OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amina Benbouchta

Amina Benbouchta (Casablanca, 1963) és una artista marroquina educada a Mont-real i París. És reconeguda internacionalment per les seves obres d'art contemporani que s'enfoquen en qüestions socials relacionades amb les polítiques de gènere. Al principi de la seva carrera va dirigir la revista de moda i cultura Les Aligés. També va formar part del grup d'artistes i comissaris Collectif 212 centrat en donar suport a l'art emergent al Marroc.

## Trajectòria

Nascuda a Casablanca el 1963, Amina Benbouchta va créixer durant els anys de plom del rei Hassan II, que van destacar per la seva violència estatal i intolerància política. Va ser durant aquest període que la carrera artística de Benbouchta va començar el 1986 després de graduar-se a la Universitat McGill de Mont-real, on es va especialitzar en Antropologia i Estudis de l'Orient Mitjà. El 1988 i durant els dos anys següents, va fer classes d'art a l'École des Beaux-Arts de París. Les seves obres s'han mostrat en institucions de tot el món, des de la Biennal del Caire (1993) fins al Museu Nacional de Dones Artistes de Washington DC (1997).
Durant els anys 1990, Benbouchta va dirigir la revista de moda i cultura Les Alignés. També va ser cofundadora de Collectif 212, un grup de comissaris i artistes ocupats en donar suport a l'art contemporani al Marroc. En formaven part Hassan Echair, Safâa Erruas, Jamila Lamrani, Imad Mansour, Myriam Mihindou i Younés Rahmoun.
El 1997 va completar la seva primera residència a l'Hôpital des Enfant Maladies, a Rabat. El 2004 va completar la seva segona residència al Palau Mnebhi de Marràqueix. El 2008 va completar la seva tercera residència al Castell de Dénia. A través de les seves pintures, instal·lacions i fotografies, parteix de l'antropologia per a reflexionar sobre els objectes quotidians, les persones i el seu entorn cultural.

## Referències

* 1 2 «Galería Sabrina Amrani - Artistas | Amina Benbouchta» (en castellà). [Consulta: 11 novembre 2020].
* ↑ Amine, Khalid (en anglès) New Theatre Quarterly, 32, 2, 01-05-2016, pàg. 121–141. DOI: 10.1017/S0266464X16000038. ISSN: 0266-464X [Consulta: free].
* ↑ «BENBOUCHTA | The Strength of Architecture | From 1998». www.metalocus.es. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Collectif 212» (en anglès). universes.art. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «‘Down the rabbit hole’ by Amina Benbouchta» (en anglès), 05-06-2013. [Consulta: 11 novembre 2020].
* ↑ «Amina Benbouchta - 74 Artworks, Bio & Shows on Artsy» (en anglès). [Consulta: 11 novembre 2020].
# Amina Hanim

Amina Hanim —en àrab أمينة خانم, Amīna Ḫātim; en turc Emine Hanım— (1770-1824) va ser la primera princesa consort de Muhàmmad Alí Paixà, el primer monarca de la dinastia de Muhàmmad Alí.

## Biografia

Amina Hanim va néixer el 1770 a Nusratli, a l'eyalet de Rumèlia. Era filla de Nusretli Ali Agha, governador de Kavala, i parent del Chorbashi. Va tenir dos germans, Mustafa Paixà, i Ali Paixà, i tres germanes, Maryam Hanim, Pakiza Hanim, i Ifat Hanim.
Amina Hanim aviat va ser casada legalment amb Ali Bey. Tanmateix, el matrimoni no va ser consumat perquè el seu marit va morir abans que la parella cohabités.

## Casament

Amina Hanim es va casar amb Muhàmmad Alí Paixà el 1787, molt abans que es convertís en virrei d'Egipte i pugés fins al rang de paixà. Va tenir quatre fills que van sobreviure a l'edat adulta, Ibrahim Paixà d'Egipte, Ahmad Tusun Paixà, Isma'il Kamil Paixà, Abd al-Halim Bey, i dues filles, Tawhida Hanim i Khadija Nazli Hanim. Muhammad Ali tenia estima per ella i la va tractar amb respecte.
Amina Hanim no va acompanyar Muhammd Ali a Egipte i, després del seu nomenament com a virrei el 1805, ella i les seves filles van residir durant uns dos anys a Istanbul, on es van familiaritzar amb la cultura del palau imperial. A la seva arribada i instal·lada a l'harem del Palau de la Ciutadella al Caire, el 1808, Amina Hanim es va allunyar de Muhammad Ali, a causa de les nombroses concubines que havia adquirit.
El 1814, Amina Hanim va realitzar un pelegrinatge des de Jiddah fins a La Meca amb una caravana de 500 camells que transportava els seus servents, la comitiva i les mercaderies. Es va trobar amb Muhammad Ali a Mina, una etapa del pelegrinatge, en un reconeixement públic de la seva condició de primera consort. A causa de la grandesa de la seva caravana i la seva guàrdia i de la sumptuositat de la seva tenda, es diu que els habitants locals l'anomenaven "la reina del Nil".

## Mort

Amina Hanim va morir el 1824, i va ser enterrada a Hosh al-Basha, el mausoleu d'Imam-i Shafi'i al Caire.

## Referències

* ↑ Buyers, Christopher. «The Muhammad 'Ali Dynasty: Genealogy». The Royal Ark.
* 1 2 3 4 Cuno, 2015, p. 31.
* 1 2 Sayyid-Marsot, 1984, p. 27.
* 1 2 «His Highness Mehmet Ali Paşa, Vali of Misir (Egypt), Sudan, Filistin, Suriye, Hicaz, Mora, Taşoz and Girit».
* ↑ Rosten, David B. The Last Cheetah of Egypt: A Narrative History of Egyptian Royalty from 1805 to 1953. iUniverse, 3 de desembre de 2015. ISBN 978-1-491-77939-2.
* ↑ Folia Orientalia, Volume 37. Państwowe Wydawn. Naukowe, 2001, p. 61.
* ↑ Fahmy, Khaled. Mehmed Ali: From Ottoman Governor to Ruler of Egypt. Oneworld Publications, 1 de desembre de 2012. ISBN 978-1-780-74211-3.
* ↑ Sayyid-Marsot, 1984, p. 28.
* ↑ Cuno, 2015, p. 32.
* ↑ Doumani, Beshara. Family History in the Middle East: Household, Property, and Gender. SUNY Press, 1 de febrer de 2012, p. 257. ISBN 978-0-791-48707-5.
# Annie Last

Annie Last (Bakewell, Derbyshire, 7 de setembre de 1990) és una esportista britànica que competeix en ciclisme de muntanya en la disciplina de camp a través, guanyadora d'una medalla de plata al Campionat Mundial de Ciclisme de Muntanya de 2017, en la prova de camp a través individual.
Va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012, obtenint el vuitè lloc en la prova de camp a través.
Des de l'any 2010, participa activament a la UCI Mountain Bike World Cup XCO.

## Palmarès

* 2010
** Campiona del Regne Unit en Camp a través
* 2011
** Campiona del Regne Unit en Camp a través
* 2014
** Campiona del Regne Unit en Camp a través
* 2015
** Campiona del Regne Unit en Camp a través
* 2016
** Campiona del Regne Unit en Camp a través
* 2017
** Campiona del Regne Unit en Camp a través

## Referències

* ↑ «Annie Last» en The-sports.org (anglès)
* ↑ «Annie Last» Arxivat 2017-09-09 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Antonio Sánchez García

Antonio Sánchez García (Madrid, 1 d'octubre de 1970), fou un ciclista espanyol, professional entre 1991 i 1996. És fill del també ciclista Juan Sánchez Camero. Va destacar com a gregari.

## Palmarès

* 1989
** 1r a la Volta a Tarragona
* 1990
** 1r a la Volta a Zamora
* 1993
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Múrcia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1993. 86è de la classificació general
* 1994. 114è de la classificació general
* 1995. 44è de la classificació general
* 1996. 52è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Victòria a Múrcia» (en castellà). El Mundo Deportivo, 14-03-1993 [Consulta: 5 juny 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Antonio de Castro Casaleiz

Antonio de Castro Casaleiz (l'Havana, Cuba, 30 de març de 1856 - ?) fou un polític i diplomàtic espanyol. El 1876 fou nomenat agregat a l'ambaixada a la Santa Seu, el 1897 a Veneçuela (on va fer expulsar del país al nacionalista canari Secundino Delgado i el 1898 fou cònsol al Caire.
Milità al Partit Conservador (sector tetuanista) i fou elegit diputat pel districte d'Albocàsser a les eleccions generals espanyoles de 1901, 1905, 1907 i 1910. El 1905 va donar suport al sector d'Antoni Maura i Montaner i fou nomenat ambaixador a Itàlia. El 1914 deixà la seva carrera de diputat i fou nomenat ambaixador a Viena. També fou ministre d'estat interí el 1903 i el 1905, i senador per la província de Castelló el 1903-1904. Va escriure una Guia del Diplomático Español.

## Referències

* ↑ Biografia de Secundino Delgado

## Bibliografia

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.144. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Araxes (península Ibèrica)

El riu Araxes és un riu curt del nord d'Espanya, un afluent de l'Oria. Neix a Navarra i desemboca a l'Oria a Tolosa, a la província de Guipúscoa.
El riu Araxes al seu pas per Guipúscoa ha format una vall entre vessants de forts pendents, on predominen els faigs en boscos d'arbres variats. L'economia de la zona s'ha basat tradicionalment en el riu, que donava energia a les indústries i constituïa una vía de comunicació entre Navarra i el País Basc.
En el seu recorregut, a més de predominar-hi els faigs, s'hi troben espècies d'animals com el blauet, la merla d'aigua i el visó europeu, en perill d'extinció.
* Blauet
* Merla d'aigua
* Visó europeu
L'Araxes neix a les muntanyes d'Usteluz i Aspiroz, a la vall de Larráun, (Navarra). A Navarra travessa els següents nuclis de població: els pobles d'Aspiroz i Lezaeta que integren el concejo d'Aspíroz-Lezaeta a la vall de Larráun, la villa de Betelu i els pobles d'Arriba i Atallo que integren el concejo d'Arriba-Atallo a la vall d'Araiz. Una vegada ha entrat a Guipúscoa, l'Araxes travessa el municipi Lizarza, el barri de Charama de Leaburu i els barris d'Usabal i Amaroz de Tolosa, on s'uneix al riu Oria. La carretera N-130 segueix tot el recorregut del riu Araxes, pràcticament des del seu naixement fins a la seva desembocadura.

## Pesca

Aquest riu és important per la pràctica de la pesca per labundància de salmó, si bé la seva pesca està prohibida des del naixement fins al seu pas per Betelu.

## Referències

* ↑ Catálogo. Espacios para la Educación ambiental
* ↑ «Información sobre la pesca en el Araxes (con mapa de su recorrido por Navarra.». Arxivat de l'original el 2008-08-28. [Consulta: 8 gener 2011].
# Articulats

* Per a altres significats, vegeu «Articulats (crinoïdeus)».
Els articulats (Articulata) són un grup taxonòmic clàssic de rang superior que agrupa els embrancaments Annelida i Arthropoda. Va ser proposat per Cuvier (1812) i va ser acceptat sense problemes durant gairebé 200 anys. Les anàlisis cladístiques modernes han arribat, no obstant això, a conclusions contradictòries. Alguns, com Nielsen et. al, han corroborat l'existència del clade Articulata; de manera esquemàtica:
* Acoelomata
* Pseudocoelomata
* Coelomata
* Deuterostomia
* Mollusca
* Articulata
* Annelida
* Arthropoda
Però cada vegada més estudis, tant morfològics (Eernise et al), com moleculars (Giribet & Ribera) i de dades combinades (Zrzavý et al) estan arribant a la conclusió que anèl·lids i artròpodes no estan directament relacionats. La presència de metamerització en anèl·lids i artròpodes hauria de considerar-se, doncs, com una convergència evolutiva. Per contra, aquests estudis proposen el clade Ecdysozoa en el qual els artròpodes mostren estretes relacions filogenètiques amb grups pseudocelomats, com els nematodes, nematomorfs, priapúlids i cinorincs, per la presència compartida d'una cutícula quitinosa i un procés de muda (ècdisis) d'aquesta. Els anèl·lids estarien emparentats amb grups que, com ells, també posseïxen larves trocoforianes (clade Trochozoa), com els mol·luscs, sipuncúlids, pogonòfors, equiürs i entoproctes. De forma esquemàtica, la hipòtesi alternativa als Articulata seria:
| | Deuterostomia |
| Protostomia | Ecdysozoa Pseudocoelomata Arthropoda Acoelomata Trochozoa Annelida Mollusca |

## Referències

* ↑ Cuvier, G., 1812. Sur un nouveau rapprochement à établir entre les classes qui composent le Règne Animal. Ann. Mus. Hist., 19: 73-84.
* ↑ Nielsen, C., Scharff, N. & Eibye-Jacobsen, D., 1996. Cladistic analyses of the animal kingdom. Biol. J. Linnean Soc., 57: 385-410.
* ↑ Eernisse, D. J., Albert, J. S. & Anderson, F. I., 1992. Annelida and Arthropoda are not sister taxa: A phylogenetic analysis of spiralian metazoa morphology. Syst. Biol., 41: 305-330.)
* ↑ Giribert, G. & Ribera, C., 1998. The position of arthropods in the animal kingdom: A search for a reliable outgroup for internal arthropod phylogeny. Mol. Phylog. Evol., 9: 481-488.
* ↑ Zrzavý, J., Mihulka, S., Kepka, P., Bezdék, A. & Tietz, D., 1998. Phylogeny of Metazoa based on morphological and 18S ribosomal DNA evidence. Cladistics, 14(3): 249-285.
Viccionari
# Aparitors

Aparitors (en llatí Apparitores 'servidors, ordenances') va ser el nom que donaven els romans als servidors públics dels magistrats. Tenien un salari fix que cobraven de l'erari, i a més llocs propis al teatre i al circ, segurament propers al dels magistrats a qui servien, i havien de ser ciutadans romans. Eren nomenats pel magistrat, però en la pràctica quasi sempre mantenien el lloc d'un magistrat a l'altre; el càrrec podia ser venut.
Els càrrecs principals eren els escribes, els lictors, els viadors i els pregoners (scribae, lictores, viatores, i preconae). Es dividien en decúries de tipus corporatiu, que tenien el dret de posseir propietats i esclaus. El nombre de membres d'una decúria variava segons el nombre d'assistents a què tenia dret cada magistrat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Apparitores». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 6 maig 2022].
# Arbitratges de Viena

Els Arbitratges de Viena foren dos acords diplomàtics impulsats el 1938 i el 1940 per l'Alemanya nazi i la Itàlia feixista per tal de satisfer les demandes territorials de l'aleshores Regne d'Hongria dirigit per l'Almirall Miklós Horthy. Gràcies a aquests acords, el Regne d'Hongria, aliada de l'Alemanya nazi, aconseguia la revisió territorial imposada pels Aliats en el Tractat de Trianon del 1920. Com a conseqüència, el Regne d'Hongria ampliava les seves fronteres a costa de Txecoslovàquia, primer, i després de Romania.
Concretament n'hi ha dos, d'Arbitratges de Viena:
* Primer arbitratge de Viena: signat el 2 de novembre del 1938, entre Hongria i Txecoslovàquia.
* Segon arbitratge de Viena: signat el 30 d'agost del 1940, entre Hongria i Romania.
Quan va acabar la Segona Guerra Mundial tots dos arbitratges foren declarats nuls amb el Tractat de París del 1947.

## Referències

* ↑ «The First Vienna Award - VERITAS Research Institute for History and Archives». Arxivat de l'original el 2021-09-10. [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ «Vienna Award | Europe [1938]» (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ «2.11.1938 - First Vienna Award (Hungarian annexation of Carpathian Ruthenia and South Slovakia) | Memory of Nations» (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ «First Vienna Award Explained». [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ «Second Vienna Award Explained». [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ «Treaty of Paris | 1947» (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2021].

## Vegeu també

* Gran Hongria
* Gran Romania
* Regne d'Hongria (1920-1946)
* Regne de Romania
# Arsenotučekita

La arsenotučekita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la hauchecornita. El nom de l'aquesta espècie mineral indica el domini de l'arsènic a la tučekita.

## Característiques

La arsenotučekita és una sulfosal de fórmula química Ni$_{18}$Sb₃AsS$_{16}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020. Cristal·litza en el sistema tetragonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba dipositat a les col·leccions del Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb el número de registre: bm 2020,1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta Grècia, concretament a la a mina Tsangli, situada a Larissa (Tessàlia), on es troba en forma de grans anèdrics a subèdrics que varien de mida entre 5 μm i 100 μm, i es presenten com grans monofàsics, normalment associada a pentlandita, gersdorffita, breithauptita i clorita. Aquesta mina grega és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Arsenotučekite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 agost 2021].
# Atelopus quimbaya

Atelopus quimbaya és una espècie de granota de la família dels bufònids. Aquesta espècie és coneguda només dels entorns de la localitat tipus a la frontera dels departaments Risaralda i Quindio, al centre-oest de Colòmbia, entre els 2.200 i 2.900 metres d'altitud. És possible que la seva distribució sigui més àmplia.
Viu en la vegetació al llarg dels rierols en boscos andins i sub-andins; no ha estat registada mai fora de l'àmbit forestal. Es reprodueix en rierols i les larves es crien en aquests.

## Referències

* 1 2 «Atelopus quimbaya» (en anglès). IUCN Red List. Wilmar Bolívar, Andrés Acosta-Galvis, John Lynch. 2004. [Consulta: 7 setembre 2014].
# Atlanta (desambiguació)

«Atlanta» té aquests significats:
# Aurora Valero Cuenca

Aurora Valero Cuenca (Alboraia, Horta Nord, 5 de juny de 1940) és una pintora i professora d'universitat valenciana.
Va obtenir el 1962 la pensió de pintura de la Diputació de València. El 1965 va aconseguir un accèsit en l'IX Salón de Otoño de l'Ateneu Mercantil de València. Va participar en el VII Salón de Marzo de 1966 i va obtenir la medalla de bronze per la seva obra Controvèrsia. La seua obra s'ha exposat en nombrosos llocs. Per exemple el 1971 va exposar a Antequera, el 1980 a Gandia, a València, etc.
És acadèmica Numerària de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València des de 2005.

## Referències

* ↑ Patuel Chust, Pascual. Salones valencianos de arte (1955-1990) (en castellà). Institució Alfons el Magnànim, 1999, p. 37-38. ISBN 84-7822-265-0.
* ↑ Patuel Chust, Pascual. Salones valencianos de arte (1955-1990) (en castellà). Institució Alfons el Magnànim, 1999, p. 78. ISBN 84-7822-265-0.
* ↑ Aurora Valero ; José Mª Baez. Galería de la Caja de Ahorros de Antequera, del 10 al 30 de julio de 1971. Fullet disponible a la biblioteca del MuVIM amb signatura A.R./3495
* ↑ Pintures d'Aurora Valero.Fullet disponible a la biblioteca del MuVIM amb signatura A.R. C.004/063
* ↑ Fitxa acadèmica de la Reial Acadèmia de Sant Carlos
# Aurora Snow

Aurora Snow, nascuda Rebecca Claire Kensington, (Santa Maria, Califòrnia, 1981) és una actriu estatunidenca de cinema X que va assolir gran popularitat a partir de la primera dècada del segle xxi. Filla de pares d'ascendència europea, després de donar les seves primeres passes com a model, va optar per debutar en el cinema per adults poc després d'arribar a la majoria d'edat. Aviat va quedar encasellada en rols de col·legiala perversa i disposada a tot en el camp del sexe. El seu posat extremadament agosarat davant la càmera la va portar a especialitzar-se en les pràctiques més extremes dins de l'aleshores emergent subgènere gonzo.
Les seves habilitats corpòries per dilatar els seus conductes més íntims i encaixar dobles penetracions tant vaginals com anals la varen consolidar ràpidament com una especialista en aquestes pràctiques.
L'any 2003 va guanyar el premi AVN Female Performer of the Year, l'any 2011 va entrar al Hall of Fame XRCO, i progressivament va abandonar el gonzo per dedicar-se a films més guionitzats i amb més possibilitats com a intèrpret dramàtica, però sempre dins el porno estatunidenc.
El seu fill Quentin va néixer el 10 de desembre de 2013, i es va casar el 15 de febrer de 2015.

## Referències

* ↑ http://avnawards.avn.com/past/winners/2003 Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. Avnawards.avn.com
* ↑ Aurora Snow. «No Sex For Six Weeks After Giving Birth? It’s Too Long!». The Daily Beast, 27-12-2013. [Consulta: 2 gener 2014].
* ↑ Aurora Snow. «#beachwedding #reception #fun with my little family». Twitter, 17-02-2015. [Consulta: 25 març 2015].
# Arxiu Municipal d'Aldaia

L'Arxiu Municipal d'Aldaia és l'arxiu que conserva la documentació produïda per l'Ajuntament d'Aldaia (L'Horta) com a conseqüència de les tasques i funcions que li són pròpies. En l'actualitat, després d'haver passat per diverses ubicacions, es troba al carrer Picanya, 7.
Consta en les actes municipals la crema de la major part de la documentació el 7 d'octubre de 1936, en el context de la Guerra Civil, per l'acció d'un grup de persones, que vingudes de fora de la localitat, tenien com a únic propòsit la destrucció d'eixos documents. Fet que també es va produir en altres localitats de la comarca. Anterior a aquesta data es conserven alguns documents del segle xvii, XVIII, XIX i principis del xx. Un d'ells és un document de 1654 on es troba la referència més antiga a la cisterna d'Aldaia.
El gruix de la documentació conservada són documents vinculats als comptes municipals (llibres de caixa, llibres d'intervenció, recaptació d'impostos, pressupostos), i també gestió de sancions i multes, expedients urbanístics, padrons, que ja no són part de la gestió diària pel temps transcorregut des de la seua creació i haver estat superat per documents més actuals.
A més de la documentació municipal, l'arxiu acull altres tipus documentals com fotografies o els arxius històrics de la Junta Local Fallera. En el fons fotogràfic podem trobar tant imatges de l'activitat municipal, com de falles o com de famílies de la localitat, que n'han permès la còpia a fi d'il·lustrar història local.

## Referències

* ↑ «Arxiu Municipal | Ajuntament Aldaia». [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ Comes Iglesia, Vicent «La crema dels arxius d'Aldaia en la Guerra Civil». Festa, 1996, pàg. 6-8.

## Enllaços externs

* Servei Arxivística Valencià en Xarxa
* Censo-guía de Archivos de España e Iberoamérica
# BWO

BWO té els següents significats:
* Bodies Without Organs, grup dance de Suècia
* Backward-Wave Oscillator vàlvula de buit usada per generar raigs T