OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Concurs de castells

Un concurs de castells és una actuació castellera regida per unes bases i que recompensa amb premis les colles participants, en funció de la seva classificació. Les bases i la classificació converteixen els concursos de castells en un tipus d'actuació completament diferent de les actuacions convencionals, que es regeixen per les normes no escrites d'una tradició secular, i que no inclou en principi l'esperit competitiu dels concursos. En l'actualitat se celebren dos certàmens, el concurs de castells de Tarragona i el concurs de castells Vila de Torredembarra. A banda d'aquestes dues poblacions, Barcelona, Vilafranca del Penedès, Valls, el Vendrell i Reus també han acollit concursos de castells en alguna ocasió, però és a Tarragona on el concurs de castells s'ha consolidat i on se n'han organitzat més edicions.
El primer concurs de castells, anomenat Concurs Regional de Xiquets de Valls se celebrà a Barcelona l'any 1902, en el marc de les festes de la Mercè. La vessant competitiva dels concursos (que per a molts castellers contradiu l'esperit de germanor que hauria d'imperar en els castells), la celebració en un recinte tancat i de pagament, el fet que els castells només es valorin segons una taula de punts i que hi hagi d'haver un jurat que els "puntuï", i molts d'altres trets específics dels concursos de castells provoca en certs àmbits una polèmica important, que porta a colles de primera línia com els Minyons de Terrassa i els Bordegassos de Vilanova a renunciar a la participació i fer-ne bandera. La resta però, l'accepten i preparen el concurs amb ganes i il·lusió. Val a dir però que el preu de les entrades no cobreix la despesa que suposa l'organització del concurs, que se salda mitjançant aportacions de patrocinadors.

## Vegeu també

* Llista de concursos de castells
* Llista de concursos de castells de Tarragona
* Taula de Puntuacions Unificada 2010

## Enllaços externs

* Concurs de Castells de Tarragona Arxivat 2010-03-12 a Wayback Machine.
* Tota la informació del Concurs de Castells, al teu mòbil iPhone
# Polidrupa

Polidrupa o pluridrupa és un fruit múltiple o col·lectiu compost per petites drupes.
Es tracta d'un fruit pluricarpel·lar, és a dir que cada carpel es converteix en un fruit en forma de drupa. Totes aquestes drupes s'insereixen en un mateix receptacle. Les llavors, petites i nombroses, no són gairebé perceptibles en alguns tipus de polidrupes.
És una classe de fruit típic del gènere Rubus de la família de les rosàcies, per exemple són polidrupes la móra d'esbarzer i el gerd.

## Referències

* ↑ «¿Qué significa la palabra polidrupa ? - BioDic» (en castellà). BioDic.
# Fimbriació

Fimbriació, nom que deriva de Fímbries. En vexil·lologia, és una franja d'un color clar, blanc (plata) o groc (or) que separa dues franges de dos colors foscos que, segons les regles heràldiques, no s'haurien de tocar (les combinacions de verd, blau, vermell i negre); també podria ser a l'inrevés: una franja fosca per separar dos colors clars (per exemple, per separar els dos colors de la bandera del Vaticà caldria una fimbriació). Exemples de fimbriació es troben a les banderes de les illes Åland, Atjeh, Botswana, Cap Verd, illes Feroe, Islàndia, Kenya, Corea del Nord, Moçambic, Namíbia, Noruega, Saint Kitts i Nevis, Santa Llúcia, Sud-àfrica, Surinam, Swazilàndia, Tanzània, i Trinitat i Tobago. Exemples de fimbriacions errònies són Guyana, Aborígens de les illes Torres, i l'Uzbekistan.
# Contingut descarregable

El contingut baixable o descarregable (sovint abreujat com a DLC de l'anglès downloadable content) és contingut addicional creat per a videojocs que ja s'han llançat i que es distribueix per Internet. Es pot llançar de forma gratuïta o de pagament; aquesta darrera modalitat permet a l'editor obtenir ingressos addicionals d'un títol després d'haver-lo llançat, sovint utilitzant un sistema de microtransacció.
El contingut baixable pot incloure des de continguts cosmètics, com ara les skins dels personatges, fins a nous continguts del joc, com ara personatges, nivells, modes i expansions més àmplies, com a continuació del joc base.
Si bé la Dreamcast va ser la primera consola domèstica que va suportar el contingut baixable (encara que de forma limitada a causa de les limitacions del maquinari i de la connexió a Internet), la Xbox i la plataforma Xbox Live de Microsoft van ajudar a que el concepte esdevingués popular. Des de la setena generació de consoles de videojocs, el contingut baixable és una característica predominant de la majoria de les principals plataformes de videojocs amb connectivitat a Internet.
Tot i que el terme es refereix principalment als videojocs, també s'ha utilitzat per referir-se a qualsevol tipus de mitjans d'entreteniment digital distribuït en línia.

## Referències

* ↑ «contingut descarregable - Terminologia dels videojocs | TERMCAT». [Consulta: 16 març 2024].
* ↑ Giskard. «Total Annihilation: An RTSG Classic». The Engineering Guild, 12-10-2012. [Consulta: 18 juny 2013]. «Total Annihilation was one of the early adopters of the DLC releases and every month Cavedog would release a new unit for free to try with the game.»
* ↑ TA downloadable units on cavedog.com (archived in the Internet Archive on March 30, 2001)
* ↑ «Xbox: Ninja Gaiden Hurricane Pack Vol. 1 Q&A;», 19-07-2004. Arxivat de l'original el 2012-02-21. [Consulta: 16 març 2024].
* ↑ Kindle, Amazon. «Wanderlust DLC». Despair.
# Josep Selva Vives

Josep Selva Vives (Reus, 1902 - Barcelona, 1987) va ser un escriptor i historiador de l'art català.
Traslladat a Barcelona el 1918 va dedicar-se a l'estudi de l'art. El 1931 va començar a treballar com a expert en història de l'art a la Junta de Museus de Barcelona. El 1947 va ser conservador del Museu d'Art Modern de Barcelona i des del 1967 director de Serveis Especials. El 1955 va ser secretari de l'Escola Massana. Va redactar diversos volums de la col·lecció "Speculum Artis", de l'editorial Amaltea, dedicats a l'art en el temps dels Reis Catòlics, durant els Àustries i en l'època dels Borbons. També publicà estudis sobre les arts aplicades a l'edat antiga i mitjana, sobre el Renaixement a Alemanya i sobre pintura holandesa al segle xix. Va escriure també una biografia sobre l'escultor Joan Rebull que va sortir a les publicacions de l'Associació d'Estudis Reusencs.
Va escriure versos, que publicà a Nova Revista de Barcelona el 1927, a la Revista del Centre de Lectura de Reus i a altres publicacions reusenques. Publicà narracions a La Publicitat i La Veu de Catalunya. Com a novel·lista publicà La Llum i l'ombra (Proa 1931) i Albada (Proa 1933). Va ser autor de gran quantitat d'articles sobre art a revistes especialitzades de Madrid i Barcelona i va col·laborar al Diccionario biográfico de Artistas catalanes dirigit per J.F. Ràfols.

## Referències

* ↑ «Obres de Josep Selva». CCUC. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 607-608.

## Enllaços externs

* «Josep Selva Vives». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Diccionari d'historiadors de l'art català. IEC (Consulta 13-XII-2014)
# Resolució 366 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 366 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada per unanimitat el 17 de desembre de 1974, després de les seves resolucions anteriors i la Resolució 2145 de l'Assemblea General de les Nacions Unides, que va resoldre el Mandat de Sud-àfrica sobre Namíbia. El Consell de Seguretat és preocupat per la continuada ocupació del territori i la brutal repressió de la seva població.
El Consell va condemnar la contínua ocupació sud-africana del territori i la seva aplicació il·legal de les lleis discriminatòries sud-africanes a Namíbia i va exigir que Sud-àfrica declari que complirà amb el dret internacional. La Resolució va exigir que Sud-àfrica dugués a terme els passos necessaris per efectuar la retirada i alliberar els presos polítics de Namíbia, així com l'abolició de l'aplicació de lleis i pràctiques discriminatòries.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)
* Història de Namíbia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Polidor de Feres

Polidor de Feres (en llatí Polydorus, en grec antic Πολύδωρος) fou tirà de Feres, i tagos de Tessàlia al segle IV aC.
Era germà de Jàson de Feres, al que va succeir a la seva mort el 370 aC juntament amb el seu germà Polifró. Durant un viatge dels dos germans a Larisa, Polidor va morir sobtadament una nit, segurament assassinat per orde de Polifró, segons diu Xenofont. Diodor de Sicília atribueix la seva mort a un altre germà, Alexandre, després també tirà de Feres, però això sembla un error, ja que el tirà Alexandre era en realitat el nebot de Polidor i no el germà.

## Referències

* ↑ 2.Polydorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 461
# Niedersteinbach

Niedersteinbach (en alsacià Níderstanbach) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 155 habitants.
Forma part del cantó de Reichshoffen, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes Sauer-Pechelbronn.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 253 | 239 | 228 | 181 | 161 | 155 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001 | Bernard Babilon | |
# Pollimyrus petherici

Pollimyrus petherici és una espècie de peix de nas d'elefant de la família Mormyridae present en diverses conques hidrogràfiques a l'Àfrica, entre elles els rius Nil i Baro. És nativa d'Etiòpia, el Sudan i Uganda. Pot arribar a una grandària aproximada de 20 cm.
Respecte a l'estat de conservació, es pot indicar que d'acord amb la UICN, aquesta espècie pot catalogar-se en la categoria «Risc mínim (LC)».

## Referències

* ↑ Gosse, J.-P. (1984). Mormyridae. p. 63-122. En J. Daget, J.-P. Gosse y D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). (en anglès) ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* 1 2 Moelants, T. «Pollimyrus petherici» (en anglès). IUCN 2011. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.2., 2010. [Consulta: 2 març 2013].
* ↑ Bailey, R.G. (1994). Guide to the fishes of the River Nile in the Republic of the Sudan. (en anglès) J. Nat. Hist. 28:937-970.

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce; Facey. The diversity of fishes (en anglès). Malden, Massachusetts: Blackwell Science, 1997.
* Moyle, Peter B.; Cech, Joseph J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Upper Saddle River, Nova Jersey: Prentice-Hall, 2000.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, Alwyne. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Londres: Macdonald, 1985.

## Enllaços externs

* "Pollimyrus petherici". FishBase. Ed. Rainer Froese i Daniel Pauly. març del 2013. N.p.: FishBase, 2013.
# Isoperla uenoi

Isoperla uenoi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el Japó.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Kawai, 1967. Plecoptera Insecta 1:115.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Rating Japan Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (japonès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:423.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Font i abeurador dels Arbres

La Font i abeurador dels Arbres és una obra del Port de la Selva (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a ponent del nucli urbà de la població del Port de la Selva, dins el quilòmetre 7 de la carretera GIP-6041, al costat de la via i del forn dels Arbres, i a escassa distància del mas de la Pallera.
Font rehabilitada que brolla d'un mur bastit en pedra lligat amb morter, el qual serveix de contenció d'una feixa més alta. L'aigua s'escola per una canalització que desemboca en una bassa rectangular. Tant el rec com la bassa han estat arranjats modernament amb maons i ciment. Al costat mateix de la font hi ha les restes d'un antic forn de terrissa.

## Història

Al costat mateix de la font hi ha les restes d'un antic forn de terrissa que es descriu en fitxa pròpia.

## Referències

* 1 2 3 «Font i abeurador dels Arbres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Jovian Europa Orbiter

El Jovian Europa Orbiter (JEO) va ser un estudi de viabilitat de l'Agència Espacial Europea per a una missió a la lluna Europa de Júpiter. El JEO seria capaç de recollir informació sobre Europa si estigués en òrbita, i es correspondria amb el Jovian Relay Spacecraft (JRS) i el Jovian Minisat Explorer (JME).
El Jovian Europa Orbiter és part del "Technology Reference Studies" de l'ESA, que va ser substituït en el 2007 pel Programa "Cosmic Vision" que inclou l'Europa Jupiter System Mission.
No s'ha de confondre el JEO amb el Jupiter Europa Orbiter que és part de l'Europa Jupiter System Mission o de l'Europa Orbiter, una missió de la NASA a Europa que va ser cancel·lada.

## Referències

* ↑ ESA Science & Technology: Jovian Minisat Explorer
* ↑ TRS: Technology Reference Studies
Agència Espacial Europea :
# Resolució 368 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 368 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 17 d'abril de 1975, va recordar resolucions anteriors i va considerar un informe del Secretari General de les Nacions Unides abans de demanar a les parts implicades en la ' estat actual de la tensió a Orient Mitjà per implementar de manera immediata la resolució 238. El Consell va renovar el mandat de la Força d'Emergència de les Nacions Unides durant tres mesos més fins al 24 de juliol de 1975 i va demanar al Secretari General que presentés un informe sobre l'evolució de la situació i les mesures adoptades per aplicar la resolució.
La resolució va ser aprovada per 13 vots; la República Popular de la Xina i Iraq no van participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Pouteria sapota

    Vegeu també Mamey (desambiguació)
El mamey sapot (Pouteria sapota, antigament classificat com Lucuma mammosa), també conegut com a mamey roig, és una planta de la família de les sapotàcies originària de Mèxic i del nord de Sud-amèrica i molt comuna i apreciada a Cuba.
Està relacionat amb la sapodilla, que és el fruit del xiclet (Manilkara zapota), amb el caimito (Pouteria caimito) i amb el canistel (Pouteria campechiana), però no ho està amb el sapote negre (Diospyros digyna) ni amb el sapote blanc (Casimiroa edulis). Tampoc no s'ha de confondre amb el mamey groc (Mammea americana).

## Referències

* ↑ Ecured - Mamey colorado
* ↑ El mamey colorado - CiberCuba
* ↑ Ecured - Mamey amarillo

## Enllaços externs

* Dos variedades de mamey se cosechan en la Costa
# Okanoganita-(Y)

L'okanoganita-(Y) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la vicanita. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, que es troba al comtat d'Okanogan, a l'estat de Washington, als Estats Units.

## Característiques

L'okanoganita-(Y) és un silicat de fórmula química (Y,REE,Ca,Na,Th)$_{16}$(Fe$^{3+}$,Ti)(Si,B,P)$_{10}$(O,OH)$_{38}$F$_{10}$.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'okanoganita-(Y) pertany a «09.AJ: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), amb triangles de BO₃ i/o B[4], tetraèdres de Be[4], compartint vèrtex amb SiO₄» juntament amb els següents minerals: grandidierita, ominelita, dumortierita, holtita, magnesiodumortierita, garrelsita, bakerita, datolita, gadolinita-(Ce), gadolinita-(Y), hingganita-(Ce), hingganita-(Y), hingganita-(Yb), homilita, melanocerita-(Ce), minasgeraisita-(Y), calcibeborosilita-(Y), stillwellita-(Ce), cappelenita-(Y), vicanita-(Ce), hundholmenita-(Y), prosxenkoïta-(Y) i jadarita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Washington Pass, a Golden Horn Batholith, al comtat d'Okanogan, Washington, Estats Units. També ha estat descrita al volcà Água de Pau, situat a l'illa de São Miguel, a les Açores (Portugal). També ha estat ubicada, erròniament, al comtat de Nordland, a Noruega.

## Referències

* ↑ «Okanoganite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 octubre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 26 octubre 2017].
# Portada/article novembre 10
## Montserrat Roig i Fransitorra

Montserrat Roig i Fransitorra (Barcelona, 13 de juny de 1946 – 10 de novembre de 1991) fou una escriptora en català. Va néixer el 13 de juny de 1946 a Barcelona, en el si d'una família burgesa liberal de la Dreta de l'Eixample. El seu pare, Tomàs Roig i Llop, fou advocat i escriptor.
Des de ben jove va participar en els moviments de protesta d'estudiants que es feien a les darreries del franquisme a Barcelona. A partir del 1971 –any que guanya el premi Víctor Català amb Molta roba i poc sabó... i tan neta que la volen– es dedica professionalment a la literatura. Amb l'obra El temps de les cireres (1977), Roig obté el premi Sant Jordi de novel·la de 1976. L'hora violeta (1980) és la novel·la que culmina el seu posicionament feminista; també destaca L'agulla daurada (premi Nacional de Literatura Catalana de 1985), escrit a partir d'una estada de l'autora a Leningrad.
# Idres

Els idres (en llatí: Idrae, en grec antic: Ἴδραι, Idre) eren un poble de la Sarmàcia europea esmentat per Claudi Ptolemeu, que no dona prou dades per establir la seva posició més enllà de la seva proximitat als ibions.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Idrae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2021].
# Font i abeurador del Cup

La Font i abeurador del Cup és una obra de Salàs de Pallars (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Font i abeurador situats a l'exterior de l'antiga muralla a Capdevila.
Font de pedra de planta quadrada i coberta per una construcció piramidal rematada per una esfera de pedra picada. A tres de les seves cares hi ha les piques d'aigua i, a la cara de l'oest, hi ha els abeuradors, de planta rectangular.

## Història

La font i l'abeurador capten aigua de l'ntic cup de dalt la vila, de possible origen medieval.

## Referències

* 1 2 3 «Font i abeurador del Cup». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# José María Beránger y Ruiz de Apodaca

José María Beránger y Ruiz de Apodaca (Cadis, 1824 – Madrid, 23 de gener de 1907) va ser un militar i ministre espanyol. Va ocupar el càrrec de Ministre de Marina en sis ocasions entre 1870 i 1897.
Al comandament de la Vitoria, es va unir a la causa del general Prim en 1868, capturant al vapor de guerra Colón, en el qual viatjava l'almirall Pavía, Capità General del Departament de Ferrol.
Entre el 20 de març de 1870 i el 4 de gener de 1871 va ocupar la cartera de Ministre de Marina durant el període de regència del general Francisco Serrano Domínguez després de la Revolució de 1868.
Ja sota el regnat d'Amadeu I ocuparà aquesta mateixa cartera ministerial en tres ocasions. La primera d'elles, sense solució de continuïtat amb l'anterior, abastarà des del 4 de gener fins al 24 de juliol de 1871 al govern presidit pel general Francisco Serrano. Posteriorment ocuparà la citada cartera entre el 24 de juliol i el 5 d'octubre de 1871, així com entre el 13 de juny de 1872 i l'11 de febrer de 1873, en ambdues ocasions en governs presidits per Manuel Ruiz Zorrilla.
Després de la renúncia al tron d'Amadeu I i la proclamació de la Primera República Espanyola va formar part del primer govern de la mateixa presidit per Estanislau Figueras i de Moragas, encarregant-se novament del ministeri de Marina entre l'11 de febrer i el 24 de febrer de 1873.
El cop d'estat protagonitzat pel general Manuel Pavía el 2 de gener de 1874, seguit pel pronunciament que el 29 de desembre d'aquest mateix any realitzarà el general Martínez Campos, provocaran la caiguda de la Primera República Espanyola i la restauració monàrquica. José María Beránger y Ruiz de Apodaca, que havia col·laborat en el cop del general Pavía, serà escollit senador per Almeria en 1876 i per La Corunya en 1881. En 1883 el rei Alfons XII el nomena senador vitalici.
El 27 de novembre de 1885 va tornar a ocupar la cartera del ministeri de Marina al govern presidit per Sagasta, cessant en la mateixa el 10 d'octubre de 1886 per la seva negativa a acceptar l'indult al general Villacampa. En 1890 i 1892 va ocupar de nou la citada cartera ministerial, amb un parèntesi entre ambdues etapes, amb Cánovas. En aquesta etapa es va ocupar de destruir el projecte del submarí d'Isaac Peral. Entre 1895 i 1897 va tornar de nou a la mateixa cartera el mateix president de govern. Va passar a la reserva en 1896.
Va morir el 23 de gener de 1907 a Madrid, a l'edat de 83 anys, en el seu domicili al carrer de Serrano. Fou enterrat el 25 de gener al cementiri de San Isidro.

## Referències

* ↑ «Marina, Ministerio de». Instituto de Historia — CSIC. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 març 2015].
* ↑ Rodríguez González, 1993, p. 93.
* ↑ «El almirante Beránger». La Correspondencia Militar [Madrid], 8.861, 24-01-1907, pàg. 1. ISSN: 1132-6441.
* ↑ «Entierro del almirante Beránger». La Correspondencia Militar [Madrid], 8.862, 25-01-1907, pàg. 3. ISSN: 1132-6441.

## Bibliografia

* Rodríguez González, Agustín Ramón. Isaac Peral: Historia de una Frustración. Ayuntamiento de Cartagena, 1993. ISBN 84-87529-21-6.
# Ricardo Julio Villa

Ricardo Julio Villa (18 d'agost de 1952) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1978.

## Referències

* ↑ Ricardo Julio Villa a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Ricardo Julio Villa Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Nimbochromis

Nimbochromis és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes endèmic del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Taxonomia

* Nimbochromis fuscotaeniatus (Regan, 1922)
* Nimbochromis linni (Burgess & Axelrod, 1975)
* Nimbochromis livingstonii (Günther, 1894)
* Nimbochromis maculimanus (Regan, 1922)
* Nimbochromis pardalis (Trewavas, 1935)
* Nimbochromis polystigma (Regan, 1922)
* Nimbochromis venustus (Boulenger, 1908)

## Referències

* ↑ Eccles, D. H. & E. Trewavas 1989. Malawian cichlid fishes. The classification of some Haplochromine genera. Lake Fish Movies, H. W. Dieckhoff, Alemanya Occidental. Malawian cichlid fishes: 1-334.
* ↑ www.zipcodezoo.com (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ NCBI (anglès)
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ 2008 IUCN Red List of Threatened Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Ikechukwu Uche

Ikechukwu Uche (nascut a Aba, Nigèria el 5 de gener del 1984) és un futbolista nigerià que juga com a davanter al Gimnàstic de Tarragona.
L'estiu del 2011 arribà al Vila-real CF procedent del Reial Saragossa, l'acord es tancà en una xifra d'uns 4 milions d'Euros. Immediatament el jugador va ser cedit al Granada CF.

## Referències

* ↑ «El Villarreal ficha a Uche i el cedeix al Granada». Web del diari AS, 31-08-2011. [Consulta: 5 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Estadístiques a Soccerway