OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bistorta

La bistorta, llengua de bou o serpentària (Bistorta officinalis) és una planta natural del Paleàrtic (Europa i Àsia) i el Neàrtic (Amèrica del Nord). Creix en prats humits i ombrívols a les zones muntanyenques. Actualment es considera una sinonímia de Persicaria bistorta en haver-se transferit aquesta espècie al gènere Persicaria. Alguns autors el consideren un sinònim de Persicaria bistorta (L.) Samp. i uns altres un sinònim de Bistorta officinalis La bistorta prolifera en zones humides i prats entollats de muntanya. Les plantes d'aquesta espècie serveixen d'alimentació a les larves de les arnes Pseudeustrotia candidula i de les erugues de dues espècies de papallones, la donzella de la bistorta (Boloria eunomia) i el rar coure violeta (Lycaena helle).

## Morfologia

És una planta perennifòlia de 20-80 cm d'altura que viu en colònies. Amb tija erecta, té les fulles verdes/blavoses, ovals i cordades per la base, les que es troben a la base, amb llarg pecíol. Les flors són de color rosa, molt petites, amb una corol·la de cinc pètals agrupades en una espiga terminal cilíndrica, gran i densa que arriba a mesurar 15-25 cm d'altura. El rizoma és ric en tanins. El fruit és una petita núcula dehiscent, envoltada pel periant persistent.

## Usos

L'ús medicinal de la bistorta és antic, com ho demostra la seva presència en la Capitulare de villis vel curtis imperii, una ordre emesa per Carlemany que reclama als seus camps perquè conreïn una sèrie d'herbes i condiments incloent "dragantea" identificada actualment com Polygonum bistorta. Les arrels de la bistorta eren un component del diascordium pertanyent a la farmacopea marítima occidental del segle xviii.
Amb finalitats medicinals s'utilitzen les fulles i el rizoma que es recull en la primavera (parts aèria) i tardor (les parts subterrànies). Normalment s'utilitza a través de decoccions i infusions.
* Utilitzat com a tònic digestiu i contra la diarrea.
* La maceració del rizoma s'usa contra la disenteria i la leucorrea.
* En ser astringent s'aplica com a supositori per a les hemorroides.
* Productes químics: àcid oxàlic, midó, àcid gàl·lic, vitamina C, tanins i sucres.
* Propietats: antipirètic, astringent, antidiarreic, calmant, tònic i vulnerari. Les fulles actuen com hemostàtic. En l'antiguitat s'utilitzava per les seves propietats astringents per frenar el sagnat, úlceres, hemorroides i les ferides internes en general.

## Notes

* ↑ Polygonum bistorta a PlantList
* ↑ «Bistorta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «USDA, ARS, National Genetic Resources Program». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 8 març 2017].
* ↑ Polygonum bistorta a The Plant List
* ↑ D'après Maistral, in Yannick Romieux, De la hune au mortier, Éditions ACL, Nantes, 1986
* ↑ Duran, Núria. «Bistorta - Polygonum bistorta (fam. poligonàcies)». A: Plantes medicinals: identificació i propietats. Barcelona: Pòrtic, 2007, pàg. 9. ISBN 978-84-7306-631-0.

## Bibliografia

* Flora of China Editorial Committee. 2003. Fl. China 5: 1–506. Science Press & Missouri Botanical Garden Press, Beijing & St. Louis.
Viccionari
# Palantine

Palantine és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 36 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Palantine era de 36 persones. Hi havia 17 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 9 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 25 habitatges, 17 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 18 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 17 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 8 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Palantine el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 8 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 22 persones, 15 eren actives i 7 eren inactives. De les 15 persones actives 14 estaven ocupades (9 homes i 5 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 7 persones inactives 5 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Palantine a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Palantine a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Eleccions al Parlament Europeu de 1994 (Luxemburg)

Les eleccions al Parlament Europeu de 1994 a Luxemburg van ser les eleccions per a escollir la delegació de Luxemburg al Parlament Europeu, celebrades el 12 de juny de 1994. Van tenir lloc el mateix dia que les legislatives luxemburgueses, en les que s'escollien els membres de la Cambra de Diputats de Luxemburg.

## Resultats

← 1989 • 1994 • 1999 → :
| Partit Nacional | Partit Nacional | Partit Europeu | Candidat principal | Vots | % | +/– | Escons | +/– |
| | Partit Popular Social Cristià (CSV) | PPE | | 319.462 | 31,50 | 3,4 | 2 / 6 | 1 |
| | Partit Socialista dels Treballadors (LSAP) | PSE | | 251.500 | 24,80 | 0,6 | 2 / 6 | 0 = |
| | Partit Democràtic (DP) | ALDE | | 190.997 | 18,83 | 1,1 | 1 / 6 | 0 = |
| | Els Verds (GLEI–GAP) | EGP | | 110.888 | 10,93 | 0,4 | 1 / 6 | 1 |
| | Partit Reformista d'Alternativa Democràtica (ADR) | | | 70.470 | 6,94 | | 0 / 6 | 0 = |
| | Moviment Nacional (NB) | | | 24.141 | 2,38 | 0,5 | 0 / 6 | 0 = |
| | Partit Comunista (KPL) | | | 16.559 | 1,63 | 3,1 | 0 / 6 | 0 = |
| | Grup per la Sobirania Luxemburguesa (GLS) | | | 12.091 | 1,19 | | 0 / 6 | 0 = |
| | Altres (partits o condidats que van aconseguir menys de l'1% dels vots i cap escó) | Altres (partits o condidats que van aconseguir menys de l'1% dels vots i cap escó) | Altres (partits o condidats que van aconseguir menys de l'1% dels vots i cap escó) | 18.186 | 1.79 | — | 0 / 6 | 0 = |
| Vots vàlids | Vots vàlids | Vots vàlids | Vots vàlids | | | | | |
| Butlletes vàlides | Butlletes vàlides | Butlletes vàlides | Butlletes vàlides | | | | | |
| Vots en blanc i invàlids | Vots en blanc i invàlids | Vots en blanc i invàlids | Vots en blanc i invàlids | | | | | |
| Totals | Totals | Totals | Totals | | 100,00 | — | 6 / 6 | 0 = |
| Electorat (votants) i participació electoral | Electorat (votants) i participació electoral | Electorat (votants) i participació electoral | Electorat (votants) i participació electoral | | | | | |
| Font: Centre d'Étude de la Vie Politique |||||||||

## Referències

* ↑ «Elections europeenes > 1994 > Résultats officieux». Centre d'Étude de la Vie Politique.
# Karmar

Karmar (o Karmad) fou un estat tributari protegit del prant de Jhalawar a l'agència de Kathiawar, província de Gujarat, presidència de Bombai, format per un sol poble i un únic tributari amb una superfície de 8 km². Els ingressos el 1881 s'estimaven en 511 lliures i se'n pagaven 14 al govern britànic com a tribut i 3,40 al nawab de Junagarh a més de 5,18 lliures com a sukhei per compte d'Ahmedabad. La població era de 648 habitants. La capital, Karmar, estava situada a 10 km al nord-est de Ranpur i 10 km al sud-est de Chura.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Skrīveri

El municipi de Skrīveri (en letó: Skrīveru novads) és un dels 110 municipis de Letònia, que es troba localitzat al centre del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Skrīveri. El municipi va ser creat l'any 2009 després d'una reorganització territorial.

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 4.117 persones (2009). La superfície del municipi té uns 105,4 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 39,06 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 21 gener 2015].
* ↑ «Administrativi teritorialais iedalijums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 21 gener 2015].
# Owasso

Owasso és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 18.502 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Owasso tenia 18.502 habitants, 6.595 habitatges, i 5.117 famílies. La densitat de població era de 712,2 habitants per km².
Dels 6.595 habitatges en un 46,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,3% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 22,4% no eren unitats familiars. En el 19,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,3% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.798$ i la renda mediana per família de 57.078$. Els homes tenien una renda mediana de 41.414$ mentre que les dones 26.664$. La renda per capita de la població era de 19.417$. Entorn del 3,5% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Owasso». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Owasso». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Marlenheim

Marlenheim (en alsacià Mààrle) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 3.365 habitants.
Forma part del cantó de Molsheim, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Mossig i del Vignoble.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.512 | 1.823 | 2.287 | 2.822 | 2.956 | 3.365 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Xavier Muller | |
| 2008- | Marcel Luttmann | |
# Bistrianski

Bistrianski (en rus: Быстрянский) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 945 habitants, és la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-09-24.
# Palanqueta

Una palanqueta, peu de porc o pota de cabra, és una eina que consta d'una barra de metall corbada en un extrem i de puntes aplanades, que en general du una petita fissura en una o ambdues terminacions per treure claus. S'usa per a fer palanca per separar dos objectes que estan acoblats. Un altre ús habitual és en tasques de demolició.

## Ús corrent

És polivalent i d'un disseny versàtil i robust, normalment d'una mida molt manejable, encara que el seu ús més comú és treure claus (o puntes), també rep el nom de "palanca obre-caixes", ja que s'empra molt sovint per a obrir comunament caixes i embalatges de fusta tancades amb claus.
És molt popular i àmpliament utilitzada en les obres i fins i tot en molts tallers mecànics. Sovint es confon amb la "perpalina" o perpal petit, ja que és en realitat una variant del perpal recte.
A les obres a part de les tasques de demolició, se l'anomena també "palanca de desencofrar", ja que de vegades s'utilitza per obrir els encofrats i altres vegades com una eina per a la col·locació dels components de la construcció

## Ús en l'artesania

En l'artesania, se'n troben en moltes especialitats, com per exemple els tapissers, els basters i els sabaters, entre d'altres. En aquestes disciplines, en general és molt més petita i té un mànec per manejar-la fàcilment amb una sola mà.
La que fan servir els escultors, és recta, d'acer, acabada amb una dent recta amb un bisell. Aquesta és una eina d'impacte que es colpeja amb un mall (sobretot cal no confondre aquest cas amb una "perpalina", que en aquest camp té la mateixa funció que el peu de cabra i es fa servir com a palanca).

## Fabricació

Es fabrica a partir d'una barra de metall fent-li un extrem corbat amb un tros d'arc que serveix per fer palanca, acabat en una part plana amb una ranura al mig, que permet arrencar claus, mentre que l'altre extrem se li fa un pla corbat amb un angle de 45° a 60°. De vegades n'hi ha fetes de titani, però normalment és de ferro forjat a partir d'un perfil d'acer obtingut per extrusió.

## Vegeu també

* Alicates de tall
* Tenalles
* Alicates universals

## Referències

* ↑ palanqueta a Optimot
* ↑ ««Peu de porc» a Optimot». aplicacions.llengua.gencat.cat. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ de cabra&tipusCerca=cerca.tot pota de cabra a Optimot
* ↑ United States. Dept. of the Army. Operator, organizational, direct and general support and depot maintenance manual for heater, duct type, portable, 400,000 BTU/hr, models BT400-40 and BT400-40-1, FSN 4520-792-8257 and FSN 4520-930-9474. Headquarters, Dept. of the Army, 1967, p. 10– [Consulta: 15 març 2013].
# Erwan Berthou

Erwan Berthou, també Erwan Bertou, Yves Berthou, Kaledvoulc'h, Alc’houeder Treger o Erwanig, (Pleubian, 4 de setembre de 1861 - 30 de gener de 1933) fou un bard i escriptor bretó. Estudià al seminari catòlic de Tréguier (1873-1876), després al Col·legi de Lannion (1876-1877). Després s'allistà a la Marina, i durant 5 anys va visitar Àfrica, les Antilles i la Xina. També treballà com a enginyer a Le Havre des de 1896. Va col·laborar a la revista L'Hermine i a la Revue des provinces de l'Ouest. El 1897 va editar la petita revista La Trêve de Dieu, que només durà un any. El 1898 treballà com a enginyer a París als Establiments Niclausse.
El 1899 formà part de la delegació de 22 bretons que participaren en el Gorsedd de Cardiff. Aleshores s'implicà en el moviment regionalista bretó, fou membre actiu de la Unió Regionalista Bretona i participà en la creació del Gorsedd bretó, del que en fou Gran Druïda de 1903 a 1933 amb el nom de Kaledvoulc'h. També participà esporàdicament a la revista Brug d'Émile Masson.
El 1918, va tornar a viure Pleubian a regentar la granja dels seus pares. La seva decepció va ser gran. Es va trobar en la pobresa com a resultat de la inflació després de la guerra. Els últims anys van ser tan miserable que la seva dona va perdre la raó. François Taldir-Jaffrenou i el notari François Even organitzaren una col·lecta en el moviment bretó per a ajudar-lo.

## Obres

* Cœur breton, primeres poesies, 1892
* La Lande fleurie, 1894
* Les Fontaines miraculeuses, 1896
* Âmes simples, poema dramàtic, 1896
* La Semaine des Quatre Jeudis, balades, 1898
* Le Pays qui Parle, poème, 1903.
* Dre an dellen hag ar c'horn-boud. (Per l'arpa i pel cor de guerra). Saint-Brieuc/ París René Prud'homme & Moriz an Dault 1904
* Triades des Bardes de l'île de Bretagne, 1906
* Istor Breiz, 1910.
* Kevrin Barzed Breiz, tractat de versificació bretona, 1912.
* Les Vessies pour des Lanternes, polèmica, 1913.
* Lemenik, skouer ar Varzed, 1914.
* Ivin ha Lore, gwerziou, 1914.
* Dernière Gerbe, poésies, 1914.
* Avalou Stoup, rimadellou, 1914.
* Hostaliri Surat, 1914.
* Daouzek Abostol, 1928.
* Sous le chêne des druides P. Heugel Editeur 1931
* En Bro-Dreger a-dreuz parkoù (1910-1911), reedició Mouladurioù Hor Yezh, 1985
* Lemenik : skouer ar varzhed. - Lesneven: "Hor Yezh", 2001
# Kent Karlsson (motociclista)

Kent Karlsson (p. dècada del 1960) és un antic pilot d'enduro suec que va guanyar un Campionat del món (el de de 350cc 4T el 1991 amb Husaberg) i quatre de Suècia i va formar part de l'equip suec que va guanyar el Trofeu als Sis Dies Internacionals d'Enduro (ISDE) els anys 1990 i 1991. Actualment, Karlsson és el capità de la selecció sueca dels ISDE.

## Referències

* ↑ «ISDE PALMARES SINCE 1913» (en anglès). fim-isde.com. FIM. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Nu är det dags för 92:a upplagan av Six Days - Lag-VM i Enduro» (en suec). fastbikes.se. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Svenska Six Days-lagen siktar mot medalj!» (en suec). racemagazine.se, 30-06-2022. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Andersson, Anna. «Sverige leder JVM i enduro» (en suec). aftonbladet.se, 28-08-2017. [Consulta: 22 maig 2023].
# Skulduggery Pleasant

Skulduggery Pleasant és una sèrie de novel·les juvenils de comèdia, terror, fantasia i aventures escrites per l'escriptor irlandès Derek Landy. Estan protagonitzades pel detectiu Skulduggery Pleasant i la seua acompanyant Stephanie. El primer llibre va ser publicat el 2007.
L'editorial HarperCollins comprà els drets dels llibres.
El 2007 Warner Bros. comprà els drets de la sèrie de novel·les per a una possible adaptació cinematogràfica.

## Rebuda

El primer llibre va guanyar el premi Red House Children's Book Award (votat pel públic lector). Playing with Fire i Mortal Coil van guanyar el premi Irish Children's Book Award, el 2009 i el 2010 respectivament.
Les crítiques que va rebre en els quatre primers llibres foren positives.
Als Estats Units, contràriament com Irlanda i el Regne Unit, la sèria no es va vendre bé, de manera que l'editorial estatunidenca parà de publicar des del tercer llibre.

## Referències

* ↑ Brechner, Kenny. «Skulduggery Pleasant’s Second Invasion». ShelfTalker. Publishers Weekly. [Consulta: 29 juliol 2019].
* 1 2 «Warner Bros. scoops high-profile kids' book series». Reuters, 24-05-2007 [Consulta: 29 juliol 2019].
* 1 2 Shortall, Eithne «Skeleton detective Skulduggery Pleasant launches new assault on America». The Times, 03-06-2018 [Consulta: 29 juliol 2019].
* ↑ Neill, Graeme «HarperCollins extends Landy deal». The Bookseller, 28-10-2011 [Consulta: 29 juliol 2019].
* ↑ «Skulduggery Pleasant: Death Bringer». RTÉ.ie. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2011. [Consulta: 29 juliol 2019].
* ↑ Ardagh, Philip «Funny Bones». The Guardian, 07-04-2007 [Consulta: 29 juliol 2019].
* ↑ Nicholls, Nathan «Skulduggery very Pleasant». Whitby Gazette, 08-10-2007 [Consulta: 29 juliol 2019].
* ↑ Hardyment, Christina «Books for 8-12s reviewed». The Independent, 20-04-2007 [Consulta: 29 juliol 2019].
* ↑ Spisak, April «Skulduggery Pleasant Review». Bulletin of the Center for Children's Books, 60, 10, 2007, pàg. 426-427. DOI: 10.1353/bcc.2007.0393.
# Mincio

El Mincio és un riu del nord d'Itàlia afluent del riu Po (antic Padus). A la primera part (uns 75 km) es diu Sarca. El seu nom antic fou Mincius, Μίγκιος i es trobava a la Gàl·lia Cisalpina. Neix a Monte Tonale i va cap al llac Benacus, o Lago di Garda, del que surt a Peschiera (antiga Ardelica), i finalment desaigua al Po prop de Governolo.
A la seva riba es va lliurar el 197 aC una batalla entre el cònsol Gai Corneli Cetege i els ínsubres i cenomans (dirigits pel cartaginès Amilcar) en què els darrers foren derrotats i Amilcar fet presoner.
A la vora del riu prop de la seva unió al Po, a un lloc que Jordanes anomena Mamboleius, es va celebrar l'entrevista entre el papa Lleó I i el rei dels huns Àtila.

## Referències

* ↑ Livi, Titus. Ab Urbe Condita, p. XXXII, 30.
* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Geography (en anglès). William Smith, 1854.
# Marc Octavi Herenni

Marc Octavi Herenni (en llatí Marcus Octavius Herennius) va ser un comerciant romà. Originàriament era un músic tocador de flauta, però després es va dedicar al comerç.
Els negocis li van anar tant bé que dedicava a Hèrcules una desena part dels seus guanys. En un viatge va ser atacat pels pirates però se'ls va enfrontar i els va rebutjar salvant la vida, la càrrega i el vaixell. Després d'un somni on Hèrcules li deia que la força que va mostrar contra els pirates l'havia proporcionat ell, Herenni va anar a Roma i va construir una capella a Hèrcules, propera a la porta Trigèmina al peu de l'Aventí, que es va dir Herculi Victori en record de la seva victòria sobre els pirates. Molts historiadors pensen que la història és més aviat una llegenda sobre la fundació del temple.

## Referències

* ↑ Nardini, Famiano. Roma antica (en llatí). vol.3. Nella Stamperia de Romanis, 1819, p. 299.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 407.
# Bolbometopon muricatum

Bolbometopon muricatum és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 130 cm de longitud total i els 46 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a Samoa, les Illes de la Línia, la Gran Barrera de Corall i Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ Smith, J. L. B. 1956. The parrot fishes of the family Callyodontidae of the western Indian Ocean. Ichthyol. Bull. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Núm. 1: 1-23, Pls. 41-45.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bellwood, D.R. 2001: Family Scaridae. A: Carpenter & Niem 2001. Species identification guide for fishery purposes. Bony fishes part 4. 6: 3468-3492, Pls. VI-XIV.
* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quatorzième. Suite du livre seizième. Labroïdes. Livre dix-septième. Des Malacoptérygiens. Hist. Nat. Poiss. v. 14: i-xxii + 2 pp. + 1-464 + 4 pp., Pls. 389-420.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 1986. Scaridae. p. 706-714. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.