OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Noi

Cal Noi és una casa al municipi d'Anglès inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La planta superior presenta reformes parcials i recents (segle XX) a les obertures, així com els interiors d'una part de la casa.

## Arquitectura

Casa de tres plantes i coberta de dues aigües a façana que fa cantonada amb la plaça de la Vila. L'edifici té planta rectangular i una façana amb l'arrebossat en molt mal estat. Respon a la tipologia de casa medieval amb elements renaixentistes. Es pot dividir en dos parts, la façana del carrer Major i la de la travessera del carrer d'Avall.
La planta baixa té, a la façana principal, dos portals. Un és de forma rectangular i l'altre amb forma de mig punt. L'obertura rectangular té una gran llinda monolítica amb decoració floral i triangular a la part inferior central. I la porta d'arc de mig punt està formada per grans dovelles que toquen amb la finestra del primer pis. A la façana lateral hi ha una porta rectangular, emmarcada de pedra, però més petita, que presenta un llinda alçada de forma d'arc de mig punt peraltat. Actualment, aquesta és l'entrada d'una escola de música.
El primer pis té quatre obertures rectangulars, totes emmarcades de pedra, amb muntants de grans blocs i llindes i ampits molt treballats. Dues de les finestres són d'estil gòtic, de pedra sorrenca, i dues són d'estil renaixentista, de pedra de Girona. Les gòtiques presenten llindes d'arc conopial lobulades, formades per dos blocs units, una amb caps humans decoratius al final del guardapols i l'altre sense aquesta figuració. També tenen les impostes decorades amb motius florals i heràldics. Les renaixentistes són geminades i situades a la cantonada. Tenen llindes monolítiques, guardapols, motllures i petxines decoratives a les quatre impostes.
El segon pis té quatre obertures, dues de les quals són a la façana del carrer Major. Una d'aquestes és emmarcada de pedra i amb llinda d'arc conopial lobulada amb caps antropomòrfics com a la finestra central del primer pis. L'altra finestra i les de la part lateral són més senzilles i sense emmarcament de pedra, a excepció d'una petita finestra de permòdols.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Noi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Cal Noi». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
# Cal Noi (desambiguació)

«Cal Noi» té aquests significats:
* Cal Noi Casa al municipi d'Anglès
* Cal Noi (Les Borges del Camp) Casa a Les Borges del Camp
* Cal Noi Camins Masia del Prat de Llobregat
# Brebotte

Brebotte és un municipi francès del departament del Territori de Belfort i de la regió de Borgonya - Franc Comtat. El 2007 tenia 324 habitants.

## Geografia

El poble, que se situa a les proximitats del canal del Roine al Rin, és vorejat per La Bourbeuse. Brebotte és a 6 km de Grandvillars, a 10 km de Fontaine i a 13 km de Belfort.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 204 | 218 | 226 | 215 | 220 | 260 | 324 |
# Cafè Caleta

El cafè Caleta és un tipus de cafè d'Eivissa amb brandy, rom i pela de cítrics. Aquest preparació del cafè data de mitjan segle xx per pescadors de sa Caleta, d'on se suposa que s'originà el nom.

## Ingredients

* 400 gr de cafè molt
* 250 gr de sucre
* ½ l d'aigua
* 1 ampolla de brandy
* 1 ampolla de rom
* La pela d'1 llimona
* La pela d'1 taronja
* Grans de cafè

## Preparació

* Escalfau l'aigua fins a bullir, apagau el foc d'afegir el cafè molt, després deixau en repòs durant un quart.
* Fasseu un caramel amb el sucre i afegiu el brandy i el rom. Quan bulli, afegiu-hi les peles i els grans de cafè. Flambegeu fins que la flama es converteix de color blau.
* Colau el cafè i afegiu l'alcohol.
* Serviu-ho ben calent.

## Referències

* ↑ «Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera». Arxivat de l'original el 2010-04-01. [Consulta: 10 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Recepta Cafè Caleta (castellà)
# Cal Comte (Torroja del Priorat)

Cal Comte és un edifici del municipi de Torroja del Priorat (Priorat) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un gran edifici de paredat arrebossat i pintat i cobert per una teulada a doble vessant; de planta baixa, pis i golfes. A l'extrem esquerre s'obre un pas o "perxe" per a possibilitar la unió del carrer de l'Era amb la plaça de l'Església i el carrer Major. Sobre la façana s'obren una porta i dues finestres a la planta baixa, tres balcons i una finestra al primer pis i una galeria correguda amb 17 arcs de mig punt. A la porta cal destacar la decoració amb elements finals del barroc, i també els desaigües de la teulada, de ferro forjat. A l'entrada, de generoses dimensions, hi ha una galeria correguda a nivell del primer pis.
Cal Compte és el millor edifici civil del poble.

## Història

Cal Compte és una antiga casa pairal de Torroja del Priorat. L'actual construcció, just a principis del segle xix, posa de relleu la puixança econòmica de la casa, bastant abans de l'època daurada del Priorat. Avui encara la casa continua essent considerada com una de les més importants del poble.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Comte». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Cal Comte». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Calamiana kabilia

Calamiana kabilia és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,6 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja peixets i invertebrats, incloent-hi larves de mosquits.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: nord-est de Borneo i les Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Herre A. W. C. T., 1945. Notes on fishes in the Zoological Museum of Stanford University. XIX.--Two new Philippine gobies, with key to the genera of gobies with vomerine teeth. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 58. 77-81.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ «Calamiana kabilia». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Calamiana kabilia» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20): 977 p.
* ↑ Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1):1-55.
* ↑ Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Larson, H.K., 2001. A revision of the gobiid fish genus Mugilogobius (Teleostei: Gobioidei), and its systematic placement. Rec. West. Aust. Mus. (Suppl. Núm. 62):1-233.
# Burlingame

* Per a altres significats, vegeu «Burlingame (Kansas)».
Burlingame és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 28.158 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burlingame tenia 28.158 habitants, 12.511 habitatges, i 6.956 famílies. La densitat de població era de 2.510,8 habitants per km².
Dels 12.511 habitatges en un 24,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,1% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 44,4% no eren unitats familiars. En el 35,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,2% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 36,9% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 68.526 $ i la renda mediana per família de 91.309 $. Els homes tenien una renda mediana de 59.148 $ mentre que les dones 47.461 $. La renda per capita de la població era de 43.565 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burlingame». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burlingame». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Callogobius okinawae

Callogobius okinawae és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Filipines fins a Vanuatu, les Illes Ryukyu i les Illes Marshall (Micronèsia).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Myers, R.F. 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Callogobius stellatus

Callogobius stellatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Kottelat, M. i A.J. Whitten 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Callogobius sclateri

Callogobius sclateri és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Illes de la Societat, el sud del Japó, Austràlia (Queensland), les Illes Mariannes i les Illes Marshall.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i R.C. Steene 1988. Fishes of Christmas Island Indian Ocean. Christmas Island Natural History Association, Christmas Island, Indian Ocean, 6798, Austràlia. 197 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, R.F. 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Campionat Europeu de Salts de 2009

Campionat Europeu de Salts de 2009 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
El I Campionat Europeu de Salts es va celebrar de l'1 al 5 d'abril de 2009 a Torí, Itàlia. El campionat es va celebrar al Monumentale Diving Stadium i en total es van celebrar 10 proves, 5 de masculines i 5 de femenines. Va ser la primera vegada que se celebraven separadament dels Campionats d'Europa de natació.

## Medallistes
### Masculí

| Event | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| 1 m trampolí | Ilia Kvasha Ucraïna | 420,90 | Christopher Sacchin Itàlia | 418,55 | Pavlo Rozemberg Alemanya | 405,20 |
| 3 m trampolí | Alexandr Dobroskok Rússia | 482,75 | Ilia Kvasha Ucraïna | 475,90 | Michele Benedetti Itàlia | 447,75 |
| 10 m plataforma | Alexéi Kravchenko Rússia | 521,75 | Dmitri Dobroskok Rússia | 493,30 | Patrick Hausding Alemanya | 466,00 |
| 3 m trampolí sincronitzat | Ilia Kvasha Olexi Prygorov Ucraïna | 422,31 | Ilia Zajarov Gleb Galperin Rússia | 418,87 | Nicola Marconi Tommaso Marconi Itàlia | 407,19 |
| 10 m plataforma sincronitzat | Sasha Klein Patrick Hausding Alemanya | 474,06 | Oleg Vikulov Alexéi Kravchenko Rússia | 440,52 | Olexandr Bondar Olexandr Gorshrovozov Ucraïna | 406,23 |

### Femení

| Event | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| 3 m trampolí | Tania Cagnotto Itàlia | 290,90 | Maria Marconi Itàlia | 280,20 | Katia Dieckow Alemanya | 267,65 |
| 3 m trampolí | Tania Cagnotto Itàlia | 345,85 | Olena Fedorova Ucraïna | 334,25 | Katia Dieckow Alemanya | 317,20 |
| 10 m plataforma | Yulia Koltunova Rússia | 331,35 | Nora Subschinski Alemanya | 318,50 | Brooke Graddon Regne Unit | 317,70 |
| 3 m trampolí sincronitzat | Tania Cagnotto Maria Dallapè Itàlia | 317,40 | Katia Dieckow Nora Subschinski Alemanya | 312,60 | Olena Fedorova Alevtina Koroliova Ucraïna | 301,38 |
| 10 m plataforma sincronitzat | Yulia Koltunova Natalia Goncharova Rússia | 315,78 | Nora Subschinski Josephine Möller Alemanya | 296,28 | Helen Galashan Carol Galashan Regne Unit | 291,96 |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Rússia | 4 | 3 | 0 | 7 |
| 2 | Itàlia | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 3 | Ucraïna | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 4 | Alemanya | 1 | 3 | 4 | 8 |
| 5 | Regne Unit | 0 | 0 | 2 | 2 |
| Total | Total | 10 | 10 | 10 | 30 |

## Referències

* ↑ «Arena European Diving Championship Torino 1-5 aprile 2009» (en italian). torino2009.com. Arxivat de l'original el 17 de juny 2009. [Consulta: 20 maig 2012].

## Enllaços externs

* torino2009.com
# Cal Dansa

Cal Dansa és una masia situada al municipi de Navès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 583.
# Cal Damià (Gelida)

Cal Damià és una casaa de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa entre mitgeres, planta baixa, pis i golfes sota coberta de teula àrab a dues aigües. Habitatge situat al límit del nucli històric, amb jardí lateral i posterior. Façana amb capcer esglaonat i balconada correguda a la primera planta. Manté un ordre clar de buits amb dues obertures una a cada extrem de la façana, tant a la planta pis com a la planta baixa, on una d'elles és la porta d'accés.

## Referències

* ↑ «Cal Damià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Cal Porquer

* Per a altres significats, vegeu «Cal Porquer (Pardines)».
Cal Porquer és un habitatge al nucli del Bruc (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local. Forma part del nucli antic de la població. Masia de planta rectangular, amb coberta a dues aigües. La major part de l'obra és tàpia i la resta de pedra turó. Aquesta casa a més d'una tipologia de masia, té unes dimensions superior a les cases existents al veïnat, i ocupa tot un costat de la plaça, configurant-la.

## Notes

* ↑ «PLAÇA CARRER PARRÒQUIA - LES VOLTES - CAL PORQUER». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 octubre 2015].
# Cal Ros (Cercs)

Cal Ros és una masia del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa aïllada formada per dos blocs constructius pràcticament units però separats espacialment. El més petit és anomenat popularment "Merolleta", se mesures molt petites. Presenta com a elements més destacables la porta originària amb fusta i la llinda, també en fusta amb la inscripció gravada de 1844. Té una planta a nivell dels sòl i un pis amb distribució regular d'obertures. Façana principal orientada a llevant. Teulada a dues aigües amb carener perpendicular a la façana.
El cos central d'edificació és, pròpiament, Cal Ros. Formada per un aparell de pedra irregular arrebossada. La teulada és a doble pendent amb carener perpendicular a la façana d'accés, però paral·lel a la façana més destacable. Construïda en horitzontal s'aprofita el relleu existent per situar a la part alta, el segon nivell arran del sòl. Pel costat de llevant presenta una interessant galeria formada per cinc porxos oberts sota teulada, força característic de les construccions rurals de mitja muntanya. A la vegada, s'aprecien restes d'altres arcades tapiades a la part baixa i, també, en el primer pis, reconvertides en murs de tancament i obertures regulars.

## Història

Més tardana que no pas la propera casa de Merolla, de major antiguitat. Va acabar-se de construir l'any 1844. Des del 1898 en que s'explota la pedrera de roca calcària per a la fabricació d'òxid de calç, forma part de la mateixa propietat.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Ros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Bénodet

Bénodet (en bretó Benoded) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 3.159 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 429 | 529 | 565 | 579 | 667 | 710 | 643 | 712 | 680 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 676 | 657 | 705 | 622 | 704 | 741 | 781 | 875 | 1 035 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 094 | 1 234 | 1 362 | 1 312 | 1 346 | 1 421 | 1 549 | 1 675 | 1 674 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 882 | 1 922 | 2 087 | 2 285 | 2 436 | 2 750 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Christian Pennanech | |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Des villages de Cassini aux communes d'aujourd'hui