OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hylomyscus endorobae

Hylomyscus endorobae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de les muntanyes del sud-oest de Kenya, on viu a altituds d'entre 2.135 i 3.260 msnm. Pertany al grup H. denniae juntament amb H. vulcanorum i H. denniae. Fins al 2006 se'l considerava una subespècie d'aquesta última. També se suggerí que podria pertànyer al gènere Praomys, però avui en dia aquesta hipòtesi manca de suports. H. endorobae té els queixals més grossos i el pèl més fosc que H. denniae.

## Referències

* ↑ Carleton, M. D.; Kerbis Peterhans, J. C.; Stanley, W. T. «Review of the Hylomyscus denniae group (Rodentia: Muridae) in eastern Africa, with comments on the generic allocation of Epimys endorobae Heller» (en anglès). Proceedings of the Biological Society of Washington, 119, 2, 2006, pàg. 293-325.
# Hylomyscus grandis

Hylomyscus grandis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Són rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 118 a 160 mm, una cua de 130 a 150 mm, peus de 18 a 22 mm, orelles de 15 a 20 mm i un pes de fins a 41 g. Aquesta espècie és endèmica del Mont Oku, al Camerun occidental. Viu en boscos tropicals montans humits a uns 2.100 msnm.

## Referències

* ↑ Happold, David C.D.. Mammals of Africa. Volume III-Rodents, Hares and Rabbits. Bloomsbury, 2013. ISBN 9781408122532.
* ↑ «Hylomyscus grandis» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).
# Hylomyscus kerbispeterhansi

Hylomyscus kerbispeterhansi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Kenya. Té una llargada de cap a gropa de 80-103 mm, la cua de 108-158 mm, els peus de 18-22 mm, les orelles de 17-22 mm i un pes de fins a 39 g. El pelatge, llarg i suau, és gris pissarra al dors i gris blanquinós al ventre. L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg estatunidenc Julian Kerbis Peterhans.

## Referències

* ↑ Demos, T. C.; Agwanda, B.; Hickerson, M. J. 2014. «Integrative taxonomy within the Hylomyscus denniae complex (Rodentia: Muridae) and a new species from Kenya». Journal of Mammalogy, 95: E1-E15
# IEEE 802.1X

IEEE 802.1X és una norma de l'Associació d'estàndards IEEE adreçada a la seguretat de les xarxes informàtiques i establerta com a família de normes IEEE el 2001. Permet de controlar l'accés o autenticació als equips d'infraestructura de xarxa LAN o WLAN.

## Propietats

* IEEE 802.1X defineix l'encapsulació del protocol EAP sobre IEEE 802, que és conegut com a "EAP sobre LAN" o EAPoL.
* L'autenticació 802.1X implica 3 parts : un suplicant, un autenticador i un servidor d'autenticacions.
* El suplicant és el dispositiu client com per exemple un ordinador que desitja accedir a una xarxa LAN/WLAN.
* L'autenticador és un dispositiu de xarxa com per exemple un commutador de xarxa o un punt d'accés.
* El servidor d'autenticacions és un ordinador central executant els protocols RADIUS i EAP.
* EAPoL opera sobre la capa de xarxa al damunt de la capa d'enllaç de dades MAC.

## Procés d'autenticació

* Inicialització.
* Iniciació.
* Negociació.
* Autenticació.

## Referències

* ↑ Snyder, Joel «What is 802.1X?» (en anglès). Network World, 01-11-2017.
* ↑ «The IEEE 802.1X Standard > IEEE 802.1X: Practical Port Control for Switches» (en anglès). http://www.ciscopress.com.+[Consulta: 1r novembre 2017].
* ↑ «IEEE SA - 802.1X-2010 - IEEE Standard for Local and metropolitan area networks--Port-Based Network Access Control» (en anglès). https://standards.ieee.org/. Arxivat de l'original el 2017-11-14. [Consulta: 1r novembre 2017].
# IEEE 802.15

IEEE 802.15 és un grup de treball de l'lnstitut d'Enginyers elèctrics i Electrònics (IEEE en anglès) que pertany al grup IEEE 802. IEEE 802.15 treballa tot especificant les xarxes d'àrea Personal sense fil (xarxa sense fil). La llista actual de projectes del grup es pot veure al seu web IEEE 802.15.

## Llista de Projectes del grup IEEE 802.15

* IEEE 802.15.1: WPAN / Bluetooth
* IEEE 802.15.2: Coexistence
* IEEE 802.15.3: High Rate WPAN
** IEEE 802.15.3-2003
** IEEE P802.15.3a
** IEEE 802.15.3b-2006
** IEEE 802.15.3c-2009
* IEEE 802.15.4: Low Rate WPAN
** WPAN Low Rate Alternative PHY (4a)
** Revision and Enhancement (4b)
** PHY Amendment for China (4c)
** PHY and MAC Amendment for Japan (4d)
** MAC Amendment for Industrial Applications (4e)
** PHY and MAC Amendment for Active RFID (4f)
** PHY Amendment for Smart Utility Network (4g)
* Task Group 5: Mesh Networking
* IEEE 802.15.6: Body Area Networks
* IEEE 802.15.7: Visible Light Communication
* IEEE P802.15.8: Peer Aware Communications
* IEEE P802.15.9: Key Management Protocol
* IEEE P802.15.10: Layer 2 Routing
* IEEE 802.15.4
* IEEE 802.15.6
* Bluetooth
* DASH7
* Energy harvesting
* EnOcean
* List of device bandwidths
* Sun SPOT
* Ultra wideband (UWB)
* UWB Forum
* Bluetooth low energy
* WiMedia Alliance
* WirelessHD
* Wireless USB
* ZigBee
* 6LoWPAN
# Hypsiboas buriti

Hypsiboas buriti és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Caramaschi, U., Gonçalves da Cruz, C.A. & Silvano, D. 2004. Hypsiboas buriti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Hypsiboas bischoffi

Hypsiboas bischoffi és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Garcia, P. & Kwet, A. 2004. Hypsiboas bischoffi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# III Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya

Els III Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya foren convocats pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya el 1985. Aquests premis tenien la doble missió d'estimular la quantitat i abonar la normalització lingüística, a part dels ajuts institucionals que rebien totes les pel·lícules fetes per productores de cinema catalanes. Es van concedir un total de 10 premis, tots amb dotació econòmica, per un total de 11.250.552 milions de pessetes.
La cerimònia d'entrega va tenir lloc al Palau Moja de Barcelona el 26 d'abril de 1985, i fou presidit pel conseller de cultura de la Generalitat Joan Rigol. Entre els premis hi hagué un a títol pòstum per Francesc Riba Lozano, mort en un accident de treball quan rodava una seqüència aèria.

## Guardons

| Categoria | Premiat | Premi |
| Premi al millor llargmetratge | Crits sords de Raül Contel i Ferreres | 5.000.000 ptes |
| Premi al millor curtmetratge | Sergi Aguilar de Paco Poch | 1.000.000 pts |
| Premi a la distribuïdora que més ha contribuït a la difusió del cinema en català | Profilmar | 1.000.000 pts |
| Premi a la millor sala exhibidora de l'àrea metropolitana de Barcelona que més ha contribuït a la promoció del cinema en català | Sala Garbí de Molins de Rei | 1.000.000 pts |
| Premi a la millor sala exhibidora de fora de l'àrea metropolitana de Barcelonaque més ha contribuït a la promoció del cinema en català | Bogart Multicines de Vilafranca del Penedès | 1.000.000 pts |
| Premi a la millor contribució personal o col·lectiva que incrementi el patrimoni cinematogràfic de Catalunya | Carles José i Solsona pel llibre «El sector cinematogràfic a Catalunya: una aproximació quantitativa | 500.000 pts |
| Premi al millor tècnic per la seva intervenció en pel·lícules catalanes | Josep Maria Civit i Fons, director de fotografia de Museu d'ombres | 500.000 pts |
| Premi al millor actor o actriu per la seva intervenció en pel·lícules catalanes | Pere Ponce i Alifonso, per Pa d'àngel | 500.000 pts |
| Premi al cine-club que s'hagi destacat en la seva tasca de formació | Cine Club La Seu d'Urgell | 250.000 pts |
| Premi extraordinari a títol pòstum | Francesc Riba Lozano | 250.000 pts |

## Referències

* ↑ Els Premis de Cinematografia de la Generalitat Arxivat 2021-11-23 a Wayback Machine. a la pàgina 102 la Memòria del Departament de Cultura de la Generalitat 1984-1985
* ↑ “Crits sords”, de Raül Contel, mejor película, La Vanguardia, 27 d'abril de 1985

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1984
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1984
* 29a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
# Institut Nacional d'Estadística (desambiguació)

«Institut Nacional d'Estadística» té aquests significats:
* Institut Nacional d'Estadística (Bolívia)
* Institut Nacional d'Estadística (Espanya)
* Institut Nacional d'Estadística (Guatemala)
* Institut Nacional d'Estadística (Itàlia)
* Institut Nacional d'Estadística (Portugal)
* Institut Nacional d'Estadística (Uruguai)
* Institut Nacional d'Estadística (Xile)
# Hèracles de Macedònia

Hèracles (en grec antic Ἡρακλῆρ) era un fill d'Alexandre el Gran i de Barsine, filla del sàtrapa persa Artabazos II i viuda de Memnó de Rodes.
Encara que il·legítim els seus drets van ser posats damunt la taula a la mort d'Alexandre el 323 aC per Nearc, que va ser el seu únic defensor i no se'n va sortir. El jove príncep estava llavors a Pèrgam amb la seva mare, i la seva candidatura va ser mal rebuda per la resta dels diàdocs, però no va marxar de la ciutat. Aparentment els altres rivals al tron el van oblidar fins al 310 aC (tindria uns 17 anys) quan Polipercó el va treure de l'oblit uns mesos després de l'assassinat d'Alexandre IV de Macedònia, el fill de Roxana, i de Roxana mateixa, per Cassandre, fet que el va deixar com a únic representant viu de la sang d'Alexandre.
Pel fet de ser el darrer membre de la dinastia va tenir una gran simpatia i Polipercó va poder reunir un exèrcit de vint mil homes i mil cavallers amb el que va avançar cap a Macedònia. Cassandre els va sortir al pas a Trampyae al districte de Stymphea, però per por que els seus soldats no es passessin a Hèracles, es va retirar i va entrar en negociacions amb Polipercó per repartir-se Grècia, al que va aconseguir convèncer per fer matar Hèrcules. El van convidar a un banquet i quan la festa es va acabar per ordre de Polipercó va ser assassinat ell i la seva mare, l'any 309 aC.

## Referències

* ↑ Justí. Historiarum Philippicarum, IX, 10,2-3
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Èumenes I,7
* ↑ Quint Curci Ruf. Historiae Alexandri Magni, X, 6, 10-12
* ↑ Justí. Historiarum Philippicarum, XV, 2
# Ibn Idris

Ibn Idris és el nom dels següents personatges:
* Ibn Idris I, visir del Marroc.
* Ibn Idris II, diplomàtic i escriptor marroquí (fill de l'anterior).
# Ironton

«Ironton» té aquests significats:
* Ironton (Minnesota)
* Ironton (Missouri)
* Ironton (Ohio)
* Ironton (Wisconsin)
# Icositetràedre trapezoidal

En geometria, l'icositetràedre trapezoidal o icositetràedre deltoidal és un dels tretze políedres de Catalan, té 24 cares trapezoidals. Les seves cares són trapezoides amb dos costats iguals que es troben en un vèrtex i dos costats més llargs iguals entre si que es troben en el vèrtex oposat. Els dos costats més llargs mesuren ${\sqrt {\begin{matrix}{9 \over 2}-2{\sqrt {2}}\end{matrix}}}$ vegades la longitud dels altres dos més curts.

## Àrea i volum

Les fórmules per calcular l'àrea A i el volum V d'un icositetràedre trapezoidal tal que les seves arestes més curtes tenen logituds a són les següents:
    $A=6{\sqrt {29-2{\sqrt {2}}}}\ a^{2}$
    $V={\sqrt {122+71{\sqrt {2}}}}\ a^{3}$

## Dualitat

El políedre dual de l'icositetràedre trapezoidal és el rombicuboctàhedre.

## Simetries

El grup de simetria de l'icositetràedre trapezoidal té 48 elements; el grup de les simetries que preserven les orientacions és el grup octàedric $O\cong S_{4}$. Són els mateixos grups de simetria que pel cub, l'octàedre, el cub truncat i l'octàedre truncat.

## Relació amb altres políedres

Els 8 vèrtex de l'icositetràedre trapezoidal als que hi concorren 3 cares són vèrtex d'un cub
Els sis vèrtex als que hi concorren 4 cares amb totes les arestes més llargues són vèrtex d'un octàedre.
Els altres 12 vèrtex, en els que hi concorren 4 cares amb dues arestes curtes i dues arestes llargues alternades, són vèrtex d'un cuboctàedre.
Les 24 arestes llargues de l'icositetràedre trapezoidal, formen amb grups de 8, 3 octàgons regulars.
Tallant-lo al llarg del pla sobre el que descansa un dels eixos, l'icositetràedre trapezoidal queda dividit en dues meitats. Les dues meitats es poden girar 45 graus i enganxar-les altre cop, això origina un altre políedre, isòmer de l'icositetràedre trapezoidal. Aquest nou políedre és el dual de la Girobicúpula quadrada allargada, que al seu tron és isòmer del robicuboctàedre.

## A la natura

El mineral analcita habitualment cristal·litza en forma d'icositetràedre trapezoidal i ocasionalment també ho fa el granat.

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic
* Sòlid de Johnson

## Bibliografia

* H. M. Cundy & A. P. Rollett. I modelli matematici. Milà: Feltrinelli, 1974.
* Dedò, Maria. Forme, simmetria e topologia. Bolonya: Decibel & Zanichelli, 1999. ISBN 88-08-09615-7.

## Enllaços externs

* Políedres I Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine. Pàgina 25
* Deltoidal icositetrahedron Icositetràedre trapezoidal a Mathworld
# Isigny-sur-Mer

Isigny-sur-Mer és un municipi francès, situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia.
Està situat al final de la badia de Veys, un important centre lleter amb una mantega i una crema de llet amb DO i amb una producció important de formatges dels tipus: Mimolette, pont-l'évêque, Camembert, Trésor d'Isigny… Molts d'aquests productes es fabriquen a la cooperativa Isigny Sainte Mère. També és un centre productor d'ostres.
# Isabel Quintanilla

Isabel Quintanilla (Madrid, 1938 - Brunete, Madrid, 24 d'octubre de 2017) va ser una artista visual espanyola pertanyent al nou realisme espanyol, tot i que ella preferia ser qualificada com a figurativa. Formava part del grup conegut com els realistes madrilenys, juntament amb Antonio López, María Moreno, Amalia Avia, Lucio Muñoz, i els germans Julio i Francisco López Hernández, amb qui es casaria.
El 1953 va ingressar en la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando de Madrid, estudis que va finalitzar sis anys més tard. Durant les dècades del 1950 i 1960 va viure a la zona de casetes baixes al costat de la plaça Castilla de Madrid.

## Obra

La majoria de les seves pintures són bodegons, que descriuen vistes i objectes senzills de la vida quotidiana, tot i que també va realitzar diversos paisatges a l'oli. La seva obra va estar centrada en la natura més quotidiana. D'estil preciosista i ritme lent, la seva producció pictòrica es reduïa a tres o quatre quadres per any. Va vendre quasi tota la seva obra a Alemanya, on les seves pintures van gaudir de gran acceptació i ella va comptar amb col·leccionistes molt fidels.
A principis de 2016 va exposar al Museu Thyssen-Bornemisza, en una mostra anomenada Realistas de Madrid que posava en perspectiva l'obra d'aquests artistes: Antonio López, María Moreno, Amalia Avia, Lucio Muñoz, els germans Julio i Francisco López Hernández i Esperanza Parada. Aquesta exposició va suposar un solemne i emotiu final a una llarga trajectòria artística, que no sempre havia estat ben rebuda per part de la crítica i el propi món de l'art.
La seva obra forma part de les col·leccions internacionals: el Baltimore Museum of Art (Maryland, EUA), la Nationalgalerie de Berlín (Alemanya), el Städtischen Kunstsammlung de Darmstadt (Alemanya), l'Hamburger Kunsthalle d'Hamburg (Alemanya), el Museum Athenaeum de Hèlsinki (Finlàndia), la Bayerische Staatsgemäldesammlungen de Múnic (Alemanya), el Neues Museum Nürnberg de Nuremberg (Alemanya), la Staatsgalerie Stuttgart (Alemanya), o el Hirshhorn Museum and Sculpture Garden i la Smithsonian Institution, ambdós de Washington DC (EUA), entre d'altres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 García, Ángeles «Muere la pintora realista Isabel Quintanilla a los 79 años» (en castellà). El País, 26-10-2017 [Consulta: 27 febrer 2020].
* ↑ Luzán «Mujeres realistas» (en castellà). El País, 03-07-2005.
* ↑ «Obras en Exposición de Isabel Quintanilla» (en castellà). Galería artelibre, 20-06-2015 [Consulta: 27 octubre 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-10-25. [Consulta: 27 febrer 2020].
* ↑ «Muere María Moreno, la «luz» de Antonio López» (en castellà). El Cultural, 17-02-2020 [Consulta: 25 febrer 2020].

## Enllaços externs

* La realidad acabó con las realistas, per Peio H. Riaño, El País, 25/2/2020 (castellà)
# Isabel Redondo Alcaide

María Isabel Redondo Alcaide (Madrid, 19 d'octubre de 1962) és una historiadora i política espanyola del Partit Popular, diputada a l'Assemblea de Madrid des de 2003.

## Biografia

Nascuda el 19 d'octubre de 1962 a Madrid, es va llicenciar en Filosofia i Lletres i es va doctorar en història, especialitzant-se en l'estudi de la història de la regió madrilenya. Afiliada a Aliança Popular des de 1984, va ser regidora de l'Ajuntament de Tielmes entre 1995 i 2003.
Va entrar com a membre del parlament regional el 2003, quan, després de ser candidata al lloc 46 de la llista del Partit Popular (PP) per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de maig de 2003, va ser elegida diputada de l'efímera sisena legislatura, coneguda com "la del Tamayazo". Va tornar a ser escollida a les eleccions d'octubre de 2003, 2007, 2011 i 2015.
Va ser sorpresa al desembre de 2012, durant la ix legislatura, jugant al costat del seu correligionari Bartolomé González a Apalabrados en seu parlamentària durant l'aprovació d'una llei que permetria la privatització de la gestió de 6 hospitals i 27 centres de salut. Penedida pel que sembla, va declarar que no ho tornaria a repetir:
| « | (castellà) Lamento mucho lo sucedido. No hay excusa. Y por supuesto, no volverá a suceder. Lo siento. | » |
Va ser sancionada pel seu grup parlamentari amb una multa de 300 € el gener de 2013.
En la següent legislatura, a l'abril de 2017, convalescent d'una peritonitis, va sortir de l'hospital ranquejant expressament per salvar amb el seu vot els pressupostos del govern de Cristina Cifuentes enfront de les esmenes a la totalitat dels grups parlamentaris de PSOE i Podem.

## Obres

* Villarejo de Salvanés: una historia viva. Madrid: Cuétara, S.A., 1992.

## Referències

* 1 2 «Ilma. Sra. D.ª María Isabel Redondo Alcaide». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2018-11-17. [Consulta: 17 novembre 2018].
* 1 2 3 4 Ramírez, Daniel «Isabel Redondo, la diputada que ganó a la muerte y salvó las cuentas de Cifuentes». El Español, 07-04-2017.
* 1 2 «Así es Isabel Redondo (PP)». Telemadrid, 10-10-2011. [Consulta: 17 novembre 2018].
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Elecciones a la Asamblea de Madrid 2003. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 200, 29-04-2003, pàg. 46. ISSN: 1889-4410.
* ↑ «Dos diputados del PP, cazados jugando a 'Apalabrados' mientras la Asamblea de Madrid aprobaba la ley de Acompañamiento». La Vanguardia, 27-12-2012.
* ↑ «Los dos diputados del PP que jugaron a 'Apalabrados' en la Asamblea reciben una sanción económica de 300 euros». Europa Press, 26-01-2013.
* ↑ Torre Briceño, Jesús Antonio de la «La producción agrícola en Arfanda en el s. XVIII, y su relación con los vecinos, colegios y conventos de Alcalá de Henares a través del catastro de Ensenada». Anales Complutenses. Institución de Estudios Complutenses [Alcalá de Henares], pàg. 214. Arxivat de l'original el 2018-11-17 [Consulta: 17 novembre 2018].
# Isabel Rey

Isabel Rey (València, 1965?) és una soprano valenciana.
Estudià música a la seva ciutat natal i a l'edat de vuit anys començà a cantar amb el grup musical, Los Pequeños Cantores de València. Per aquell temps, començaria a estudiar al Conservatori de València. Als catorze anys començà cant amb la professora valenciana, Ana Lluïsa Chova. Aviat guanyaria el Premi Especial de Graduació.
Als setze anys començà la seva carrera professional donant recitals per la seva comunitat en espanyol, francès o alemany. En acabar els seus estudis de música es traslladà a viure a Barcelona per estudiar amb els professors Tatiana Menotti i Joan Olcina. Va rebre classes de màster amb Montserrat Caballé, Alfredo Kraus, Renata Scotto i Ileana Cotrubas. Guanyà diversos premis a concursos internacionals, com a Verviers (Bèlgica), Bilbao, Barcelona, Sabadell, Tolosa, etc.
En 1987 començà la seva trajectòria operística amb un paper a l'obra La sonnambula de Bellini i posteriorment fou habitual dels teatres de l'òpera de Suïssa, Alemanya, Japó, Estats Units, Anglaterra, Països Baixos, Espanya, França, Àustria, Grècia, Bèlgica, Itàlia, etc.
Ha treballat amb les millors veus del panorama de l'òpera actual: Josep Carreras, Carlos Chausson, Rodney Gilfry, Joan Pons, Eva Mei, Liliana Nikiteanu, Elisabeth von Magnus, Robert Holl, Volker Vogel, Martin Zysset, Nancy Fabiola Herrera, Ismael Jordi, etc.
Els crítics de la lírica han jutjat el seu treball, com Xavier Pujol per El País: "Gràcia, bon estil i qualitat i justa expressivitat" (22 de juliol de 2008) o com Nini Detici per El Correo Digital: "Una veu angelical, el recital de Isabel Rey" (12 d'agost de 2006). És una soprano "tot terreny" de gran talent, ja que canta tota mena de registres i papers per soprans, de qualsevol autor: Donizetti, Mozart, Bellini, Puccini, Purcell, Stravinsky, Debussy, o Massenet. També canta sarsueles.
És patrona de la Fundació Claros per la lluita contra la sordesa profunda i col·laboradora de la Fundació de Josep Carreras contra la leucèmia.

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial Arxivat 2009-05-24 a Wayback Machine.
# Isidre Pòlit i Boixareu

Isidre Pòlit i Boixareu (Alella, 1880 - Barcelona, 19 d'octubre de 1958) fou un astrònom català.

## Biografia

Nasqué a Ca la Gaietana d'Alella. Es llicencià en ciències el 1902 i es doctorà el 1904. Fou nomenat catedràtic de la Universitat de Barcelona i fou ajudant de Josep Comas i Solà a l'Observatori Fabra i després de la mort d'aquest (1937) director de la Secció d'Astronomia.
El 17 de novembre del 1941 descobrí un asteroide, anomenat provisionalment 1941 WA i que ha rebut el nom definitiu de 4298 Jorgenúnez per la Unió Astronòmica Internacional. D'altra banda, l'asteroide descobert per Comas i Solà fou batejat com a (1708) Polit en honor seu.

## Referències

* ↑ «Isidre Pòlit i Boixareu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Pòlit i Boixareu, Isidre». Galeria de Científics catalans. Omnis cellula. [Consulta: 24 gener 2014].

## Bibliografia

* Bataller i Calatayud, Josep Ramon «Profesor Isidro Pólit Buxareu». Anales de la Escuela de Peritos Agrícolas y de Especialidades Agropecuarias y de los Servicios Técnicos de Agricultura, 1956-1960, Vol. 14, 1959, p. X-XII..
# Igüeña

Igüeña és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'El Bierzo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 2464 | 2148 | 1824 | 1702 |

## Nuclis de població

* Igüeña
* Colinas del Campo de Martín Moro Toledano
* Espina de Tremor
* Tremor de Arriba
* Pobladura de las Regueras
* Rodrigatos de las Regueras
* Almagarinos
* Quintana de Fuseros

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# Ihar Hurynovič

Ihar Hurynovič (Minsk, 5 de març de 1960) és un exfutbolista belarús de la dècada de 1980.
Fou 3 cops internacional amb la selecció de Belarús.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Dinamo Minsk, Brighton & Hove Albion FC i CE Castelló.

## Referències

* ↑ National team profile Arxivat 2020-02-16 a Wayback Machine. (rus)
* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Ihar Hurynovič a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Ihar Hurynovič a BDFutbol
* ↑ Perfil a neilbrown.newcastlefans.com