OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Metro de Nanning

El Metro de Nanning (en xinès: 南宁轨道交通 Nánníng Guǐdào Jiāotōng) és la xarxa de metro a Nanning, la capital de la regió autònoma de Guangxi situada a la regió occidental de la República Popular de la Xina. La xarxa de metro que dona servei a aquesta aglomeració de tres milions d’habitants inclou a principis de 2020 3 línies de metro totalment subterrànies amb una longitud total de 81 quilòmetres i que inclouen 65 estacions. Les noves línies estan en construcció i haurien d’ampliar la xarxa al voltant de cinquanta quilòmetres al començament de la dècada del 2020.

## Història

La construcció de la línia 1 va començar oficialment el 29 de desembre de 2011, amb un termini fixat per al 2016. No obstant això, una secció de proves està en construcció des del 2009. La línia 1 es va inaugurar el 28 de juny de 2016. Actualment compta amb 25 estacions i té una longitud de 32,1 km. La construcció de la línia 2 va començar el 2012 i es va inaugurar el 28 de desembre de 2017. Finalment, la línia 3 es va inaugurar al seu torn el 6 de juny de 2019. El 2030 s’espera que la xarxa tingui vuit línies.

## Xarxa

A principis de 2020, la xarxa de metro de Nanning estava formada per quatre línies amb una longitud total de 108 quilòmetres i comprenia 84 estacions de metro. Cada línia té correspondència amb les altres dues.
Font: :
| Línia | Terminals(Districte) | Terminals(Districte) | Posada en servei | Ampliació més recent | Longueurkm | Parades |
| 1 | Shibu (Xixiangtang) | Estació de Nanning és(Qingxiu) | 2016 | 2016 | 32.1 km | 25 |
| 2 | Xijin(Xixiangtang) | Tanze (Liangqing) | 2017 | 2020 | 27.3 km | 23 |
| 3 | Keyuandadao(Xixiangtang) | Viaducte de Pingliang(Liangqing) | 2019 | — | 27.9 km | 23 |
| 4 | Hongyun Lu(Jiangnan) | Lentangcun (Jiangnan) | 2020 | — | 20.7 km | 16 |
| Total | Total | Total | Total | Total | '108‘km | 104 |

## Material rodant

El material mòbil consisteix enterament en conjunts de trens de 6 cotxes tipus CRRC amb parts de colors segons la línia sobre la qual circulen.

## Explotació

El metro circula de 6.30 a 23.30 amb una freqüència a les hores punta de 6 a 7 minuts (5 minuts a la línia 1). El preu del bitllet oscil·la entre els 2 i els 7 iuans segons la distància.
* Metro de Nanning
* tòtem i logotip que indica l'entrada d'una estació
* Esció de Qingxiushan a la línia 3

## Referències

* ↑ (xinès) «南宁轨道交通有限责任公司揭牌暨城市轨道交通试验段工程项目启动». 南宁市人民政府. [Consulta: 30 gener 2011].
* 1 2 3 4 «Nanning». urbanrail.net.
* ↑ 罗, 宁 «南宁轨道交通一号线工程全线开工» (en xinès). 人民网, desembre 2011. Arxivat de l'original el 21 de desembre 2013 [Consulta: 1r gener 2012]. Arxivat 21 de desembre 2013 a Wayback Machine.
# Microfilament

Els microfilaments són fines fibres de proteïnes de 3 a 7 nm de diàmetre. Estan compostos predominantment d'una proteïna contràctil anomenada actina.
Els filaments d'actina o microfilaments se situen a la perifèria de la cèl·lula i es sintetitza des de punts específics de la membrana cel·lular. Són els responsables de la forma i del desplaçament cel·lular. Estan formats per proteïnes globulars.
L'associació dels microfilaments amb la proteïna miosina és la responsable per la contracció muscular. Els microfilaments també poden dur a terme moviments cel·lulars, incloent desplaçament, contracció i citocinesi. En conjunció amb els microtúbuls li donen a la cèl·lula l'estructura i el moviment.

## Funcions

Tenen una fusió esquelètica. Són responsables dels moviments del citosol. També són els responsables de la contracció de les cèl·lules musculars. Per exemple, molts tipus de cèl·lules tenen microvellositats, que són prolongacions de la membrana plasmàtica que augmenta la superfície de contacte de la cèl·lula per millorar el transport de materials a través d'aquesta membrana. Les microvellositats tenen feixos de microfilaments, els quals s'originen a l'hora d'estendre's i retreure's entre diferents punts del teixit microfilamentós.
# Microstigmàtids

Els microstigmàtids (Microstigmatidae) són una petita família d'aranyes migalomorfes. Fou descrita per primera vegada per C. F. Roewer l'any 1942.
Són una petita família d'aranyes amb 7 gèneres i 30 espècies. És una família relativament nova que ha sofert diversos canvis en la seva classificació taxonòmica. Com a grup propi, una part té l'origen en exemplars de la família Dipluridae de la que en va formar part fins al 1981, i conjuntament amb la subfamília Pseudonemesiinae, que estava inclosa dins la família Ctenizidae, es va formar la nova família Microstigmatidae.
Són de mida petita, que corren pel terres fent vida lliure i que fan poc ús de la seda. El gènere Microstigmata és propi de Sud-àfrica, i els altres de Sud-amèrica i Panamà.

## Sistemàtica

Segons el World Spider Catalog amb data de 30 de gener de 2019 hi ha reconegudes les següents espècies:
* Envia Ott & Höfer, 2003
* Micromygale Platnick & Forster, 1982
* Microstigmata Strand, 1932
* Ministigmata Raven & Platnick, 1981
* Pseudonemesia Caporiacco, 1955
* Spelocteniza Gertsch, 1982
* Tonton Passanha, Cizauskas & Brescovit, 2019
* Xenonemesia Goloboff, 1989

### Fòssils

Segons el World Spider Catalog versió 19.0 (2018), existeixen els següents gèneres fòssils:
* †Parvomygale Wunderlich, 2004

## Referències

* 1 2 3 (anglès) Referència World Spider Catalog : Microstigmatidae +base de dades . Accés el 30 de gener de 2019.
* ↑ Roewer, C. F. (1942a). Katalog der Araneae von 1758 bis 1940. 1. Band (Mesothelae, Orthognatha, Labidognatha: Dysderaeformia, Scytodiformia, Pholciformia, Zodariiformia, Hersiliaeformia, Argyopiformia). Natura, Buchhandlung für Naturkunde und exakte Wissenschaften Paul Budy, Bremen, 1040 pp.
* ↑ Ott, R.; Höfer, H. (2003): "Envia garciai, a new genus and species of mygalomorph spiders (Araneae, Microstigmatidae) from Brazilian Amazonia". Iheringia 93: 373-379. PDF
* ↑ Dunlop, J. A., Penney, D. & Jekel, D. 2018. "A summary list of fossil spiders and their relatives". A World Spider Catalog. Natural History Museum Bern, online a http://wsc.nmbe.ch, versió 19.0. Accés el 13 de desembre de 2018.

## Vegeu també

* Llista d'espècies de microstigmàtids
* Mecicobotrioideid
* Classificació de les aranyes
# Microspathodon frontalis

Microspathodon frontalis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ ITIS
# Lo Seix

Lo Seix és un paratge del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Sapeira.
Està situat a la vall del barranc d'Esplugafreda, a la dreta d'aquest barranc. És en els contraforts meridionals de la Costa, la serralada que conté, en el seu extrem de llevant, el poble de Sapeira, que queda al nord-est de lo Seix.
Passa per lo Seix la pista rural que mena al poble de Sapeira des del Pont d'Orrit, coneguda com el camí del Seix.
Al sud seu, a l'altre costat de la vall i davant mateix, hi ha el paratge de Bolants.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Creu de Sèrbia

La Creu de Sèrbia (en serbi Cрпски Kрст/Srpski Krst) és un dels símbols nacionals de Sèrbia, i té el seu origen en l'antic Imperi Romà d'Orient. Està formada per una creu central i quatre lletres en forma de C a cadascun dels quatre quadrants.
Aquest símbol deriva del làbarum de Constantí I el Gran i va ser representat durant segles a les monedes romanes d'Orient a partir del segle vi. Posteriorment, s'afirmà que les quatre lletres eren en realitat β, i mostraven les inicials del lema de la dinastia dels Paleòlegs de l'Imperi Romà d'Orient: βασιλεύς βασιλέων, βασιλεύων βασιλευόντων - Basileus Basileōn, Basileuōn Basileuontōn (Rei de Reis, Governant sobre Reis).
La creu va passar a Sèrbia i l'Església Ortodoxa Sèrbia a partir de l'edat mitjana durant el temps de Dušan el Gran. Aquest governant incorporà la creu als seus símbols en ser coronat Emperador (Tsar) de serbis i grecs, el 16 d'abril de 1345. Actualment, s'ha convertit en el símbol nacional, religiós i fins i tot ètnic de la nació sèrbia.
Tot i aquesta pervivència, la interpretació dels quatre símbols dels quadrants ha anat canviant. Actualment, hom pensa que es tracta de quatre lletres C de l'alfabet cirílic, i que representen el lema "Само Слога Србина Спасава" - "Samo Sloga Srbina Spasava" (Només la Unitat Salvarà els Serbis) o bé "Cвeti Caвa - Cpпcka Cлaвa" - "Sveti Sava - Srpska Slava" (Sant Sava - Patró dels Serbis).
La Creu de Sèrbia es pot trobar utilitzada oficialment tant a l'escut d'armes com a la bandera nacional.

## Usos històrics de la Creu de Sèrbia

* Bandera de l'Imperi Romà d'Orient durant la dinastia dels Paleòlegs, al segle XV
* Escut actual de Sèrbia

## Referències

* ↑ http://www.heraldica.org/topics/national/byzantin.htm
# Jurinea

Jurinea és un gènere de plantes amb flors dins la família de les asteràcies. Conté 357 espècies descrites i d'aquestes, només 179 d'acceptades.
La majoria de les espècies són pròpies de les terres continentals d'Àsia. Als Països Catalans es troben dues espècies: Jurinea humilis i Jurinea pinnata.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Alexandre Henri Gabriel de Cassini i publicat a Bull. Sci. Soc. Philom. Paris 1821: 140. 1821.

## Algunes espècies

* Jurinea abolinii Iljin
* Jurinea abramowii Regel i Herder
* Jurinea adenocarpa Schrenk
* Jurinea akinfievii Nemirova
* Jurinea alata (Desf.) Cass.
* Jurinea albicaulis Bunge
* Jurinea albovii Galushko i Nemirova
* Jurinea humilis (Desf.) DC.
* Jurinea multiflora (L.) B.Fedtsch.
* Jurinea pinnata (Pers.) DC.

## Referències

* 1 2 «Jurinea». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 28 juliol 2012].
* ↑ Jurinea en PlantList
* ↑ Jurinea en Global Compositae
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Morabit

Un morabit (de l'àrab مرابط, murābiṭ, literalment ‘que està acampat’, ‘que està estacionat’) o marabut (de l'àrab مربوط, marbūṭ, ‘marabut’) és un líder religiós musulmà i professor a l'Àfrica Occidental i (històricament) al Magrib. El morabit és sovint un erudit de l'Alcorà o professor religiós. Uns altres poden ser predicadors itinerants que sobreviuen de l'almoina, guies espirituals o líders de comunitats religioses.

## Referències

* 1 2 Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «ربط». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Roncoli, Carla Roncoli; Kirshen, Paul; Kirshen, Paul; Boom, Keith «Reading the Rains: Local Knowledge and Rainfall Forecasting in Burkina Faso». Society and Natural Resources, 15, 2, 01-06-2002, pàg. 409–427. DOI: 10.1080/08941920252866774. «Els morabits són espiritualistes islàmics que també es creu que tenen la capacitat de preveure, però no de controlar el futur. Aquests espiritualistes van des de sacerdots islàmics convencionals (Limam) que són versats en l'Alcorà i presideixen els serveis a les mesquites locals, a curanderos i endevinadors locals que combinen l'Islam amb creences i pràctiques indígenes... La majoria de morabits reben regals o diners per als seus serveis, i els més respectats i reconeguts obtenen ingressos substancials per la seva pràctica. Tanmateix, aquestes pràctiques són generalment rebutjades per l'ortodòxia islàmica.»
# Lluís Pascual

Lluís Pascual o Lluís Pasqual és el nom dels següents personatges:
* Lluís Pascual Estevill (Cabacés, Priorat, 1933), advocat i jutge espanyol condemnat per corrupció
* Lluís Pascual Tàrrega (Puçol, 1968), futbolista i entrenador valencià
* Lluís Pasqual i Sánchez (Reus, 1951), director teatral català
# Grisó petit

El grisó petit (Galictis cuja, anomenat hurón menor i furão en les llengües autòctones) és un animal carnívor de la família dels mustèlids que prové de Sud-amèrica. Viu a l'Argentina, Bolívia, el Brasil, Xile, el Perú i el Paraguai.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Grisén

Grisén és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca del Ribera Alta de l'Ebre.
# Guillem I de Montpeller

Guilhèm o Guillaume de Montpeller (en català: Guillem de Montpeller) o Guy (en català: Guiu) (?,?) fou un noble occità, primer de la dinastia inicial dels Guilhems, Senyors de Montpeller, quan va rebre en feu la vila de Monspestularius (Montpeller) el 26 de novembre del 986 del comte Bernat de Melgor, amb el permís de Ricuin, Bisbe de Magalona.

## Orígens familiars

Desconeguts

## Matrimoni i descendents

* 1. ∞ Desconegut. Fills:
** Guillem II de Montpellier

## Vegeu també

* Senyoria de Montpeller
Guillem I de Montpeller :
| Títols |||
| Precedit per: -- | Senyor de Montpeller (Llista de senyors de Montpeller) (986–1025) | Succeït per: Guilhèm II de Montpeller (fill) |
# Guillem I de Rappolstein

Guillem I de Rappolstein dit el Gran fou fill de Maximí I Smassmann i successor a la senyoria de Rappolstein junt amb els seus germans Gaspar, Maximí II Smassmann i Brunó (II)
Va ser col·locat pels arxiducs, el 1476, al capdavant de l'administració de les possessions austríaques sobre el Rin. Va obtenir el 1481 de l'emperador Frederic III, el dret de caça per a tota Alsàcia. El mateix any, el príncep li va donar la investidura del feu dels músics d'Alsàcia i el seu protectorat sobre els fahrende Lüte (homes ambulants) que es va estendre dels Vosges al Rin, des de l'Alt Hauenstein fins al bosc d'Haguenau.
El 1465, Guillem va entrar, amb un contingent de dos-cents homes d'armes, en la lliga contra el rei de França, Lluís XII de França, de concert amb els ducs de Berry, de Borgonya i els grans vassalls del regne. Tanmateix, no va prendre cap part activa, com a prefecte d'Alsàcia a les baralles que van sorgir després d'aquesta època, entre els suïssos, les ciutats lliures de província, Renat de Lorena i l'Imperi, per rebutjar els atacs de Carles el Temerari. Se sap només que va tenir l'honor, amb el duc de Borbó, de tenir els fons de bateig d'Anna, filla del duc Renat.
El seu germà, Gaspar, al contrari, en reconeixement dels bons procediments dels Armanyacs que sempre havien respectat els dominis dels Ribeaupierre, a causa de les bones relacions que existien entre ells i les corts de França i de Borgonya, el 1451, va fer esforços per apaivagar-se els disturbis a Flandes.
El 1452, Gaspar i Guillem de Ribeaupierre van donar la meitat del castell d'Echéry (a la vall de Lièpvre) en feu al cavaller Adam d'Andolsheim i a la seva dona Lucia. Així es van veure confiar la meitat del castell tinguda abans completament pels Ribeaupierre. A la seva mort fou un tal Hermann Waldner que el succeirà. El 1496, Guillem va acompanyar amb una brillant escorta l'emperador Maximilià I, a la seva coronació a Roma. És a ell que la ciutat de Ribeauvillé li deu la seva bonica font.
Guillem va morir el 1507.

## Referències

* Sitzmann, Édouard : Dictionnaire de biographie des hommes célèbres de l'Alsace, Rixheim, Imprimerie F. Sutter & Cie, 1910, 2 volums
# Ghiyath-ad-Din Tughluq (II)

Ghiyath-ad-Din Tughluq (II) o Tughluq Xah II (mort el 1389) fou sultà de Delhi, fill del príncep Fath Khan i net del sultà Firuz Shah Tughluk (que fou sultà del 1351 fins al 1388).
A la mort de Firuz (1388) va deixar hereu al seu net Tughluq Khan passant per davant de diversos parents el que va provocar lluites successòries que van marcar l'inici de la decadència tughlúquida. El sultà era aficionat als plaers i no era un governant intel·ligent. Va fer empresonar al seu germà Salar Khan el que va provocar la revolta d'un nebot de nom Abu-Bakr, fill de Zafar Khan. El rebel va comptar amb el suport del wazir Rukn al-Din Čanda i va derrotar a Tughluq Shah II al que va matar en 1389 ocupant el seu lloc Abu-Bakr Xah Tughluq.

## Referències

* ↑ Jackson, Peter. The Delhi Sultanate: A Political and Military History (en anglès). Cambridge University Press, 2003, p. 305-311. ISBN 9780521543293.

## Bibliografia

* "Atlas of World History", General Editor Prof. Jeremy Black Dorling Kindersley Publishing
* "Futuh-us-Salatin" per Isami, editat per Agha Mahdi Husain, Aligarh tres volums (1967-77)
* "A Critical Study of Futuh-us-Salatin" per Dr. Aziz Bano, Cap del departament persa de la Moulana Azad National Urdu University, Hyderabad, India, Oxford University Press.
* Lucy Peck. 'Delhi- A thousand years of building', Roli Books, ISBN 81-7436-354-8
# Ghiyath al-Din Khan

Ghiyath al-Din Khan fou kan de l'Horda d'Or. Era fill de Xadibeg o de Taix Timur segons les fonts.
El 1419 en les lluites entre Ulugh Muhammad Khan i Dervix Khan (i breument Sayyid Ahmad I) es va apoderar de Crimea. El juliol de 1420 Ghiyath al-Din Khan, va atacar Sarai que estava mal defensada i el mateix Ulugh Muhammad no estava preparat per l'atac; la ciutat fou assetjada però Ulugh va aconseguir reagrupar la seva gent (agost) i va poder trencar el setge i fugir a l'est, on va romandre uns dos anys. Ghiyath al-Din Khan va ocupar Sarai i es va proclamar kan. El 1422 Burrak Khan va atacar l'Horda d'Or però fou rebutjat; Ulugh Muhammad va aprofitar el moment i va retornar, però en un nou atac el 1423 Burrak va derrotar a Ulugh i a Ghiyath al-Din i va assolir el poder.
A Crimea va agafar el relleu Dewletberdi (possible germà de Ghiyath al-Din Khan i fill de Taix Timur i Ulugh va fugir a Lituània demanant ajut a Vitautes el Gran. Burrak Khan de l'Horda Blava va assolir el tron fins al 1427.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Guspini

Guspini (en sard, Gùspini) és un municipi italià, situat a la regió de Sardenya i a la província de Sardenya del Sud. L'any 2004 tenia 12.560 habitants. Es troba a la regió de Monreale. Limita amb els municipis d'Arbus, Gonnosfanadiga, Pabillonis, San Nicolò d'Arcidano (OR) i Terralba (OR).
# Gussaróvskoie

Gussaróvskoie - Гусаровское (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. El 2010 tenia 2287 habitants Es troba al Caucas Nord, al nord de la desembocadura del riu Sara-Kulak, a la vora dreta del riu Urup, davant de Berejinovski i Traktovi, a 24 km al nord d'Otràdnaia i a 199 km al sud-est de Krasnodar.
Pertanyen a aquest poble els khútors de Vessioli, Gogolevski, Rozanovski, Stukànovski, Troitski i Ulanovski i el poble de Piskunóvskoie.

## Referències

* 1 2 «Численность городского и сельского населения по полу по Краснодарскому краю (Població urbana i rural per sexe al krai de Krasnodar». A: Всероссийская перепись населения 2010 года [Cens de població rus de 2010)] (pdf) (en rus). Volum 1. 2010, p. taula 4.
# Gunneràcies

Les gunneràcies (Gunneraceae) són una família d'angiospermes de l'ordre Gunnerales que consta de dos gèneres, Gunnera i Myrothamnus.
Són plantes herbàcies perennes amb una roseta de grans fulles. Presenten grans inflorescències amb moltes petites flors. Són plantes nadiues principalment de l'hemisferi sud (en regions circumpacífiques i Àfrica).

## Referències

* ↑ «Angiosperm Phylogeny Website - Gunnerales». [Consulta: 13 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Gunneraceae Arxivat 2006-01-04 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Version: 21 May 2006. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
* links at CSDL Arxivat 2008-10-13 a Wayback Machine.
# Girella leonina

Girella leonina és una espècie de peix pertanyent a la família dels kifòsids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 46 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima subtropical que viu entre 1 i 15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: des del Japó fins a Hong Kong i l'atol Midway.

## Costums

És bentopelàgic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gray J. E., 1830-1835. Illustrations of Indian zoology; chiefly selected from the collection of Major-General Hardwicke, F.R.S., .... 20 parts in 2 vols. Illus. Indian Zool.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Richardson, J., 1846. Report on the ichthyology of the seas of China and Japan. Report of the British Association for the Advancement of Science 15th meeting (1845): 187-320.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Yagishita, N. i T. Nakabo, 2000. Revision of the genus Girella (Girellidae) from East Asia. Ichthyol. Res. 47(2):119-135.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Randall, J.E. i G.K. Stender, 2002. The nibbler Girella leonina and the soldierfish Myripristis murdjan. from Midway Atoll, first records for the Hawaiian Islands. Pac. Sci. 56(2):137-141.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Randall, J.E., H. Ida, K. Kato, R.L. Pyle i J.L. Earle, 1997. Annotated checklist of inshore fishes of the Ogasawara Islands. Nat. Sci. Mus. Monogr. (11):1-74.
* ↑ Shen, S.C. (ed.), 1993. Fishes of Taiwan. Department of Zoology, National Taiwan University, Taipei. 960 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Haringi

Haringi (o Suvamavati) és un riu de Karnataka, que rega l'altipla situat al nord de la regió de Coorg. Desaigua al riu Cauvery o Kaveri a Kudige, a uns 5 km al nord de Fraserpet.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Guillaume Lamberty

Guillaume Lamberty, (Pontchâteau (Loira Atlàntic), 22 d'abril, 1754 - Nantes (Loira Atlàntic), 16 d'abril, 1794), va ser un revolucionari francès.

## Biografia

Obrer carrosser. Lluita contra els Vendéans i Jean-Baptiste Carrier el troba sens dubte a Cholet. El va fer el seu diputat directe a Nantes, donant-li plens poders en diverses circumstàncies. El cervell dels ofegaments a Nantes amb Jacques O'Sullivan (1761-1841), va ser arrestat immediatament després de la marxa de Carrier. Jutjat per la comissió Bignon, va ser condemnat a mort i guillotinat el 1794, no pels seus crims, sinó per haver alliberat, a canvi dels seus favors, un aristòcrata pres en una de les presons de Nantes.

## Bibliografia

* Marcel Postic, Carrier et la Terreur à Nantes, L'Harmattan, 2001.
* Georges Lenôtre, Les Noyades de Nantes, París, 1926.

## Enllaços externs

* Ofegaments a Nantes