OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vireó gris

El vireó gris (Vireo vicinior) és un ocell de la família dels vireònids (Vireonidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de roures, ginebres o pins, chaparral, mezquite i matollars xeròfils des del sud de Califòrnia i sud de Nevada, sud d'Utah, nord-oest i centre de Nou Mèxic i oest d'Oklahoma cap al sud fins al nord-oest de Baixa Califòrnia, centre i sud-est d'Arizona i sud de Nou Mèxic, oest de Texas i nord-oest de Coahuila.

## Referències

* ↑ «Vireó gris». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# HDC

HDC té els següents significats:
* Hèrnia diafragmàtica congènita, hèrnia diafragmàtica d'origen congènit
* Histidina descarboxilasa, catalitzador de la descarboxilació de la histidina en histamina
# Margalida

«Margalida» té aquests significats:
* Margalida Alemany Enseñat
* Margalida Pons i Jaume
* Pic Margalida
* Santa Margalida
* A Margalida, cançó de Joan Isaac.

## Vegeu també

* Margarida
* Margarita
* Margalida (prenom)
# Rolf Maurer

Rolf Maurer (Hedingen, 16 d'abril de 1938 - Hedingen, 6 de juny de 2019) va ser un ciclista suís, que fou professional entre 1960 i 1969. Durant la seva carrera professional aconseguí 12 victòries. El millor any de la seva carrera fou el 1964, quan guanyà la Volta a Suïssa, el Tour de Romandia i una etapa al Giro d'Itàlia.

## Palmarès

* 1960
** 1r al Giro del Mendrisiotto
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Tunísia
* 1961
** 1r al Campionat de Zúric
* 1963
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1964
** 1r del Tour de Romandia
** 1r de la Volta a Suïssa i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1966
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1968
** 1r del Tour dels Quatre-Cantons
** 1r del Gran Premi Campagnolo
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1964. 9è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1966. 10è de la classificació general
* 1967. 25è de la classificació general
* 1968. 41è de la classificació general

## Referències

* ↑ Cycling Archives. «Tour de Suisse Sieger 1964, Rolf Maurer Schweiz, ist verstorben». radsportseiten.net. [Consulta: 16 juny 2019].

## Enllaços externs

* Palmarès de Rolf Maurer
# Bhalgam Baldhoi

Bhalgam Baldhoi (o Bhalgam Buldhoi) fou un petit estat tributari protegit al sud del Kathiawar, a la presidència de Bombai, format únicament per dos pobles amb dos tributaris separats. Els ingressos eren de 200 lliures i el tribut de quasi 21 lliures al govern britànic i de 5 lliures al nawab de Junagarh. La capital era Bhalgam situada a 22° 27′ N, 70° 54′ E﻿ / ﻿22.450°N,70.900°E﻿ / 22.450; 70.900.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Les vêtements cascadeurs

Les vêtements cascadeurs o Transformations élastiques és una pel·lícula de curtmetratge en blanc i negre muda de França del 1908, produïda per Pathé Frères dirigida per Jean Durand i en la qual hi treballà com a director de fotografia Segundo de Chomón.

## Trama

Una dona i un home vestits amb esmòquing apareixen per una porta. Ella li arrenca primer el cap i després la roba, mentre que els braços i les cames es recomponen en un altre home vestit inicialment de policia, després de camperol, de xinès i fins i tot de Napoleó.

## Repartiment

* Joachim Renez

## Referències

* ↑ Sources S. Dalton : Catalogue Pathé Des Années 1896 À 1914 (1907-1909), by Henri Bousquet p 137
* ↑ Transformations élastiques – Jean Durand – 1908 Arxivat 2022-05-12 a Wayback Machine. al web de Pathé
# La fossa

La fossa és una minisèrie dirigida per Agustí Vila i coproduïda per la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals i la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació. Es va estrenar simultàniament a TV3 i a À Punt el 16 de febrer de 2020. Tingué un pressupost de 1,3 milions d'euros.

## Argument

En David treballa d'amagat en l'exhumació d'una fossa comuna de la guerra del 1936-1939 sense catalogar en un poble del Penedès perquè creu que hi pot estar enterrada la seva família. Quan en David és assassinat, el fet surt a la llum i comença la intriga. La investigació policial revelarà secrets del passat i del present.

## Repartiment
### Personatges principals

* Nausicaa Bonnín - Andrea Carmona
* Sergio Caballero - Domingo Vidal
* Núria Prims - Joana Ventura
* Carlos Olalla - Pare de l'Andrea
* Blai Llopis - Àngel Mora
* Ferran Lahoz - Jaume "El Metrallero"
* Marcos Franz - David Martos Ventura
* Àlex Batllori - Guillem Martos Ventura
* Mònica López - Sílvia
* Pau Durà - Joel
* Bernat Quintana - Albert
* Katrin Vankova - Virgínia

### Personatges secundaris

* David López - Òscar Jover
* Marc Rodríguez
* Juli Mira
* Francesc Garrido - Paco

## Episodis

| Núm. capítol | Data d'estrena | Audiència TV3 | Audiència À Punt |
| 1 | 16 de febrer de 2020 | 336.000 (14,4%) | 36.000 (1,8%) |
| 2 | 23 de febrer de 2020 | 177.000 (8,2%) | 41.000 (2,4%) |
| 3 | 1 de març de 2020 | 177.000 (8,0%) | 38.000 (1,9%) |
| 4 | 8 de març de 2020 | 153.000 (6,9%) | |

## Referències

* ↑ Comença la filmació de ‘La fossa’, la primera sèrie coproduïda per À Punt i TV3, Vilaweb.
* ↑ 'La fossa', la primera sèrie coproduïda entre À Punt i TV3, La Veu del País Valencià.
* ↑ «TV3 i À Punt estrenen ‘La fossa’, la seva primera coproducció». VilaWeb, 16-02-2020.
* ↑ «El Penedès acull el rodatge de «La fossa», un thriller que revela crims passats i presents». Regió 7, 31-10-2018. [Consulta: 9 febrer 2024].
* 1 2 «Audiencias 16 febrero 2020» (en castellà). Dos30, 17-02-2020 [Consulta: 17 febrer 2020].
# Wavrechain-sous-Faulx

Wavrechain-sous-Faulx és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 410 habitants. Limita al nord-oest amb Marquette-en-Ostrevant, al nord amb Mastaing, al nord-est amb Bouchain, a l'oest amb Wasnes-au-Bac, a l'est amb Lieu-Saint-Amand, al sud-oest amb Hem-Lenglet, al sud amb Estrun i al sud-est amb Hordain.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | 414 | 449 | 531 | 539 | 550 | 555 | 621 | 638 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 662 | 713 | 666 | 621 | 603 | 618 | 598 | 570 | 542 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 480 | 465 | 440 | 396 | 418 | 1128 | 421 | 392 | 437 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 406 | 393 | 393 | 357 | 375 | 368 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Claude Maire | |
# Magraner de Socotra

El magraner de Socotra (Punica protopunica) és una de les dues espècies de magraner que hi ha al món. És una espècie endèmica de l'illa de Socotra del Iemen, situada a l'Oceà Índic. Habita els boscos secs tropicals i subtropicals.
Punica protopunica és considerada l'espècie precursora del magraner (Punica granatum). Difereixen pels fets que el magraner de Socotra té les flors rosades, no pas vermelles com el magraner comú i que aquestes són més menudes, el fruit del magraner de Socotra és menys dolç i quan madura és de color verd groguenc.

## Referències

* ↑ Miller, A. 2004. Punica protopunica. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Downloaded on 23 August 2007.
# Rolf Martin Theodor Dahlgren

Rolf Martin Theodor Dahlgren (7 de juliol de 1932 - 14 de febrer de 1987) va ser un botànic dano-suec i professor a la Universitat de Copenhagen des de 1973 fins a la seva mort.
Dahlgren nasqué a Örebro, fill de l'apotecari Rudolf Dahlgren i la seva esposa Greta Dahlstrand. Es va graduar en botànica (1963) a la Universitat de Lund. A la Universitat de Copenhagen desenvolupà el Sistema Dahlgren per a classificar les plantes angiospermes que es basava en més característiques que altres sistemes i també en la fitoquímica. Primer aquest sistema es va presentar en danès, i presentava uns diagrames instructius (Dahlgrenograma). Pel que fa a les monocotiledònies, va publicar la seva obra junt amb H. T. Clifford i Peter Yeo. Va morir en accident d'automòbil a Escània, Suècia.
L'any 1986, va ser elegit membre de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències.
El gènere Dahlgrenodendron (J.H. Ross) J.J.M. van der Merwe & A.E. van Wyk porta el seu cognom

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Vem Är Vem - Skåne, Halland, Blekinge (ed. Åke Davidsson), 2nd edn. Bokförlaget Vem är vem, Stockholm, 1966; p. 167
* ↑ Dahlgren, Rolf. Studies on Aspalathus and some related genera in South Africa (PhD thesis). Lund: Lund University, 1963.
* ↑ Dahlgren, Rolf. Angiospermernes taxonomi, vol. 1-4. Copenhagen: Akademisk Forlag, 1974–76.
* ↑ Dahlgren, Rolf; Clifford, H. T.. The monocotyledons: A comparative study. Londres i Nova York: Academic Press, 1982.
* ↑ Dahlgren, Rolf; Clifford, H. T.; Yeo, Peter. The families of the monocotyledons: Structure, evolution, and taxonomy. Berlin and New York: Springer-Verlag, 1985.
* ↑ Strid, Arne «Rolf Dahlgren (1932-1987)». Taxon, 36, 3, 1987, pàg. 698–699. JSTOR: 1221891.
* ↑ van der Merwe, J. J. M.; van Wyk, A. E.; Kok, P. D. F. «Dahlgrenodendron, a remarkable new genus of Lauraceae from Natal and Pondoland». South African Journal of Botany, 54, 1988, pàg. 80–88.

## Enllaços externs

* Example Dahlgrenogram Arxivat 2013-12-24 a Wayback Machine.
* Portrait photo (Rolf Dahlgren is the person to the right) Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Bonaventura Casals i d'Echauz

Bonaventura Casals i d'Echauz (Barcelona, 1791 - 1863) fou un metge de l'Hospital de la Santa Creu de Barcelona i vocal de la Junta de Superior de Sanitat del Principat de Catalunya i les illes Balears el 1820. Batxiller en medicina (1808), es va graduar a Barcelona el 1816 i feu oposicions a “metge de casa” de l'Hospital de la Santa Creu de Barcelona l'any 1819.
Fou inspector general de les poblacions empestades de Mallorca, on exercí una tasca important durant l'epidèmia de 1820. El 1821 fou nomenat protometge honorari de l'exèrcit i el 1823 passà a protometge efectiu de l'exèrcit a ultramar. Per la seva vinculació al liberalisme va emigrar a Amèrica el 1824 i s'establí a Arequipa, Perú, on exercí l'homeopatia, seguint les teories de Hahnemann. Podia dir a qualsevol malalt el mal que patia i localitzar-lo en el seu cos per després donar-li un medicament que actuaria directament en el punt de l'organisme afectat per la malaltia. estudià el sistema nerviós i el comportament dels fluids nerviosos. Es va interessar per la botànica i l'ús de les plantes medicinals de les que va classificar més de 150. Fou «inspector general de plantas y demás sustancias medicinales» del Perú».
Va tornar a Barcelona el 1863. El 21 de setembre de 1863, poc després del seu retorn a Catalunya, llegí un discurs a l'Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Barcelona on va descriure alguns dels aparells que havia inventat, com el «casalímetre», el «casalimagnes», el «casaloscopi» i el «casalífon». El «casalímetre» era una màquina pneumàtica exploradora amb la qual donà una nova explicació de les teories de la inflamació, i el «casalimagnes», per era per a assenyalar fluids nerviosos. El 1864, després de morir es va publicar a Madrid la seva obra pòstuma «La única anatomía fisiológico-patológica fundada en un nuevo método de explorar el cuerpo humano» (1863).

## Referències

* ↑ «Bonaventura Casals i d'Echauz». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Bonaventura Casals i d'Echauz. El casalímetre i el casalimagnes». Eponímia médica catalana (II), pàg. 47-40 [Consulta: 16 desembre 2016].
# Lettres d'amour en Somalie

Lettres d'amour en Somalie és un documental francès escrit i dirigit per Frédéric Mitterrand, estrenat el 1982. Fou produït per FR3 Cinéma, Les Films du Losange i rodada entre juliol i agost de 1981.

## Sinopsi

Aquest documental és el diari d'un home que descriu un país, Somàlia, i parla amb nostàlgia de l'ésser estimat.

## Repartiment

* Frédéric Mitterrand : Narrador

## Comentaris

La pel·lícula està concebuda com un diari de viatge del segle xix, i adopta una forma epistolar. Paral·lela a l'evolució del país (antiga possessió colonial) amb l'emoció de l'evocació de l'amor perdut.
Segons els Inrockuptibles, aquesta pel·lícula és un gran èxit d'aquest cinema íntim i exigent.
Les últimes paraules de la pel·lícula acompanyen un tràveling vertical sobre el paisatge nocturn parisenc vist des de l'ascensor de la Torre Eiffel: "Un dia, és clar, aquesta passió que us vaig imposar, vindrà a reprendre-te-la. M'agradaria algú més. Uns altres potser. La vida de vegades és tan llarga. Idèntic a tu mateix, et veuré ben diferent. Tot i que probablement també m'estimaves a la teva manera, ja no et veuré enlloc. I mentre me'n vaig, sense esperança de tornar, et tornaré a robar una segona vegada. T'emportaré la teva idea de mi. I si per casualitat ens trobem un dia, després, tindré amb mi totes aquestes imatges de la nostra joventut i em negaré a retornar-te-les, a tu que tant hauràs envellit i que encara et preguntaràs. Mira'm: et retorno a la innocència. Coneix el seu altre nom: solitud.

## Honors

* La pel·lícula va guanyar el premi Jean-Louis Bory el 1982.
* Va ser nominat a la categoria César a la millor primera pel·lícula a la 8a cerimònia dels Premis Cèsar el 1983.

## Bibliografia

* Lettres d'amour en Somalie, Ed. Le Regard 1983 ISBN 2903370044, ré-édition Pocket, 2006 ISBN 9782266159289

## Notes i referències

* 1 2 Le temps dans le cinéma documentaire: La part du temps ; Le temps au travail, François Caillat
* ↑ «Lettre d'amour en Somalie». France Culture. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ Frédéric Bonnaud «Lettres d'amour en Somalie». Les Inrockuptibles, 30-11-1995.
* ↑ Biographie express sur le site du Nouvel Observateur

## Enllaços externs

* Cinémathèque française
# La fragata infernal

La fragata infernal (títol original en anglès: Billy Budd) és una pel·lícula britànica (1962) de Peter Ustinov, adaptació de l'obra de teatre homònima de Louis O. Coxe i Robert H. Chapman, muntada a Broadway el 1951, i treta de la novel·la Billy Budd de Herman Melville. Ha estat doblada al català.
Basada en la mateixa novel·la, Britten va escriure anteriorment l'òpera Billy Budd (1951).

## Argument

El 1797, a L'Avenger, la tripulació del capità Vere enrola per força un gabier de vint anys, Billy Budd. Billy descobreix la violència i la tirania del cap de la tripulació, Claggart. Com a Moby Dick, és la lluita entre el bé i el mal, posada en escena.

## Repartiment

* Terence Stamp: Billy Budd
* Robert Ryan: John Claggart
* Melvyn Douglas: The Aker
* Peter Ustinov: Edwin Fairfax Vere
* John Neville: Julian Ratcliffe
* David McCallum: Steven Wyatt
* Lee Montague: Squeak
* Robert Brown: Arnold Talbot
* John Meillon: Neil Kincaid
* Niall MacGinnis: Capità Nathaniel
* Ray McAnally: William O’Daniel

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1963: Oscar al millor actor secundari per Terence Stamp
* 1963: BAFTA a la millor pel·lícula
* 1963: BAFTA a la millor pel·lícula britànica
* 1963: BAFTA al millor guió britànic per Peter Ustinov i DeWitt Bodeen
* 1963: BAFTA al millor actor estranger per Robert Ryan

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, Número 347 (anglès)
* Sight and Sound, tardor 1962, p. 197 (anglès)
* Cahiers du cinéma, Número 140, febrer 1963

## Referències

* ↑ esadir.cat. Billy Budd. esadir.cat.
* ↑ «Billy Budd». ‘‘The New York Times'’.
# Hato Rey

Hato Rey és un antic barri de San Juan, Puerto Rico, situat en la part nord-oest del dissolt municipi de Río Piedras. En l'actualitat està dividit en tres seccions: nord, central i sud.
El seu nom significa «granja de bestiar del rei» (Hato). Al segle xviii, el bestiar passejava pels camps de canya de sucre de la zona. La seva proximitat a zones residencials de San Juan, Rio Piedras i Miramar el va convertir en un lloc perfecte des d'on produir el que els seus habitants menjaven. L'àrea també se la coneixia com «Las Monjas», a causa d'un convent situat a la zona al segle xix.
La part nord d'Hato Rey és considerada el centre financer de l'illa, referint-se a una secció d'aquest districte com "la Milla d'Or" (0.47 milles en longitud).
Hato Rey és també la lloc de boutiques i restaurants, sobretot al llarg de l'avinguda Roosevelt. El Coliseu de Puerto Rico José Miguel Agrelot i el Tren Urbà formen part dels seus atractius. El tren també està ajudant a alleujar els problemes de tràfic a la zona per la descongestió de les carreteres. La seu principal de la Fraternitat Fi Sigma Alfa està situada al carrer Mèxic, cantonada Xile de Hato Rei. El Club de Lleons de Hato Reh, fundat en 1955, es troba al carrer Alhambra, enfront de la Universitat Politècnica.
A causa de la seva ubicació, els viatgers que es dirigeixin al Vell San Juan han de conduir a través de Hato Rey.
* Plaza Las Americas
* Coliseu de Puerto Rico
* Estació Roosevelt del Tren Urbà
A Hato Rey es troben les seus del Banc Popular, Inc., Plaza Las Américas i el Coliseu Roberto Clemente. La seu del FBI a Puerto Rico també es troba en Hato Rey. Degut a la proximitat de la zona de l'aeroport, les companyies aèries més importants, com Avianca, han tingut les seves oficines en Hato Rey. Compaq Computer Corporation té les seves oficines de Puerto Rico a Hato Rey.
* Hato Rey Nord
* Hato Rey Central
* Hato Rey Sud

## Referències

* ↑ www.puertorico-herald.org Eatin' Where The Cows Used To Roam: Hato Rey Dining At Its Best.
* ↑ Grupo Editorial EPRL. «Municipios: Acerca de San Juan» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertorriqueña de las Humanidades. [Consulta: 3 juny 2017].
* ↑ Club de Laones de Hato Rey Consultat el 07-02-2017
* ↑ www.compaq.com Compaq Puerto Rico - Consultat el 27-10-2012
# Marquesat de Ponzone

El Marquesat de Ponzone fou una jurisdicció feudal d'Itàlia sorgida de la divisió de dominis del marquesat de la família dels aleramici, que va originar el Marquesat del Bosco el qual es va dividir després en els del Bosco i de Ponzone. Anselm III, nebot d'Anselm I (fill del fundador Aleram), fou el pare d'Hug que fou marquès del Bosco i Ponzone amb els territoris aleramici de la costa de Ligúria entre Albisola (a l'est de la muntanya Priocco) i Varazze, incloent la part de les terres que penetraven a la plana padana (la vall del Po) al llarg de les valls dels rius Orba, Stura di Demonte i Piota, fins a Alessandria (municipi del Piemont), tenint com a frontera nord-oest el riu Bormida di Spigno.

## La divisió del marquesat en els del Bosco i el de Ponzone

Dos fills d'Hug (Ugo), Anselm i Aleram, van donar lloc respectivament al marquesat del Bosco i al marquesat de Ponzone. La senyoria del primer s'estenia pel castell de Bosco (modern Bosco Marengo), Ovada, Ussecio (moderna Belforte Monferrato), Pareto, Mioglia, Monteacuto, Ponte dei Prati (avui dia Pontinvrea), Casteldelfino (una antiga població entre Pontinvrea Ligure i Giove Ligure) i Stella. La senyoria del segon incloïa el castell de Ponzone, Sassello, Spigno (avui Spigno Monferrato), Celle (avui Celle Ligure) i Varazze.
Aquesta divisió va contribuir a debilitar a les dues branques contra les pretensions de les comunes de l'entorn. El 1135 Aleram va haver de jurar fidelitat a Gènova. El 1186 els marquesos Enric, Jaume i Ponç, els nets de Aleram, van jurar la pertinença a Savona i es van comprometre a fer jurar el compromís als seus homes de Ponzone, Spigno, Sassello, Varazze, Celle i Albisola. Algunes d'aquestes poblacions van ser cedides a Gènova.

## La divisió del marquesat en els de Ponzone i el de Spigno

El 4 de juny de 1257 al claustre de l'abadia de San Quintino di Spigno, els descendents d'Aleram de Ponzone van dividir el feu. Ponzone va esdevenir feu exclusiu d'Albert, el fill de Ponç, el qual era al seu torn fill d'Hug i net d'Aleram. El seu cosí Manel amb el seu fill Lleó, i Jaume i el seu fill Jaumet i el nebot Tomàs van rebre el districte de Spigno. Mentre que la part de Manel i Lleó (un terç), restarà en possessió dels descendents d'Albert de Ponzone, els dos terços restants foren venuts el 3 de febrer de 1300 a Albert Del Carretto, de la branca de Dego-Cairo, establint les bases per l'establiment de marquesat de Spigno.

## La submissió a Gènova

El 22 de novembre de 1290 els nets d'Albert, Enriquet (Bonifaci) i Manfredino (Conrad), donaren a la ciutat de Gènova els drets del castell, ciutat, vila, barri i territori de Ponzone i la tercera part del castell, poble, vila, districte i el territori de Spigno, i la tercera part dels castells de Rocchetta i Merano, que conservarien en feu.
La genealogia dels marquesos de Ponzone es discuteix en detall en la memòria de Romeo Pavoni citada a la bibliografia.

## Bibliografia

R. Pavoni, Ponzone e i suoi marchesi, a Atti del convegno internazionale di Ponzone:”Il Monferrato crocevia politici, economico e culturale tra Mediterraneo ed Europa”, Gènova 1999.
# Rutongo

Rutongo és una ciutat de Ruanda a la Província de Kigali. Està situada a 10 kilòmetres al nord de la capital.; Acull el Seminari propedeutic major de Rutongo.;

## Referències

* ↑ Rwanda, le mythe des mots
* ↑ «Rutongo Mines: History». Arxivat de l'original el 2019-06-07. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ eglisecatholiquerwanda.org
* ↑ «Centro nutrizionale in Rwanda». Arxivat de l'original el 2019-06-02. [Consulta: 2 juny 2019].

## Bibliografia

* (francès) Approche socio-économique : secteur artisanal, Commune de Rutongo, Association de coopération et de recherche pour le développement (Rwanda), 1987, 194 p.
# Layla El

Layla El (25 de juny del 1977) és una lluitadora professional i model britànica d'ascendència marroquina que treballa a la World Wrestling Entertainment, competint a la seva marca SmackDown.
El seu únic triomf com a lluitadora és un regnat com a Campiona Femenina de la WWE, sent l'última posseïdora d'aquest campionat abans que fos desactivat.

## World Wrestling Entertainment
### Diva Search

El 2006 el seu entrenador personal li va proposar participar en el programa Diva Search, el 10 de juliol va guanyar immunitat en un concurs de proves. L'11 d'agost va guanyar un concurs de ball. Finalment va guanyar la competencia del Diva Search el 16 d'agost de 2006.

### 2006

La seva primera aparició fou en el SummerSlam 2006 on va aparèixer junt amb Trish Stratus, Ashley Massaro, Jillian Hall, Candice Michelle, Kelly Kelly, Maria Kanellis i Torrie Wilson, on va ser menyspreada, tot i que, minuts després es va revelar que tot havia estat part d'una iniciació.
La setmana següent va fer el seu debut a SmackDown entrevistant a The Miz. Durant un temps Layla no va arribar a lluitar en els rings.
Va fer el seu debut com a lluitadora en una "Diva Trick-or-Treat Battle Royal" el 24 d'octubre de 2006; lluita que va acabar de manera controversial, ja que The Miz la va treure del ring, costant-li la derrota.

### 2007 - 2008

El 23 de gener de 2010 va ser traspassada a la ECW, on es va unir a Brooke i a Kelly kelly formant el grup Extreme Expose; el qual realitzava un ball cada setmana.
A la primera edició d'agost de la ECW el grup es va unir a The Mix recolzant-lo en les seves lluites. El grup es va dissoldre després que Brooke es lesionés, cosa que va provocar un feu entre Layla i Kelly Kelly que va durar setmanes. En el Backlash el seu equip va sortir victoriós del 12 diva tag team match. El 25 de juny va ser traspassada a Raw, on va començar a fer costat a William Regal en les seves lluites.

### 2009

Va estar fora dels rings durant una temporada per situcions personals, fent el seu retorn per participar en la Miss WrestleMania XXV, però no va aconseguir guanyar. El 15 d'abril va ser traspassada a SmackDown, on va començar a fer equip amb Michelle McCool.

## Enllaços externs

* Perfil a WWE.com (anglès)