OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1042 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1042 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 31 de gener de 1996, després de reafirmar totes les resolucions prèvies sobre el Sàhara Occidental, el Consell va debatre el Pla de Regularització pel Sàhara Occidental i va prorrogar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 31 de maig de 1996.
El Consell de Seguretat va reiterar una vegada més el compromís amb la celebració d'un referèndum d'autodeterminació per al poble del Sàhara Occidental com han acceptat ambdues parts, Marroc i el Polisario. Hi ha preocupació per la falta de progrés vers la finalització del Pla de Regularització, i s'ha instat ambdues parts a cooperar amb la MINURSO i amb el secretari general Boutros Boutros-Ghali en la represa del procés d'identificació i identificar maneres de crear confidències entre ells mateixos.
La resolució dona suport a la intenció del secretari general de portar la situació a l'atenció immediata del Consell si no es fan progressos, de manera que es consideraria la possibilitat de planejar la retirada de la MINURSO. Se li va demanar que presentés un informe sobre la situació per al 15 de maig de 1996.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Western Sahara mission until 31 May». United Nations, 31-01-1996.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1996 - 1997)
* Zona Lliure
* Mur marroquí

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Garra dembeensis

Garra dembeensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Tana, el Nil Blau, el riu Omo, la conca del llac Txad i des de l'Àfrica oriental fins al Camerun.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma, Itàlia. 145 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bidgau

El Bidgau (dialectal, Bekow) fou una regió històrica de Lotaríngia durant l'alta edat mitjana, que abraçava aproximadament l'àrea del municipi actual de Bitburg-Land i del municipi d'Irrel. Limitada al nord per l'Eifelgau, a l'oest par l'Ardennengau, el Woëvre i el Saargau, al sud pel Bliesgau i a l'est pel Meinvelt i el Nahegau (fora de Lotaríngia); s'estenia sobre les dues ribes del Mosel·la i incloïa la ciutat episcopal de Trèveris, les abadies de Sant Maximí, de Prüm i d'Echternach. Les antigues subcomarques del pagus Caereses (entre el Prüm i el Kyll) i pagus Surensis (riba dreta del Sûre) en formaven part.
Els francs dividiren els seus territoris a partir del segle VII en comarques. Bidgau s'anomenava a la comarca a l'entorn del vicus de Beda, avui Bitburg. Fou generalment possessió de la casa de Luxemburg i de l'arquebisbe de Trèveris.

## Llocs al Bidgau

Baustert, Bitburg, Bollendorf, Dudeldorf, Dreis, Echternach, Eisenach, Fließem, Gonderange, Grevenmacher, Holsthum, Kenn, Klüsserath, Kröv, Kyllburg, Lasel, Longuich, Malberg, Malbergweich, Meckel, Mersch, Messerich, Metterich, Mettendorf, Newel, Oberweis, Peffingen, Prümzurlay, Rittersdorf, Schankweiler, Seffern, Sefferweich, Sinspelt, Speicher, Ürzig, Vianden, Waxweiler, Weiswampach, Wolsfeld

## Comtes al Bidgau

* Adalard († vers 877)
* Odocar († després de 890)
* Esteve, esmentat el 895, adversari de Zuentibold
* Wigeric († abans del 923), comte al Bidgau vers 909, comte palatí de Carles el Simple.
* Gozlí († 942/948), comte al Bidgau, fill de l'anterior
* Godofreu el Captiu († 996), comte al Bidgau vers 959, fill de l'anterior
* Enric I (fill de Sigefred). Comte al Bidgau 996, duc de Baviera del 1004 al 1026; mort el 1026 sense descedència.
* Enric II (fill de Frederic), nebot d'Enric I, comte al Bidgau 1026, duc de Baviera del 1042 al 1047, mort 1047 sense descendència.
* Giselbert, germà de l'anterior, comte de Salm, comte de Bidgau i de Luxemburg 1047.
* La dignitat de comte al Bidgau va desaparèixer a la meitat del segle XI i només va restar la de comtes de Luxemburg.

## Referències

* Traducció en part de la wikipèdia en alemany
* Léon Vanderkindere, La formation territoriale des principautés belges au Moyen Âge, H. Lamertin, Bruxelles, 1902.
# Membrana nictitant

La membrana nictitant és una tercera parpella, transparent o translúcida, que és present a alguns animals i es pot obrir i tancar lateralment per tal de protegir i humitejar l'ull i així poder mantenir la visibilitat. Diversos rèptils, ocells, i taurons tenen la membrana nictitant sencera. D'altra banda, en molts mamífers, tan sols queda un petit vestigi de la membrana situat a un costat de l'ull. D'altres mamífers, com els ossos polars, les foques i els porcs formiguers, també tenen la membrana nictitant sencera.
Les glàndules de Hartner són glàndules sebàcies modificades que lubriquen les membranes nictitants.

## Referències

* ↑ «membrana nictitant | enciclopèdia.cat». [Consulta: 14 octubre 2018].
* ↑ Martin, Pine i DeBlase, 2011, p. 27.

## Bibliografia

* Martin, R. E.; Pine, R. H.; DeBlase, A. F. A Manual of Mammalogy, with Keys to Families of the World (en anglès). 3a edició. Waveland Press, 2011. ISBN 9781478609537.
# 20a etapa del Tour de França de 2016

La 20a etapa del Tour de França de 2016 es disputà el dissabte 23 de juliol de 2016 sobre un recorregut de 146,5 km entre Megéva i Morzena.

## Resultats
### Classificació de l'etapa

Font: ProCyclingStats :

### Colls i cotes
## Classificacions a la fi de l'etapa
### Classificació general

Font: ProCyclingStats :

### Classificació per punts

| | Ciclista | Equip | Punts |
| 1 | Peter Sagan (SVK) | Team Tinkoff | 440 |
| | Marcel Kittel (GER) | Lotto Soudal | 228 |
| 3 | Michael Matthews (AUS) | Orica-BikeExchange | 183 |

### Classificació de la muntanya

| | Ciclista | Equip | Punts |
| 1 | Rafał Majka (POL) | Team Tinkoff | 209 |
| 2 | Thomas De Gendt (BEL) | Lotto Soudal | 130 |
| 3 | Jarlinson Pantano (COL) | IAM Cycling | 121 |

### Classificació del millor jove

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Adam Yates (GBR) | Orica-BikeExchange | 86h 26' 22" |
| 2 | Louis Meintjes (RSA) | Lampre-Merida | + 2'16" |
| 3 | Emanuel Buchmann (GER) | Bora-Argon 18 | + 42' 58" |

### Classificació per equips

| | Equip | Temps |
| 1r | Movistar Team | 259h 11' 21" |
| 2n | Team Sky | + 8' 14" |
| 3r | BMC Racing Team | + 48' 11" |

## Abandonaments

No hi ha abandonaments

## Notes i referències

* ↑ «ÉTAPE 20 - Megève / Morzine-Avoriaz» (en francès). letour.fr. [Consulta: 22 juliol 2017].

## Enllaços externs

* 20a etapa al web del Tour de França
# Ca l'Alerany (Tivissa)

Ca l'Alerany és una masia de Tivissa (Ribera d'Ebre) situada al sud-es del nucli de la Serra d'Almos. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un mas aïllat que es troba constituït per diversos volums, que es distribueixen al voltant d'un pati central. El volum principal consta de planta baixa, dos pisos i golfes, amb la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. El frontis es troba encarat al pati, on s'obre amb finestres d'arc pla arrebossat distribuïdes aleatòriament. En un extrem hi ha adossada una torre rectangular de cinc nivells d'alçat, amb un portal d'arc escarser adovellat, des del qual s'accedeix al recinte.
Seguint el mateix eix del portal, els pisos superiors s'obren amb finestrals d'arc pla, excepte al tercer nivell, on hi ha un rellotge. La torre queda rematada amb una terrassa on hi ha un cos quadranguar amb coberta a quatre vessants. Al voltant de la façana posterior del volum principal hi ha adossats dos altres volums de la mateixa alçada i tipologia d'obertures. El pati frontal queda tancat per diversos cossos annexes de planta baixa i pis, alguns dels quals oberts amb arcs de mig punt. L'acabat exterior del conjunt és arrebossat i pintat de color blanc.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Alerany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Empenyiment

* Per a l'empenyiment d'Arquimedes, vegeu Principi d'Arquimedes.
S'anomena empenyiment o empenyiment aerodinàmic la força de tracció generada per un conjunt motopropulsor que sol prendre la forma de motor de reacció o de conjunt motor-hèlix.
L'empenyiment és la força resultant de la reacció descrita quantitativament per la tercera llei de Newton. Quan un sistema expel·leix o accelera una massa de fluid en una direcció (acció), la massa accelerada causa una força igual en sentit oposat (reacció).
Matemàticament, això significa que la força total experimentada per un sistema s'accelera amb una massa m que és igual i oposada a m multiplicat per l'acceleració a experimentada per la massa:
    F = -m·a

## Exemples

Un avió genera empenyiment cap endavant quan l'hèlice en rotació empeny l'aire, o expulsa els gasos expansius del reactor, cap a darrere l'avió. L'empenyiment cap endavant és proporcional a la massa de l'aire multiplicada per la velocitat mitjana del flux de l'aire.
De manera similar, un vaixell genera empenyiment cap endavant o enrere quan l'hèlice empeny l'aigua cap enrere (o endavant). L'empenyiment resultant empeny el vaixell en la mateixa direcció i en sentit oposat a la suma del canvi de moment de l'aigua que flueix a través de l'hèlice.
Un coet (i tota la massa que hi està unida) és propulsat cap amunt per un empenyiment igual però en sentit oposat a la massa multiplicada per la seva velocitat respecte al coet.

## Potència resultant i rendiment propulsiu

En certs problemes de rendiments, resulta interessant calcular la potència equivalent, efectuada per una hèlix que treballa en un medi fluid. Aquesta potència és el resultat de multiplicar l'empenyiment o tracció d'aquesta hèlix per la velocitat relativa de moviment de l'hèlix respecte al fluid.
Potència propulsiva (watts) = Empenyiment (newtons) x Velocitat (metres / segon)
On la velocitat relativa és normalment la velocitat de moviment del vehicle. D'aquesta potència es pot extreure una mesura del rendiment propulsor de l'hèlix instal·lada, treballant en un cert punt de l'envoltant de vol.

## Referències

* ↑ «Diccionari de Física». UNIVERSITAT POLITÈCNICA DE CATALUNYA; TERMCAT, CENTRE DE TERMINOLOGIA; ENCICLOPÈDIA CATALANA. Diccionari de física [en línia]. 2a ed. Barcelona: TERMCAT, Centre de Terminologia, cop. 2019. (Diccionaris en Línia) (Ciència i Tecnologia), 2019. [Consulta: 24 gener 2020].
* ↑ Spakovszky, Z. S. «Thermal and Propulsive Efficicency» (en anglès). MIT, 1996-2006. [Consulta: 16 juny 2010].
# Roc

«Roc» té aquests significats:
* Biografies:
** Sant Roc, sant del segle xiv de l'àmbit occitanocatalà
** Roc Boronat i Font, polític i escriptor català
** Roc Brasilià, pirata neerlandès del segle xvii.
** Roc Casagran i Casañas, poeta i novel·lista català
** Roc Chabàs Llorens, religiós i historiador valencià.
** Roc Fuentes i Navarro, advocat i polític català
** Roc Llop i Convalia, mestre, poeta i anarquista català
** Roc Monllor Boronat, arquitecte valencià.
** Roc Oliva i Isern, jugador d'hoquei sobre herba català
** Roc d'Olzinelles i Miquel, monjo benedictí i historiador català
** Roc Pifarré i Florejachs, metge català
** Agustí Roc i Amador, esquiador i corredor de muntanya català
** Tit Romili Roc Vaticà, magistrat romà del segle v.
* Genealogia:
** Nom masculí de persona, de vegades usat també com a cognom.
* Geografia:
** Lo Ròc (o Le Roc), municipi francès del departament de l'Òlt.
* Geologia:
** Tros de pedra o de roca. Forma part de multitud de topònims com a sinònim de muntanya, pic o turó.
* Heràldica:
** Roc, moble o figura heràldica que simbolitza la torre dels escacs.
* Informàtica:
** ROC (o OCR), sigla del reconeixement òptic de caràcters.
* Aeronàutica:
** Règim d'ascens o ROC (Rate Of Climb).
* Jocs i esports:
** Antic nom de la torre dels escacs.
** Comitè Olímpic Rus als Jocs Olímpics d'estiu de 2020
* Mitologia:
** Roc, ocell gegant de la mitologia persa i àrab.

## Vegeu també

* Sant Roc (desambiguació)
# Resolució 1040 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1040 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de gener de 1996. Després de considerar les cartes del secretari general Boutros Boutros-Ghali i les declaracions del President del Consell de Seguretat, el Consell va abordar la guerra civil a Burundi i els esforços per al diàleg polític.
Al Consell de Seguretat li preocupava que la situació a Burundi s'hagués deteriorat i amenacés l'estabilitat a la regió. S'havia incrementat la violència, particularment contra refugiats i treballadors internacionals d'ajuda humanitària, i es va posar èmfasi en la importància de seguir assistint als refugiats. L'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats va visitar recentment el país i es van elaborar plans de seguretat.
La resolució exigia que totes les parts de Burundi s'abstinguessin de la violència i l'ús de la força, i que es persegueixi el diàleg. Els Estats membres i altres interessades foren instades a cooperar amb el desmantellament d'estacions de ràdio que incitin l'odi i la violència. Es consideraren altres mesures en consulta amb l'Organització de la Unitat Africana i altres països. El secretari general havia enviat una missió tècnica a Burundi per examinar la manera de protegir el personal de les Nacions Unides i les agències d'ajuda i se li va demanar el 20 de febrer de 1996 i l'informe sobre la missió, la situació general i el progrés del diàleg. Sobre la base de l'informe, el Consell consideraria mesures addicionals, inclòs un embargament d'armes i restriccions de viatge contra els líders a Burundi.

## Referències

* ↑ United Nations, Office of Public Information. UN monthly chronicle, Volumes 32–33. United Nations, Office of Public Information, 1996, p. 13.
* ↑ Yusuf, Abdulqawi A. African Yearbook of International Law / Annuaire Africain de Droit International, Volume 4 (1996). Martinus Nijhoff Publishers, 1997, p. 339. ISBN 978-90-411-0471-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerra Civil de Burundi
* Història de Burundi

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Gabriel Aristizábal Reutt

Gabriel Aristizábal Reutt (Madrid, 11 de març de 1805 -Madrid, 1863) va ser un hisendat i polític espanyol, ministre durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Era net del famós marí Gabriel de Aristizábal y Espinosa que va traslladar les restes de Cristòfor Colom a Espanya i fill del diplomàtic Gabriel de Aristizabal Segueira i de la belga Carolina de Reutt. Va estudiar lleis. Es va casar en 1822 amb Rosa Ortíz de Medrano, guanyant en 1823 un lloc en la Contaduría General de Jurs. Ja en política, en desembre de 1852 Aristizábal va ser designat ministre d'Hisenda en el govern del comte d'Alcoi. En gener de 1853 va dimitir i continuà amb la seva carrera administrativa.

## Referències

* ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2018-10-05. [Consulta: 30 gener 2016].
* ↑ Família Aristizábal
* ↑ Gabriel Aristizábal a xtec.cat
# Miquel Roger i Crosa

Miquel Roger i Crosa (Palamós, Baix Empordà, 1881 — Palamós, Baix Empordà, 1953) fou escriptor i compositor de sardanes. Fou diputat de la Mancomunitat de Catalunya. Començà col·laborant amb narracions a La Ilustració Catalana. El 1914 fundà la revista de Palamós Marinada, que després dirigí. També va crear l'orfeó Aucellada. Va participar en diversos Jocs Florals, guanyant-ne premis. Publicà moltes novel·les. També és autor de comèdies, poemes i de diverses sardanes.

## Obres
### Novel·la

* La pera de plata (1905)
* La ratxada (1907)
* El gran rei (1907)
* Vida triomfant (1911)
* La dissort (1916)
* Mala llavor (1914)
* Empordaneses (1920)
* Bon vent i barca nova (1924)
* De mort a vida (1925)
* El martiri d'un apotecari (1926)

### Comèdia

* La segona volta (1934)

### Poesia

* Costa Brava. Palamós (1953)

### Sardanes

* Queixa
* Encís
* Festeig

### Obres presentades als Jocs Florals de Barcelona

| La muller (1905), accèssit a premi Fugint de la civilisació (1910), accèssit a premi Viatges d'amor (1911), premi de la Copa Artística La soperba (1916) Profanació (1916), accèssit a premi Cercant l'amor (1917) A l'atzar (1917) Marines (1917) Tardor (1917 i 1919) L'agonia en camí (1919) Corriol de muntanya (1919) En el repòs estival (1919) Poema de la Costa Brava (1919) El molí abandonat (1919) L'ànima d'un guerrer (1920) El país lluminós (1921), 2n accèssit a la Copa Artística Poble de muntanya (1923) | A la mar (1924) Nuviatge (1926) La closa (1927) Vora el riu (1929) La Costa Brava (1930) Cant de trobador (1932) L'horitzó (1932) Cabellera estesa (1933 i 1934) Ginesta (1933 i 1934) La fi del comte d'Urgell (1933) Dol. Remembrances (1934) Regina. Bellesa oriental (1934) A l'estimada (1934) A Jesús (1934) Cant de guerrer (1934) De l'illa daurada (1934) Salt de gegant (1934) |

## Referències

* ↑ «Miquel Roger i Crosa a "Palamós Sardanista"». Arxivat de l'original el 2011-09-07. [Consulta: 1r maig 2011].
* ↑ «Miquel Roger i Crosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ JUNOY, Josep Maria. "Miquel Roger i Crosa : El Gran Rei". La Nova Revista. Barcelona. N. 7 (1927, juliol), p. 264-264
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals

## Enllaços externs

* ALABRÚS, Miquel. "Bibliografia de l'Empordà" Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.. Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos. Any 1985, Vol. 18, pàg 373 PDF
# Empelt de bruixa

L'empelt de bruixa, granera de bruixa/bruixes o escopinada de gegant és un tipus de malaltia o deformació que pateixen les plantes llenyoses, sobretot els pins. Per culpa d'un paràsit, l'estructura de la planta es veu alterada, i un gran nombre de brots nans creixen d'un mateix punt, creant una bola densa de vegetació. Sovint, aquesta vegetació és d'un color més clar que la resta de la planta.
Als Països Catalans, aquesta deformació sol ser producte del plasmidi Candidatus Phytoplasma pini, que afecta les coníferes del gènere Pinus. Aquest és un microorganisme que viu sempre a l'interior de les cèl·lules d'altres organismes, ja que li manquen una membrana cel·lular, un sistema metabòlic i un sistema reproductiu propis. Les plantes s'infecten a través de les ferides fetes per diferents espècies d'animals (com ocells, insectes o humans) o pel frec de les branques d'un arbre infectat.
Els empelts de bruixa solen produir unes pinyes nanes però amb llavors perfectament viables, que quan es planten produeixen uns arbres de mida reduïda i creixement lent, una espècie de bonsai natural.

## Referències

* ↑ Llabrés Ramis, Joan, et al.. Els nostres arts i oficis d'antany V. Ciutat de Mallorca: Museu de la Porciúncula, 1984, p. 227. ISBN 84-398-0441-5.
* 1 2 3 «Candidatus Phytoplasma pini, fabrica graneres per a les bruixes». Juan Bibiloni, 16-07-2011. [Consulta: 14 abril 2015].

## Lligam extern

* Paraules nostres: Empelt de bruixa per Joan Albert Ribas
# 6000 km di paura

6000 km di paura és una pel·lícula italiana del 1978, dirigida per Bitto Albertini.

## Argument

L'ancià Paul Stark i el jove Joe Massi, dos pilots de ral·lis, no són rivals únicament a la carrera: en Paul descobreix que entre la seva dona Sandra i Joe hi ha cert enteniment. En un Safari Rally a Kenya, els dos companys d'equip competeixen pel lideratge. Paul no hi està d'acord i intenta boicotejar la competició del segon que, malgrat això, participa igualment. Tanmateix, no guanya perquè, veient en Paul involucrat en un tràgic accident, corre a ajudar-lo.

## Repartiment

* Marcel Bozzuffi: Paul Stark
* Olga Bisera: Sandra Stark
* Joe Dallesandro: Joe Massi
* Eleonora Giorgi: Lucile Davis
* Enzo Fiermonte:
* Percy Hogan:
* Lee De Barriault:

## Curiositat

La pel·lícula va ser presentada l'any 1978 per l'actriu Olga Bisera, vestida per a l'ocasió amb un vestit de rally ignífug, a Domenica in, dirigida pel seu creador Corrado.

## Notes

* ↑ Mo-Net s.r.l. Milano-Firenze. «6000 km di paura (1978)». mymovies.it.
* ↑ Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia Dizionario del cinema italiano: I film. Gremese, 1991. ISBN 8876059695.
* ↑ «6000 km di paura (1978) - Forum - il Davinotti».

## Enllaços externs

* 6000 km di paura a YouTube
# Cabo Rojo

Cabo Rojo és un municipi de Puerto Rico situat a l'extrem sud-oest de l'illa, també conegut amb els noms de Cuna de Cofresí, Los Mata con Hacha i Ciudad Maravillosa. Confina al nord amb Mayagüez i Hormigueros; al sud amb el Mar Carib; a l'est amb els municipis de San Germán, Hormigueros i Lajas; i a l'oest amb el Canal de la Mona.
El municipi està dividit en 9 barris: Bajura, Boquerón, Cabo Rojo Pueblo, Guanajibo, Llanos Costa, Llanos Tuna, Miradero, Monte Grande i Pedernales.
Cabo Rojo deu el seu nom als marins que amb Cristòfor Colom van descobrir l'illa en el seu segon viatge a Amèrica. Al intentar vorejar l'illa van observar un color vermellós de les terres d'aquella zona (avui Els Morrillos) i la van nomenar "Los Cabos Rojos". Aquest color sorgia per l'alta concentració de sals marines que van començar a explotar-se industrialment el 1511. Ja en 1525, les salines de Cabo Rojo, constituïen una línia de gran importància econòmica per a la zona. Aurora

## Referències

* ↑ Grupo Editorial EPRL. «Cabo Rojo» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico, 04-06-2010. [Consulta: 23 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder» (en anglès). Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 16 juny 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Cabo Rojo Arxivat 2016-02-04 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico (castellà)