OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Citrat d'amoni i ferro(III)

El citrat d'amoni i ferro(III) és un citrat, una sal química amònica d'un àcid cítric. Té la fórmula química C₆H$_{5+4y}$Fe$_x$N$_y$O₇. En la indústria alimentària es fa servir amb el Codi E E 381 i es fa servir com regulador de l'acidesa i en el procediment de la cianotípia.
La fórmula molecular del citrat d'amoni i ferro(III) és variable. Es pot preparar afegint Fe(OH)₂ a una solució aquosa d'àcid cítric i amoni.
Un altre ús del citrat d'amoni fèrric és la purificació de l'aigua.

## Propietats

És una pols brunenca, entre marró i vermella, soluble en aigua.

## Usos

Es troba present en poca quantitat (0,002%) en les begudes refrescants que produeix la companyia escocesa Irn-Bru.

## Referències

* ↑ usptoCitrat d'amoni i ferro(III) a l'USPTO (anglès)
* ↑ IRN BRU: our drinks, nutritional information Arxivat 2013-09-23 a Wayback Machine. (anglès) (consultat l'11 de setembre de 2011).
# Cichla orinocensis

Cichla orinocensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 61,7 cm de longitud total i els 6,220 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques del riu Orinoco i dels seus afluents a Colòmbia i Veneçuela, del riu Amazones i del rio Negro.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Machacek, H. (ed.), 2007. World Records Freshwater Fishing. http://www.fishing-worldrecords.com, 14 Novembre de 2007.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 1981. Cichlid fishes from the La Plata basin. Part I. Collections from Paraguay in the Muséum d'Histoire naturelle de Genève. Revue suisse Zool. 88: 675-692.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia.
* Kullander, S.O. & H. Nijssen. 1989. The cichlids of Surinam. E.J. Brill, Leiden i altres ciutats, XXXIII+256 pp.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Kullander & Ferreira (2006). A review of the South American cichlid genus Cichla, with descriptions of nine new species (Teleostei: Cichlidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, Vol. 17, Núm. 4, pp. 289-398.
* Lowe-McConnell, R. H. 1969. The cichlid fishes of Guyana, South America, with notes on their ecology and breeding behaviour. Zool. J. Linn. Soc. 48: 255-302.
* Machado-Allison, A. 1971. Contribución al conocimiento de la taxonomía del género Cichla en Venezuela. Parte I. Acta biol. Venez. 7: 459-497.
* Machado-Allison, A. 1973. Contribución al conocimiento de la taxonomía del género Cichla en Venezuela. Parte II. Osteologia comparada. Acta biol. venez. 8: 155-205.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stiassny, M. L. J. 1982. The relationships of the neotropical genus Cichla: a phyletic analysis including some functional considerations. J. Zool. Lond. 197: 427-453.
* Stiassny, M. L. J. 1987. Cichlid familial intrarelationships and the placement of the neotropical genus Cichla. J. nat. Hist. 21: 1311-1331.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Classe de toxicitat

La classe de toxicitat (en anglès: Toxicity Class) es refereix al sistema de classificació per a plaguicides creat per governs nacionals o internacionals. Es refereix a la toxicitat aguda d'agents com fumigants del sòl, fungicides, herbicides, insecticides, acaricides, mol·lusquicides, nematicides, o rodenticides.
L'assignament de la classe de toxicitat està basada típicament sobre resultats de toxicitat aguda com la determinació dels valors de LD50. Generalment la classe de toxicitat no es dirigeix a altres aspectes com la bioacumulació, carcionogenicitat, teratogenicitat i efectes mutàgens o l'impacte sobre la reproducció.
Les agències reguladores poden requerir que l'envasat de l'agent sigui marcat amb una paraula senyalitzadora, una etiqueta específica d'advertència per indicar el nivell de toxicitat.

## Classe de toxicitat per jurisdicció
### Món

L'OMS (Organització Mundial de la Salut) dona quatre classes de toxicitat:
* Classe 1 – a: extremadament perillós/extremely hazardous
* Classe 1 – b: molt perillós/highly hazardous
* Classe 2: moderadament perillós/moderately hazardous
* Classe 3: lleugerament perillós/slightly hazardous

### Unió Europea

A la Unió Europea hi ha 8 classes de toxicitat regulades per la Directiva 67/548/EEC:
* Classe I: molt tòxic/very toxic
* Classe II: tòxic/toxic
* Classe III: perjudicial/harmful
* Classe IV : corrosiu/corrosive
* Classe V : irritant/irritant
* Classe VI : sensibilitzant/sensitizing
* Classe VII : carcinogènic/carcinogenic
* Classe VIII : mutagènic/mutagenic
Les substàncies molt tòxiques i tòxiques estan marcades pel símbol europeu de toxicitat.

### Altres

L'agència United States Environmental Protection Agency, EPA dels Estats Units, per exemple, usa quatre classes de toxicitat. Les classes I a III han de portar una Signal Word en l'etiqueta.

## Referències

* WHO Classification document
* Toxicity Rating Scale Arxivat 2008-12-12 a Wayback Machine.
* Reading the label
* Canada toxicity symbols Arxivat 2015-01-28 a Wayback Machine.
* Protect Yourself Arxivat 2014-08-26 a Wayback Machine.
* Pesticide ratings Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
* Critique of model using LD50 values to determine “toxicity” Arxivat 2014-07-23 a Wayback Machine.
* Signal Words Fact Sheet - National Pesticide Information Center
# Classe d'equivalència

Tota relació d'equivalència ∼ definida en un cert conjunt A ens permet dividir aquest conjunt en subconjunts disjunts, on cada subconjunt està format per tots els elements relacionats entre ells. Cada un d'aquests subconjunts és una classe d'equivalència, generada per la relació d'equivalència ∼.
La classe d'equivalència d'un element, $a\in A$, en la relació ∼ normalment es representa amb la notació [a]$_∼$ o simplement [a] quan la relació d'equivalència usada es considera evident pel context. La notació ${\bar {a}}$ també està força estesa. Aquesta classe estarà formada per:
    $[a]_{\sim }=\{b\in A|a\sim b\}\,$
Donada la classe [a], aquest element a es diu que és el representant de la classe. Les classes d'equivalència compleixen les següents propietats:
* [a] és un subconjunt de A.
* [a] no és buit. Com a mínim conté a.
* Inversament, $\forall a\in A$ pertany com a mínim a una classe d'equivalència, la seva.
* $[a]=[b]\iff b\in [a]$.
* $b\notin [a]\iff ([a]\cap [b])=\emptyset$.
Així, qualsevol element b ∈ [a] és també un representant d'aquesta classe i de fet és així com s'anomenen els elements d'una mateixa classe d'equivalència.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W. «Equivalence Class» (en anglès). [Consulta: 9 setembre 2021].
* ↑ «7.3: Equivalence Classes» (en anglès), 20-09-2017. [Consulta: 9 setembre 2021].
# Clytocerus carbonarius

Clytocerus carbonarius és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Uganda.

## Referències

* ↑ Eaton, 1904. Ent. mon. Mag., 40, 59. Vol. 1, pàg. 773. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Tonnoir, Al., 1939. Psychodidae. A: Museu Britànic (Natural History): Ruwenzori Expedition 1934-1935. 1 (4): 35-80.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Collalto Sabino

Collalto Sabino és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 50 km al nord-est de Roma i a uns 35 km al sud-est de Rieti. Es troba a la riba del Llac Turano. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 400 habitants.
Collalto Sabino limita amb els municipis següents: Carsoli, Collegiove, Marcetelli, Nespolo, Pescorocchiano i Turania. És la seu d'un castell baronial, que ha estat propietat de les famílies Savelli, Strozzi, Soderini i, des del 1641, de la família Barberini. La ciutat està envoltada d'una línia de muralles del segle xv.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 24 gener 2020].
# Ciutat heroica

Ciutat Heroica és un títol honorífic soviètic que premia l'heroisme excepcional durant la Gran Guerra Patriòtica (Segona Guerra Mundial) de 1941 a 1945. Va ser concedit a dotze ciutats de la Unió Soviètica. A més, van concedir també a la fortalesa de Brest un títol equivalent de Fortalesa Heroica. Aquesta distinció simbòlica a una ciutat correspon a la d'Heroi de la Unió Soviètica.
Segons l'estatut, la ciutat heroica inclou (com en el cas d'Heroi de la Unió Soviètica) l'Orde de Lenin, l'Estrella d'Heroi de la Unió Soviètica, i el certificat del fet històric per part del Soviet Suprem de l'URSS. La concessió implicava també que s'erigia un obelisc a la ciutat.

## Ciutats Heroiques

* Leningrad (actualment Sant Petersburg) (títol atorgat el 1945)
* Stalingrad (actualment Volgograd) (1945)
* Odessa (1945)
* Sebastòpol (1945)
* Kíev (1961)
* Fortalesa de Brest (Belarús) Brest (Fortalesa Heròica) (1965)
* Moscou (1965)
* Novorossisk (1973)
* Kertx (1973)
* Minsk (1974)
* Tula (1976)
* Múrmansk (1985)
* Smolensk (1985)
# Coll Furka

El coll Furka (Furkapass en alemany), és un port de muntanya de 2.429 metres als Alps suïssos que connecta el poble de Gletsch (cantó del Valais) amb Realp (cantó d'Uri).
La línia de tren Furka Oberalp Bahn evita el port mitjançant el Túnel de Furka (obert el 1982 per a reemplaçar el túnel antic a 2.100 m). El coll Furka va aparèixer al film Goldfinger de James Bond. Un revolt del costat est del coll rep el nom de "James Bond Strasse" amb un mirador i una àrea d'aparcament petita. Una altra atracció turística de la carretera d'accés al coll és l'Hotel Belvédère, proper a la part superior oest del port, des d'on es pot fer una passejada curta a la cova de gel de la glacera del Roine. La glacera es desplaça 30-40 metres per any i els 100 m de túnel de gel poden ser visitats al mes de juny quan la carretera obre després del període de neus.

## Referències

* ↑ Tourismus, Schweiz. «Furka Pass» (en anglès). [Consulta: 29 abril 2024].

## Enllaços externs

* Coll Furka en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* Furka Perfil de ciclisme, Mapes, i Fotos
* Ciclisme fins al Furkapass: dada, perfil, mapa, fotos i descripció
* Furka Passi - les carreteres de conducció més gran del món - Colcorsa
# Commodore 1541

El Commodore 1541 (o CBM 1541, originalment anomenat VIC-1541), fet per Commodore International, va ser la unitat de disc més coneguda per al microordinador Commodore 64. El 1541 era una disquetera d'una sola cara (170 KiB) per a disquets de 5¼". Es va succeir a l'anterior Commodore 1540 (projectat per al VIC-20).
La disquetera utilitzava el Group Code Recording (GCR) i contenia un microprocessador MOS Technology 6502, operant com controlador de disc i processador embarcat del sistema operatiu de disc. El nombre de sectors per pista variava de 17 a 21 (una aplicació primerenca de Zone Bit Recording). El sistema operatiu de discs predefinit va ser el CBM DOS 2.6.
L'ús de «flippy disks», que eren disquets de doble cara convertits per un tall/perforació en el costat esquerre del disc, permetia l'accés a la bescara dels discs i efectivament va doblar la capacitat d'emmagatzematge. El tall es podria fer amb un ganivet, una perforadora de papers, o una eina anomenada «disk notcher», que era dissenyada específicament per a aquesta tasca.

## Referències

* ↑ «Commodore 1541 Disk Drive - Computing History». [Consulta: 26 abril 2019].

## Enllaços externs

* C64 Preservation Project (anglès)
# Colla l'Aixama

La Colla l'Aixama és un grup de música tradicional, influenciat per la música tradicional del País Valencià. L'estudi i l'interès per la música tradicional mediterrània els ha portat a buscar noves influències, aconseguint un caràcter propi a l'hora de crear música així com a l'hora de versionar altres moltes cançons de la música tradicional.

## Discografia

* Música Tradicional de Relleu (Marina Baixa) (2005)
* Arrels i Brots (2009)
* Cantata de la Mare de Déu (2010)

## Vegeu també

* Aixama

## Referències

* ↑ Revista Valenciana de Folclore. Les danses de Relleu. ISSN 1577-8460
* ↑ Benesit 2005, pàgina 125. Dep.Legal A-1.072-2005
* ↑ «Discografia». Colla l'Aixama. [Consulta: 24 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Aixama. Pàgina web oficial
* Aixama en MySpace
# Collada

Una collada, també denominada coll, és la part més baixa, i bastant plana, que es troba entre dos cims o dues elevacions del terreny, alhora que separa dues valls oposades. Quan una via de comunicació, camí, carretera, autopista, l'aprofita per travessar una cadena muntanyenca, es parla de port de muntanya o pas de muntanya. L'equivalent submarí de la collada es denomina llindar submarí.

## Punt de sella

Topològicament, una collada correspon a un punt de sella de la topografia (un lloc en el qual en una direcció la topografia és màxima mentre que en la perpendicular és mínima). En el mapa topogràfic, els colls es mostren com una clariana on el parell de corbes de nivell de la base dels cims tenen el mateix valor d'altitud, però en sentits oposats. El mateix passa amb les corbes que indiquen l'inici de les valls que també presenten sentits oposats i el mateix valor (inferior, però a les dels cims i a les del mateix coll).
Un coll sobre una aresta rocosa o una cresta que en comptes de vessants està delimitat per parets més o menys verticals es denomina «bretxa». Els itineraris d'alta muntanya que tenen per destinació les bretxes es denominen «corredors» o «canals».

## Referències

* ↑ Collada a Optimot
* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Mapa topogràfic del Coll de Jovell

## Vegeu també

* Paraboloide
* Port de muntanya
* Coll
* Punt de sella
* Llista de colls dels Pirineus
* Llista de colls dels Prepirineus meridionals
* Llista de colls del País Valencià
# College Park (Maryland)

College Park és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. El seu nom ve de la Universitat de Maryland a College Park, situada a la ciutat, i de l'antic estació de tren i oficina de correus anomenat "College Station." La Universitat de Maryland és la universitat més prestigiosa de la sistema d'universitats de l'estat de Maryland.
A part de la universitat, College Park també és seu de l'Aeroport de College Park, el més antic de tot el món, i el seu Museu d'Aviació (College Park Aviation Museum). Des de 2004, l'Arxiu de les Estats Units té un gran edifici ("Archives II") dins del municipi.

## Demografia

Segons el cens del 2000, College Park tenia 24.657 habitants, 6.030 habitatges, i 3.039 famílies. La densitat de població era de 1.753,2 habitants per km².
Dels 6.030 habitatges en un 19,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,6% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 49,6% no eren unitats familiars. En el 25,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 10,5% tenia menys de 18 anys, un 51,3% entre 18 i 24, un 19,8% entre 25 i 44, un 11,3% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 111,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.168$ i la renda mediana per família de 62.759$. Els homes tenien una renda mediana de 40.445$ mentre que les dones 31.631$. La renda per capita de la població era de 16.026$. Entorn del 4,2% de les famílies i el 19,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Grier, Peter «The College Park Century». AIR FORCE Magazine, vol. 92, September, 2009, pàg. 86 [Consulta: 18 setembre 2009].
* 1 2 3 «Fact Sheet- College Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- College Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# College Place

College Place és una ciutat al Comtat de Walla Walla de l'Estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 7.818 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, College Place tenia 7.818 habitants, 2.909 habitatges, i 1.870 famílies. La densitat de població era de 1.247,3 habitants per km².
Dels 2.909 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 21,4% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 16,6% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.330 $ i la renda mediana per família de 40.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.167 $ mentre que les dones 25.871 $. La renda per capita de la població era de 14.493 $. Aproximadament l'11,3% de les famílies i el 16% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- College Place». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- College Place». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Concertgebouw

El Concertgebouw és una sala de concerts d'Amsterdam. Gràcies a la seva excel·lent acústica, el Concertgebouw es considera com una de les tres millors sales de concerts del món, juntament amb la Symphony Hall de Boston i la Musikverein de Viena.

## Història

L'arquitecte de l'edifici fou Adolf Leonard van Gendt, qui es basà en la Neue Gewandhaus de Leipzig, construïda dos anys abans i destruïda el 1943, durant els bombardejos aliats en la Segona Guerra Mundial. Les obres començaren el 1883 més enllà dels límits de la ciutat. La sala principal fou oberta al públic dia 11 d'abril de 1888, amb un concert inaugural en el qual una orquestra de 120 músics i un cor de 500 cantants interpretaren obres de Wagner, Händel, Bach i Beethoven.
La Grote Zaal (auditori principal) té 44 metres de longitud, 28 d'ample i 17 d'alçada; té aproximadament 2000 seients. El temps de reverberació és de 2,8 segons sense públic, i de 2,2 segons amb públic. Això la fa ideal per interpretar obres postromàntiques, com les simfonies de Mahler, però no per a música amplificada.
La Kleine Zaal (auditori petit) té forma oval i es troba darrere el principal, té 20 metres de longitud i 15 d'amplada. L'espai, íntim, és molt oportú per a interpretar-hi música de cambra i lieder.
Quan es construí el Concertgebouw, l'acústica era com una ciència obscura: es dissenyà a imitació d'altres sales. Quan es completà la construcció, l'acústica no era perfecta, i va caldre un gran esforç per afinar l'ambient sonor. A les últimes restauracions, s'intentà mantenir els materials utilitzats anteriorment.
Actualment, al Concertgebouw s'interpreten prop de 800 concerts a l'any per a un públic d'unes 850.000 persones, cosa que la converteix en una de les sales més visitades del món.
# Coat-Méal

Coat-Méal (en bretó Koz-Meal) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 934 habitants. El consell municipal ha aprovat la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 481 | 456 | 508 | 632 | 669 | 737 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Marie-Louise Jaouen | |
# Chloroscombrus chrysurus

Chloroscombrus chrysurus és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 65 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental (des de Massachusetts a Florida i des de Bermuda fins a l'Uruguai. També al Carib, Golf de Mèxic, Bahames, Antilles i al llarg de les costes de Centreamèrica i Sud-amèrica fins a l'Uruguai) i a l'Atlàntic oriental (des de Mauritània fins a Angola). És substituït per Chloroscombrus orqueta al Pacífic oriental.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cisteller de Huancavelica

El cisteller de Huancavelica (Asthenes huancavelicae) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

habita zones àrides obertes amb arbusts, a prop de l'aigua a sud i oest de Perú.

## Taxonomia

Ha estat considerada coespecífica del cisteller d'Orbigny (A. dorbignyi) però avui es consideren espècies diferents. Algunes classificacions consideren que la població d'Apurímac és en realitat una espècie diferent:
* Asthenes usheri Morrison, 1947 - cisteller cuablanc.

## Referències

* ↑ cisteller de Huancavelica«Cisteller de Huancavelica». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
* ↑ RS Ridgely et G Tudor. 1994. The Birds of South America, Volum 2. University of Texas Press, Austin.
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman et GM Kirwan. 2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge
* ↑ cisteller cuablanc«Cisteller de Huancavelica». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Cisteller d'Orbigny

El cisteller d'Orbigny (Asthenes dorbignyi) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides obertes amb arbusts, a prop de l'aigua del sud de Bolívia i oest de l'Argentina, cap al sud fins Mendoza.

## Referències

* ↑ «Cisteller d'Orbigny». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Cisteller de Junín

El cisteller de Junín (Asthenes virgata) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones arbustives i àrees rocoses, localment als Andes del centre i sud-est de Perú.

## Referències

* ↑ «Cisteller de Junín». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)