OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amfícrates (escultor)

Amfícrates (en llatí Amphicrates, en grec antic Ἀμφικράτης) fou un escultor grec probablement d'Atenes. Plini el Vell és l'únic autor que el menciona.
Va esculpir una estàtua en honor d'una hetera atenenca de nom Leana (Λέαινα, la lleona), amant d'Aristogitó (Ateneu diu que el seu amant era Harmodi). Leana havia conegut a través dels seus amants, la conspiració que preparaven contra Hiparc, germà del tirà Hípies, el 514 aC, al que van matar. Leana va ser torturada pels tirans perquè revelés els noms dels còmplices, però no va dir res.
Els atenencs van voler honorar el seu silenci, i van encarregar a Amfícrates una estàtua de la dona. Però no van veure amb bons ulls el fet d'homenatjar una hetera representant-la en marbre, i van decidir que l'escultor representés una lleona, i per indicar el que es volia commemorar, la va esculpir sense llengua.
No se sap res de l'època en què va viure Amfícrates, llevat que es consideri que l'estàtua es va fer poc després de l'expulsió dels Pisistràtides, l'any 510 aC.

## Referències

* ↑ Amphicrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 149
# Alberg del Masnou

L'Alberg del Masnou és un edifici del municipi del Masnou inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici civil de planta quadrada i cobert per una teulada de quatre vessants amb cornisa de fusta sobre la qual se situen vuit finestres que sobresurten del nivell general i il·luminen les golfes que antigament eren utilitzades com a colomar. Està format per dues plantes i un semi-soterrani. A la façana principal hi ha un porxo suportat per columnes al que s'hi accedeix per una escalinata. A la part superior forma una terrassa o balconada. Tots els elements constitutius fonamentals responen a l'estil neoclàssic, com és el cas de les balustrades i les columnes dòriques. A l'interior s'han conservat les distribucions d'espai originals.

## Història

Francesc Fontanills i Maristany, que era un comerciant amb Amèrica, fou el promotor de l'obra l'any 1922. Durant la Guerra Civil es va confiscar i a principis dels anys 40 (1943-44) la va comprar la Sección Femenina de la Falange per 3 milions de pessetes. Hi tenien una llar d'infants i una escola de corte y confección. Als anys 80 es va traspassar de l'Estat a la Generalitat i va passar a Joventut i Ensenyament. El 1984 va ser destinat a alberg juvenil amb el nom d'Alberg de Joventut Josep Maria Batista i Roca.
Tots els annexes que envolten l'alberg han estat realitzats per tal d'ubicar els serveis de l'alberg. Pertany a la xarxa d'instal·lacions de joventut de la Generalitat de Catalunya.
Entre 2018 i 2020 es va utilitzar com a centre de menors tutelats i va acollir prop d'un centenar de menors estrangers no acompanyats (MENA), fet que va provocar conflictes amb els veïns. L'any 2020 es va tancar el centre d'acollida i es va tornar a destinar a alberg turístic, després de reparar-ne l'interior destrossat per actes vandàlics.

## Referències

* 1 2 «Alberg del Masnou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
* ↑ Montlló Bolart, Jordi. «Fitxa "08118/133 Alberg Josep M. Batista i Roca; Can Fontanills - El Masnou"». Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona, 08-02-2010. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ «Un alberg del Masnou acull 92 menors no acompanyats». Diari LíniaMar. Baix Maresme, 28-09-2018.
* ↑ «Un detingut i sis ferits en l'intent d'atac a un centre de menors al Masnou». Diari Ara, 05-07-2019.
* ↑ «Cierra el centro de menores migrantes tutelados en el albergue del Masnou». La Vanguardia, 01-09-2020 [Consulta: 22 juny 2021].
# Alternatiba

Alternatiba (L'alternativa o Alternativa) és un partit polític del País Basc. És una escissió de Ezker Batua-Berdeak que va sorgir del corrent interna Alternatiba Eraikitzen (Construint l'alternativa), que va abandonar la formació el 2009 amb la intenció d'esdevenir un partit polític autònom, amb la participació de Ezker Gogoa (escissió de Zutik) i altres moviments socials.
Forma part de les coalicions electorals Bildu, Euskal Herria Bildu i Amaiur.

## Referències

* ↑ Estatutos de Alternatiba: «Art. 3º. Euskal Herria es el ámbito de actuación de Alternatiba. Cualquier iniciativa fuera de ella se enmarcará en el campo de la solidaridad internacionalista o en las relaciones de cooperación entre fuerzas soberanas para actuar en el ámbito supranacional.»
* ↑ Matute busca que su 'polo anticapitalista' "plante cara" al nuevo Gobierno, El País, 3 de julio de 2009.

## Enllaços externs

* «Quiénes somos», en la página web de Alternatiba.
* Documento fundacional. Claves de Alternatiba Eraikitzen.
* Documento de bases. Política y organización de Alternatiba.
# Amador Guerra i Gifre-Trobat

Amador Guerra i Gifre-Trobat (Garriguella, Alt Empordà, 1835 - Puigcerdà, Cerdanya, 1885) fou un jurista i professor universitari català, president de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya.
Cursà dret civil i dret canònic a la Universitat de Barcelona, i després de llicenciar-se fou nomenat catedràtic auxiliar de la UB. Fou jurista, advocat i professor de dret català, i va pertànyer al Col·legi d'Advocats de Madrid. Fou mestre de Francesc Romaní i Puigdengolas, mentre aquest estudià a Madrid. Fou membre de diverses institucions i acadèmies, entre les quals el Col·legi d'Advocats de Barcelona i l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya, acadèmia de la qual fou el president entre els anys 1877 i 1879. El 1888 va publicar una obra en dos volums titulada Legislación y Jurisprudencia, i va col·laborar amb moltes publicacions professionals especialitzades.

## Referències

* 1 2 3 Labernia y Esteller, Pedro. «Guerra y Guifré (Amador)». A: Diccionari de la llengua catalana ab la correspondencia castellana. Espasa, 1888, p. 915 [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ «Guerra Gifre, Amador». Archivo Histórico del Ilustre Colegio de Abogados de Madrid. [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ Gutiérrez i Poch, Miquel «"Per què ens diem catalanistes?". Els orígens del catalanisme polític:la figura de Francesc Romaní i Puigdengolas (1831-1912)». Revista d'Igualada. Associació Revista d'Igualada, Núm. 35, 2010, pàg. 10. ISSN: 2013-8385 [Consulta: 6 febrer 2021].
# Annie Peck

Annie Smith Peck, més coneguda com a Annie Peck (Providence, EUA, 19 d'octubre de 1850 —Manhattan, Nova York, 18 de juliol de 1935), fou una alpinista i professora d'universitat nord-americana: els seus nombrosos ascensos en van fer una figura notable al canvi del segle xix al xx.

## Referències

* ↑ «Annie Smith Peck | American mountain climber» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
# Annie Proulx

Edna Annie Proulx, nascuda a Norwich (Connecticut), el 22 d'agost de 1935, és una escriptora i periodista estatunidenca, coneguda per les seves novel·les i relats curts. Acostuma a signar les seves obres com a Annie Proulx, tot i que també ho fa com a E. Annie Proulx i Edna Annie Proulx.

## Biografia

Annie Proulx es va graduar en Història per la Universitat de Vermont i va continuar la seva formació a la Universitat Sir George Williams de Mont-real. Va viure a la ciutat de Nova York. a diverses ciutats de Vermont i després es va traslladar a Wyoming. Es va casar i divorciar en tres ocasions i va tenir quatre fills. Va treballar en diversos oficis i, durant gairebé vint anys, va fer de periodista. Va començar la seva carrera literària escrivint relats curts. La seva primera novel·la, Postcards, publicada el 1992, va obtenir el reconeixement de la crítica i va ser la primera dona en rebre el premi PEN/Faulkner, l'any 1993. Amb la segona novel·la, The Shipping News (1993) va guanyar diversos premis, com el National Book Award i el Premi Pulitzer d'Obres de Ficció del 1994. The Shipping News va ser portada al cinema. El 1996 va publicar Accordion Crimes i, el 1999, Close Range, que conté diversos relats curts situats a Wyoming, entre ells Brokeback Mountain, una història d'amor entre dos cowboys. Brokeback Mountain va ser portada al cinema pel director Ang Lee amb molt d'èxit. L'any 2002 va publicar That Old Ace in the Hole i el 2004 Bad Dirt, una nova col·lecció de relats ambientats a Wyoming.
Les seves darreres publicacions han estat: Fine Just the Way It Is (2008), la tercera part d'històries de Wyoming, i Barkskins, publicada el 2016, on queda palesa la preocupació de l'autora pel medi ambient i, en concret, per la destrucció dels boscos al món.

## Obres
### Novel·les

* Postcards (1992)
* The Shipping News (1993)
* Acordion Crimes (1996)
* That Old Ace in the Hole (2002)
* Barkskins (2016)

### Relats curts

* Heart Songs and Other Stories (1988)
* Close range: Wyoming Stories (1999)
* Bad Dirt: Wyoming Stories 2 (2004)
* Fine Just the Way It Is: Wyoming Stories 3 (2008)

## Referències

* ↑ «E. Annie Proulx». Enciclopedia Britannica. [Consulta: 18 desembre 2016].
* ↑ «Proulx, Annie». The Library of Congress. [Consulta: 18 desembre 2016].
* ↑ «Home on the range». The Guardian. [Consulta: 18 desembre 2016].
* ↑ «At Home With: E. Annie Proulx; At Midlife, a Novelist Is Born». The New York Times Company. [Consulta: 18 desembre 2016].
* ↑ «Review: Fine Just the Way It Is by Annie Proulx». The Telegraph. [Consulta: 18 desembre 2016].
* ↑ «Barkskins review – a grisly tale of chopping down people and trees». The Guardian. [Consulta: 18 desembre 2016].
# Annie Moore

Anna "Annie" Moore (24 d'abril de 1877 - 6 de desembre de 1924) fou una immigrant irlandesa, essent el primer immigrant als Estats Units a passar per la inspecció federal d'immigrants a l'estació d'Ellis Island al port de Nova York.

## Emigració

Moore va arribar des del comtat de Cork, Irlanda, a bord del vaixell de vapor Nevada el 1892. Els seus germans, Anthony i Philip, que viatjaven amb ella, acabaven de complir 15 i 12 anys, respectivament. Com a primera persona que es va processar a la instal·lació recentment oberta, se li va lliurar una moneda d'or de 10 dòlars nord-americans.

## Família

Els pares de Moore, Matthew i Julia, havien arribat als Estats Units el 1888 i vivien al número 32 del carrer Monroe de Manhattan. Annie es va casar amb un fill d'immigrants catòlics alemanys, Joseph Augustus Schayer (1876-1960), venedor del mercat de peixos Fulton de Manhattan, amb qui va tenir almenys onze fills. Va morir d'insuficiència cardíaca el 6 de desembre de 1924 i està enterrada al cementiri Calvary, Queens. La seva tomba no marcada anteriorment es va identificar a l'agost del 2006. L'11 d'octubre del 2008 es va celebrar una cerimònia de dedicació al Calvary, en la qual es va inaugurar un marcador per a la seva tomba, una creu celta feta de pedra blava irlandesa. Va tenir 11 fills, dels quals cinc van sobreviure a l'edat adulta, i tres d'ells van tenir fills.

## Llegat

* L'Irish American Cultural Institute presenta un premi Annie Moore anual «a una persona que ha fet contribucions significatives a la comunitat i al llegat irlandès i/o irlandès americà».
* La història d'Annie Moore s'explica a la cançó «Isle of Hope, Isle of Tears», escrita per Brendan Graham. La cançó ha estat interpretada per Ronan Tynan i per The Irish Tenors, dels quals Tynan era membre anterior. Altres artistes que interpreten la cançó són Seán Keane, Seán & Dolores Keane, Daniel O'Donnell, Celtic Thunder, el tenor irlandès Emmet Cahill, Celtic Woman, Hayley Griffiths, Tommy Fleming i The High Kings.
* Annie Moore és honrada per dues estàtues esculpides per Jeanne Rynhart. Un es troba al Cobh Heritage Centre (abans Queenstown), el seu port de sortida, i un altre a Ellis Island, el seu port d'arribada. La imatge pretén representar els milions que van passar per Ellis Island a la recerca del somni americà.
* Annie és un programa que porta el nom d'Annie Moore. Desenvolupat a l'Institut Politècnic Worcester de Massachusetts, a la Universitat de Lund a Suècia i a la Universitat d'Oxford a Gran Bretanya, el programari utilitza el que es coneix com un algorisme de coincidència per assignar refugiats que no tinguin cap vincle amb el país d'acollida a les seves noves cases.

## Referències

* ↑ Smolenyak, Megan «They Say It’s Your Birthday — But It’s Not». The Huffington Post, 31-12-2013 [Consulta: 9 octubre 2020].
# Anthony Moore

Anthony Moore (també conegut com a Anthony More) (1948) és un compositor de música experimental britànic, artista i productor. Va ser un membre fundador de la banda Slapp Happy, on treballava amb Henry Cow i ha fet diversos àlbums en solitari, incloent-hi Flying Doesn't Help (1978) i World Service (1981).
Com a lletrista, Moore ha col·laborat amb Pink Floyd en dos dels seus àlbums, A Momentary Lapse of Reason (1987) i The Division Bell (1994), amb el teclista de Floyd Richard Wright a Broken China (1996), amb Kevin Ayers en diversos projectes i també ha contribuït amb lletres per a l'àlbum de Trevor Rabin Can't Look Away (1989).

## Referències

* ↑ Anthony Moore s'auto-anomenava "Anthony More" a tots els seus àlbums en solitari de Flying Doesn't Help (1978) en endavant.
* ↑ Mason 2005, pàg. 284–285

## Bibliografia complementària

* Cutler, Chris, ed. (2009). The Road: Volumes 1-5 (book from The 40th Anniversary Henry Cow Box Set). Recommended Records.

## Enllaços externs

* Prof. Anthony Moore Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine.. Academy of Media Arts Cologne
# Alfred Goodey

Alfred Edward Goodey (1878-1945) era un col·leccionista de pintures, impressions i fotografies, especialment aquelles que connectaven amb les ciutats de les Midlands angleses, especialment les de Derby on va néixer, viure i morir.

## Biografia

Els pares d'Alfred Edward Goodey van ser William Henry i Rhoda Goodey. Alfred naixia a Derby el 1878. Se'l va educar a casa i a l'Escola de Whitworth abans que assistís a la reconeguda Derby School of Art. Va començar a recollir olis, aquarel·les, impressions i fotografies el 1886, buscant-ne tan enfora com ara Amèrica tot el que tingués relació amb Derby. Fins i tot buscava artistes per pintar vistes contemporànies de Derby, ansiós d'enregistrar-ne tot allò que podria ésser demolir o canviat en un futur.
Goodey tenia una gran gamma d'interessos incloent-hi història natural i l'excursionisme a Derbyshire. Era un actor amateur d'obres de Shakespeare. Va crear un grup d'aficionats a les obres de Shakespeare, van crear l'obra "The Loft", els assaigs es feien prop de la seva pròpia casa a Lambourne Road. Se l'ha descrit com un home de ciutat amb una plena barba i bigoti que freqüentava el seu pub favorit ubicat a Sadler Gate, allí parlava dels assumptes del dia. Tanmateix era el seu interès en l'art que el va portar a la presidència del Club de Derby. Amb el seu ull perspicaç per a la pintura sobre Derby van ajudar a la història del registre Derby que assegurava la seva notabilitat.
Goodey amassava un registre notable de material sobre Derby del segle xix i principis del XX. El 1936 va donar 500 pintures al Derby Museum and Art Gallery. També va portar a la ciutat obres d'art llunyanes i va donar 13.000₤ per construir una extensió al Museu. Moria a Derby el 1945 i el museu ara disposa no solament de la col·lecció de Goodey sinó la col·lecció més gran de pintures de Joseph Wright. La col·lecció de Goodey incloïa pintures d'Alfred John Keene, un membre de la família Keene de Derby que incloïa el seu pare i el fotògraf Richard Keene que publicava el Telègraf de Derby, i el seu germà William Caxton Keene. Tres de les pintures donades al Derby Museum and Art Gallery per Goodey eren de l'artista Ernest Ellis Clark. Un altre era de C.T. Moore. Les imatges de la seva col·lecció han estat publicades per l'ajuntament de Derby al llibre Goodey's Derby.

## Referències

* ↑ Alfred Goodey Arxivat 2010-11-10 a Wayback Machine., arbre genealògic Goodey, índex Gro Birth, accedit abril de 2011
* 1 2 3 4 5 Allard, Sarah; Nicola Rippon. Goodey's Derby. Breedon Books, 2003, p. 1. ISBN 1-85983-379-9.
* ↑ Col·lecció de les seves pintures, accedit a l'abril de 2011
* ↑ Artistes de Derbyshire, Derbyshire UK accedit a l'abril de 2011

## Enllaços externs

* Artistes del comtat de Derbyshire
# André Chénier

André Marie de Chénier (Constantinoble, 30 d'octubre de 1762 - París, 25 de juliol de 1794), anomenat André Chénier, fou un poeta en llengua francesa.
Va nàixer a Constantinoble, (l'actual Istanbul), va traduir des de l'adolescència poetes grecs i va estar fascinat per la poesia clàssica. Va anar a França, i va freqüentar els ambients literaris i els salons aristocràtics.
Rere haver treballat com a secretari a l'ambaixada de França a Londres durant tres anys (1787-1790), va tornar i va participar en la revolució francesa, però va esdevenir un defensor fervent de la llibertat i va participar sobretot en la defensa de Lluís XVI. Va col·laborar al Journal de Paris (periòdic de París), òrgan dels moderats, i va condemnar els excessos en violents articles contra Jacques Pierre Brissot, Jean-Paul Marat i d'altres.
Va ser detingut el 7 de març de 1794, empresonat a Saint-Lazare, condemnat a mort i executat el 25 de juliol. Hom suposa que va ser soterrat amb les altres víctimes d'"el Terror" al cementeri de Picpus a París.
El seu destí va inspirar dues òperes: la molt coneguda d'Umberto Giordano, Andrea Chénier, l'estrena de la qual va tenir lloc a La Scala de Milà, el 28 de març de 1896; i la molt menys difosa André Chénier, del compositor nord-català Josep Coll.

## Obra

* Elegies (1791)
* Odes (1791)
* Le Jeu de Paume (1791)
* Aux Suisses de Châteauvieux (1792)
* Iambes (1794)
* Les Bucòliques, pòstum (1819)

## Vegeu també

* Charlotte Corday

## Referències

* ↑ http://global.britannica.com/biography/Andre-Marie-de-Chenier%5BEnllaç+no+actiu%5D
# André Courrèges

André Courrèges (Pau, 9 de març de 1923 - Neuilly-sur-Seine, 7 de gener de 2016) fou un dissenyador de moda francès.

## Biografia

Malgrat ser enginyer d'obres públiques, va treballar amb Balenciaga durant deu anys i després creà la seva pròpia casa de costura, el 1961.
El 1965, la seva col·lecció revolucionà l'alta costura en contribuir a l'èxit de la minifaldilla, que havia estat introduïda per Mary Quant a Londres. Courrèges en reduí la llargada, jugà amb materials, formes i colors diversos, i les combinà amb botes de PVC. La seva formació acadèmica influí en la seva manera de "construir" les peces. Pretenia vestir la joventut i alliberar la dona: per això s'esforçà a eliminar totes les "traves" fins aleshores habituals en el vestit femení.
El 1972 rebé l'encàrrec de crear els uniformes oficials dels Jocs Olímpics de Múnic.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.142. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 28 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial d'André Courrèges
# Antonin Magne

Antonin Magne (Ytrac, Alvèrnia, 15 de febrer de 1904 - Arcachon, 8 de setembre de 1983) fou un ciclista francès, guanyador dues vegades del Tour de França i una del Campionat del Món de Ciclisme.
Va debutar al Tour de França el 1927 en companyia d'André Leducq. El 1931 va guanyar el seu primer Tour, malgrat les caigudes que patí i els atacs incessants de l'italià Pesanti i del belga Demuysère que el van deixar esgotat. Fins al punt que no va prendre la sortida a l'edició de l'any següent. El 1934 tornar a guanyar, demostrant la seva gran classe. Va ser el primer vencedor d'una etapa contra-rellotge individual al Tour.
El 1936 va guanyar el Campionat del Món de ciclisme i fou segon al Tour de França.
Corredor seriós metòdic i discret va ser estimat pel públic.
En acabar la seva carrera professional exercirà de director esportiu de Louison Bobet i més tard de Raymond Poulidor sempre a l'equip Mercier.
Va viure una part de la seva vida a Livry-Gargan, a Sena Saint-Denis. El 2004, centenari del seu naixement, el Tour de França l'homenatjà fent una etapa a la ciutat.

## Palmarès

* 1923
** 1r al Circuit dels Monts de Roannais
* 1926
** 1r a la París-Sant Quentin
* 1927
** 1r a la París-Limoges
** 1r al Gran Premi Wolber, formant part de l'equip Alleluia
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1928
** 1r a Yverdon
** Vencedor de dues etapes al Tour de França
* 1929
** 1r a la París-Limoges
** 1r al Circuit de les Viles d'Aigua d'Auvergne
** 1r a Saignes
** 1r al G.P.del Textil a Charlieu
* 1930
** 1r a la París-Vichy
** 1r a Beziers
** Vencedor de dues etapes a la Volta a Euskadi
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1931
** 1r del Tour de França i vencedor d'una etapa
* 1932
** 1r del Circuit dels Pirineus Orientals
** 1r a Villeneuve-sur-Lot
* 1933
** 1r a Villeneuve-sur-Lot
** 1r a Niça
** Medalla de plata al Campionat del Món de ciclisme
* 1934
** 1r del Tour de França i vencedor de dues etapes
** 1r del Gran Premi de les Nacions
** 1r a Malo-les Bains
** 1r a Pau
* 1935
** 1r del Gran Premi de les Nacions
** 1r a Cannes
* 1936:
** Campió del Món de ciclisme
** 1r del Gran Premi de les Nacions
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1937
** 1r del Critèrium d'Europa a Tolosa.
* 1938
** 1r a Saint-Jean-d'Angély
** Vencedor de dues etapes al Tour de França
* 1939
** 1r del Gran Premi d'Europa a les Teuleries
** 1r del Circunt Grand-Combain

## Resultats al Tour de França

* 1927. 6è a la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1928. 6è a la classificació general i vencedor de dues etapes
* 1929. 7è a la classificació general
* 1930. 3r a la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1931. 1r a la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1933. 8è a la classificació general
* 1934. 1r a la classificació general i vencedor de dues etapes
* 1935. Abandona (7a etapa)
* 1936. 2n a la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1938. 8è a la classificació general i vencedor de dues etapes

## Resultats al Giro d'Itàlia

* 1931. 29è a la classificació general
* 1932. 34è a la classificació general

## Vegeu també

* Hardi les gars !.

## Enllaços externs

* Palmarès d'Antonin Magne