OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oliverio Álvarez González

Oliverio Jesús Álvarez Gonzalez, més conegut com a Oli (Oviedo, Astúries, 2 d'abril de 1972) és un futbolista asturià ja retirat, i posteriorment entrenador de futbol.

## Trajectòria
### Com a jugador

Oli va començar la seva carrera com futbolista en l'equip Universidad de Oviedo. El que era entrenador del Reial Oviedo, Radomir Antić, va demanar el seu fitxatge. Després d'una temporada amb el segon equip, sent convocat sovint amb el primer, l'any 1994 va aconseguir ascendir al primer equip de forma definitiva.
Aviat va començar a destacar i la seva millor temporada li va venir en el 1997, quan va marcar 20 gols en lliga. El va fitxar el Reial Betis, on va estar tres temporades, dues d'elles en la UEFA, però sense aconseguir fer-se un lloc en l'equip, en part a causa de la presència d'Alfonso Pérez Muñoz. Després del descens a Segona Divisió del Betis, en el 2000, va tornar al Reial Oviedo marcant 15 gols en lliga eixe any i baixant a Segona en finalitzar la temporada.
Després de dos anys jugant en categoria d'argent, després de descendir esportivament a Segona B, va decidir, com capità de l'equip, juntament amb la resta de jugadors, no acceptar l'aval que la directiva asturiana els va proposar perquè retiressin la seva denúncia per la suspensió de sous que l'equip s'havia vist obligat a instaurar a causa d'una gran crisi economica. A causa de l'actitud d'Oli, i de la resta de jugadors del Real Oviedo d'aquella temporada, l'equip va descendir administrativament a Tercera Divisió, sent aquesta la primera vegada que el club militava en aquesta categoria.
Després de la seva sortida del club ovetenc, va decidir fitxar pel Cadis CF. Ha estat tres anys jugant en el club gadità, amb el qual va aconseguir un ascens a Primera divisió.

### Com a entrenador

Després de penjar les botes, va afrontar una nova etapa com a entrenador al capdavant del Cadis CF per a la temporada 2006/07. No obstant això, poc després, el 5 de novembre de 2006, va ser destituït després de la derrota el dia anterior del seu equip contra l'Sporting de Gijón 5-4.
Al setembre de 2007 aterra en la UD Marbella de Segona B amb l'objectiu de salvar a l'equip, cuer de grup després de quatre jornades de lliga.

## Selecció espanyola

Va ser internacional amb la selecció espanyola en dues ocasions, marcant un gol. El seu debut es va produir a Bratislava, el 24 de setembre de 1997, en un partit contra Eslovàquia.

## Clubs
### Com a jugador

| Club | Any |
| Reial Oviedo | 1992/1997 |
| Reial Betis | 1997/2000 |
| Reial Oviedo | 2000/2003 |
| Cadis CF | 2003/2006 |

### Com a entrenador

| Club | Any |
| Cadis CF | 2006 |
| UD Marbella | 2007 |
| Real Betis Balompié B | 2009 |

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Lavieu

Lavieu és un municipi francès situat al departament del Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 92 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lavieu era de 92 persones. Hi havia 35 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 19 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 78 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 37 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 76 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 37 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 9 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lavieu el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 61 persones, 46 eren actives i 15 eren inactives. De les 46 persones actives 43 estaven ocupades (24 homes i 19 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 15 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una perruqueria.
L'any 2000 a Lavieu hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lavieu a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lavieu a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Coelorinchus campbellicus

Coelorinchus campbellicus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 1026 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a prop de Nova Zelanda (50° 31′ S, 174° 19′ E).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus campbellicus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Atelopus planispina

Atelopus planispina és una espècie d'amfibi que viu a l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ron, S., Coloma, L.A., Bustamante, M.R., Cisneros-Heredia, D., Lötters, S. & La Marca, E. 2004. Atelopus planispina. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Telestes (escultor)

Telestes (en grec Τελεστάς) va ser un escultor grec.
Va esculpir, conjuntament amb son germà Aristó, l'estàtua colossal del deu Zeus que els kleitorians van dedicar al temple d'Olímpia amb les despulles de moltes ciutats capturades. Pausànias menciona l'escultura, de 18 peus grecs d'alçada i la part visible de la seva inscripció, que estava mutilada en el seu temps.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/326?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AristonSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 311. ]
# Miquel Paredes i Fonollà

Miquel Paredes i Fonollà (Barcelona, 1901 – Ceret, 1980) va ser un escultor català, recordat especialment per ser autor de la figura d'El més petit de tots, conjuntament amb la dibuixant Lola Anglada.
Es va formar a la Llotja de Gràcia. Participà en diverses exposicions col·lectives en la Barcelona dels anys 30, i a Madrid va guanyar un premi per trobar una figura al·legòrica de la República. Durant la guerra civil espanyola va col·laborar amb el Comissariat de propaganda de la Generalitat de Catalunya per a fer monuments efímers i de propaganda. En aquest període fou quan el comissariat l'encarregà una figura basada en el conte popular infantil Els tres tambors que simbolitzés la lluita antifeixista. L'escultura (i el llibre paral·lel de Lola Anglada que mostraven la mateixa figura) tingué tant d'èxit que se'n feren més de 60.000 còpies, que el comissariat venia a 3 pessetes cadascuna per aconseguir fons per a sufragar despeses de la guerra.
Durant la guerra civil espanyola, el 1937, va participar en el muntatge d'un monument efímer El soldat desconegut com a homenatge als soldats republicans, a la plaça Catalunya de Barcelona, una gran escultura de dotze metres d'alçada realitzada amb guix i xarpellera amb la col·laboració d'altres artistes. La inauguració va comptar amb la presència del president Lluís Companys i la ministra Federica Montseny. Malgrat el seu material fràgil per estar a la intempèrie, el monument es va mantenir a la plaça Catalunya fins a l'acabament de la guerra, que va ser desarmat i desaparegut.
L'any 1938, Paredes s'exilià a la Catalunya Nord, on va treballar en pobles rossellonesos fent monuments als morts de la guerra. També el 1974 feu el monument a Lluís Companys prop de l'antic camp de refugiats a Sant Cebrià. Posteriorment treballà en una fàbrica de nines, i més endavant impartí classes d'escultura a l'escola de belles arts d'Orleans. Morí en la indigència el 1980, al Vallespir.

## Referències

* 1 2 DDAA. La Gran Enciclopèdia en català Volum 15. Barcelona: Edicions 62, 2004. ISBN 84-297-5443-1.
* ↑ Fabre, Jaume; Huertas, Josep M. «El soldat desconegut Crònica.». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 1r febrer 2013].
* Informació extreta parcialment del diari El Punt del 28.7.8
# Eleccions al Dáil Éireann de 1977

Les eleccions al Dáil Éireann de 1977 es van celebrar el 16 de juny de 1977 per a renovar els 148 diputats del Dáil Éireann. Va guanyar el Fianna Fáil per majoria absoluta i Jack Lynch formarà govern

## Resultats

| Partit | Líder | % | Escons |
| Fianna Fáil | Jack Lynch | 50,6% | 84 |
| Fine Gael | Liam Cosgrave | 30,6% | 43 |
| Laborista | Brendan Corish | 11,6% | 17 |
| Independents | | 7,4% | 4 |

## Referències

* (anglès) Pàgina del Dáil Éireann Arxivat 2009-12-18 a Wayback Machine.
* (anglès) Resultat de les eleccions de 1977
# Metabolisme dels fàrmacs

El metabolisme dels fàrmacs es realitza generalment mitjançant sistemes enzimàtics especialitzats. Es tracta d'una forma del metabolisme dels xenobiòtics. Aquest metabolisme sol convertir els compostos químics lipòfils en productes polars més fàcils d'excretar. La seva velocitat és un determinant important de la durada i intensitat de l'acció dels fàrmacs. El metabolisme de les fàrmacs pot resultar en toxicació o destoxicació - l'activació o desactivació de la substància química. Tot i que es produeixen els dos casos, els principals metabòlits de la majoria de fàrmacs són productes de destoxicació.
# Oliverio Rincón Quintana

Oliverio Rincón Quintana (Duitama, 2 d'abril de 1968) és un ciclista colombià, ja retirat, que fou professional entre 1991 i 1998. És germà del també ciclista José Daniel Rincón Quintana. Bon escalador, aconseguí guanyar etapes a les tres Grans Voltes. Entre els seus èxits també destaca una Volta a Colòmbia i la Clàssica dels Alps.
S'inicià en el ciclisme als 12 anys quan emprà la bicicleta com a mitjà de transport per anar a fer de repartidor de pa. Inicialment va participar en diverses cuses per a aficionats, fins que el 1989 va ser contractat per l'equip Castalia. Amb aquest equip guanyà la Volta a Colòmbia d'aquell any en superar al seu compatriota Fabio Parra.
Al Tour de França guanyà una etapa el 1993, any en què fou setzè de la classificació final. Al Giro d'Itàlia fou cinquè i guanyà una etapa el 1995 i a la Volta a Espanya fou quart el 1993 i cinquè el 1994, a banda de guanyar dues etapes.
L'any 2000 va ser segrestat en dues ocasions per l'Exèrcit d'Alliberament Nacional i les FARC, si bé va ser alliberat ràpidament en les dues ocasions.
El març del 2012 passà a exercir de director esportiu de l'equip ciclista Colòmbia de categoria Professional Continental.

## Palmarès

* 1989
** 1r a la Volta a Colòmbia i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Volta a Colòmbia sub-23 i vencedor de 3 etapes
* 1991
** 1r a l'Escalada a Montjuïc i vencedor de les 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos
* 1993
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Aragó
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1994
** 1r a la Clàssica dels Alps
** 1r al Trofeu Luis Ocaña
* 1995
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1996
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1991. 10è de la classificació general
* 1993. 4t de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1994. 5è de la classificació general
* 1995. 62è de la classificació general
* 1996. 49è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1993. 16è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1994. Abandona (16a etapa)
* 1998. Abandona (8a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1995. 5è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* 1 2 «RINCÓN QUINTANA Oliverio». [Consulta: 7 febrer 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Oliverio RINCON QUINTANA» (en italià). [Consulta: 7 febrer 2023].
* ↑ «Qué pasó con Rincón». Revista Semana, 14-02-2009. Arxivat de l'original el 2009-03-21. [Consulta: 6 maig 2013].
* ↑ Benito Muñoz. «Oliverio Rincón, calvario inexplicable». El Mundo, 17-07-1994. [Consulta: 30 juliol 2009].
* ↑ Jon Rivas. «El ELN reivindica el secuestro de Rincón». El Mundo, 23-01-2000. [Consulta: 30 juliol 2009].
* 1 2 «El ex ciclista Oliverio Rincón, liberado ileso por sus captores». El País, 01-04-2000. [Consulta: 30 juliol 2009].
* ↑ Revista Mundo Ciclístico. Oliverio Rincón ya está en Italia con el Colombia-Coldeportes. Consultado el 6 de mayo de 2013.

## Enllaços externs

* Palmarès d'Oliverio Rincón
# La gran mentira (pel·lícula)

La gran mentira és una pel·lícula espanyola dirigida per Rafael Gil Álvarez i protagonitzada per Francisco Rabal, Madeleine Fischer i Jacqueline Pierreux.

## Sinopsi

César Neira, un actor en declivi, veu la seva oportunitat de tornar a triomfar gràcies a la inclusió a la seva pel·lícula d'una mestra paralítica que s'ha fet molt popular gràcies a un concurs radiofònic.

## Repartiment

* Francisco Rabal - César Neira
* Madeleine Fischer - Teresa Camps
* Jacqueline Pierreux - Sara Millán
* Manolo Morán - Representant de César
* Emilio Alonso
* Julio F. Alymán - Maquillador
* Rafaela Aparicio - Vecina de La Molina
* Rafael Bardem - Tío de Teresa
* Gustavo Biosca
* Irene Caba Alba - Vecina de La Molina
* Rafael Calvo Revilla - Doctor
* José Calvo - Productor que habla con censor
* Pedro Chicote
* Carlos Ciscar
* Rafael Cortés
* Bobby Deglané
* Teresa del Río
* Juan Calvo - Paulino Sándalo
* Ángel de Echenique
* Ramón Elías - Manolo Rodríguez
* Fernando Fernán Gómez
* José Ramón Giner - Guionista pesado
* Julio Goróstegui - Dueño del cine
* Rufino Inglés
* Ángel Jordán - Raúl Estrada
* Milagros Leal - Vecina de La Molina
* Sergio Mendizábal
* Jorge Mistral
* Antonio Ozores
* José Luis Ozores
* Erasmo Pascual
* Francisco Puyol
* Antonio Ramallets
* Luis Rivera
* José Samitier
* Pilar Sanclemente
* Juan Segarra
* Carlos Miguel Solá - Apuntador
* José Luis Sáenz de Heredia
* Francisco Sánchez - Productor catalán en la fiesta
* José Tamayo
* Ángela Tamayo
* José Villasante
* Álvarez Álvarez
* Ángel Álvarez - Guionista de Sándalo
* Vicente Ávila

## Referències

* ↑ de España p.119

## Bibliografia

* de España, Rafael. Directory of Spanish and Portuguese film-makers and films. Greenwood Press, 1994.
# Coelorinchus brevirostris

Coelorinchus brevirostris és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 21,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 400-600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Okinawa i nord-est de Taiwan.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus brevirostris». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chiou, M.-L., K.-T. Shao i T. Iwamoto 2004. New species of Caelorinchus (Macrouridae, Gadiformes, Teleostei) from Taiwan, with a redescription of Caelorinchus brevirostris Okamura. Copeia 2:298-304.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (editors) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aubilly

Aubilly és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 51 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Aubilly era de 51 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 20 habitatges, 17 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 2 estaven desocupats. 19 eren cases i 1 era un apartament. Dels 17 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 4 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 4 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Aubilly el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 12 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 29 eren actives i 9 eren inactives. De les 29 persones actives 27 estaven ocupades (16 homes i 11 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 9 persones inactives 2 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Aubilly hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 378 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Aubilly a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Aubilly a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.