OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Busquet Mendoza

Josep Busquet Mendoza (Barcelona, 1975) és un dibuixant i guionista de còmics català.

## Biografia

El 1990 va ingressar a l'Escola de Còmic JOSO i va començar a publicar els seus propis fanzines autoeditats.
El 1996 va començar a treballar professionalment per l'editorial Camaleón Ediciones, produint la sèrie Manticore amb el dibuixant Ramón F. Bachs, i un assaig sobre l'obra del titellaire Jim Henson: La diferencia entre arriba y abajo.
El 2008 va publicar el còmic La revolución de los pinceles, amb dibuixos de Pere Mejan. L'obra fou guanyadora de dos guardons al 27è Saló del Còmic de Barcelona: el premi a l'autor revelació i el premi al millor dibuix.
Des de 2019 manté una secció anomenada El Experto en el canal de Youtube de jocs de taula i rol al canal de Juegorrinos, en la qual publica videos en clau d'humor.

## Obra

* 1995 The cactus enigma, a "Asmatic Storys" (fanzine, número únic)
* 1996 Manticore, amb Ramón F. Bachs. Camaleón Ediciones.
* 1996 La diferencia entre arriba y abajo. El Gran Libro de los Muppets, Camaleón Ediciones.
* 1997 Manticore: Underworld Attacks!, amb Ramón F. Bachs. Camaleón Ediciones.
* 1997 The Lobeznos Japan Tour, amb Elías Sánchez. Ediciones Glénat.
* 1998 Manticore: Rashsushcan, amb Ramón F. Bachs. Camaleón Ediciones.
* 1998 Saturn Babe, amb Ramón F. Bachs. Planeta.
* 1998 Fedor Stratocuster y Hallelujah Jones, amb Albert Xiqués. Camaleón Ediciones.
* 1998 Mektan, amb diversos autors. Camaleón Ediciones.
* 1999 Fanhunter: Goldenpussy, amb Ramón F. Bachs. Planeta.
* 1999 Uno: Todos para Uno. Amaníaco Ediciones.
* 1999 Josep Busquets Scriptbook. Kaleidoscope.
* 2000 Comic Store en Amaníaco nº9, Amaníaco Ediciones.
* 2000 Gillhooley: Una segunda oportunidad a Extra Cimoc 2000, Norma Editorial.
* 2002 ?? ?? en Amaniaco nº12, Amaníaco Ediciones.
* 2003 Historia de Piera. Ajuntament de Piera.
* 2004 Dixie (fanzine, número únic). Autoedició.
* 2005-2007 Pollo Letal, amb Iván Sarnago (Cómic Online).
* 2006 El misterio de las facturas sin pagar a Penthouse Comix
* 2007 No es fácil decir adios en Penthouse Comix
* 2007 No es lo que parece a "Eros Comix" nº64. Dolmen Editorial.
* 2007 Ace "Tornado" Stevens y la Princesa de Dhang Whey Zhu a "Eros Comix" nº65. Dolmen Editorial.
* 2007 Lobos: Quien roba a un ladrón... a "Dos veces breve - Especial Iberomanga", Ariadna Editorial
* 2007 Amaníaco (Tercera època) nº1. 2007, Amaníaco Ediciones.
* 2007 Amaníaco (Tercera època) nº2. 2007, Amaníaco Ediciones.
* 2008 Con Uno Basta, Fargons & Gorgons i Magical Slumpin´ Girls a Amaniaco (Tercera època) nº3.
* 2008 La Revolución de los pinceles. 2008, Dolmen Editorial.
* 2015 La última aventura, amb el dibuixant Javi de Castro. Editorial Dibbuks
* 2016 La magia del Fútbol' amb Àlex Santaló. Panini Cómics.

## Referències

* 1 2 CUADRADO (2000), p. 191.
* ↑ Pons, Álvaro «La revolución de los pinceles» (en castellà). El País [Barcelona], 30-05-2009.
* ↑ Web de Pollo Letal

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús (2000). De la historieta y su uso 1873-2000, Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez
# Josep Busquets

Josep Busquets és el nom dels següents personatges:
* Josep Busquets i Quintana (La Garriga, 1711 - San Francisco de Altagracia, Guaiana veneçolana, 1783), missioner caputxí.
* Josep Busquets i Òdena (Fontscaldes, 1914-Barcelona, 1998), escultor.
* Josep Busquets Costa (Granollers, 2 de març de 1999), més conegut com a Pep Busquets, jugador de basquetbol.
# José Miguel Echavarri García

José Miguel Echavarri García (Abartzuza, 10 d'octubre del 1947) va ser un ciclista i director esportiu navarrès. Va ser el màxim dirigent de l'equip ciclista professional Banesto conegut anteriorment com a Reynolds i posteriorment com a Caisse d'Épargne, fins a la seva retirada al 2008.
Com a director esportiu, fent parella amb Eusebio Unzué, va guanyar, set Tours de França (cinc amb Miguel Indurain, un amb Pedro Delgado i un altre amb Óscar Pereiro), dos Voltes a Espanya (amb Pedro Delgado i Abraham Olano), i dos Giros d'Itàlia (dos amb Miguel Indurain).

## Referències

* ↑ «José Miguel Echávarri se retira». diariodenavarra.es, 11-01-2008 [Consulta: 10 juny 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a cyclingarchives.com
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# José Miguel Elías Galindo

José Miguel Elías Galindo (Saragossa, 15 de gener de 1977) va ser un ciclista espanyol, que fou professional entre 2003 i 2008. Del seu palmarès destaca la victòria d'etapa a la Volta a Portugal.

## Palmarès

* 2002
** 1r a la Volta a la Corunya
* 2004
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2004. 124è de la classificació general
* 2005. 124è de la classificació general
* 2006. 124è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Jim Van De Laer

Jim Van De Laer (Aarschot, Brabant Flamenc, 11 d'abril de 1968) va ser un ciclista belga que fou professional del 1989 al 1997.

## Palmarès

* 1993
** Vencedor d'una etapa a la Volta a les Valls Mineres
* 1995
** 1r a la Volta a la Baixa Àustria

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1991. 32è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1992. 30è de la classificació general
* 1993. Abandona
* 1994. 24è de la classificació general
* 1995. 76è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1995. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Joan Matas Hortal

Joan Matas i Hortal (Figueres, Alt Empordà, 15 de desembre de 1826 - Buenos Aires, 21 de setembre de 1894) fou un polític republicà català.
Fill de botiguers de roba, de ben jove va mostrar inquietuds polítiques i amb només quinze anys va participar en manifestacions republicanes de suport a Abdó Terradas, el creador del primer partit polític republicà espanyol. El 1843 destacà en l'aixecament del castell de Sant Ferran de Figueres, contra el pronunciament del general Espartero. Entre 1843 i 1854, durant el període del govern moderat i de la proclamació de la nova Constitució, Matas es distingí per les seves activitats de propaganda i per l'organització de grups democràtics a l'Empordà. Participà en la revolució del 1854 i en el pronunciament d'O'Donnell de 1856 fou un dels primers sublevats i defensors dels ideals republicans, i es veié obligat a exiliar-se a França. Ben aviat tornà a Catalunya i es convertí en president del Centre República de Figueres i després del Partit Republicà de l'Empordà. Les seves activitats polítiques, però, li van portar nous problemes i enfrontaments amb les autoritats governamentals i la policia, havent de tornar a exiliar-se a França des de principis de 1868 fins al setembre d'aquest mateix any, en què amb, el triomf de la Revolució de setembre del 1868, va tornar a entrar al Principat, acompanyant el general Blai Pierrad que menava una força de sis-cents soldats i del també republicà figuerenc Josep Rubau Donadeu per comandar les forces ciutadanes de Figueres i el castell.
Finalment, Matas va completar la seva carrera política sent designat president de la Diputació Provincial (1871-1873) i Governador civil de Girona (1873-1874).
A banda de les seves activitats polítiques, Matas va mantenir una gran afició cultural demostrada amb la presència activa en les societats recreatives populars del seu temps. Així, fou president del Casino Menestral Figuerenc, fundat el 1856, durant els anys 1859 i 1860. També va exercir la presidència del Casino Figuerenc, fundat el 1857 i desaparegut el 1894, i fou el fundador, el 1862, de la Societat Coral Erato.
Ocupat amb la seva activitat política, descuidà la seva activitat professional i va acabar en una difícil posiició. Decideix emigrar a Buenos Aires, amb l'esperança d'iniciar noves activitats i poder refer-se. Al no aconseguir-ho va tornar a Figueres i allà novament sense sort decideix embarcar-se novament fins a Buenos Aires, on finalment va morir, a l'hospital espanyol el 1894.

## Referències

* 1 2 3 «Joan Matas Hortal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 Bernils, Josep M. «Joan Matas Hortau, polític republicà fíguerenc». Revista de Girona, Núm. 165, 1994, pàg. 60-63 [Consulta: 24 desembre 2016].
# Jean-Baptiste Charles Joseph Bélanger

Jean-Baptiste Charles Joseph Bélanger (4 d'abril del 1790 – 8 de maig de 1874) va ser un matemàtic francès que treballà en els camps de la hidràulica i la hidrodinàmica. Va ser professor a l'École Centrale des Arts et Manufactures, École Polytechnique i École des Ponts et Chaussées de França. El 1828 va treballar en el desenvolupament de l'equació per a fluxos variables en canals oberts (Bélanger 1828) i l'aplicació del principi del moment en el flux hidràulic el 1838 (Bélanger 1841).

## Biografia

Nasqué a Valenciennes. Després dels seus estudis a l'École Polytechnique i després a l'École des Ponts et Chaussées es va fer enginyer del cos de Corps des Ponts et Chaussées
Va ser honorat apareixent el seu cognom a la Torre Eiffel

## Bibliografia

* BELANGER, J.B. (1828)" "Essai sur la Solution Numérique de quelques Problèmes Relatifs au Mouvement Permanent des Eaux Courantes." ('Essay on the Numerical Solution of Some Problems relative to Steady Flow of Water.') Carilian-Goeury, Paris, France (in French).
* BÉLANGER, J.B. (1841). "Notes sur l'Hydraulique." ('Notes on Hydraulic Engineering.') École Royale des Ponts et Chaussées, Paris, France, session 1841-1842, 223 pages (in French).
* BÉLANGER, J.B. (1847). "Cours de Mécanique ou Résumé de Leçons sur la Dynamique, la Statique et leurs Applications à l'Art de l'Ingénieur." Carilian Goeury et V. Dalmont, Paris, France.
* CHANSON, H. (2008). "Jean-Baptiste Charles Joseph BÉLANGER (1790-1874), the Backwater Equation and the Bélanger Equation." Hydraulic Model Report No. CH69/08, Div. of Civil Engineering, The University of Queensland, Brisbane, Australia, 40 pages (ISBN 9781864999211).
* CHANSON, H. (2009). "Development of the Bélanger Equation and Backwater Equation by Jean-Baptiste Bélanger (1828)." Journal of Hydraulic Engineering, ASCE, Vol. 135, No. 3, pp. 159–163 doi:10.1061/(ASCE)0733-9429(2009)135:3(159)
* CHATZIS, K. (1995). "Un Aperçu de la Discussion sur les Principes de la Mécanique Rationnelle en France à la Fin du Siècle Dernier." Revue d'Histoire des Mathématiques, Vol. 1, pp. 235–270.http://smf4.emath.fr/en/Publications/RevueHistoireMath/1/pdf/smf_rhm_1_235-270.pdf
* DARRIGOL, O.(2005). "Worlds of Flow - A History of Hydrodynamics from the Bernoullis to Prandtl.", Oxford University Press, ISBN 0-19-856843-6 [The Bélanger backwater equation is equation (6.6) on Page 224]

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jean-Baptiste Charles Joseph Bélanger» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Jocs Mediterranis de 2009

Els setzens Jocs Mediterranis es van celebrar a Pescara (Itàlia), del 25 de juny al 5 de juliol de 2009. Hi van participar 23 estats mediterranis que s'enfrontaren en 28 esports.
| Pos. | Estat | | | | Total |
| 1 | Itàlia | 64 | 49 | 63 | 176 |
| 2 | França | 48 | 53 | 39 | 140 |
| 3 | Espanya | 28 | 21 | 34 | 83 |
| 4 | Turquia | 20 | 19 | 26 | 65 |
| 5 | Grècia | 19 | 14 | 31 | 64 |
| 6 | Tunísia | 13 | 11 | 13 | 37 |
| 7 | Egipte | 11 | 10 | 13 | 34 |
| 8 | Sèrbia | 9 | 13 | 13 | 35 |
| 9 | Eslovènia | 7 | 9 | 10 | 26 |
| 10 | Marroc | 6 | 9 | 6 | 21 |
| 11 | Croàcia | 5 | 12 | 11 | 28 |
| 12 | Xipre | 3 | 4 | 1 | 8 |
| 13 | Albània | 2 | 4 | 0 | 6 |
| 14 | Algèria | 2 | 3 | 12 | 17 |
| 15 | Síria | 2 | 3 | 7 | 12 |
| 16 | Montenegro | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 17 | San Marino | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 18 | Líbia | 1 | 0 | 6 | 7 |
| 19 | Bòsnia i Hercegovina | 0 | 3 | 5 | 8 |
| 20 | Malta | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 | Mònaco | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 243 | 244 | 295 | 782 |

## Referències

* ↑ «Jocs Mediterranis». enciclopedia.cat. [Consulta: 25 juny 2018].
# John Nketia Yawson

John Nketia Yawson (Ghana, segle XX) és un exfutbolista ghanès de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Ghana.
Pel que fa a clubs, destacà a Sekondi Eleven Wise i Accra Hearts of Oak. També jugà al club uruguaià Club Atlético Peñarol.

## Referències

* ↑ Manager, Sammy Heywood Okine An Ace Sports Journalist ExtraOrdinary He is also a; Promoter; Sports, Organiser of. «SWAG Footballer Of The Year Award Winners From 1974 - 2015» (en anglès), 24-05-2017.
* ↑ «Ghana win the Africa Cup of Nations for keeps» (en anglès), 18-03-2016.
* ↑ Strack-Zimmermann, Benjamin. «John Yawson» (en anglès).
* ↑ «Club Atlético Peñarol :: footballzz.comfootballzz.com».
* ↑ John Nketia Yawson a National-Football-Teams.com (anglès)
# John Norton

«John Norton» té aquests significats:
* John Norton (atleta) (1893–1979), medallista olímpic
* John Norton (waterpolista) (1899–1987), medallista olímpic
# Josef Meissner

Josef Meissner (Praga, 21 d'octubre de 1893 - ?) fou un entrenador de futbol txec de la dècada de 1930.
Fou l'entrenador de la selecció de futbol de Txecoslovàquia que participà en la Copa del Món de França de 1938.

## Referències

* ↑ «Perfil». fifa.com. Arxivat de l'original el 2014-01-16. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Perfil». worldfootball.net. [Consulta: 9 abril 2017].
# Josef Neckermann

Josef Neckermann (Würzburg, Imperi Alemany 1912 - Dreieich, Alemanya 1992) fou un genet alemany, guanyador de sis medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 5 de juny de 1912 a la ciutat de Würzburg, població situada a l'actual estat de Baviera, que en aquells moments formava part de l'Imperi Alemany i que avui en dia forma part d'Alemanya. És el pare de la genet i medallista olímpica candenca Eva-Maria Pracht i avi de la també genet Martina Pracht.
Va morir el 13 de gener de 1992 a la seva residència de Dreieich, població situada a l'actual estat de Hessen, a conseqüència d'un càncer de pulmó.

## Fortuna

Durant la Segona Guerra Mundial es va veure beneficiat pel règim nazi, aconseguint crear l'any 1938 la companyia Neckermann AG, basada en bona part en companyies jueves represaliades pel règim nazi. El seu grup comercial finalment va ser absorbit pel grup Karstadt l'any 1977.

## Carrera esportiva

Especialista en doma clàssica, va participar als 48 anys en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova individual de doma en representació de l'Equip Unificat alemany. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó) aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova per equips i en la prova individual finalitzà cinquè, aconseguint així un diploma olímpic.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic), i sota representació de l'Alemanya Occidental (RFA), aconseguí revalidar el seu títol en la prova per equips i guanyà la medalla de plata en la prova individual. Finalment en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), i amb 60 anys, aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova per equips i la medalla de bronze en la prova individual.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dues medalles en el Campionat del Món de doma clàssica, ambdues d'or.
# José Manuel Pérez Tornero

José Manuel Pérez Tornero (Almeria, 1954) és un periodista i catedràtic espanyol. Actualment és el president de Radiotelevisió Espanyola i del seu consell d'administració.
Es va llicenciar en Ciències de la Comunicació a la Universitat Autònoma de Barcelona, on també va obtenir el doctorat. Així mateix, és llicenciat en Filologia Hispànica per la mateixa universitat i doctor honoris causa per la Universitat d'Ais-Marsella. També ha obtingut beques per al Centre transdisciplinari de Sociologia, Antropologia i Semiòtica i per l'École pratique des hautes études.
Ha treballat nombrosos anys a la televisió pública espanyola, RTVE, on s'ha dedicat sobretot a l'àmbit de la televisió educativa, dirigint programes i sèries documentals i de ficció, així com programes especials. Fou un dels creadors del programa L'aventura del saber, que s'emet des de 1992.
També s'ha dedicat a la docència a la Universitat Autònoma de Barcelona, on dirigeix la càtedra Unesco Media and Information Literacy i Quality Journalisim i la càtedra RTVE-UAB. Així mateix, és membre de l'Observatori per la Innovació d'Informatius en la societat de la informació (oi2media).
El 25 de febrer de 2021 el Congrés dels Diputats el va nomenar, a proposta del PSOE, membre de Consell d'Administració de RTVE per 249 vots a favor. El 25 de març de 2021, la cambra baixa el va nomenar president de la corporació per 247 vots a favor.

## Referències

* ↑ 20minutos. «José Manuel Pérez Tornero es elegido por el Congreso como nuevo presidente de RTVE en sustitución de Rosa María Mateo» (en castellà), 25-03-2021. [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ «Currículum - José Manuel Pérez Tornero» (en castellà). [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ vertele.eldiario.es. «José Manuel Pérez Tornero, una apuesta por la innovación digital y la TV educativa para RTVE» (en espanyol europeu), 25-02-2021. [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ Gómez, Rosario G. «José Manuel Pérez Tornero, un académico y divulgador para presidir RTVE» (en castellà), 25-02-2021. [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ «El Congreso da luz verde al pacto parlamentario para la renovación de RTVE» (en castellà). [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ RTVE, PRENSA. «José Manuel Pérez Tornero, elegido por el Congreso nuevo presidente de RTVE» (en castellà), 25-03-2021. [Consulta: 25 març 2021].
# José Carmelo Trujillo Socorro

José Carmelo Trujillo Socorro (Las Palmas de Gran Canaria, 17 de maig de 1965) és un exfutbolista canari, que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Format al planter de la UD Las Palmas, el 1986 fitxa pel Recreativo de Huelva. Eixa temporada és el tercer porter, però a esdevé titular a la recta final de la campanya. A la següent disputa 20 partits amb els onubencs.
L'estiu de 1988 fitxa pel Reial Betis, amb qui debuta a primera divisió. Durant dues temporades seria suplent, fins que es fa amb la titularitat la temporada 90/91, en la qual el Betis és cuer de la màxima categoria, tot retornant a la suplència la temporada 91/92.
Posteriorment, la seua carrera ha prosseguit per la Segona Divisió B i la Tercera en equips com el Reial Múrcia, el Cartagonova, l'AD Mar Menor o l'Écija Balompié.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# José Carlos Silveira Braga

José Carlos Silveira Braga (Boa Esperança do Sul, 24 de gener de 1930 - Araraquara, 5 de gener de 2021), conegut com a Braga o Brandãozinho, fou un futbolista brasiler de la dècada de 1950.
Al Brasil va ser jugador de Paulista de São Carlos, Jabaquara, Palmeiras i Santos FC. L'any 1952 marxà a França per jugar a AS Monaco i Niça. El 1957 creuà els Pirineus per jugar a Celta de Vigo, una temporada a l'Espanyol, on només jugà 9 partits de lliga, i al Reial Oviedo.

## Referències

* ↑ «Fallece el excéltico José Carlos Braga». La Voz de Galicia, 06-01-2021. [Consulta: 6 gener 2021].
* ↑ «Brandãozinho, ex-jogador do Palmeiras, morre aos 90 anos».
* ↑ José Carlos Silveira Braga a BDFutbol
* ↑ «Fitxa de Braga». Periquito.cat. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «José Carlos Braga». yojugueenelcelta.com. [Consulta: 9 setembre 2020].
# Joëlle Aubron

Joëlle Aubron (Neuilly-sur-Seine, 28 de juny de 1959 - 15è districte de París, 1 de març de 2006) va ser una activista política i militant de l'organització armada Acció Directa, responsable de l'assassinat del general René Audran i de l'executiu en cap de Renault, Georges Besse.

## Biografia

Després d'acabar el batxillerat, va combinar feines temporals amb la participació en el moviment okupa a París, on va entrar en contacte amb militants d'extrema esquerra.
Va ser detinguda el 9 d'abril de 1982 junt amb Mohamed Hamami, i va ser condemnada a quatre anys de presó per ocultació i tinença d'armes. El 1982 es va casar amb Régis Schleicher, membre també d'Acció Directa, de qui més endavant es va divorciar. Després d'haver-se beneficiat d'una reducció de condemna arran del seu matrimoni, va ser alliberada el 24 de febrer de 1984. Es va encarregar de la direcció d'una llibreria anarquista i el 1985 va passar a la clandestinitat quan Acció Directa es va aliar amb la Fracció de l'Exèrcit Roig. Joëlle Aubron és considerada responsable directa amb Nathalie Ménigon dels assassinats de René Audran i Georges Besse, sense poder especificar els rols respectius.
Detinguda amb els companys de militància Jean-Marc Rouillan, Nathalie Ménigon i Georges Cipriani el 21 de febrer de 1987 en una granja a Vitry-aux-Loges, va ser condemnada el 1989 i el 1994 a cadena perpètua, amb un période de sûreté de divuit anys. Va ser confinada a la presó de Fleury-Mérogis i l'octubre de 1999 va ser traslladada amb Nathalie Ménigon a la presó de Bapaume.
Després de ser operada d'un tumor cerebral, va ser posada en llibertat el 16 de juny de 2004 i la seva condemna restà suspesa en virtut de la llei relativa als drets dels malalts. El 2005 va aparèixer al documental Ni vieux, ni traiteurs, de Pierre Carles i Georges Minangoy. L'any següent, va morir a l'edat de 46 anys.

## Referències

* ↑ «matchID - Moteur de recherche des décès». [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ «Entrevista con Joëlle Aubron de Action Directe» (en castellà). Kaos en la Red. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ Roland Jacquard. Les Dossiers secrets du terrorisme. Tueurs sans frontières. Éditions Albin Michel, 1985, p. 224.
* ↑ Fanny Bugnon. Les "amazones de la terreur". Sur la violence politique des femmes, de la Fraction armée rouge à Action directe (en francès). Payot, 2015, p. 234. ISBN 978-2-228-91314-0 [Consulta: 1r juliol 2021]. Arxivat 2015-03-02 a Wayback Machine.
* ↑ Isabelle Sommier. La violence révolutionnaire. Les Presses de Sciences Po, 2008, p. 9.
* ↑ Marti, Octavi «Joëlle Aubron, miembro de Action Directe» (en castellà). El País [Madrid], 05-03-2006. ISSN: 1134-6582.
# Jonschwil

Jonschwil és un municipi del cantó de Sankt Gallen (Suïssa), situat al districte de Wil.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Kai Hundertmarck

Kai Hundertmarck (Rüsselsheim, 25 d'abril de 1969) va ser un ciclista alemany que fou professional entre 1991 i 2003. Els seus principals èxits esportius foren les victòries a la Volta a Baviera i al Gran Premi de Frankfurt. Va pujar tres cops al podi al Campionat d'Alemanya en ruta i un al Campionat del Món en contrarellotge per equips. Un cop retirat es dedicà al triatló.

## Palmarès

* 1989
** 1r a la Volta a Baviera
* 1990
** 1r al Gran Premi François-Faber
** 1r a la Volta a Renània-Palatinat
* 1991
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi François-Faber
* 1997
** Vencedor d'una etapa de la Regio-Tour
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Hessen
* 1999
** 1r a la Gran Premi de Frankfurt
* 2001
** Vencedor d'una etapa de la Tour Down Under
* 2003
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Nuremberg
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Hessen

### Resultats al Tour de França

* 1999. 110è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2000. 61è de la classificació general
* 2001. 94è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2001. 98è de la classificació general
* 2002. 93è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Jutta (cràter)

Jutta és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 7 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim finès, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Jutta». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus