OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Maria Baquero i Vidal

Josep Maria Baquero i Vidal, (Barcelona, 11 de juny de 1861 - Madrid, 20 de gener de 1905) fou un jugador d'escacs i problemista català, un dels més forts jugadors de Catalunya a les darreries del segle xix.

## Biografia

Va néixer al carrer de les Carretes de Barcelona, fill del músic basc José María Baquero Domínguez, natural de Sant Sebastià, i de Dolors Vidal i Ferran, natural de Barcelona.
Baquero està vinculat als inicis dels escacs a la ciutat de Barcelona. Era un dels aficionats que a la dècada dels 1860 fou soci del Cercle d'escacs del Café del Recreo, al carrer d'Escudellers de Barcelona, amb, entre d'altres, Carles Bosch de la Trinxeria. El 1877 jugava a escacs a la societat escaquística (o Cercle) constituïda de facto al número 10 de la Plaça Reial. Alguns anys després, el Cercle de la Plaça Reial es va dissoldre, i Baquero i d'altres aficionats varen acabar (ja el 1891) al Cafè Anglès, al carrer de Ferran, lloc on s'iniciaren en els escacs dos dels personatges més rellevants pels escacs catalans de principis del segle xx, el barceloní Valentí Marín i Llovet i el mallorquí Joan Capó González. Baquero era també habitual de les tertúlies d'escacs que es feien al Café de la Alhambra a la Rambla de Catalunya, i al Café Munich a la Plaça de Catalunya.
Baquero fou un dels jugadors d'escacs espanyols més forts a la segona meitat del segle xix. El 1891 a Barcelona hi va vèncer Vicente Martínez de Carvajal en un matx (+9, -5, =0), celebrat amb motiu de la visita que Carvajal (que venia d'Almería) feu a la ciutat i en la qual va vèncer tots els rivals excepte Baquero.
Fou amic i mestre de Josep Paluzie i Lucena. Va morir sobtadament a Madrid el 20 de gener de 1905.

## Referències

* 1 2 Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1861, llibre 3r, foli 18, número de registre 2637.
* ↑ Segons José A. Garzón, la data de la mort seria 1895 «Escacs espanyols al segle XIX» (en castellà). Chessbase. [Consulta: 15 desembre 2012]. No obstant, la notícia d'hemeroteca de la publicació "Los Deportes" ens serveix per a afirmar que va morir el 1905.
* ↑ Martín: FCE: 75 Anys d'Història 1925-2000, pàg.17
* ↑ Martín: FCE: 75 Anys d'Història 1925-2000, pàg.19
* ↑ Un altre dels més forts jugadors espanyols del moment
* ↑ «El Ajedrez de luto». Los Deportes, 28-01-1905, pàg. 5 i 6.

## Bibliografia

* Martín González, Àngel; López Manzano, Antonio. Federació Catalana d'Escacs. FCE: 75 Anys d'Història 1925-2000, 2001, p. 367 pàg.. ISBN 84-607-1908-1.

## Vegeu també

* Història dels escacs a Catalunya
# CDJ

CDJ té els següents significats:
* Club de Derb Jeunesse d'Orà, club de futbol de la ciutat d'Orà, a Algèria
* Club Deportivo Juvenil Tamarite, club de futbol de Tamarit de Llitera, a la Llitera
* CDJ (música) (de la contracció de CD i DJ), aparell de reproducció de discs compactes adaptat per a discjòqueis
* CDJ també és la placa de matrícula dels Països Baixos reservada per als vehicles del Tribunal Internacional de Justícia
# Critobul de Làmpsac

Critobul de Làmpsac (llatí: Critobulus, en grec antic: Κριτόβουλος, «Kritóboulos») fou un ciutadà de Làmpsac que es va presentar a Atenes com a representant del rei dels odrisis Cersobleptes I (346 aC) en el moment que s'anava a ratificar el tractat de pau entre Filip II de Macedònia i Atenes. Va demanar de participar en les converses en nom del seu sobirà i com a aliat d'Atenes. L'assemblea atenenca ho va aprovar, tot i l'oposició de Demòstenes. Quan el tractat de pau fou ratificat, Cersobleptes en fou exclòs, i Èsquines i Demòstenes es van acusar un a l'altra d'aquesta exclusió, però segons el relat de Filip van ser els generals atenencs els responsables d'aquesta exclusió. Critobul va passar al servei de Filip.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Critobulus». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 893.
# Perni

Perni (títol original en noruec, Pørni) és una sèrie de comèdia dramàtica noruega emesa entre 2021 i 2022. La primera temporada de la sèrie consta de sis episodis i es va estrenar a Viaplay el 2 de maig de 2021. La sèrie tracta sobre la mare de dos fills, Pernille "Perni" Middelthon, que fa malabars amb la feina, la criança, l'amor a la vida i troba a faltar la seva germana difunta. La sèrie va ser creada per Henriette Steenstrup i ella interpreta el paper principal. Monster Media va produir la sèrie. S'ha doblat i subtitulat al català.
La sèrie va rebre molt bones crítiques a l'estrena, i és la sèrie noruega més vista del servei en línia Viaplay en 24 hores. La sèrie també va establir un rècord de vendes per al servei de reproducció en línia. La segona temporada de la sèrie es va estrenar el 27 de febrer de 2022.

## Referències

* ↑ «Perni». Desdelsofà.cat. [Consulta: 21 abril 2023].
* ↑ Finnset, Knut Anders. «Hinter om sesong to». [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ «Nå kan du strømme sesong 2 av «Pørni»». [Consulta: 1r març 2022].

## Enllaços externs

* [ Perni - Lloc web oficial]
# Hatné

Hatné és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1321.
# Josef Neruda

Josef Neruda (Mohelno, 16 de gener de 1807 - Brno, 18 de febrer de 1875) fou un organista moravià i professor de música.

## Vida

Josef Neruda va aprendre els fonaments de tocar l'orgue al monestir de Rajhrad. En la seva joventut, fou mestre assistent a Náměšť nad Oslavou, a més d'això va tocar a la capella de Haugwitz i va ensenyar piano a Olomouc. En 1832, va acceptar una oferta per convertir-se en l'organista principal de Brno. Va mantenir aquest càrrec durant trenta-sis anys.

## Família

Josef Neruda va tenir deu fills amb molt de talent. Per exemple, la seva filla Amálie Neruda (de casada Wickenhauser, 1834–1890) fou una talentosa pianista, i un dels seus estudiants fou Leoš Janáček. Wilma Neruda fou una destacada violinista, i un grup dels seus partidaris, incloent el Príncep de Gal·les, més tard rei Eduard VII, donaren un palau a Asolo, prop de Venècia. El seu fill, Franz Xaver Neruda, fou un gran violoncel·lista i més tard esdevindria professor als conservatoris de Sant Petersburg i Copenhaguen.

## Referències

* Biografia Arxivat 2016-04-05 a Wayback Machine. (txec)
* Biografia (anglès)
# Bouabdella

Bouabdella és una àrea natural sensible de la governació de Siliana a Tunísia, delegació de Makthar, propera a la ciutat de Makthar (o Maktar). Té una superfície de quatre hectàrees i és l'únic lloc de Tunísia on el xiprer de Maktar es desenvolupa en el seu medi natural original (l'especia ha estat introduïda a altres llocs).
# Sornay (Saona i Loira)

Sornay és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 1.940 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat |
| 1983-1995 | Henri Massot |
| 1995- | Jean Méthy |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 1.312 | 1.368 | 1.425 | 1.529 | 1.631 | 1.660 | 1.940 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Ctenomys yolandae

Ctenomys yolandae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels ctenòmids. Viu a les ribes dels rius Paranà i San Javier, a la província de Santa Fe (Argentina). Se sap molt poca cosa sobre el seu hàbitat i la seva història natural. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.
Aquest tàxon fou anomenat en honor de Yolanda Davis, una de les conservadores del Museu Argentí de Ciències Naturals.

## Referències

* ↑ Bidau, C.; Lessa, E.; Ojeda, R. Ctenomys yolandae. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 febrer 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 455. ISBN 978-0801893049.
# Pernil de Praga

El Pernil de Praga (en txec: Pražská šunka; en alemany: Prager Schinken) és un tipus de pernil desossat curat en salmorra, guisat i suaument fumat amb fusta de faig, típic de Praga. Quan es cuina a l'os, s'anomena šunka od kosti ("pernil de l'os") i és considerat una delícia. Va ser comercialitzat per primera vegada a la dècada de 1860 per Antonín Chmel, un carnisser de Zvonařka ("carrer del campanar") a la Nuselské schody (escales del Nusel).
Va ser una exportació popular durant les dècades de 1920 i 1930, fins al punt que altres cultures van començar a copiar la recepta i a fer-la a nivell nacional. Està registrat com a especialitat tradicional garantida a la Unió Europea i al Regne Unit i només es pot produir segons un procediment específic.

## Pernil de Praga com a menjar ràpid

El pernil de Praga és servit tradicionalment a restaurants i per venedors ambulants amb patates bullides i sovint acompanyat de cervesa.
La majoria de venedors ambulants el venen per pes en lloc de per porció.

## Referències

* 1 2 Prague Ham
* 1 2 3 «About Prague Ham - and Czech Beer». Arxivat de l'original el 2016-08-10. [Consulta: 27 agost 2014].
* ↑ «Commission Implementing Regulation (EU) 2018/506 of 26 March 2018 entering a name in the register of traditional specialities guaranteed ('Pražská šunka' (TSG))». European Union, 26-03-2018. [Consulta: 31 octubre 2021].
* ↑ «Scam Detector - The Old Prague Ham Scam». Arxivat de l'original el 2018-06-27. [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ TripAdvisor.com - Prague, Czech Republic - Old Town Square (Staromestske namesti) - "Great Location but beware your dining choices!"
# Denezières

Denezières és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 78 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Denezières era de 78 persones. Hi havia 33 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 13 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 59 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 22 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 52 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 34 habitatges principals, 29 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Denezières el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 12 |
| 12 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 58 persones, 37 eren actives i 21 eren inactives. De les 37 persones actives 33 estaven ocupades (19 homes i 14 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 21 persones inactives 14 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.
L'any 2000 a Denezières hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Denezières a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Denezières a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Halo (fenomen òptic)

Un halo (del grec ἅλως, halōs) és un conjunt de fenòmens òptics que consisteix en cercles al voltant del Sol o la Lluna i que es deuen a la refracció o reflexió de la llum quan passa a través dels cristalls de gel en suspensió a l'atmosfera que creen arcs i punts blancs o de color al cel. No es produeixen, doncs, en núvols constituïts per gotes d'aigua líquida.

## Tipus

Existeixen molts tipus d'halos de gel. Són produïts pels cristalls de gel en cirrostratus alts (5-10 km) a la troposfera superior. La forma i orientació particular dels cristalls són els responsables del tipus d'halo observat. La llum és reflectida i refractada pels cristalls i es pot dividir en colors a causa de la dispersió; els cristalls es comporten com a prismes i miralls, refractant i reflectint la llum del sol entre les seves cares i enviant feixos de llum en direccions particulars.

## Característiques

El més habitual és el cercle lluminós de 22º de radi a l'entorn del Sol o de la Lluna. Un altre que es pot veure de vegades és un halo de 46º de radi, menys lluminós i concèntric amb el primer. En rares ocasions es poden observar fenòmens òptics en forma de columna lluminosa blanca situada en la vertical del Sol o de la Lluna, o arcs tangents a l'halo circular en la part superior o inferior. En tots dos casos, aquests fenòmens també s'anomenen halos. Quan aquest fenomen es forma per refracció de la llum del Sol pot mostrar colors de l'espectre cromàtic, mentre que els fenòmens d'halo produïts per la llum de la Lluna són sempre blancs.

## Observació

La seva forma circular i lluminosa al voltant del Sol i de la Lluna el fa molt característic i distingible. Els núvols alts als quals van associats els halos són els cirroestrats, gairebé sempre, la qual cosa ajuda a diferenciar aquests núvols dels altoestrats, als quals els halos són gairebé inexistents. A banda dels cirroestrats, també es poden veure halos esporàdicament amb cirrus, i amb temperatures baixes s'han arribat a identificar amb el cel cobert d'estrats prims.

## Referències

* ↑ Harper, Douglas. «halo». Online Etymology Dictionary.
* 1 2 3 4 «Halo solar i lunar». Meteocat. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 febrer 2015].
Viccionari
# José Carlos Tabares

José Carlos Tabares (San Gustavo, Argentina, 28 de maig de 1978) és un futbolista argentí retirat que va jugar com a davanter.
Es va traslladar a Espanya el gener de 2006 per incorporar-se al CD Castelló, llavors a Segona Divisió, i hi va marcar 29 gols a la lliga en les seves tres temporades. Després de quatre anys a l'equip, i viure el descens en la seva darrera, el 2009 va tornar al seu país i va fitxar pel Chacarita Juniors de Primera B Nacional. En la seva etapa a Sud-amèrica, on també va passar per Xile, les lesions no el van respectar. El 2012 va retornar a Castelló per quedar-se a residir a Borriana, on va tenir el seu primer fill. Va acabar jugant amb el CF Borriol de la Tercera divisió, el CD Borriana i el Club de Futbol Estrella de Castelló. Es va retirar la temporada 2018-19.

## Altres mèrits

* 1 Trofeu Planelles (millor jugador del CE Castelló): temporada 2005/06.
* 1 Trofeu Basilio (màxim golejador del CE Castelló): temporada 2007/08.

## Referències

* 1 2 «José Tabares Noticias de transferencias, historial, valor de mercado (xTV) y estadísticas de carrera» (en castellà). [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ AS, Diario. «El Huesca arranca un empate y Tabares se rompe la tibia y el peroné» (en castellà), 31-01-2009. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ «Ulloa: "El equipo necesita sacar puntos como sea en todos los partidos"» (en castellà). Marca, 18-11-2009. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ «Firmó José Tabares» (en castellà). Olé, 29-06-2010. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ «Tabares vuelve con fuerza» (en castellà). El Periódico Mediterráneo, 09-01-2012. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ «El Burriana sucumbe ante un potente Borriol» (en castellà). El Periòdic.com, 14-12-2014. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ «La Fedpecas vive su gran noche albinegra» (en castellà). El Periódico Mediterráneo, 15-08-2008. [Consulta: 1r juliol 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa BD Futbol
* Fitxa Soccerway
# Soroca

Soroca és una ciutat de Moldàvia situada al costat del riu Nistru, a uns 160 km al nord de Chişinău. És la capital administrativa del districte de Soroca. La població, l'any 2005, era de 28.407 habitants.
Un dels llocs dels més emblemàtics que es poden visitar a la ciutat és la fortalesa de Soroca, del segle xv, feta bastir pel príncep Esteve III de Moldàvia.

## Història

La primera menció a la ciutat de Soroca prové del segle xv quan el príncep Esteve III (Ştefan cel Mare) basteix la gran fortalesa. Aquesta fortalesa, originalment de fusta, defensava un gual sobre el riu Nistru. Va ser un lloc important en la cadena de fortificacions que incloïa quatre forts al Nistru, dos al Danubi i tres a la frontera nord medieval de Moldàvia. Entre 1543 i 1546 sota el govern de Petru Rares, la fortalesa va ser reconstruïda en pedra com un cercle perfecte amb cinc bastions situats a distàncies iguals.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Soroca (govern municipal) (romanès)
# Teobald VI de Blois

Teobald VI de Blois (en francès: Thibaut) (?-1218) va ser comte de Blois i de Clermont-en-Beauvaisis 1205-1218.

## Orgígens familiars

Era fill de Lluís I de Blois i Caterina de Clermont.

## Matrimoni i descendents

Teobald va casar dues vegades: amb Maud d'Alençon i amb Clemència de Roches, però no va tenir fills.

## Biografia

Teobald va lluitar contra els sarraïns a Castella. Durant la campanya que va contraure la lepra i va tornar a casa. Després de viure retirat al seu castell de La Ferté-Villeneuil durant alguns anys fins a la seva mort el 1218, deixant els seus béns als seus ties Margarida de Blois i Isabel de Blois. La part nord de Blois va ser erigit en el comtat de Chartres per a Isabel, mentre Margarita va rebre la resta del comtat de Blois i va vendre el comtat de Clermont a la corona abans de morir.
# Ctenophryne minor

Ctenophryne minor és una espècie de granota que viu a Colòmbia.

## Referències

* Castro, F. & Herrera, M.I. 2004. Ctenophryne minor. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 28 d'abril del 2008.
# Pernil d'Oesling

Pernil d'Oesling o Éisleker Ham o Jambon d'Oesling és una especialitat de la regió d'Oesling al nord de Luxemburg, que es produeix a partir de les potes de darrere dels porcs.

## Preparació

Tradicionalment, s'ha preparat pel marinat dels pernils en herbes i vinagre durant alguns dies, després es penja sobre una xemeneia per llargs períodes per aconseguir el fumat fred.
Avui dia la carn es cura en salmorra durant dues setmanes i es col·loca en un fumador alimentat per fusta de fajos i roures durant prop d'una setmana. El pernil d'Oesling està protegit sota les regulacions de la Unió Europea com IGP (Indicació geogràfica protegida).
El pernil se serveix en general fred, a rodanxes fines, amb patates rosses, amanida i pa tou, o en petits trossos de pa amb mantega com un entrepà obert conegut com a Hameschmier.

## Referències

* ↑ «Éisleker Ham». Mycitycuisine.org. Arxivat de l'original el 2012-05-02. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «"Bénélux", La gastronomie Européenne» (en francès). TechnoResto.org'. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «Luxembourgish specialities». Taste the Language. Arxivat de l'original el 2012-05-03. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «Cuisine luxembourgeoise» (en francès). luxembourg.lu. [Consulta: 22 juliol 2015].
# Joëlle Brupbacher

Joëlle Brupbacher (3 agost 1978 – 22 maig 2011) fou una alpinista suïssa.
Brupbacher vivia a Muri bei Bern i treballava d'informàtica a l'empresa pública Ferrocarrils Federals Suïssos. Fou la primera dona suïssa en ascendir cinc dels catorze vuit mils del planeta. Després d'assolir el cim del Makalu (8485 m) al Nepal el 21 de maig, i ja descendint, Brupbacher morí d'esgotament dins de la tenda al Camp 3 a una altitud de 7400 m el 22 de maig 2011.

## Referències

* ↑ Schulthess, Adrian «Drama am Makalu: Berner Alpinistin stirbt am 5. Achttausender». Blick, 27-05-2011 [Consulta: 27 maig 2011].
* ↑ «Schweizer Alpinistin kommt im Himalaya-Massiv ums Leben». Neue Zürcher Zeitung / SDA, 27-05-2011 [Consulta: 27 maig 2011].
* ↑ «Swiss female mountaineer claimed by Makalu». Explorersweb.com. [Consulta: 27 maig 2011].
* ↑ «Joëlle Brupbacher, el rescate que no fue» (en castellà). Desnivel, 26-05-2011. [Consulta: 20 juliol 2018].
# Strashimirita

La strashimirita és un mineral de la classe dels arsenats. Va ser descoberta l'any 1968 en una mina de la província de Sofia (Bulgària). Rep el seu nom del petròleg búlgar Strashimir Dimitriov.

## Característiques

La strashimirita és arsenat hidroxilat i hidratat de coure que cristal·litza en el sistema monoclínic, formant cristalls tabulars i allargats, crostes o agregats radiats. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 2,5 a 3, i la seva ratlla és blanca. Algunes varietats fibroses, així com la parnauïta en crostes, poden semblar visualment similars.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la strashimirita pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: nissonita, eucroïta, legrandita, arthurita, earlshannonita, ojuelaita, whitmoreita, cobaltarthurita, bendadaita, kunatita, kleemanita, bermanita, coralloita, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, strunzita, beraunita, gordonita, laueita, mangangordonita, paravauxita, pseudolaueita, sigloita, stewartita, ushkovita, ferrolaueita, kastningita, maghrebita, nordgauita, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, gormanita, souzalita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita, nevadaita i cloncurryita.

## Formació i jaciments

És un rar mineral secundari que es forma a partir de l'oxidació de diversos arsenurs, a la zona d'oxidació de jaciments de minerals contenint coure i arsènic. Sol trobar-se associada a altres minerals com: tirolita, cornwallita, clinoclasa, eucroïta, olivenita, parnauïta, goudeyita, arthurita, metazeunerita, calcofilita, cianotriquita, escorodita, farmacosiderita, brochantita, atzurita, malaquita o crisocol·la. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina «Iris 18» d'Escornalbou, a Riudecanyes (Baix Camp, Tarragona).

## Referències

* ↑ «Strashimirite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 gener 2015].
* ↑ «Parnauite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 gener 2015].
* ↑ Joan Vinyoles Verdaguer · Josep Lluís Garrido Rufaste · Adolf Cortel Ortuño · Josep Carreras Peñalvert «La mina "Iris 18" (grup miner "Porvenir") d'Escornalbou, Riudecanyes, el Baix Camp, Tarragona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 13, 2, 01-11-2019, pàg. 3-46 [Consulta: 24 novembre 2023].