OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trojècia de Rodés

Trojècia de Rodès (Poitiers, alta edat mitjana - Rodés) fou una dona cristiana, pelegrina en Aquitània, que visqué en una data desconeguda, probablement a l'Alta Edat Mitjana. És venerada com a santa per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Trojècia havia nascut a Poitiers i es consagrà de molt jove a la vida religiosa, lliurant-se a la pregària i la penitència. Va fer vot de visitar les esglésies d'Aquitània i emprengué la peregrinació per fer-ho. Després de visitar centenars d'esglésies, arribà a Rodés (Avairon); afeblida i malalta, s'adreçà a l'església de Sant Esteve (avui Saint-Étienne du Mazel) i hi morí.

## Veneració

Fou sebollida al mateix lloc on havia mort, i aviat s'atribuïren miracles a la seva intercessió, per la qual cosa fou venerada com a santa. El temps va fer oblidar el lloc de l'enterrament i el seu culte s'anà perdent, fins que el 1698, el bisbe Philippe de Lusignan retrobà les restes de la santa. El crani fou col·locat en un reliquiari d'ivori i les restes foren portades a la catedral de la ciutat, on són avui dia.

## Bibliografia

* Orthodoxie libre. "Sainte Trojécie à Rodez".
# Proud Flesh

Proud Flesh és una pel·lícula muda dirigida per King Vidor i protagonitzada per Eleanor Boardman, Pat O’Malley i Harrison Ford. Basada en la novel·la homònima de Lawrence Rising adaptada al cinema per Harry Behn i Agnes Christine Johnstone, el film es va estrenar el 27 d’abril de 1925.

## Argument

Fernanda, la filla orfe d'una víctima del terratrèmol de San Francisco, és atesa per familiars a Espanya fins que compleix els divuit anys, quan el seu més fervent admirador, Don Jaime, li demana que es casi amb ell. Fernanda el rebutja i marxa a San Francisco, on coneix Pat O'Malley, un contractista de fontaneria. Tots dos se senten atrets un per l’altre. Pat porta Fernanda a visitar casa seva però se sent molt decebuda per la manera de fer rude de la senyora O'Malley i per la inelegància de la casa. Fernanda trenca amb Pat i aquest la segresta i la porta a la seva cabana de muntanya. Fins allà els segueix Don Jaime i s’enduu Fernanda. Quan Pat arriba a casa, la seva mare li retreu que s’hagi enamorat d'una noia d’una altra classe però aleshores arriba Fernanda i explica a Pat que no pot viure sense el seu amor.

## Repartiment

* Eleanor Boardman (Fernanda)
* Pat O'Malley (Pat O'Malley)
* Harrison Ford (Don Jaime)
* Trixie Friganza (Mrs. McKee)
* William J. Kelly (Mr. McKee)
* Rosita Marstini (Vicente)
* Sōjin Kamiyama (Wong)
* Evelyn Sherman (tieta española)
* George Nichols (tiet español)
* Margaret Seddon (Mrs. O'Malley)
* Lillian Elliott (Mrs. Casey)
* Priscilla Bonner (noia de San Francisco)
* Joan Crawford (no surt als crèdits)

## Referències

* ↑ «Proud Flesh». Exhibitors Trade Review, 25 d’abril 1925, pàg. 46.
* ↑ «”Proud Flesh” registers hi tat Loew’s State, Los Angeles». Moving Picture World, 20-06-1925, pàg. 908.
* ↑ «Proud Flesh» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 25 maig 2021].

## Enllaços externs

* Proud Flesh al catàleg de l'American Film Institute
# Eritema multiforme

L'eritema multiforme (EM) és una malaltia de la pell de causa desconeguda; és un tipus d'eritema possiblement mediat per la deposició d'immunocomplexos (majoritàriament complexos lligats a IgM) a la microvasculatura superficial de la pell i de la mucosa bucal que sol seguir a una infecció o exposició a fàrmacs. És un trastorn poc freqüent, amb una incidència màxima a la segona i tercera dècada de la vida. El trastorn té diverses formes o presentacions, que el seu nom reflecteix (multiforme, moltes formes). Les lesions en escarapel·la són una manifestació típica. Es reconeixen dos tipus, un lleu a moderat i un de greu, (eritema multiforme menor i eritema multiforme major, respectivament).
# Ijermaouas

Ijermaouas (en àrab إجرمواس, Ijarmawās; en amazic ⵉⵊⴻⵔⵎⴰⵡⴰⵙ) és una comuna rural de la província de Driouch, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.540 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Caterina Karmany Jaume

Caterina Karmany Jaume (Sant Joan, 1975) és una periodista mallorquina.
Es Llicenciada en Periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona, amb postgraus de Comunicació i Noves tecnologies, Direcció de Màrqueting per la UOC i Coolhunting i detecció de tendències. El 2005 va entrar al Departament d'Informatius de Catalunya Ràdio on va conduir El vidre i una secció de Factoria sensible. A TV3 ha estat redactora de Política a la delegació de Madrid, i de Continguts Digitals, i ha col·laborat en els programes Tot es mou, Tarda oberta i Divendres, amb Xavi Coral i Espartac Peran.
Des del desembre del 2017 va ser Coordinadora de Catalunya Ràdio a Madrid, fins al 2022 quan va ser nomenada corresponsal de TV3 i Catalunya Ràdio a les illes Balears, substituint, per jubilació, a Margarida Solivellas i Eulàlia Ferrer.

## Referències

* ↑ «Caterina Karmany és la nova corresponsal de TV3 i Catalunya Ràdio a les Illes Balears». Diari de Balears, 15-11-2022. [Consulta: 10 agost 2023].
* ↑ Porras, Darío. «Així és el nou i flamant fitxatge de TV3: mallorquina, companya de Xavi Coral quan era morena». El Nacional, 16-11-2022. [Consulta: 10 agost 2023].
* ↑ «Caterina Karmany, nova corresponsal de TV3 i Catalunya Ràdio a les illes Balears». CCMA, 15-11-2022. [Consulta: 10 agost 2023].
# Umbrina steindachneri

Umbrina steindachneri és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 47 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic que viu entre 15-100 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental: Angola, Guinea i Mauritània.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G., 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Cadenat, J., 1951. Initiations Africaines. III. Poissons de Mer du Sénégal. Inst. Francais d'Afrique Noire. Poiss. Senegal: 1-345.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N. i E. Trewavas, 1990. Sciaenidae. p. 813-826. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* ↑ Maigret, J. i B. Ly, 1986. Les poissons de mer de Mauritanie. Science Nat., Compiègne. 213 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Schneider, W., 1990. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the commercial marine resources of the Gulf of Guinea. Prepared and published with the support of the FAO Regional Office for Africa. FAO, Roma. 268 p.
* ↑ Séret, B. i P. Opic, 1997. Poissons de mer de l'ouest Africain tropical. ORSTOM. Initiations-documentations techniques.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Fish registrations within the museum database of the Vertebrate Section of the Royal Museum for Central Africa. MRAC, Tervuren, Bèlgica.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# L'esmolet

L'esmolet (Точильщик, Tochil'schik Printsip Mel'kaniia en rus), també anomenat L'esmolador de ganivets, és un quadre cubo-futurista pintat entre els anys 1912 i 1913 per l'artista rus Kazimir Malèvitx. Conté d'una banda la fragmentació de les formes, associada al futurisme, i, d'altra banda, la geometria abstracta, pròpia del cubisme. Des de 2014 l'obra és propietat de la Universitat Yale, a New Haven, Connecticut.

## Referències

* ↑ «Kazimir Malevich, The Knife Grinder (The Glittering Edge) 1912–13» (en anglès). Oxford Journals. Mike McKiernan. [Consulta: 16 abril 2015].
* ↑ «Tochil'schik Printsip Mel'kaniia (The Knife Grinder or Principle of Glittering)». Yale University Art Gallery. Arxivat de l'original el 2014-05-20. [Consulta: 19 maig 2014].
# Turó de Sant Gili

El Turó de Sant Gili és una muntanya de 863 metres al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Turó de Sant Gili». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Psychoda longiseta

Psychoda longiseta és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Les antenes tenen 16 segments i fan entre 0,5 i 0,6 mm de llargada.
* La placa subgenital de la femella presenta una concavitat apical i fonda.
* Les ales fan 1,5-1,8 mm de llargària i 0,6-0,8 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el Japó, incloent-hi Honshu i les illes Ogasawara i Ryukyu.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Tokunaga, M. i Komyo E., 1954. Japanese Psychodidae. I. Psychoda species. Philippine Journal of Science. 83:307-317.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1966. The Psychodidae of the Ryukyu Islands (Diptera). Pacific Insects. 8:299-318. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 Quate, L. W., 1959. Diptera: Psychodidae. Insects of Micronesia. 12:435-484.
* ↑ Quate Laurence. W., 1961. Notes on Tokunaga's Japanese Species of Psychoda. Proceedings, Hawaiian Entomological Society, XVII (3), 437-438.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Eleccions presidencials del Brasil de 2006

Les eleccions presidencials del Brasil de 2006 es van celebrar al Brasil en dues voltes. La primera va tenir lloc l'1 d'octubre de 2006, i la segona el 29 d'octubre de 2006, totes dues en diumenge. Eren les cinquenes eleccions presidencials del país després de la promulgació de la Constitució Federal de 1988. Luiz Inácio Lula da Silva fou reelegit president de la República.

## Referències

* ↑ «G1 > Política - NOTÍCIAS - Lula é reeleito presidente da República». [Consulta: 4 octubre 2022].
# Ilínskaia

«Ilínskaia» té aquests significats:
* Ilínskaia (Krasnodar), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Ilínskaia (Vólogda), localitat de l'óblast de Vólogda, a Rússia
# Carterodon sulcidens

Carterodon sulcidens és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. És endèmica de l'est del Brasil. El seu hàbitat natural són les zones de transició entre els boscos de galeria i els herbassars de cerrado. Viu a altituds d'entre 250 i 1.100 msnm. Està amenaçada per la transformació del seu entorn natural per a usos agrícoles.

## Referències

* ↑ Patton, J. L.; Pardiñas, U. F. J.; D'Elía, G. Rodents (en anglès). University of Chicago Press, 2015, p. 933. ISBN 9780226169576.
* ↑ Reis, M.; Lacher, T. Carterodon sulcidens. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 26 març 2015.
# Umbrina xanti

Umbrina xanti és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 40 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja peixos, crustacis i bivalves.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical (22°N-4°N, 107°W-85°W) i demersal que viu fins als 35 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des del Golf de Califòrnia fins al Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G., 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Gill, T. N., 1862. Catalogue of the fishes of Lower California, in the Smithsonian Institution, collected by Mr. J. Xantus. Part III. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 14: 249-262.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* ↑ Chao, L.N., 1995.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ CENAIM, 1992. A field guide to the edible fishes and shellfishes in coastal waters of Ecuador. Centro Nacional de Acuicultura e Investigaciones Marinas (CENAIM), l'Equador. 95 p.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Sánchez, A.C., 1997. Listado taxonómico de las especies marinas identificadas en los océanos Pacífico y Atlántico (Caribe) de Nicaragua. Ministerio de Economía y Desarrollo. MEDE PESCA. Managua. 28 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* García-Godos Naveda, I., 2001. Patrones morfológicos del otolito sagitta de algunos peces óseos del mar Peruano. Bol. Inst. Mar Perú 20(1-2): 1-83.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Els hereus de la terra (novel·la)

Els hereus de la terra (originalment: Los herederos de la tierra) és la quarta novel·la de l'advocat i escriptor català Ildefonso Falcones publicada el 2016. Es tracta de la continuació de L'església del mar que, ambientada en la Barcelona del segle XIV, reprèn l'acció tres anys després del final del primer lliurament. La traducció al català va arribar el mateix any de la publicació per Mireia Alegre Clanxet i Imma Estany.

## Adaptació

El 22 de maig de 2020, Atresmedia i Netflix van anunciar que havia arribat a un acord per a la producció de l'adaptació de la novel·la homònima, convertint-se en seqüela de L'esglèsia del mar. El novembre del mateix any, va iniciar el seu rodatge.

## Referències

* ↑ «Falcones publica 'Los herederos de la tierra' con Grijalbo y Rosa dels Vents» (en castellà). La Vanguardia, 31-08-2016. [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ Morala i Reboredo, Laia «—Els hereus de la terra. Trad. de Mireia Alegre Clanxet i Imma Estany. Barcelona: Rosa dels Vents, 2016.». LA TRADUCCIÓ DE NOVEL·LA DEL CASTELLÀ AL CATALÀ ACTUALMENT, 03-06-2019, pàg. 13.
* ↑ García, Carlos Merenciano / Ricky. «Atresmedia ultima un acuerdo con Netflix para producir la segunda parte de 'La catedral del mar'» (en castellà), 22-05-2020. [Consulta: 10 maig 2022].

## Vegeu també

* Els hereus de la terra (sèrie de televisió)
# Turó de Sant Cristòfol

El Turó de Sant Cristòfol és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

En el conjunt urbanístic Turó de Sant Cristòfor s'hi inclouen els habitatges aixecats prop del Far i l'ermita de Sant Cristòfor. La tipologia constructiva consisteix en cases unifamiliar aïllades.
Les característiques topogràfiques de l'emplaçament, un turonet davant la línia de la costa, el pas en trinxera de la via del ferrocarril i el torrent de la Riera, delimiten el conjunt i en permeten el creixement.
Les parcel·les són de grans dimensions amb habitatges de gran superfície construïts amb pocs anys de diferència que segueixen una mateixa línia. L'espai públic d'aquesta zona consisteix en una senzilla trama viària i una petita plaça davant l'ermita.

## Referències

* 1 2 3 «Turó de Sant Cristòfol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# El Carrascal (Mas de Barberans)

El Carrascal és un nucli de població de Mas de Barberans (Montsià) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Carrascal està situat entre el Mas de Barberans i la Sénia, a uns 5 o 6 km del primer. Aquest antic veïnat tenia unes 10 construccions (4 habitacles) i el traçat d'uns 4 carrers, però en l'actualitat es redueix a dos masos en ús i dependències, més una ermita sense culte.
L'edifici més important, antic molí d'oli (el qual encara es conserva a l'interior), és una obra de maçoneria ordinària, amb carreus ben escairats a les cantonades i les obertures principals. Consta de planta baixa, pis i golfes obertes, amb un característic contrafort a la façana principal, i és coberta amb una teulada a doble vessant, amb el carener paral·lel a la façana principal.
Té al davant mateix un altre edifici i diversos corrals. El separa de l'altre mas la capella, petit edifici d'una nau, situat al mig de la plaça, cobert amb teulada a doble vessant i fet amb fàbrica de mamposteria ordinària.
L'altre mas, de planta baixa i primer pis, tancat per un corral, guarda a l'interior un antic molí de barra o "ginch" i un característic forn de pa amb un curiós fumeral. És de mamposteria amb àngles de carreus i coberta de teula a una vertent, amb un altre edifici annex que és cobert per una teulada a dues vessants.

## Història

El carrascal és una masada (o conjunt de masos) amb història pròpia que es remunta a l'edat mitjana. El lloc té carta de població de l'any 1252, com a establiment de caràcter agrari, i així es mantingué habitada fins al segle xix quan, segons els actuals masovers, en ésser portada l'aigüa al Mas de Barberans, la puixança de la població veïna feu anar definitivament a menys el veinat.
A l'edifici-molí, el més important, llegim a la llinda del portal : "año 1819". La capella, construïda per iniciativa particular a partir de les dues finques, és també del segle xix i actualment es troba buida.
Al fogatge de 1568 el lloc consta com a despoblat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «El Carrascal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «El Carrascal». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cebalet

Cebalet o Cebbala o Saballa (àrab: السبالة, as-Sabbāla), abans Sabalat Ouled Asker o Cebalet Ouled Asker (àrab: سبالة أولاد عسكر, Sabbālat Ūlād ʿAskar), és una ciutat de Tunísia a la governació de Sidi Bouzid, a l'extrem nord-oest de la governació i uns 37 km al nord-oest de la ciutat de Sidi Bou Zid. Està a mig camí entre Sbeitla i Jelma. Abans formava part de la delegació de Jelma, però cap al 2000 la part occidental de la delegació fou segregada per formar la nova delegació de Ceballa. Ocupa la part nord del Djebel Hamra, a la vora del riu Oued Chelif. La ciutat ronda els cinc mil habitants i és capçalera d'una delegació amb 19.110 habitants al cens del 2004.

## Infraestructures

El ferrocarril passa uns 4 km al nord de la ciutat.

## Economia

La principal activitat econòmica és l'agricultura, amb oliveres, cereals i llegums.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 43 54 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en cinc sectors o imades:
* Cebalet (43 54 51)
* El Amra (43 54 52)
* Essed (43 54 53)
* Meghila (43 54 54)
* El Ayoun (43 54 55)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 43 13).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 107-111. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 157. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# L'espasa màgica

L'espasa màgica (títol original en anglès: The Magic Sword) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Bert I. Gordon, estrenada el 1962. Ha estat doblada al català.

## Argument

Georges(Gary Lockwood) és el fill de la bruixa Sibil·la (Estelle Winwood). El vigila sota la seva protecció màgica a casa seva fins al dia que s'apropa al seu 21è aniversari (majoria) de la bella princesa Helena (Anne Helm). La princesa és educada pel diabòlic bruixot Lodac. Georges amb l'ajuda d'una armadura màgica i sis cavallers trets d'un sortilegi, marxa a la recerca de la princesa per salvar-la de les urpes de Lodac... Però set proves malèfiques esperen els valerosos cavallers...

## Repartiment

* Basil Rathbone: Lodac
* Estelle Winwood: Sibil·la
* Gary Lockwood: Sir George
* Anne Helm: la príncesa Helena
* Liam Sullivan: Sir Branton
* Danielle De Metz: Mignonette
* Merritt Stone: el Rei
* Jacques Gallo: Sir Denis de França
* David R. Cross: Sir Pedro d'Espanya
* John Mauldin: Sir Patrick d'Irlanda
* Taldo Kenyon: Sir Anthony d'Itàlia
* Angus Duncan: Sir James d'Escòcia
* Leroy Johnson: Sir Ulrich d'Alemanya
* Marlene Callahan: la princesa Grace
* Nick Bon Tempi: el siamès d'esquerra
* Paul Bon Tempi: el siamès de dreta
* Ann Graves: la princesa Laura
* Lorrie Richards: Anne
* Jack Kosslyn: l'ogre
* Maila Nurmi: la bruixa

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge es va fer a Los Angeles.
* En la versió original, l'actor Leroy Johnson va ser doblat per Paul Frees.

## Referències mitològiques

* Sir George, adaptació de Sant Jordi
* Sir Dennis de França, adaptació de Dionís de París
* Sir Patrick d'Irlanda, adaptació de Patrici d'Irlanda
* Sir Ulrich d'Alemanya, adaptació d'Ulric d'Augsburg
* Sibil·la, la mare adoptiva de George, era el nom d'una bruixa en la mitologia grecoromana.

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'espasa màgica. esadir.cat, llengua = català.
* ↑ «The Magic Sword». The New York Times.
* ↑ http://imdb.com/title/tt0056211/trivia?ref_=m_tt_trv_trv

## Enllaços externs

* Critique DevilDead
# Trekkboer

Els trekkboers (pronunciació correcta "trèkburs", ja que en afrikaans i neerlandès, el diftong "oe" equival a "u" catalana; significat literal: camperol, granger, si bé és habitual pronunciar-ho tal com s'escriu) foren bòers blancs de Sud-àfrica que al segle xvii es van allunyar de les proximitats de Ciutat del Cap cap a la part oriental del cap, per escapar de l'autocràtic govern de la Companyia Holandesa de les Índies Orientals
Al segle xviii aquests agricultors habitaven en l'actual província del Cap Oriental. Quan a principis del segle xix van començar a experimentar la creixent pressió dels anglesos, molts grangers van decidir anar-se'n cap al nord i cap a l'est. Els grangers s'anomenaren a si mateixos Voortrekkers i entre el 1830 i el 1850 van dur a terme una migració que seria coneguda com a Gran Trek
Amb el descobriment d'or i diamants en aquelles terres, Gran Bretanya va voler annexionar-se aquells territoris, la qual cosa va derivar en un enfrontament obert durant les anomenades Guerres Bòer que van ocórrer entre 1899 i 1902, en les quals va ser protagonista Robert Baden-Powell, fundador de l'escoltisme mundial.