OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Librarius

A la Roma antiga, un librarius (en llatí plural librarii) podia ser un copista, un secretari o una persona que mantenia al dia els llibres de l'administració imperial. Es tractava generalment d'esclaus de l'emperador.
Trobem inscripcions epigràfiques testimonis de l'existència de librarii a les grans ciutats de l'antiguitat com Roma, Cartago, etc, així com a qualques stationes: cas de Cularo, a la Gàl·lia.
També s'anomenaven librarii els lectors en veu alta o recitadors (anagnostes). Cal distingir els librarii dels escribes públics (scribae), que eren sempre homes lliures i que també s'anomenaven així.
Entre els esclaus librarii es podien distingir tres tipus:
* Els que copiaven els llibres, anomenats scriptores librarii per Horaci Aquests librarii també eren anomenats antiquarii, o, més correctament, els antiquarii eren una classe especial de librarii hàbils en la lectura i la còpia d'antics manuscrits. També es donava el nom de librarii als esclaus que s'encarregaven de les biblioteques, i als que confeccionaven els rotlles de llibres, més pròpiament anomenats glutinatores, diu Ciceró.
* Librarii a studiis eren els esclaus que els seus amos utilitzaven al treballar per fer extractes de llibres, etc. A aquesta classe pertanyien els notarii, o escriptors taquigràfics, que podien escriure ràpidament tot allò que els dictaven els seus mestres.
* Librarii ab epistolis, que tenien com a ocupació principal escriure les cartes que els dictava el seu amo. A aquesta classe pertanyien els esclaus anomenats ad munum, a manu o amanuenses.

## Referències

* ↑ Abid, Mohammed. Esclaves et affranchis impériaux en Afrique proconsulaire sous le Haut-Empire romain (en francès). Laboratoire Élites, savoirs et institutions culturelles en Méditerranée, 2017, p. 29-31. ISBN 978-9938-924-92-3.
* ↑ Boulvert, Gerard. Esclaves et affranchis imperiaux sous le haut-empire romain: role politique et administratif. (en francès). Napoli: Napoli, 1970, p. 313-314.
* 1 2 Smith, William (ed.). «Librarii». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 7 maig 2022].
* ↑ Horaci. Ars poetica, 354
* ↑ Ciceró. Epistulae ad Atticum, IV, 4
# Llac dels Quatre Cantons

El Llac dels Quatre Cantons (en francès lac des Quatre Cantons, en alemany Vierwaldstättersee, en italià Lago dei Quattro Cantoni o Lago di Lucerna, en romanx Lag Lucerna), és un llac de tipus fiord de Suïssa central. Fa 38 km de llargària, des de l'embocadura fins a la sortida al riu Reuss. Està situat a 343 m sobre el nivell del mar, ocupa una superfície de 114 km²i té una profunditat de 214 metres.
El seu nom prové de l'expressió alemanya Waldstätten, que designa els tres cantons primitius de Suïssa (Uri, Schwyz i Unterwalden), units pel cantó de Lucerna. Abans del segle xvi el llac s'anomenava Llac de Lucerna.
# Llei de Lenz

La Llei de Lenz postula que les forces electromotrius o els corrents induïts seran d'un sentit tal que s'oposin a la variació del flux magnètic que les va produir. Aquesta llei és una conseqüència del principi de conservació de l'energia. Aquesta llei es diu així en honor del físic alemany Heinrich Lenz, qui la va formular en l'any 1834. Els estudis sobre inducció electromagnètica, realitzats per Michael Faraday ens indiquen que en un conductor que es mogui tallant les línies de força d'un camp magnètic es produiria una força electromotriu (FEM) induïda i si es tractés d'un circuit tancat es produiria un corrent induït. El mateix succeiria si el flux magnètic que travessa al conductor és variable. La polaritat d'una FEM induïda és tal, que tendeix a produir un corrent, el camp magnètic del qual s'oposa sempre a les variacions del camp existent produït pel corrent original.
# Llei de Khindasvint contra la traïció

El rei Khindasvint va dictar una llei contra la traïció i la rebel·lió, segurament l'any 643.

## Anàlisi de la llei

En algun moment del 643, potser després de sufocar la rebel·lió de Mèrida, el rei Khindasvint va dictar una llei per prevenir la traïció, per la qual s'establia com deure el càstig sense pietat per a conspiradors i rebels. A la llei es fa al·lusió als refugae o profugi, contra els que l'Estat havia de combatre amb més freqüència que contra els enemics estrangers. La Llei intentava limitar aquestes activitats i castigar els que haguessin estat culpables d'elles. El rei parlava a la Llei que "tots aquells que haguessin recorregut a un poder estranger o que haguessin intentat fer-ho, per incitar a aquest poder contra els gots, en temps de Khintila, serien condemnats a mort", i del text literal sembla deduir-se que es referia als rebels supòsits partidaris de Sisenand que havien operat des del 636 al 640, però la verdadera intenció del legislador segurament era condemnar a mort a tots els conspiradors que havien intentat prendre el poder amb ajuda de forces estrangeres, no durant el regnat de Khintila, sinó des de l'inici de l'esmentat regnat d'ara endavant. La mateixa pena de mort s'aplicaria a aquells que s'oposessin al rei amb les armes, o intentessin fer-ho, sense col·laboració amb l'estranger, però en aquest cas només des de l'inici del regnat del mateix Khindasvint (si la llei en aquest sentit hagués estat retroactiva, el mateix rei podia haver estat reu).

## Garanties

A la mateixa llei, el rei va establir límits a la seva magnanimitat, i posat cas que decidís commutar la pena de mort, el culpable hauria de ser cegat. El condemnat a pena de mort (o que fora encegat per decisió real) perdria totes les seves possessions que passarien al tresor, i si del tresor passaven a una altra persona, aquesta les posseiria perpètuament sense que futurs reis (que en aquest cas evidentment estarien vinculats al partit dels culpables) tinguessin dret a retornar-les als seus antics propietaris. Si el rei usava del seu dret de gràcia i tornava part de les propietats al culpable (que seria cec), la part tornada no podria excedir del vint per cent del total, i hauria de lliurar-se en propietats diferents de les confiscades. Com des feia anys els que entraven en una conspiració lliuraven prèviament les seves propietats a les seves dones, fills, o testaferros (amb el que en cas de fracàs evitaven la seva confiscació i segons els avatars polítics tindrien possibilitat de recuperar-les), i fins i tot a l'Església, la llei de Khindasvint va privar de tot valor a aquestes transmissions, i va declarar el dret del Tresor a la confiscació de la totalitat dels béns. El dret de gots i romans a demanar el perdó del rei va ser suprimit per als casos de traïció, i si el rei decidís concedir el perdó hauria d'obtenir l'anuència dels bisbes i dels maiores palatii (els nobles palatins). El rei va exigir el jurament de la llei almenys als principals càrrecs i persones del regne.
# Llibre de Dimma

El Llibre de Dimma (Dublin, Trinity College, MS.A.IV.23) és un petit evangeliari irlandès del segle viii, procedent originalment de l'abadia de Roscrea, fundada per St. Cronan. A més dels quatre evangelis, al llibre s'hi troba també, entre els de Lluc i Joan una ordre per a la unció i comunió dels malalts. El llibre conté una sèrie d'il·lustracions, lletres inicials il·luminades, tres pàgines amb retrats d'evangelistes i una amb el símbol d'un evangelista. El llibre és un típic exemple d'art hiberno-saxó.
Els evangelis, tots menys el de Joan estan "escrits en la seva major part de forma ràpida i amb lletra cursiva", mentre del de Joan "n'és autor un altre escriba que va emprar una clara lletra minúscula cursiva". Al final de cada evangeli apareix la firma de l'escriba, Dimma MacNathi. Aquest Dimma ha estat tradicionalment identificat amb el bisbe Dimma de Connor, mencionat pel papa Joan IV en una carta sobre el pelagianisme de l'any 640. Això, però, no es pot sustentar en cap prova.
Una coneguda llegenda relata que Cronan va demanar a un monjo anomenat Dimma que copiés el llibre, però que havia de fer-ho en un sol dia. Dimma va iniciar aquesta feina impossible sense parar ni per menjar. Mentre treballava el sol no es movia. Quan va acabar, pensava que li havia costat només un dia, però en realitat n'havien passat quaranta. Aquest miracle va ser atribuït a Cronan.
Al segle xii el manuscrit va ser guarit amb un ricament treballat cumdach amb decoració d'estil viking que ha arribat fins als nostres dies dipositat al Trinity.

## Referències

* ↑ Hughes, Kathleen, The Church in Early Irish Society, p. 294, 1966, Taylor & Francis/Cornell UP
* ↑ «"The Book of Dimma", St. Cronan, Roscrea». Arxivat de l'original el 2015-02-15. [Consulta: 8 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Treasures of early Irish art, 1500 B.C. to 1500 A.D., an exhibition catalogue from The Metropolitan Museum of Art (fully available online as PDF), which contains material on the Book of Dimma (cat. no. 35,65)
* Portal to digitised manuscript
* More information at Earlier Latin Manuscripts
* Reproduction of Shrine case in New York, The Met.
# Lluís Gunther I de Schwarzburg-Rudolstadt

Lluís Gunther I de Schwarzburg-Rudolstadt (en alemany Ludwig Günther von Schwarzburg-Rudolstadt) va néixer a Rudolstadt (Alemanya) el 27 de juny de 1581 i va morir a la mateixa ciutat el 4 de novembre de 1646. Era un noble alemany, fill del comte Albert VII de Schwarzburg-Rudolstadt (1537-1605) i de Juliana de Nassau-Dillenburg (1546-1588).
Del 1598 al 1600 va estudiar a Jena, i dos anys més tard optà per l'acadèmia d'Estrasburg. A partir d'aquí va començar, com a forma de completar la seva formació, un periple per Europa entre els anys 1602 i 1604.
A la mort del seu pare, el 1605 va deixar el seu germà gran Carles Günther com a hereu únic del govern del comtat, cosa que li va permetre a Lluís Gunther continuar amb els seus viatges. El 1606 era a França, entre el 1607 i el 1608 a Espanya i Portugal, on va fer nombroses observacions en el seu diari. El 1609 va explorar Anglaterra i Escòcia i a l'hivern de 1609 va tornar a Rudolstadt.
El novembre de 1610, va rebre una primera part de l'herència amb el feu de Frankenhausen. Però no va ser fins a la mort dels seus germans, Carles Gunther el 1630 i Albert Gunther el 1634, que Lluís Gunther va governar en solitari el comtat de Rudolstadt
Va portar a terme nombroses reformes en el camp de l'educació i va fer moltes donacions a l'església. En el seu testament llegà la seva biblioteca particular a la biblioteca eclesiàstica de Rudolstadt.

## Matrimoni i fills

El 4 de febrer de 1638 es va casar a Rudolstadt amb Emília d'Oldenburg-Delmenhorst (1614-1670), filla d'Antoni II d'Oldenburg (1550-1619) i de Sibil·la Elisabet de Brunsvic-Luneburg (1576-1630). Fruit d'aquest matrimoni, nasqueren:
* Sofia Juliana (1639-1672)
* Ludmilla Elisabet (1640-1672)
* Albert Antoni (1641-1710), casat amb la comtessa Emília Juliana de Barby-Mühlingen (1637-1706).
* Cristina Magdalena (1642-1672)
* Maria Susanna (1646-1688)

## Bibliografia

* Bernhard Anemüller: Ludwig Günther I., Graf von Schwarzburg. A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 19, Duncker & Humblot, Leipzig 1884, S. 587 f.
# Lluís Pascual Roca

Lluís Pascual Roca (Santa Coloma de Cervelló, 26 de maig de 1900 - Barcelona, 9 de maig de 1951 fou el president de la Cambra Oficial Sindical Agrària de Barcelona. Va ser nomenat cavaller de la Gran Cruz del Mérito Agrícola.
A Sant Boi hi ha un carrer amb el seu nom.

## Referències

* ↑ de), Epifani de Fortuny i de Salazar Esponellà (barón; Hurtado, Javier Tébar. Dietari de postguerra del baró d'Esponellà, 1940-1945 (en castellà). Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, 2010, p. 208. ISBN 978-84-393-8564-6.
* ↑ Ahmsbl, Msb-. «SANT BOI DE LLOBREGAT: HISTÒRIA I PATRIMONI: Vides santboianes: Lluís Pascual Roca». [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ «Arxiu Històric Municipal - HISTÒRIA DELS NOSTRES CARRERS». [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ «Lluís Pascual Roca es reformarà per esdevenir un eix comercial», 30-05-2016. [Consulta: 30 gener 2023].

## Bibliografia

* Bernús, Carles Serret i; Casanova, Maria Lledó Barreda i. Vides Santboianes, 1998. ISBN 978-84-87173-22-6.
* Badosa, Esther; Pascual, Montse; Ràfols, Gemma; Rovira, Marta. El Clamor per Lluís Pascual Roca. Barcelona: Mosaics Llibres, 2022. ISBN 9788412515602.
# Lo Ginebrell (el Meüll)

Lo Ginebrell és un indret i partida del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà, en terres del poble del Meüll.
Està situat al sud-oest del Meüll, al nord-est de les restes de Casa Cumons, a l'esquerra del barranc del Meüll.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Lodwar

Lodwar és una ciutat de la província de Rift Valley a Kenya. Una de les principals activitats de la ciutat és el turisme. El 2019 tenia 82.970 habitants.

## Referències

* ↑ Oficina Nacional d'Estadística de Kenya. «2019 Kenya Population and Housing Census Volume II: Distribution of Population by Administrative Units» (en anglès). [Consulta: 28 març 2020].
# Lodrino (Ticino)

Lodrino és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Riviera.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Los Graus (Escarlà)

Los Graus és un paratge del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Sapeira.
Està situat a la riba occidental de la Noguera Ribagorçana, al nord d'Escarlà, entre el barranc de Magdalena i els barrancs de les Bancalades i del Campàs.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Deadwood

«Deadwood» té aquests significats:
* Geografia:
** Deadwood (Dakota del Sud), localitat estatunidenca de Dakota del Sud
** Deadwood (Oregon), localitat estatunidenca d'Oregon
* Televisió:
** Deadwood (sèrie), sèrie de televisió estatunidenca
# Dia internacional de conscienciació sobre la pèrdua i el malbaratament d'aliments

El dia internacional de conscienciació sobre la pèrdua i el malbaratament d'aliments és una jornada internacional promoguda per les Nacions Unides que se celebra el 29 de setembre des de l'any 2019. És en aquest any quan l'ONU, en assemblea general, aprovà la resolució 74/209, que instaura aquesta jornada.
Aquesta diada sorgeix arran de l'evidenciació de l'augment progressiu del nombre de persones que passen fam. Alhora, en trobem en un context en el que, diàriament, es tiren o desaprofiten tones d'aliments. Segons estimacions de l'Organització de les Nacions Unides per a l'agrigultura i l'alimentació, altrament coneguda com FAO, un 14% dels aliments produïts mundialment no són mai consumits.
Amb aquest dia internacional es cerca una major conscienciació global al voltant de les situacions en què es produeixen les pèrdues d'aliments en la cadena de producció. De la mateixa manera, es pretén també donar a conèixer els casos de malbaratament alimentari domèstic.

## Referències

* ↑ «Día Internacional de Concienciación sobre la Pérdida y el Desperdicio de Alimentos» (en castellà). Alimenta ODS, 29-09-2020. [Consulta: 19 juny 2022].
* ↑ «2º Día Internacional de Concienciación sobre la Pérdida y el Desperdicio de Alimentos» (en anglès). [Consulta: 19 juny 2022].
* ↑ Nations, United «Día Internacional de Concienciación sobre la Pérdida y el Desperdicio de Alimentos | Naciones Unidas» (en castellà). United Nations.

## Vegeu també

* Dia mundial de l'alimentació
* Malbaratament alimentari
# Dia internacional de la creativitat i la innovació

El Dia Mundial de la Creativitat i la Innovació és un dia mundial de les Nacions Unides que se celebra el 21 d'abril per conscienciar sobre la importància de la creativitat i la innovació en la resolució de problemes pel que fa a l'avanç dels objectius de desenvolupament sostenible de les Nacions Unides, també coneguts com els " objectius globals ". La jornada es va crear amb la resolució 71/284 de l'ONU amb el suport de 80 països. El primer Dia Mundial de la Creativitat i la Innovació es va celebrar el 21 d'abril de 2018.
L'objectiu de la jornada és fomentar el pensament creatiu multidisciplinari en l'àmbit individual i grupal que, segons un informe especial sobre l'economia creativa de la UNESCO, el PNUD i l'UNOSSC, s'ha "convertit en la veritable riquesa de les nacions del segle XXI".

## Referències

* 1 2 «World Creativity and Innovation Day 21 April». Welcome to the United Nations, 21-04-2018. [Consulta: 22 abril 2018].
* ↑ «First ever official World Creativity and Innovation Day supported by United Nations being observed». www.merinews.com. Arxivat de l'original el 2019-04-01. [Consulta: 22 abril 2018].
* ↑ «UN officially marks April 21 as World Creativity and Innovation Day» (en anglès). [Consulta: 22 abril 2018].
* ↑ «World Creativity and Innovation Day 2018: Unleash the Creativity in You by These Splendid Quotes on Creativity | LatestLY» (en anglès). , 21-04-2018 [Consulta: 22 abril 2018].
# Departament de Cusco

Cusco és una de les 25 regions del Perú. Limita al nord amb la Regió d'Ucayali, a l'est amb les de Madre de Dios i Puno; al sud amb l'Arequipa, i a l'oest amb les d'Ayacucho, Apurímac i Junín. La capital, Cusco, ho fou també de l'Imperi Inca.

## Divisió administrativa

Es divideix en 13 províncies.
* Acomayo (Acomayo)
* Anta (Anta)
* Calca (Calca)
* Canas (Yanaoacá)
* Canchis (Sicuani)
* Chumbivilcas (Santo Tomás)
* Cusco (Cusco)
* Espinar (Yauri)
* La Convención (Quillabamba)
* Paruro (Paruro)
* Paucartambo (Paucartambo)
* Quispicanchi (Urcos)
* Urubamba (Urubamba)

## Vegeu també

* Regió Inka

## Enllaços externs

* Versió del diari espanyol ABC sobre turisme al Perú Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
* Gas de Camisea Arxivat 2005-09-12 a Wayback Machine.
* Govern Regional del Cusco Arxivat 2007-05-16 a Wayback Machine.
* Periòdic Digital del Cusco
* Notícies del Cusco, Perú i el món Arxivat 2006-04-26 a Wayback Machine.
# Devario suvatti

Devario suvatti és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tailàndia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, F.F., 2001. Phylogeny and species diversity of the South and Southeast Asian cyprinid genus Danio Hamilton (Teleostei, Cyprinidae). Department of Zoology, Stockholm University and Department of Vertebrate Zoology, Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Diamond Games

El Torneig d'Anvers, també conegut com a BNP Paribas Fortis Diamond Games, és un torneig professional de tennis que es disputa sobre pista dura interior. Actualment pertany a la categoria WTA Premier del circuit WTA femení. El torneig se celebra al Sportpaleis Merksem d'Anvers, Bèlgica al mes de febrer.

## Història

El torneig es va crear l'any 2002 amb el nom de Proximus Diamond Games. Amb la reestructuració del circuit femení l'any 2009 junt amb la retirada de les dues grans tennistes belgues Kim Clijsters i Justine Henin, el torneig es va convertir en un esdeveniment d'exhibició de tennis desapareixent del circuit professional. El torneig oferia un trofeu distintiu per qualsevol jugadora que guanyés el títol en tres ocasions en cinc anys, fet que només es va produir l'any 2007 quan la francesa Amélie Mauresmo fou guardonada amb una raqueta decorativa amb diamants, el valor de la qual s'estimava en un milió d'euros. Per la següent edició es va dissenyar un nou trofeu d'una raqueta daurada i una pilota també decorada amb diamants i valorada en un milió i mig d'euros, però que no va aconseguir guanyar cap tennista.
L'any 2015 es va traslladar a Anvers el torneig celebrat a París de categoria Premier.

## Palmarès
### Individual femení

| Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| WTA Premier ||||
| 2015 | Andrea Petkovic | Carla Suárez Navarro | Renúncia |
| 2014 − 2009 | Torneig d'exhibició | Torneig d'exhibició | Torneig d'exhibició |
| WTA Tier II ||||
| 2008 | Justine Henin | Karin Knapp | 6−3, 6−3 |
| 2007 | Amélie Mauresmo (3) | Kim Clijsters | 6−4, 7−6(4) |
| 2006 | Amélie Mauresmo | Kim Clijsters | 3−6, 6−3, 6−3 |
| 2005 | Amélie Mauresmo | Venus Williams | 4−6, 7−5, 6−4 |
| 2004 | Kim Clijsters | Silvia Farina Elia | 6−3, 6−0 |
| 2003 | Venus Williams (2) | Kim Clijsters | 6−2, 6−4 |
| 2002 | Venus Williams | Justine Henin | 6−3, 5−7, 6−3 |

### Dobles femenins

| Any | Campiones | Finalistes | Resultat |
| WTA Premier ||||
| 2015 | Anabel Medina Garrigues Arantxa Parra Santonja | An-Sophie Mestach Alison Van Uytvanck | 6−4, 3−6, [10−5] |
| 2014 − 2009 | Torneig d'exhibició | Torneig d'exhibició | Torneig d'exhibició |
| WTA Tier II ||||
| 2008 | Cara Black Liezel Huber (2) | Květa Peschke Ai Sugiyama | 6−1, 6−3 |
| 2007 | Cara Black Liezel Huber | Elena Likhovtseva Ielena Vesninà | 7−5, 4−6, 6−1 |
| 2006 | Dinara Safina Katarina Srebotnik | Stéphanie Foretz Michaëlla Krajicek | 6−1, 6−1 |
| 2005 | Cara Black Els Callens (2) | Anabel Medina Garrigues Dinara Safina | 3−6, 6−4, 6−4 |
| 2004 | Cara Black Els Callens | Myriam Casanova Eleni Daniïlidu | 6−2, 6−1 |
| 2003 | Kim Clijsters Ai Sugiyama | Nathalie Dechy Émilie Loit | 6−2, 6−0 |
| 2002 | Magdalena Maleeva Patty Schnyder | Nathalie Dechy Meilen Tu | 6−3, 6−7(3), 6−3 |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2015-02-19 a Wayback Machine. (anglès) (neerlandès) (francès)
* Perfil del torneig a la WTA (anglès)
Anvers :
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2015 :
# Diamond Fuji

El fenomen conegut com a ダイヤモンド富士 (daiyamondo-fuji, en japonès), Diamond Fuji (El Diamant del fuji, en anglès) al moment exacte de la posta del sol en la qual la trajectòria del Sol s'interseca amb la punta de la muntanya Fuji al Japó. Aquesta posta de sol és especialment bella si el dia és clar, doncs el perfil de la muntanya Fuji brilla amb el Sol darrere d'ell, a causa d'aquesta lluentor se li atribueix aquesta característica de semblança amb el diamant.
A causa del canvi de la inclinació de l'eix de la Terra pel que fa al Sol durant el transcurs de l'any, el punt exacte de la posta del sol oscil·la al llarg de l'horitzó; així, per apreciar aquest fenomen és necessari canviar de punt d'observació d'acord amb el dia de l'any. Especialment coneguts són els dies entre finals de gener i principis de febrer, perquè el Diamond Fuji pot observar-se des de la ciutat de Tòquio si el dia és clar i permet la visibilitat de la muntanya Fuji des dels observatoris dels gratacels de la ciutat. Quan això succeeix, es congreguen centenars de fotògrafs professionals i afeccionats intentant fotografiar el moment exacte.

## Dates, hores i llocs d'albirament

Febrer
* 1, 16:56 : Bunkyo Civic Center (文京シビックセンター).
* 2, 16:57 : Tòquio Domi Hotel (東京ドームホテル).
* 6, 17:01 : Edifici Maru (丸ビル)
* 6, 17:01 : Centre de Transmissions de la NHK (ＮＨＫ放送センター).
* 8, 17:02 : Carrot Tower (キャロットタワー).
* 8, 17:03 : Roppongi Hills (六本木ヒルズ).
* 8, 17:03 : Tòquio Tower (東京タワー).
* 9, 17:04 : Saint Luke's Tower (聖路加タワー).
* 10, 17:04 : Ebisu Garden Plau (恵比寿ガーデンプレイス).
* 11, 17:05 : Observatori de la muntanya Fuji de Meguro (目黒富士見坂).
* 12, 17:05 : Estació de Futako Tamagawa (二子玉川駅).

## Referències

* ↑ Ryall, Richard; Craig McLachlan & David Joll. Hiking in Japan (en anglès). Lonely Planet, p. 428. ISBN 1741040728 [Consulta: 16 juny 2015].
* ↑ Van de Leur, Thierry. LES PHENOMENES SOLAIRES ARTIFICIELS (en francès). Lulu, p. 299. ISBN 9782954073125 [Consulta: 16 juny 2015].
* ↑ «Viewing Diamond Fuji» (en anglès). The Japan Times [Consulta: 16 juny 2015]. Arxivat 4 de febrer 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 16 juny 2015].