OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marató de TV3 per la pobresa

La Marató de TV3 per la pobresa fou una edició especial de la Marató de TV3 celebrada el de 27 de maig de 2012. Va començar a les nou del matí a Catalunya Ràdio i a les 12 a TV3. L'evolució del marcador fou la següent:
| Núm | Hora | Recaptació | Notes |
| 1 | 12:00 | 401.785 € | Inici de la Marató a TV3 |
| 2 | 14:30 | 532.123 € | Es fa una aturada per emetre el Telenotícies Migdia |
| 3 | Final | 4.514.076 € | |
La cançó per a l'espot i, per tant, la cançó d'aquesta Marató es titula «Fora de joc», i està feta per Manu Guix, Elena Gadel i Lídia Guevara.
En aquesta Marató cal destacar el partit de futbol-sala benèfic que el Barça va celebrar al Palau Sant Jordi, dividint l'equip en dos (un "entrenat" per Pep Guardiola i un altre "entrenat" per Tito Vilanova). Per cada gol, el Barça donaria 300 euros a La Marató, a més de donar tots els diners recaptats en la venda d'entrades; el resultat final fou de 8-8 i 14.000 espectadors.
En total, es van recaptar més de 4,5 milions d'euros, destinats a 75 entitats del tercer sector.
L'emissió del programa i la iniciativa en general va rebre diverses mostres de suport però també fou objecte de crítica per part de moviments socials i organitzacions polítiques que ho qualificaven de mostra de caritat sense discutir les causes o motius de la pobresa. Un vídeo paròdia de l'anunci oficial de La Marató que assenyalava els capitalistes i les grans empreses per la seva hipocresia va aconseguir 100.000 visualitzacions al lloc web YouTube en pocs dies.

## Referències

* ↑ «Espot del programa Marató per la pobresa». Marató per la pobresa. TV3, 2012. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «El Barça de Guardiola i el de Tito empaten a vuit en el partit de 'La Marató' al Palau Sant Jordi». Ara, 27-05-2012. [Consulta: 7 setembre 2012].
* ↑ Castellví Roca, Albert «'La Marató de TV3', un exemple per al món». Ara.
* ↑ Balasch Solé, Laia «Proposen alternatives a la caritat per lluitar contra la pobresa». Betevé, 27-05-2012 [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «Revolta contra la hipocresia de la Marató per la Pobresa». llibertat.cat, 23-05-2012 [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «‘No falten cadires, sobra cinisme’». Vilaweb, 23-05-2012 [Consulta: 26 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Marató de TV3
* Pàgina oficial de la Marató per la Pobresa Arxivat 2012-05-25 a Wayback Machine.
* La Marató de TV3: #sobrencadires (vídeo paròdia)
# Macrocell

Una macrocel·la és una cel·la d'una xarxa de telefonia mòbil que proporciona cobertura de ràdio servida per un lloc de cèl·lules d'alta potència (torre, antena o pal). En general, les macrocel·les proporcionen una cobertura més gran que la microcel·la. Les antenes de macrocel·les es munten en pals metàl·lics a nivell de terra, teulades i altres estructures existents, a una alçada que proporcioni una visió clara sobre els edificis i el terreny circumdants. Les estacions base tipus macrocel·la tenen una potència de típicament desenes de watts. El rendiment de les macrocel·les es pot augmentar augmentant l'eficiència del transceptor.

## Escala

El terme macrocel·la s'utilitza per descriure el rang més ampli de mides de cel·les. Les macrocel·les es solen instal·lar a les zones rurals o a les carreteres. En una zona urbana densament poblada s'utilitzen unes cèl·lules més petites, les microcel·les. Les picocel·les s'utilitzen en àrees més petites que les microcel·les, com ara una gran oficina, un centre comercial o una estació de tren. Actualment, la més petita àrea de cobertura que es pot implementar amb un femtocel·la és una casa o una oficina petita.

## Abast de les cel·les de telefonia mòbil

Típicament, el rang d'una macrocel·la de telefonia mòbil té una abast de fins a 20 quilòmetres, el d'una microcel·la és inferior als dos quilòmetres, el d'una picocel·la és d'uns 200 metres o menys i el d'una femtocel·la de l'ordre dels 10 metres. Cal remarcar que tot i que AT&T anomena "MicroCell" un producte seu amb abast d'uns 40 peus (12 m), utilitza "AT&T 3G MicroCell" com una marca comercial i no necessàriament perquè empri la tecnologia "microcell".

## Vegeu també

* Xarxa cel·lular
* Femtocell
* GSM
* 5G
* Microcell
* Picocell
* Small cell
* Repetidor cel·lular

## Referències

* ↑ Mobile Phones: Jargon Explained
* ↑ http://www.visionmobile.com/blog/2007/12/do-we-really-need-femto-cells/ Arxivat 2011-04-16 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.wireless.att.com/learn/why/3gmicrocell/faq.jsp Arxivat 2010-02-21 a Wayback Machine.
* ↑ «AT&T 3G MicroCell - Wireless Signal Booster - Wireless from AT&T». Wireless.att.com. Arxivat de l'original el 2010-02-21. [Consulta: 17 març 2014].

## Enllaços externs

* Telèfons mòbils: argot explicatiu
* White Paper: The Business Case for Metrocells
* Com instal·lar una torre de telèfons mòbils
# Macrocèfals

Macrocèfals (Macrocephali, Μακροκέφαλοι) que vol dir "Caps llargs" és el nom que es va donar a un poble del Caucas, que es donaven el nom de siginons (siginini) perquè tenien el costum d'estirar els seus caps tot el possible, per la qual cosa autors com Estrabó, Plini el Vell o Pomponi Mela els anomenen macrocèfals. Si bé l'anònim autor del Periple els confon amb els macrons, Plini els remarca com a pobles diferents.
# Macrocephenchelys brachialis

Macrocephenchelys brachialis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 50 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 672 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: entre Borneo i Cèlebes.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Wheeler, A., 1977. Das grosse Buch der Fische. Eugen Ulmer GmbH & Co. Stuttgart. 356 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Manuel Estrada i Girbau

Manuel Estrada i Girbau (Sant Feliu de Guíxols, 14 de maig de 1906 - Castelldefels, 19 d'octubre de 1996) fou un futbolista català de la dècada de 1920.

## Trajectòria

Passà la major part de la seva carrera esportiva a l'Ateneu Deportiu Guíxols, durant la dècada dels anys 1920, amb aquesta denominació, i més tard amb el nom de CEIDA. El 1924 arribà a jugar un partit amistós amb el Barça. L'any 1927 fitxà pel RCD Espanyol, club on jugà un parell de temporades, sense esdevenir mai titular indiscutible. Formà part de l'equip que fou campió de Catalunya i Espanya la temporada 1928-29.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1928-29
* Copa espanyola:
** 1928-29

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 «De San Feliu de Guíxols». Mundo Deportivo, 26-08-1927. [Consulta: 17 gener 2016].
# Margarita Bofarull Buñuel

Margarita Bofarull Buñuel (Barcelona, 2 de febrer de 1961) és una religiosa del Sagrat Cor i metgessa. Des del 2022 és membre del Consell Directiu de la Pontifícia Acadèmia per a la Vida del Vaticà. És una de les poques persones catalanes que treballen a la cúria vaticana. També és presidenta del Patronat de l'Institut Borja de Bioètica de la Universitat Ramon Llull i professora de l'Ateneu Universitari Sant Pacià.
Es va llicenciar en Medicina i Cirurgia per la UB el 1985. Va treballar en ambulatoris i hospitals de Barcelona i Ayaviri, a l'altiplà andí del Perú. Es va llicenciar en Teologia per la Facultat de Teologia de Catalunya el 1994. Va ser provincial del seu orde religiós entre 2005 i 2011; i vicepresidenta de la Confer, que representa totes les persones religioses catòliques d'Espanya, entre 2009 i 2013.
El 2018 l'arquebisbe Joan Josep Omella la va nomenar delegada de fe i cultura amb la voluntat simplificar l'organització de l'arquebisbat amb el nomenament de tretze laics al capdavant de trenta secretariats o comissions. Membre de la Pontifícia Acadèmia per a la Vida des del 2013, va passar a ser-ne membre ordinària el 12 de febrer del 2021 i el 15 d'octubre del 2022 el Papa Francesc la va incorporar al Consell Directiu de l'organisme.

## Referències

* ↑ «Tres catalanes, en la curia vaticana» (en castellà), 14-03-2021. [Consulta: 21 octubre 2022].
* ↑ «La llengua invocadora del Pirineu». [Consulta: 21 octubre 2022].
* 1 2 «El Papa Francesc nomena Margarita Bofarull membre del Consell directiu de la Pontifícia Acadèmia per a la Vida». [Consulta: 21 octubre 2022].
* ↑ «Margarita Bofarull, nombrada miembro ordinario de pleno derecho de la Pontificia Academia por la Vida» (en espanyol europeu). [Consulta: 21 octubre 2022].
* ↑ Hernandez, Sonsoles. «Margarita Bofarull: “Vacunémonos de todo lo que nos impide ser ágiles en el Amor”» (en castellà), 02-04-2021. [Consulta: 21 octubre 2022].
* ↑ «Omella simplifica el gobierno de la archidiócesis de Barcelona...» (en castellà), 13-06-2018. [Consulta: 21 octubre 2022].
* ↑ rvilaclara. «El Papa nomena Margarita Bofarull membre del Consell Directiu de la Pontifícia Acadèmia per a la Vida», 21-10-2022. [Consulta: 21 octubre 2022].
* ↑ «Rinunce e nomine». [Consulta: 21 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Entrevista a Catalunya Ràdio del 5 d'abril del 2021
# Margarita Arboix Arzo

Margarita Arboix Arzo (Ribesalbes, 1950) va ser la rectora de la Universitat Autònoma de Barcelona de l'any 2016 al 2020.

## Trajectòria

És llicenciada en ciències biològiques per la Universitat de Barcelona (UB) i doctora en ciències biològiques per la UAB, on es va incorporar el 1976 al departament de Farmacologia de la Facultat de Medicina, i el 1985 passa a desenvolupar la seva docència en els estudis de veterinària.
Ha desenvolupat la seva carrera docent i investigadora a l'àrea de farmacologia i va assolir el nivell de catedràtica el 1993. Ha codirigit el Grup de Recerca Consolidat de Parasitologia Clínica i Terapèutica (UAB i UB) i és autora de més 100 articles en revistes especialitzades i llibres. Ha participat també en més de 40 projectes de recerca subvencionats per institucions públiques i per empreses privades, d'àmbit espanyol i internacional. L'octubre de 2000 es va incorporar com a subdirectora general de Medicaments Veterinaris a l'Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris del Ministeri de Sanitat i Consum i el 2005 va assumir la Direcció dels Serveis Territorials de Salut a Barcelona del Departament de Salut. El 2010 va tornar a Madrid per assumir la Direcció General de Recursos Agrícoles i Ramaders del Ministeri de Medi Ambient, Medi Rural i Marí i es va reincorporar a la Universitat Autònoma de Barcelona el 2012. El maig de 2016 fou nomenada rectora de la UAB, després d'obtenir un 60% dels vots en unes eleccions on també hi participà el catedràtic de física teòrica Antoni Méndez. L'any 2019 és protagonista d'una polèmica en no permetre el pas dels Mossos d'Esquadra a la universitat quan s'hi produïa una agressió per motius polítics. L'any 2020 renuncia al seu càrrec de rectora.
El novembre de 2023 fou designada membre del consell assessor de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals pel Parlament de Catalunya, a proposta conjunta de PSC, ERC, Junts i En Comú Podem.

## Referències

* ↑ «Nomenaments». Generalitat de Catalunya, 01-05-2016. [Consulta: 28 maig 2017].
* ↑ «Brief history - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona» (en anglès). uab.edu. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ Barcelona, UAB - Universitat Autònoma de. «Margarita Arboix és elegida nova rectora de la UAB». [Consulta: 28 maig 2017].
* ↑ País, Ediciones El «Margarita Arboix, nova rectora de la UAB». EL PAÍS, 20-05-2016.
* ↑ «La farmacòloga veterinària Margarita Arboix és elegida nova rectora de la UAB». Ara.cat, 19-05-2016.
* ↑ ElEspañol, Crónica Goobal. «Las redes se movilizan para pedir la dimisión de la rectora de la UAB». [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ Redacció. «El Parlament renova el consell assessor de la CCMA». Comunicació21.cat, 22-11-2023. [Consulta: 24 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Entrevista a Margarita Arboix
* Rectors i rectores de la UAB: Margarita Arboix
# Mallum

Mallum (també mallum publicum) era el lloc on se celebraven les assemblees generals a l'Imperi Carolingi. Generalment era una casa comuna destinada a aquestes funcions. El comte carolingi tenia dret a tenir els seus placitum en qualsevol lloc de la seva jurisdicció excepte les esglésies i el vestíbul, i en podia fixar el dia excepte el diumenge. Els placiti del comte se celebraven almenys dues o tres vegades l'any generalment a l'estiu i la tardor. A més de les assemblea de cada comtat es feien periòdicament assembles de tota una regió sota la presidència dels missi dominici. Hi havien d'assistir els bisbes, abats, vidamis de les abadesses, els vassalls immediats i els advocats del rei que es trobessin al país, els comtes, els veguers i vescomtes, els centeners i alguns consellers o jutges escollits entre els més notables de cada comtat.

## Referències

* ↑ Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Mare de Déu del Roser de Pujol

La Mare de Déu del Roser de Pujol era una església del poble de Pujol, a l'antic terme municipal de Peramea, i de l'actual de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situada en el sector sud-oest del poble de Pujol. Actualment és en ruïnes.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Pagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Gerri de la Sal - Peramea». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* La Mare de Déu del Roser de Pujol en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Mare de Déu del Roser de Peracalç

La Mare de Déu del Roser de Peracalç fou una església del poble de Peracalç, a l'antic terme municipal de Montcortès de Pallars i a l'actual de Baix Pallars, dins la comarca del Pallars Sobirà.
Està situada en el mateix poble de Peracalç, en el sector central d'aquesta petita població. Actualment només se'n conserven les ruïnes.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Pagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Gerri de la Sal - Montcortès de Pallars». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* La Mare de Déu del Roser de Peracalç en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Mare de Déu del Roser de les Esplugues

La capella de la Mare de Déu del Roser de les Esplugues era la capella del petit nucli de les Esplugues, del terme municipal de Castell de Mur, a l'antic terme de Mur.
Estava situada al lloc més enlairat d'aquella antiga caseria, sota la balma que s'obre a la part baixa del Cinglo de les Esplugues.
El 17 d'abril del 2018, i arran d'una esllavissada després d'episodis continuats de pluja, la capella quedà totalment destruïda. En la mateixa esllavissada dues persones van morir en quedar sepultades per les roques mentre circulaven per la carretera adjacent.

## Referències

* ↑ «Recuperats els cossos sepultats en l'esllavissada de Castell de Mur». Arxivat de l'original el 2018-04-17. [Consulta: 17 abril 2018].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Marie Anne Victoire Pigeon

Marie Anne Victoire Pigeon d'Osangis (París, 1724 - Berlín, 1767) va ser una matemàtica i escriptora francesa.
Era filla del científic Jean Pigeon. En 1744 va fugir amb el seu professor, el matemàtic Pierre Le Guay de Prémontval a Suïssa, on es van casar, i posteriorment a Berlín. En 1752 era professora de la princesa Guillermina de Hesse-Kassel.
Diderot la cita al costat del seu espòs en el seu llibre Jacques le Fataliste et son maître.Segons J. Assézat, és també a ella a qui es dirigeix la dedicatòria de Mémoires sud différents sujets de mathématiques, també de Diderot.

## Treballs

* Le méchaniste (sic) philosophe ou Mémoire contenant plusieurs particularités de la vie et des ouvrages du sieur Jean Pigeon [son père], La Haye, 1750.

## Referències

* Assézat, Œuvres complètes de Diderot. París, Garnier, 1875. Vol. 9, p. 77.
* Lifschitz, Avi. Language and Enlightenment: The Berlin Debates of the Eighteenth Century. Oxford University Press, 2012, p. 145. ISBN 0199661669.
* Prudhomme, Louis Marie. Biographie universelle et historique des femmes célèbres mortes ou vivantes. 4. Lebigre, 1830.
# Mamografia

Mamografia és el procediment d'utilitzar baixes dosis de raigs X (normalment al voltant de 0.7 mSv) per examinar la mamella humana i usar-ho en el diagnòstic i també com a eina de revisió. L'objectiu de la mamografia és la detecció al més aviat possible del càncer de pit, normalment a través de la detecció de masses característiques i/o de microcalcificacions. Es creu que les mamografies redueixen la mortalitat per aquest tipus de càncer. Cap altra tècnica radiològica s'ha demostrat que redueixi el risc però l'autoexamen del pit i l'examen mèdic es consideren essencials per la vigilància del pit.
En molts països la mamografia de rutina en les dones de més edat és encoratjada com una tècnica d'anàlisi per a diagnosticar el càncer. Els mamogrames han estat controvertits des de l'any 2000, quan es va publicar un article que destacava els resultats dels dos estudis de més qualitat.
Com les altres tècniques que usen raigs X es fan servir dosis de radiació ionitzant per a fer les imatges que és analitzada pels radiòlegs buscant-hi coses anormals. És habitual usar raigs X de longitud d'ona més gran que els que s'utilitzen en la radiografia dels ossos.
Fins fa poc temps, una mamografia típica obtenia dues imatges planes de cada pit, però darrerament comencen a implantar-se els tomògrafs digitals amb arc de desplaçament, que obtenen aproximadament cent imatges de cada pit. Les noves imatges venen a ser com talls fotogràfics d'un mil·límetre de gruix. Aquest nou mètode d'exploració permet de veure amb més exactitud les estructures sospitoses, així com detectar tumors malignes que poden quedar ocults quan s'examinen dones joves, atès que la població jove sol tenir el pit més fibrós i les mames més denses.

## Avaluació

Els resultats de la mamografia s'expressen sovint en termes de la categoria d'avaluació BI-RADS, sovint anomenada "puntuació BI-RADS".

## Referències

* ↑ Miller AB «Is mammography screening for breast cancer really not justifiable?». Recent Results Cancer Res., 163, 2003, pàg. 115–28; discussion 264–6. PMID: 12903848.
* ↑ Madrilejos, Antonio «La Tomosíntesi digital millora la precisió de kes mamografies». El Periódico. + salut, 1 abr. 2014, p. 4.

## Enllaços externs

* «Mamografia». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
* Pàgina principal de mamografia
* U.S. Recomanacions preventives en mamografies Arxivat 2013-06-23 a Wayback Machine.
# Mamolar

Mamolar és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 97 | 74 | 63 | 62 |
# María Gamboa Jaramillo

María Gamboa Jaramillo és una cineasta colombiana, reconeguda principalment pel seu llargmetratge de 2014 Mateo, nominada per Colòmbia per a competir pel Premi Oscar en la categoria de millor pel·lícula de parla estrangera.

## Carrera

Gamboa va néixer a la ciutat de Bogotà i va realitzar la major part de la seva formació acadèmica a l'exterior. En 2006 va tornar al seu país per a dirigir dues temporades de la sèrie de televisió del Canal 13 Revelasos, sobre els adolescents embolicats en el conflicte armat. També en 2006 va dirigir el curtmetratge 20 mil, amb repercussió positiva en el circuit de festivals. Un any després es va traslladar a la regió del Magdalena Mitjà per a iniciar l'etapa de recerca del seu primer llargmetratge, Mateo, estrenat finalment l'any 2014. La pel·lícula, a més de participar en gran quantitat de festivals i rebre premis, va ser nominada per Colòmbia per a competir pel Premi Óscar en la categoria de millor pel·lícula de parla estrangera.
Altres dels seus treballs notables inclouen el documental Merquemos juntos, comissionat per les Nacions Unides sobre un banc comunitari creat exclusivament per dones en una comuna del municipi de Barrancabermeja. Com a editora va estar vinculada en la realització dels documentals El personal Che (2006), Claribel Alegría (2009), Shooting Colombia (2009) i ¿Qué hay para la cabeza? (2010).

## Filmografia destacada
### Cinema i televisió

* 2006 - Revelados (directora)
* 2006 - 20 mil (directora)
* 2006 - El personal Che (editora)
* 2009 - Claribel Alegría (editora)
* 2009 - Shooting Colombia (editora)
* 2010 - ¿Qué hay para la cabeza? (editora)
* 2014 - Mateo (directora)
* 2016 - Amazonas
* 2017 - La Cacica (sèrie de televisió)

## Referències

* 1 2 3 «Perfiles: Marí­a Gamboa Jaramillo» (en castellà). [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «Mujeres detrás de cámaras en el cine colombiano» (en castellà), 22-03-2017. [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «Mujeres: a luchar contra el sexismo en el cine». [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «Un adolescente en malos pasos descubre el teatro en 'Mateo'» (en castellà). [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «Mateo, la película elegida para representar a Colombia en los Premios Óscar 2015», 18-09-2014. [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ «Mateo, la película de María Gamboa, representará a Colombia en los premios Óscar». [Consulta: 4 abril 2020].
# Mare de Déu de la Saleta de Banyuls de la Marenda

La Mare de Déu de la Saleta de Banyuls de la Marenda és un santuari dedicat a la Mare de Déu de la Saleta del terme comunal de Banyuls de la Marenda, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Està situada a prop i a ponent del poble de Banyuls de la Marenda, a prop i al nord-oest de la urbanització el Pardal.
És una petita església d'època moderna, d'una sola nau capçada a llevant per un absis semicircular.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Banyuls de la Marenda». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 25. La Mare de Déu de la Saleta». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ L'església de Santa Maria de les Abelles en els ortofotomapes de l'IGN