OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Steinbourg

Steinbourg (en alsacià Staiweri) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.917 habitants. Limita al nord-oest amb Ernolsheim-lès-Saverne, al nord amb Dossenheim-sur-Zinsel, al nord-est amb Hattmatt, a l'oest amb Saint-Jean-Saverne, a l'est amb Dettwiller, al sud-oest amb Monswiller i al sud Waldolwisheim.
Forma part del cantó de Saverne, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Pays de Saverne.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.744 | 1.878 | 2.040 | 2.027 | 1.927 | 1.917 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1971-1995 | Robert Heschung |
| 1995-2001 | Michel Dupuy |
| 2001- | Jean-Paul Kraemer |
# Taller Casserras

El Taller Casserras és un taller de construcció de gegants fundat per l'escultor Manel Casserras i Boix a Solsona. Aquest va construir l'any 1959 les seves primeres figures al taller, una parella de gegantons per fer servir a les festes de Solsona. Després de la seva mort, el 1996, el seu fill, Manel Casserras i Solé conegut com a 'Manelet', va agafar el relleu de l'obrador i va continuar amb l'ofici familiar amb la construcció d'elements d'imatgeria festiva popular que han arribat, fins i tot, al Japó.
Actualment se n'encarrega la Teresa Casserras i Moreno, neta del fundador.

## Referències

* ↑ Muntada, Albert. Manel Casserras: obra de gegants. Manresa: Edicions Intercomarcals, 1997. ISBN 84-88545-15-0.
* 1 2 «El taller Casserras, tres generacions construint gegants a Solsona». Nació digital.cat, 18-03-2016. [Consulta: 19 maig 2021].
* ↑ «Història del taller», 27-12-2017. [Consulta: 19 maig 2021].

## Enllaços externs

* «L’UCI dels gegants: el taller sorprenent de Solsona». [Consulta: 2 juny 2024]. ·
# Drôlerie

Una drôlerie –mot francès traduïble al català com divertiment estrany– és una escena grotesca i episodi còmic marginal dibuixada als manuscrits il·luminats, que van ser molt populars entre el segle xii i XV. Els tipus més comuns apareixen com a criatures quimèriques, barreges entre diferents animals, o entre animals i éssers humans, o fins i tot entre animals i plantes o altres espècies inorgàniques. Alguns exemples són els galls amb caps humans, gossos que porten màscares humanes, arquers amb boca de peix, dracs amb cap d'elefant, entre molts altres. Sovint tenen una connexió temàtica amb el tema del text de la pàgina i amb miniatures més grans, i en general formen part d'un pla més ampli de marges decorats, encara que alguns són efectivament afegits més tard.

## Uns exemples de drôleries

* Bíblia espanyola
* Saltiri de Metz
* Saltiri de Metz
* Marginalia du Saltiri de Metz

## Referències

* ↑ Coll i Rosell, Gaspar. «La il·lustració i l'enquadernació del llibre manuscrit». A: L'art gòtic a Catalunya. Ed. de la Gran Enciclopèdia.
* ↑ Escayola i Rifà, Gemma. «La il·lustració de manuscrits al segle xiii». A: L'art gòtic a Catalunya. Ed. de la Gran Enciclopèdia.
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.181 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Drôlerie
# Pierre-Octave Ferroud

Pierre-Octave Ferroud, (Chasselay, Roine, 6 de gener de 1900 - Debrecen, Hongria, 17 d'agost de 1936) fou un compositor musical francès.
Després d'estudiar en la Universitat de Lió, començà els estudis musicals sota la direcció de la seva mare i després amb l'organista Édouard Commette. Estudià contrapunt amb Guy Ropartz a Estrasburg, i continuà després amb Georges Martin Witkowsky i amb Florent Schmitt, que fou el seu mestre verdader.
A partir del 1923 va residir a París, on practicà la crítica musical. Va morir a Debrecen, Hongria, en accident d'automòbil.

## Obres

* Foules, per a orquestra.
* Serenade, per a orquestra.
* Tres peces per a flauta,
* Una sonata per a violíi piano.
* Una sonata per a violoncel i piano.
* Un trio per a instruments de vent.
* Un Quartet de vent.
* Un Quartet de corda.

## Cicles de cançons

* Le Porcher ballet.
* Le Cleptomene, ballet.
* La Jeunnesse, ballet.
* Chirurgie, comèdia musical basada en la comèdia d'Anton Txékhov.
* A contra coeur, cançó.
* Cinc poemes de Toulet, cançó.
* Una Serenata a quatre mans, per a piano, i diverses produccions de música de cambra.
Jirák, li dirigí a Praga la seva Simfonia en la.

## Referències

* ↑ Jean-Pierre Thiollet, 88 notes pour piano solo, Neva Editions, 2015, p.174. ISBN 978-2-3505-5192-0

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Suplement de l'any 1935, pàg. 1029 (ISBN 84-239-4584-7)
* Enciclopèdia Espasa Suplement dels anys 1936-39, pàg. 420 (ISBN 84-239-4584-7)
# Hannu Taipale

Hannu Taipale (Veteli, 22 de juny de 1940) és un esquiador de fons finlandès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern de Grenoble, on va disputar tres proves del programa d'esquí de fons. Formant equip amb Kalevi Oikarainen, Kalevi Laurila i Eero Mäntyranta guanyà la medalla de bronze en la prova del relleu 4x10 quilòmetres, mentre en els 50 quilòmetres fou catorzè i en els 15 quilòmetres abandonà. Quatre anys més tard, als Jocs de Sapporo, disputà dues proves del programa d'esquí de fons. Fou cinquè en la prova del relleu 4x10 quilòmetres i dotzè en els 50 quilòmetres.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata en el relleu 4x10 quilòmetres del Campionat del món d'esquí nòrdic de 1966. A nivell nacional va guanyar tres títols finlandesos, dos en els 30 quilòmetres (1967 i 1970) i un en els 50 quilòmetres (1971).

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Hannu Taipale». [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ «TAIPALE Hannu». International Ski Federation. [Consulta: 19 gener 2020].
# Cal Gual (Sant Sadurní d'Anoia)

Cal Gual és una casa de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa entre mitgeres de planta baixa i pis. No té accés directe des del carrer, ja que el jardí la manté separada de la via pública. Per la part posterior s'obre a un pati. Destaca la doble escala corba que dona accés a la planta principal des del jardí. La barana és de ferro, amb un disseny diferent al del projecte, igual que el coronament en balustrada. La porta, amb una llinda decorada amb relleus, conserva un disseny modernista.
La planta baixa, on hi havia els carruatges, s'ha adaptat com aparcament de cotxes.

## Història

Aquesta fou una de les primeres cases que es construïren al carrer Diputació, aprofitant un projecte dissenyat pel carrer Raval, l'any 1880, que finalment s'ubicarà en aquest indret.
Superat el conflicte de la guerra carlina i en un moment de prosperitat econòmica, la vila tornà a créixer superant novament les muralles. El carrer Diputació serà el símbol d'una nova prosperitat que va de la mà de les millores de les comunicacions que suposen l'obertura de la carretera de la Llacuna a Sant Boi i un millor accés a l'estació de tren.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Gual». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Steinberg Cubase

Steinberg Cubase o Cubase són una sèrie d'aplicacions de programari informàtic per a editar àudio digital, MIDI i un seqüenciador de música, (comunament conegut com a DAW - Digital Audio Workstation), creades originalment per la companyia alemanya Steinberg en 1989.

## Orígens

Cubase va iniciar la seua vida a finals dels 80 com un seqüenciador i editor MIDI. El programa va ser originalment desenvolupat per a l'Atari ST, més tard es va fer la versió per a Apple Macintosh i a mitjans els 90 per a Microsoft Windows.
El Cubase original usava un sistema operatiu dit MROS (MIDI Real-Time Operating System) que corria sota el mateix sistema operatiu nadiu. Permetia executar diverses aplicacions MIDI en l'ordinador i passar les dades entre elles a temps real.
El MROS no treballava bé en Windows 3.0, perquè aquest no va ser previst per a aplicacions en temps real.

## Vegeu també

* MusicXML
* ReWire

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Steinberg (anglès)
* VST 4 FREE instruments lliures Arxivat 2014-04-13 a Wayback Machine. (anglès)
# Districte de Chifunde

El districte de Chifunde és un districte de Moçambic, situat a la província de Tete. Té una superfície de 9.326 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 101.389 habitants. Limita al nord amb Malawi i Zàmbia, a l'oest amb el districte de Marávia, al sud amb el districte de Chiuta i a l'est amb el districte de Macanga.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en tres postos administrativos (Chifunde, Mualadzi i N'Sadzo), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Chifunde:
** Camwenje
** Chifunde
** Tsacale
* Posto Administrativo de Mualadzi:
** Bolimo
** Mualadzi
* Posto Administrativo de N'Sadzo:
** Angombe
** N'Sadzo

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Phalène spaniel

El phalène spaniel és la versió petita del papillon spaniel, una raça petita també coneguda com el gos papallona o Continental Toy Spaniel (Epagneul Nain Continental).

## Història

El phalène és la forma més primerenca del papillon spaniel; l'aspecte de la varietat no va ser documentada fins al segle xvi, per aquesta època el phalène havia estat retratat en nombroses pintures, particularment retrats de rics per grans mestres i els seus estudiants. Bèlgica, França, Espanya, i Itàlia han col·laborat en la creació o desenvolupament de gossos papallona. La popularitat del papillon va començar a partir del segle xix.
A mitjans del segle XX la popularitat del papillon va enfonsar la del phalène, el qual es va enfonsar prou per esdevenir en perill d'extinció. Afortunadament, la raça va tenir alguns criadors i es va poder salvar. La varietat va ser anomenada phalène, o ‘arna de nit'.
El segle xxi ha vist un ressorgiment d'interès pel phalène, on és jutjat juntament amb el papillon, els jutges han d'estar prou familiaritzats amb l'estàndard de la raça per apreciar les qualitats del phalène.
El phalène és considerat una variant del papillon a l'American Kennel Club, on són registrats com papillons i mostrats i jutjats en les mateixes classes. L'estàndard de la raça és igual a excepció de l'orella caiguda, la qual no cau tan baixa en el cap com en altres races spaniels. Als països on els clubs segueixen les directrius de la Federació Cinològica Internacional el phalène és considerat una raça separada.

## Referències

* Auch in Europa selbst waren seit dem frühen Mittelalter viele neue Schläge kleiner Gesellschaftshunde entstanden. Besonders beliebt scheinen die den heutigen Papillons recht ähnlich sehenden Hunde gewesen zu sein, denn in der Malerei wurden sie zunehmend in Begleitung adliger Damen, Nonnen und reicher Bürgersfrauen abgebildet.“ Erik Zimen: Der Hund - Abstammung, Verhalten, Mensch und Hund. Goldmann, München 1992, ISBN 3-4421-2397-6, S. 166.
* Hochspringen ↑ Papillon und Phalène auf der Webseite des Verbands Deutscher Kleinhundezüchter

## Enllaços externs

* Phalene Fanciers of the World
# Hannu Tihinen

Hannu Tihinen (Keminmaa, 1 de juliol de 1976) és un exfutbolista finlandès de la dècada de 2000.
Fou 76 cops internacional amb la selecció finlandesa.
Pel que fa a clubs, destacà a Viking, West Ham United FC, RSC Anderlecht i FC Zürich.

## Referències

* ↑ Hannu Tihinen international matches at Finnish FA Arxivat 25 August 2005$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (finès)
* ↑ (finès) Profile at FA of Finland's official website
* ↑ «Di Canio sinks Man Utd». BBC, 28-01-2001. [Consulta: 14 agost 2009].
* ↑ «Hannu Tihinen lopettaa peliuransa - siirtyy johtoportaaseen» (en finès). Iltasanomat, 07-05-2010. Arxivat de l'original el 10 de maig 2010. [Consulta: 7 maig 2010].
* ↑ «Hannu Tihinen beendet seine Spielerkarriere» (en alemany). FC Zürich, 07-05-2010. Arxivat de l'original el 6 juliol 2011. [Consulta: 7 maig 2010].
* ↑ (alemany) Profile at FC Zürich's official website
# Jonsson

Jonsson, Jónsson o Jönsson és el nom dels següents personatges:
* Åke Jonsson (Hammerdal, 1942), pilot de motocròs i patinador de velocitat sobre gel
* Arngrímur Jónsson (Víðidalur, 1568 - Vestur-Húnavatnssýsla, 1648), erudit islandès
* Carl Olof Jonsson, escriptor suec
* Lars Jonsson (il·lustrador) (Estocolm, 1952), il·lustrador ornitològic i botànic suec
* Runer Jonsson (Nybro, 1916 - 2006), periodista i escriptor suec
* Sven-Erik Jönsson, o Svenerik Jönsson, pilot d'enduro suec
# Braux-Sainte-Cohière

Braux-Sainte-Cohière és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 82 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Braux-Sainte-Cohière era de 82 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 35 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. 34 eren cases i 1 era un apartament. Dels 32 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 12 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Braux-Sainte-Cohière el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 36 eren actives i 19 eren inactives. De les 36 persones actives 32 estaven ocupades (22 homes i 10 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 19 persones inactives 6 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa immobiliària.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Braux-Sainte-Cohière hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Braux-Sainte-Cohière a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Braux-Sainte-Cohière a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Texas School Book Depository

El Texas School Book Depository (nom sovint abreujat en TSBD), i que es pot traduir al català per Dipòsit de llibres escolars de Texas, és l'antic nom d'un edifici de set pisos situat a Dealey Plaza dins la vila de Dallas. La seva adreça exacta és el 411 d'Elm Street, a la cantonada d'Elm Street i de Houston Street.
L'edifici, construït el 1901, era utilitzat el 1963 com a dipòsit de llibres escolars per una societat privada amb el mateix nom.
El 22 de novembre de 1963, el president, John Fitzgerald Kennedy, fou assassinat quan el seu cotxe acabava de passar per davant de l'edifici. Un fusell Carcano i unes beines foren trobades al sisè pis de l'immoble i, després de les investigacions oficials, s'esbrinà que les bales que havien mort el president foren disparades per Lee Harvey Oswald, un antic Marine que havia estat contractat el 15 d'octubre pel TSBD per fer front a un increment de feina.
El cinquè i sisè pisos de l'immoble són actualment ocupats per un museu consagrat a aquest esdeveniment, el Sixth Floor Museum (segons el costum dels Estats Units, la planta baixa és designat com el primer pis, i el cinquè pis és, doncs, als Estats Units, el sisè pis o sixth floor).

## Vegeu també

* Fusell de l'assassinat de John F. Kennedy

## Enllaços externs

* (anglès) jfk.org, lloc web del Sixth Floor Museum at Dealey Plaza
* (anglès) « Dealey Plaza Cam », sobre EarthCam : webcam que mostra la vista des de la finestra del cinquè pis.
* (anglès) Jerry Organ, « http://www.jfkassassination.net/organ4.htm Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine., sobre Kennedy Assassination, 2000
# Dachiardita-K

La dachiardita-K és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom per tractar-se del membre amb potassi dominant de la sèrie dachiardita, la qual inclou la dachiardita-Ca i la daquiardita-Na.

## Característiques

La dachiardita-K és una zeolita de fórmula química K₄(Si$_{20}$Al₄O$_{48}$)·13H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba de forma esfèrica, en agregats radials, de fins a 8 mil·límetres de diàmetre. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'indret anomenat com a "troballa de dachiardita-K", a Momchilgrad Obshtina, a la província de Kardjali (Bulgària), on es troba en venes d'òpal-calcedònia. Sol trobar-se associada a altres minerals com: mordenita, ferrierita-Na, ferrierita-Mg, ferrierita-K, dachiardita-Na, dachiardita-Ca, clinoptilolita-K, clinoptilolita-Ca, celadonite, calcita, barita i membres del grup de l'esmectita.

## Referències

* ↑ «Dachiardite-K» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 novembre 2016].
# Phallotorynus pankalos

Phallotorynus pankalos és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ «Phallotorynus pankalos». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F., de Souza Rosa, R. & Reis, R.E.: Systematics and Biogeography of the Genus Phallotorynus Henn, 1916 (Cyprinodontiformes: Poeciliidae: Poeciliinae), with Description of Three New Species. Copeia, 2005, 3: 609–631. Any 2005.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Hanníbal (Guerra dels Mercenaris)

Hanníbal (en púnic: 𐤇𐤍𐤁𐤏𐤋, ḥnbʿl; grec antic: Ἀννίβας, Annibas, llatí: Hannibal) va ser un general cartaginès que va participar en la guerra dels mercenaris (240 aC-237 aC), una revolta dels exèrcits de mercenaris al servei de l'Imperi cartaginès que va tenir lloc durant i al final la Primera Guerra Púnica.
Quan les disputes entre els dos generals en cap, Hamílcar Barca i Hannó II el Gran, van obligar Hamílcar a abandonar el comandament de les tropes, el senat cartaginès va designar Hanníbal com a col·lega d'Hamílcar, encara que sembla que en posició subordinada per evitar noves dissensions.
De fet, Hanníbal no va actuar separadament d'Hamílcar, de qui sembla que seguia les ordres. Però, quan els dos generals van assetjar Tunis, Hamílcar va agafar el comandament d'un costat de la ciutat i Hanníbal el de l'altra. Una sobtada sortida del cap dels assetjats, el mercenari Mató, va sorprendre Hanníbal, i les seves tropes que no havien maniobrat dins del seu campament van ser massacrades i el mateix Hanníbal va caure presoner. L'endemà, va ser crucificat a la mateixa creu on Hamílcar Barca havia fet matar una mica abans al cap mercenari Espendi.
S'ha dit que podria ser el mateix Hanníbal que va participar en el Setge de Lilibèon com a amic d'Adhèrbal.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Hannibal». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ «Hannibal 6». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Jonzac

Jonzac és un municipi francès, situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània.
# Sylvain N'Diaye

Sylvain N'Diayé (París, 25 de juny de 1976) és un futbolista franco-senegalés, que ocupa la posició de defensa.
Va començar al Girondins de Bordeus, que el va cedir al modest Martigues. El 1998 recala a l'equip belga del Gent, que el tornara a cedir a diversos equips francesos. Hi jugaria la lliga espanyola amb el Llevant UE i el CD Tenerife, abans de retornar a França el 2008.
Ha estat 17 vegades internacional amb el Senegal. Ha participat en el Mundial del 2002 i a la Copa Àfrica de 2004.
# Teomnest

Teomnest és el nom dels següents personatges:
* Teomnest (veterinari), escriptor i veterinari grec
* Teomnest de Sardes o Teomnest de Quios, escultor grec
# Daniel Libeskind

Daniel Libeskind (Łódź, 12 de maig de 1946) és un arquitecte, artista, professor i dissenyador de sets polonès-americà. Libeskind va fundar Studio Daniel Libeskind el 1989 amb la seva dona, Nina, i és el seu principal arquitecte de disseny.
És conegut pel disseny i la finalització del Museu Jueu a Berlín, Alemanya, que es va obrir el 2001.

## Referències

* ↑ Libeskind, Daniel; Crichton, Sarah. Breaking ground : [adventures in life and architecture]. New York : Riverhead Books, 2004. ISBN 978-1-57322-292-1.
* ↑ Allen, Eric. «14 Forward Thinking Buildings by Daniel Libeskind» (en anglès americà). [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «Daniel Libeskind | American architect» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2021].
# Districte de Zlaté Moravce

El districte de Zlaté Moravce - (eslovac) Okres Zlaté Moravce - és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Nitra. Té una superfície de 521,18 km², i el 2013 tenia 41.251 habitants.
El districte es va establir el 1923 i des del 1996 té els mateixos límits. Entre 1960 i 1966 va ser part del districte Nitra.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Zlaté Moravce

### Pobles

Beladice | Čaradice | Červený Hrádok | Čierne Kľačany | Hostie | Hosťovce | Choča | Jedľové Kostoľany | Kostoľany pod Tribečom | Ladice | Lovce | Machulince | Malé Vozokany | Mankovce | Martin nad Žitavou | Nemčiňany | Neverice | Nevidzany | Obyce | Skýcov | Sľažany | Slepčany | Tekovské Nemce | Tesárske Mlyňany | Topoľčianky | Velčice | Veľké Vozokany | Vieska nad Žitavou | Volkovce | Zlatno | Žikava | Žitavany

## Referències

* ↑ «Okres Zlaté Moravce - Nitriansky kraj». E-Obce.Sk, 18-10-2012. Arxivat de l'original el 2021-04-18.
* ↑ «Ústredný portál verejnej správy - Stromový zoznam obcí v SR». Portal.gov.sk.