen una superfície d'uns 0,7 km² i administrativament formen part del Districte Southland.

## Història

Aquesta cadena d'illes va ser avistada pel Capità James Cook l'11 de març de 1770 i van rebre el nom del naturalista suec Dr. Daniel Solander, que formava part de l'expedició de Cook en el vaixell Endeavour. El nom maori de les illes Hautere es tradueix com "vent volant", cosa que descriu bé el clima de les illes.

## Geologia

Aquestes illes són les restes d'un volcà del Plistocè aïllat i extint amb roques d'andesita que tenen un o dos milions d'anys.

## Flora i fauna

Hi ha 53 espècies de plantes vasculars, una tercera part d'elles són molt rares. La flora està dominada per falgueres i orquídies. La subespècie d'albatros (Thalassarche b. bulleri) només cria a les Solanders i les Snares.
Les Solanders són una Important Bird Area (IBA) per BirdLife International.

## Les illes

* Illa Solander/Hautere, és l'illa principal i fa 65 hectàrees amb un cim de 330m d'alt. Hi ha bosc i té una cova, Sealers Cave.
* Little Solander es troba a 1,9 km de l'illa principal i ocupa 4 hectàreees. Té un aspecte erm però està coberta de guano.
* Pierced Rock és a 250 m de l'illa principal i ocupa només 2.000 m².

## Referències

* Plantilla:WisesGuide1969
* ↑ Keith Lewis, Scott D. Nodder and Lionel Carter. 'Sea floor geology - Solander Island', Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand. Updated 21 September 2007. Accessed 29 March 2009.
* ↑ BirdLife International. (2012). Important Bird Areas factsheet: Solander Islands. Downloaded from http://www.birdlife.org on 2012-01-27.
# Luigi Giafferi

Luiggi Giafferi (Talasani, 1668 – Nàpols, 1745) fou un militar i polític cors, fill de Francescu Giafferi i cunyat d'Andria Ceccaldi. El 1694 era capità de l'exèrcit venecià, el 1700 fou escollit Nobile Dodeci, i el 1706 Oratore di Corsica.
El 1730 el governador genovès Felice Pinelli li demanà suport en una revolta contra les taxes, però es posà de part dels insurrectes corsos. A la Cunsulta di San Antoniu di A Casabianca fou escollit amb Andria Ceccaldi i l'abat Raffaelli per a dirigir la revolta armada, i a la de San Pancraziu di Bigugla nomenat General de Còrsega. El 1731 convocà la Cunsulta d'Orezza per donar suport legal i teològic a la revolta corsa.
Exclòs de l'amnistia genovesa, va mantenir contactes amb el Gran Ducat de Toscana i Espanya. Després de la derrota de Furiani, demanà suport a l'emperador Carles VI i el febrer de 1732, amb 4.000 voluntaris, recuperà Olmeto, setjà Sartène i assolà Nebbiu. El maig s'arribà al tractat Concessioni Graziose a Corte, però malgrat les concessions fou arrestat a Bastia i tancat a la torre de Gènova. Condemnat a mort per protestes d'Espanya i Toscana, fou confinat a Savona i alliberat el maig de 1733. Aleshores s'allista com a coronel al servei del duc Carles de Parma, i l'abril de 1734 tornà clandestinament a Còrsega amb Ghjuvanni Aitelli i Gian Pietro Gaffori. A la consulta de San Antonio de Casabianca fou novament escollit cap suprem i comandant del regne, i fou nomenat successivament cap i general (Consulta de Corti, maig 1734) i primat del regne (Cunsulta d'Orezza, gener de 1735).
L'agost de 1735 empentà fora de la vall d'Alisgiani les tropes genoveses, però fou derrotat a San Pellegrinu el gener de 1736. L'abril de 1736, a la consulta d'Alisgiani, accepta com a rei Theodor von Neuhoff, qui el novembre el nomenà membre del consell de regència. Tot i això, el febrer de 1738, a la Consulta de Casinca, fou encarregat d'escriure una memòria a Louis de Boissieux demanant l'annexió al rei de França. Però el gener 1739 (Cunsulta de Santa Maria di Ornano), es confirma la lleialtat a Teodor I i decideixen lluitar contra genovesos i francesos. Derrotat, es va exiliar el juliol de 1739, però li permeteren tornar el juny de 1743. Aleshores critica i refusa les concessions i torna a Nàpols, on va morir.

## Referències

* ↑ Diaporama : Corse-Matin au village de Talasani Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Corse-Matin, 15-7-2011.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2008-12-14 a Wayback Machine.
# Lluís Antoni Sobreroca i Ferrer

Lluís Antoni Sobreroca i Ferrer (Barcelona, 1922 - 5 d'agost de 1999) fou un sacerdot jesuïta, fundador i primer director d'Esade (Escola Superior d'Administració i Direcció d'Empreses).
Va ser president de la Fundació Pere Tarrés, dedicada a reinserir exreclusos; també president de l'Obra de la Visitació de Nostra Senyora. Sobreroca va fundar Esade en 1958, impulsat per un grup d'empresaris com Leandre Jover, Ramon Mas Bagà, Fernando de Pou, Ramon García Nieto, Joan Antoni Rumeu de Delás i Ignasi Vidal Gironella.
L'interés en la modernització de les empreses, la vinguda de les multinacionals nord-americanes a Espanya, el clima generat en la preparació del Pla d'Estabilització i la convertibilitat de la pesseta van resultar decisius en l'empenta fundacional de la primera escola d'estudis econòmics sense vincles amb la universitat pública. Els esmentats empresaris van proposar al llavors pare provincial dels jesuïtes a Barcelona, Victor Blajot, la creació d'Esade i aquest últim va encarregar el projecte a Sobreroca. Va ser el primer director d'Esade, succeït després per Mariano Ibar, Xavier Adroer, Víctor Filella, Lluis Maria Pugès.
El 6 de maig de 2014, el Consell de Districte de les Corts va aprovar la petició de donar el nom de Jardins de Sobreroca i Ferrer a l'espai enjardinat que s'ubica a la part alta de l'avinguda de Pedralbes i que uneix aquesta via amb el carrer Marquès de Mulhacén, en homenatge a Mn. Lluís Antoni Sobreroca i Ferrer.

## Referències

* ↑ «Sociedad, necrológicas, Lluís Antoni Sobreroca i Ferrer». La Vanguardia, 06-08-1999, p. 22.
* 1 2 3 Cortés, Josep Maria «Lluís Antoni Sobreroca, fundador de Esade». El País, 07-08-1999 [Consulta: 4 març 2016].
* ↑ «Pedralbes dedica un espai a Mn. Lluís Antoni Sobreroca i Ferrer». Ajuntament de Barcelona, 25-03-2015 [Consulta: 4 març 2016].
# Cuproaurur

El cuproaurur és un mineral de la classe dels elements natius que pertany al subgrup de l'auricuprur.

## Característiques

El cuproaurur és un aliatge natural d'or i coure, de fórmula química Cu₃Au, i actualment el seu estatus a l'Associació Mineralògica Internacional és dubtós.
Segons la classificació de Nickel-Strunz el cuproaurur pertany a «01.AA - Metalls i aliatges intermetàl·lics de la família coure-cupalita» juntament amb els següents minerals: alumini, coure, or, plom, níquel, plata, steinhardtita, auricuprur, tetraauricuprur, anyuiïta, khatyrkita, novodneprita, cupalita, hunchunita, stolperita, hollisterita, icosaedrita, kryachkoïta i proxidecagonita.
Se n'ha trobat cuproaurur al dipòsit d'or d'Irokenda, al districte de Muya (Buriàtia, Rússia), i al dipòsit d'or o coure de Ga'erqiong, a Gê'gyai (Regió Autònoma del Tibet, República Popular de la Xina).

## Referències

* ↑ «Cuproauride» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 gener 2016].
# Metacrambus

Metacrambus és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Metacrambus carectellus (Zeller, 1847)
* Metacrambus deprinsi Ganev, 1990
* Metacrambus jugaraicae Bleszynski, 1965
* Metacrambus kurdistanellus (Amsel, 1959)
* Metacrambus marabut Bleszynski, 1965
* Metacrambus pallidellus (Duponchel, 1836)
* Metacrambus salahinellus (Chrétien, 1917)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 6 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Natural History Museum Lepidoptera genus database
# Resolució 287 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 287 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 10 d'octubre de 1970, després d'examinar l'aplicació de les illes Fiji per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Fiji fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-12 a Wayback Machine.
# Isoperla acula

Isoperla acula és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Descripció

* La larva mascle i del tot desenvolupada fa 10-11 mm de llargària total.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: els contraforts de Sierra Nevada (Califòrnia, els Estats Units).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jewett, 1962. Pan-Pac. Ent. 38(1):15-20.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Sandberg, John B., 2011. The Isoperla of California (Plecoptera: Perlodidae); larval descriptions and a key to 17 western Nearctic species. Illiesia, 7(22):202-258. «PDF».
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stoneflies of California (anglès)
* ↑ Stoneflies of Butte County, California (anglès)
* ↑ Stoneflies of Amador County, California (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)

## Bibliografia

* Szczytko, S.W. i K.W. Stewart, 1979. The genus Isoperla (Plecoptera) of western North America; holomorphology and systematics, and a new stonefly genus Cascadoperla. Memoirs of the American Entomological Society, 32: 1-120.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:393.
* Sandberg, John B., 2011. Vibrational communication of Isoperla Banks from California and Oregon (Plecoptera: Perlodidae). Illiesia, 7(1):1-23. «PDF».

## Enllaços externs

* Discover Life (anglès)
# Luigi Gottifredi

Alessandro Luigi Gottifredi (3 de maig de 1595 - † 12 de març de 1652) fou un jesuïta italià, novè Prepòsit General de la Companyia de Jesús entre el 21 de gener i el 12 de març del 1652.
El pare Gottifredi va morir a Roma a menys de dos mesos després d'haver estat escollit Prepòsit General dels jesuïtes, sense que la X Congregació General que l'escollí s'hagués dissolt. D'aquesta manera, la X Congregació General és l'única en haver escollit dos superiors atès que, després de la mort de Gottifredi, els mateixos electors procediren a escollir llur successor.
Gottifredi havia destacat prèviament com a professor de teologia i rector del Collegio Romano, i més endavant com a secretari de la Societat durant el govern de Mutio Vitelleschi, visitador de la província napolitana, i prepòsit de les de Bèlgica i Roma.