OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell d'Almenar

Del Castell d'Almenar es conserven restes de murs i d'una torre central quadrada que són declarades bé cultural d'interès nacional. Situada al cim del turó d'Almenar s'hi troba aquesta antiga torre de guaita origen del topònim del poble, doncs, precisament, al-manàr significa torre de guaita des d'on es fan senyals amb foc i/o fum.

## Descripció

Restes de murs i d'una torre central quadrada.

## Història

La primera menció escrita que es coneix del castell és del període andalusí, concretament del moment en què el Cid va prendre l'antic castell d'Almenar a al-Mundir de Lleida per compte d'al-Mu'tamin de Saragossa, per tal de pressionar les fronteres de Lleida (1085). A conseqüència d'això el van restaurar i convertir en una veritable fortalesa. A partir de l'any 1087 el monarca aragonès i el comte d'Urgell Ermengol V iniciaren una campanya de conquesta sobre punts tan importants com Montsó o Balaguer. Fruit d'aquesta campanya, l'any 1093 caigué la fortalesa d'Almenar, però tot i que això comportaria el conqueriment del castell, el veritable procés de colonització d'Almenar començà a partir de l'any 1147, moment en què el comte de Barcelona Ramon Berenguer IV emeté una carta de població atorgant el castell d'Almenar a cent homes de Balaguer. Sembla que l'objectiu principal d'aquesta carta era consolidar el castell fronterer com a avançada en la conquesta definitiva de Lleida (1149). Pere Ramon d'Erill seria nomenat castlà de la fortalesa.
L'any 1224 el rei Jaume I atorgà al batlle de Lleida Ramon Ramon la potestat del castell, amb els mateixos drets que els castlans, els Erill. Al segle xiv, però, Almenar va perdre la seva categoria de vila reial i passà a mans de Pere de Carcassona.
El castell d'Almenar tingué un paper força representatiu en les diferents guerres que sacsejaren Catalunya, com la guerra dels Segadors (1640-1652) i la guerra de Successió (1702-1714). L'any 1845 P. Madoz descrivia un castell molt malmès, però l'any 1874 el castell es refeia. Es va mantenir fins al 1938, moment en què es va veure afectat pels combats de la guerra civil. Actualment del castell només en resten alguns murs d'època difícil de determinar.
Consta l'any 1095 que, dins el recinte del castell, hi hagué la capella de Sant Joan, avui totalment desapareguda. En aquesta data el comte d'Urgell Ermengol V la concedí a la canònica de Santa Maria de Solsona.

## Referències

* ↑ «Castell d'Almenar». Patrimoni arquitectònic. Consell Comarcal del Segrià. Arxivat de l'original el 2011-09-07. [Consulta: 20 març 2013].
* 1 2 3 4 5 «Castell d'Almenar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].

## Enllaços externs

* «Castell d'Almenar». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Vaixti

Vaixti (en rus: Вашты) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский». Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Gillis Rombouts

Gillis Rombouts (Haarlem, 1630 - Haarlem, 1672) fou un pintor barroc neerlandès especialitzat en la pintura de paisatges.
Va deure néixer a Haarlem cap a 1630 doncs en un document de 1656 es deia de 26 anys. Es desconeix amb quin mestre va poder realitzar la seva formació, però ja el 1652 va pagar la seva quota en la Gremi de Sant Lluc com a mestre independent i el mateix any va contreure matrimoni amb Maritje Goverts van Eyl. El matrimoni va tenir vuit fills, la majoria morts en la infància. Un d'ells, Salomon, el tercer dels fills d'aquest nom en haver mort els dos majors, va continuar l'ofici patern.
Rombouts va pintar paisatges boscosos a la manera de Jacob Van Ruysdael i algun interior amb la representació de tallers d'artesans, com l'interior del Taller d'un teixidor del Museu Frans Hals d'Haarlem, instal·lat en la pròpia llar, en la línia de Cornelis Decker o Thomas Wijck entre altres mestres de Haarlem.

## Referències

* ↑ Meyere, Jos de, y Luna, Juan J., p. 177.
* ↑ Meyere, Jos de, y Luna, Juan J., p. 126.

## Bibliografia

* Biesboer, Pieter i Luna, Juan J., La pintura holandesa del Siglo de Oro. Frans Hals y la escuela de Haarlem, Madrid, Barcelona: BBV, 1994, ISBN 84-604-9248-6
# Logo de seqüències

En bioinformàtica, un logo de seqüències és una representació gràfica del grau de conservació dels nucleòtids en una seqüència d'ADN o ARN, o dels aminoàcids d'una seqüència proteica. Els logos de seqüències es creen a partir d'una col·lecció de seqüències alineades i mostren tant la seqüència consens com la diversitat de les seqüències. Els logos de seqüències freqüentment s'utilitzen per representar característiques de seqüència com llocs d'unió de proteïnes en el DNA o unitats funcionals en proteïnes.

## Referències

* ↑ Schneider TD, Stephens RM «Sequence Logos: A New Way to Display Consensus Sequences». Nucleic Acids Res, 18, 20, 1990, pàg. 6097–6100. DOI: 10.1093/nar/18.20.6097. PMC: 332411. PMID: 2172928.(anglès)
# Ben Blanc

El riu Ben Blanc (Safed Ben, en anglès White Ben) o Ben Oriental és un riu del Panjab als districtes d'Hoshiarpur i Jalandhar. Se l'anomena Blanc o Oriental per distingir-lo d'un altre riu del mateix nom conegut com a Ben Negre o Occidental al districte de Kapurthala.
El Ben Blanc es forma per la confluència de torrents a les muntanyes Siwalik i per 55 km forma el límit entre els districtes d'Hoshiarpur i Jalandhar rebent nombrosos afluents; a Malakpur gira a l'oest i baixa per la plana fin a desaiguar al Sutlej a un 7 km damunt de la seva unió amb el Beas.

## Actualitat

Actualment no es troba informació sobre aquest riu amb el nom de Ben. Possiblement s'hagi canviat el nom a part del riu, ja que la creació de canals de reg i pous d'extracció arriba a anul·lar el cabal d'alguns corrents tradicionals. El riu que més s'apropa a la descripció de l'Imperial gazeetter of India és el Budda Dariya o Budda Nullah.

## Referències

* ↑ Zhulin, Denis Larionov & Alexander. «Read the eBook The Imperial Gazetteer of India (Volume 2) by William Wilson Hunter online for free (page 30 of 55)». [Consulta: 30 setembre 2018].
* ↑ Singh, Harshraj. «Will Buddha Nullah become Buddha Dariya again?» (en anglès). The Tribune Trust, 05-06-2018. [Consulta: 30 març 2020].
* ↑ Vij, Sanjana. «“Government will not even have to spend Rs. 5 on Buddha Dariya”; Entrepreneurs prepare a report» (en anglès). Ludhiana live, 03-01-2020. Arxivat de l'original el 2020-03-29. [Consulta: 30 març 2020].

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Kaogu

Kaogu (en xinès: 考古; en pinyin: Kǎogǔ; literalment, arqueologia) és un diari acadèmic revisat per experts sobre arqueologia xinesa. Aquesta revista és publicada per l'Institut d'Arqueologia de l'Acadèmia xinesa de Ciències Socials. El diari s'originà en 1955, apareixent des de llavors de forma irregular. La publicació regular començà en 1959 però va ser suspesa temporalment entre 1966–1971, durant la Revolució Cultural. Kaogu és publicat mensualment.
La importància d'aquesta publicació rau en el fet que Kaogu és la principal font de dades sobre investigacions conjuntes internacionals entre xinesos i no xinesos que es van intensificar a la dècada de 1990. La majoria dels articles contenen resums breus en anglès. Aquesta revista publica descripcions resumides d'excavacions a tota Xina, però recentment també s'han inclòs articles de recerca. Seguint les lleis sobre patrimoni cultural, primer s'hauran de publicar els treballs dels estrangers a la Xina en xinès i, per tant, Kaogu és receptacle de moltes d'aquestes campanyes arqueològiques.

## Referències

* ↑ «Introduction of the Institute of Archaeology, CASS» (en anglès). Kaogu, 28-04-2015. [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ «China Academic Journals Full-text Database». [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ Barnes, Gina L. China, Korea, and Japan: The Rise of Civilization in East Asia. Thames and Hudson, London, 1993.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (xinès) (anglès)
# Castell de Falç

El castell de Falcés també anomenat castell de Fals o castell de Falç està situat al municipi oscenc de Tolva, Espanya.

## Descripció

Es troba en estat de ruïnes i s'hi pot accedir a través d'una pista forestal que puja fins a la carena rocosa on se situa.
És un castell de planta irregular que s'assenta sobre la base rocosa, de la qual neix el recinte emmurallat. Només queda un llenç de maçoneria que defensava un dels costats majors on es pot veure el naixement d'alguna torre quadrada. De la resta de la muralla a penes en queda gens excepte pedres disperses al llarg del vessant. Hi ha una torre circular d'uns dotze metres d'alçada i deu de diàmetre força deteriorada i que ha perdut tot el seu interior.
A la part més baixa del recinte hi ha les ruïnes de l'església dels Sants Just i Pastor romànica de la mateixa època que el castell i que és habitual als castells de l'Alt Aragó.

## Referències

* ↑ https://fmartifornes.com/2012/12/04/tolva-castillo-de-fals/
* ↑ http://www.castillosnet.org/espana/informacion.php?ref=HU-CAS-013 Arxivat 2017-03-22 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.romanicoaragones.com/fortificaciones/34-Falces.htm
# Vera (cançó de Pink Floyd)

«Vera» és una cançó del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd, que apareix en el seu àlbum The Wall del 1979. És precedida per «Nobody Home» i seguida per «Bring the Boys Back Home».

## Composició

La cançó està en sol major i comporta una mesura en quatre temps (4/4). Comença amb un muntatge sonor de la pel·lícula La Batalla d'Anglaterra. Llavors entren la veu de Roger Waters, la guitarra acústica i les cordes, seguides de la resta de la instrumentació. L'ambient de la cançó és força trist, i contrasta amb la cançó següent, «Bring the Boys Back Home», que és més forta.

## Lletra

Aquesta cançó és una referència a Vera Lynn, una cantant britànica coneguda durant la Segona Guerra Mundial per la seva cançó popular «We'll Meet Again» (de l'anglès, "Ens trobarem de nou"), que cantava als soldats britànics. La referència és irònica, sabent que Roger Waters i també el protagonista de l'àlbum, Pink, no s'han trobat mai més amb els seus pares, tots dos morts a la guerra.
La frase «Vera, what has become of you?» («Vera, què ha sigut de tu?») suggereix que la mateixa Vera Lynn, contràriament al que havia promès ("Ens trobarem de nou"), també ha desaparegut. També pot ser interpretada com que Pink ha perdut l'esperança

## Versió de la pel·lícula

A la pel·lícula adaptada de l'àlbum, la seqüència de la cançó comença amb una gravació de Vera Lynn cantant «The Little Boy That Santa Claus Forgot», una cançó sobre un noi que — com Roger Waters i Pink — no té pare.

## Personal

* Roger Waters: Veu, guitarra acústica
* David Gilmour:Guitarra acústica, baix acústic
* Richard Wright: Sintetitzador Prophet-5
* New York Orchestra: Cordes

## Referències

* 1 2 Songfacts.com
* ↑ «Analyse de la séquence du film». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 octubre 2021].
# Gillis van Coninxloo

Gillis III van Coninxloo (Anvers, 1544 - Amsterdam, 1607), va ser un pintor flamenc. Era fil de l'artista Joan II van Coninxloo i Elisabeth Hasaert.
Durant el setge d'Anvers per part dels espanyols el 1585, Coninxloo va fugir la violència cap al comtat de Zelanda alliberat durant dos anys abans d'establir-se a Frankenthal prop de Hanau el 1587. Vuit anys després, el 1595, l'artista es va instal·lar a Amsterdam i hi va adquirir els drets civils el 1597. Fou el principal mestre dels anomenats «Pintors del Frankenthal». Seguidor de l'escola de Brueghel, va pintar paisatges desproveïts de figures.
Van Coninxloo és considerat el fundador d'un nou acostament a la pintura de boscos, anteriorment els paisatges de boscos s'utilitzaven com a escenari de l'activitat humana, van Coninxloo els va convertir en el tema principal, amb petites figures humanes afegides a elaborades composicions d'escales enormement exagerades.
Van Coninxloo va ser una gran influència en diversos dels paisatgistes més coneguts.

## Referències

* 1 2 3 «Gillis van Coninxloo» (en alemany). Kunsthistorisches Museum Wien. [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ Kervyn de Meerendree, Michel. «Van Coninxloo, Gillis III» (en francès). Dictionnaire des Peintres belges. [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ P. P., J. J. «Coninxloo, Gillis van» (en castellà). Museo Nacional del Prado. [Consulta: 8 gener 2020].
* ↑ «Gillis van Coninxloo | Flemish painter» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 8 gener 2020].
# Lasiopodomys gregalis

Lasiopodomys gregalis és una espècie de talpó que es distribueix al voltant del nord d'Àsia.
És relativament gran comparat amb altres talpons. El color és variable, normalment amb el pèl del llom bru terrós que s'aclareix a la punta dels pèls. El ventre és gris clar una mica grogós i alguns exemplars tenen una franja negra difuminada sobre la nuca.
Ocupa diferents ambients oberts en zones disjuntes. Es troba en tundres entre les ribes del mar Blanc (al nord de la Rússia europea) i Alaska, i també a les estepes de l'Àsia central (Kazakhstan, Kirguizstan, Mongòlia, Rússia i nord de la Xina). En aquesta àrea tan extensa té unes quantes subespècies que podrien arribar a ser considerades espècies separades.
Viu en colònies petites i s'alimenta de gramínies, i n'emmagatzema les llavors per consumir a l'hivern.

## Referències

* 1 2 3 Batsaikhan, N., Tsitsulina, K., Formózov, N. i Xéftel, B. 2008. Lasiopodomys gregalis. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. <www.iucnredlist.org>. Consulta: 31 agost 2014.
* 1 2 3 Aulangier et al.. Guía de los mamíferos de Europa, del norte de África y de Oriente Medio. Bellaterra: Lynx edicions, 2009, pag. 200. ISBN 978-84-96553-52-1.
# Kaokochloa

Kaokochloa és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* K. nigrirostris De Winter
# Casa Formosa Ragué

La Casa Formosa Ragué és edifici del segle xix protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès).

## Descripció

És un edifici de pisos fent xamfrà amb el carrer Marc Mir, desenvolupat en planta baixa, dos pisos i terrat. L'edifici destaca pel seu volum equilibrat i la forma de resoldre el xamfrà. Està concorregut d'elements eclèctics: cantoneres, encoixinades, gran cornisa sustentada per cartel·les i permòdols, mènsules amb dibuixos sota balcó, balustrada i capçalera escalonada, trencaaigües damunt la llinda de portals i finestres, etc.; però a d'ensems apareixen en els acabaments del trencaaigües, a la porta principal d'entrada i a l'escala, motius d'ornamentació naturalista que ens introdueixen al llenguatge modernista.

## Història

La casa es construeix en el moment de consolidació del sector del carrer Diputació, el tercer eixample de Sant Sadurní. Originàriament, aquests terrenys pertanyien a la família Mir i els de l'altre costat del carrer a Miquel Ferrer. El permís és demanat per Concepció Formosa, vídua de Pere Mir i Capella, com a usufructuaria de la seva filla Anna Mir i Formosa. Tant els Mir com els Formosa formen part del nucli de famílies propietàries de terres de Sant Sadurní. L'obra va ser feta per l'arquitecte Ramon Maria Riudor i Capella que ja havia treballat a Sant Sadurní per a la família Mir.

## Referències

* ↑ «Casa Formosa Ragué». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 abril 2012].
* ↑ «Casa Formosa Ragué». Pla d'Ordenació Urbanística Municipal: Catàleg de patrimoni arquitectònic. Ajuntament de Sant Sadurní d'Anoia. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 12 maig 2012].
# Resolució 1972 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1972 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 17 de març de 2011. Després de recordar les resolucions anteriors sobre la situació a Somàlia, en particular les resolucions 733 (1992), 1844 (2008) i 1916 (2010), el Consell va autoritzar un cessament en la congelació dels seus actius en relació amb les operacions humanitàries al país durant 16 mesos.

## Resolució
### Observacions

El preàmbul de la resolució va condemnar el flux d'armes i altra assistència a Somàlia violant l'embargament d'armes i va instar els estats de la regió a respectar l'embargament. El Consell va subratllar la importància de la neutralitat en la prestació de l'ajuda humanitària.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va instar els estats a complir amb les resolucions anteriors del Consell de Seguretat sobre Somàlia. Es va instar a totes les parts a assegurar el compliment del dret internacional humanitari al país, mentre que tots els intents de polititzar les operacions d'ajuda humanitària van ser condemnats.
La resolució va eximir la tasca dels organismes humanitaris que operen a Somàlia de les disposicions de la Resolució 1844 que obligaven els països a imposar sancions financeres a grups i particulars que obstaculitzessin els esforços per restablir la pau i l'estabilitat del país durant un període de setze mesos.
Finalment, es va demanar al Coordinador de Socors d'Emergència que informés per a novembre de 2011 i juliol de 2012 sobre l'aplicació de la resolució actual.

## Referències

* ↑ «Security Council eases flow of economic resources in Somalia needed for 'timely delivery of urgently needed' humanitarian aid». United Nations, 17-03-2011.
* ↑ «Somalia: Security Council exempts humanitarian activities from sanctions provisions». United Nations News Centre, 17-03-2011.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Gneu Manli Cincinnat

Gneu Manli Cincinnat (en llatí: Cnaeus Manlius Cincinnatus) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Mànlia, una de les més antigues de Roma. Va ser cònsol l'any 480 aC junt amb Marc Fabi Vibulà i va morir en una batalla contra els etruscs.
Juntament amb Marc Fabi, els dos cònsols estaven preocupats per la manca de disciplina dels soldats romans els darrers anys, motiu pel qual van intentar mantenir-los allunyats dels combats, en el marc de la coneguda com guerra fàbia (483-476 aC). No obstant, les repetides provocacions de la cavalleria etrusca els van obligar a fer-ho. Fabi va exigir a aquells dels seus soldats que semblaven més disposats al combat que juressin retornar victoriosos, abans d'ordenar l'atac. Un cop iniciat, els soldats romans van lluitar amb gran valentia, sobretot després que Quint Fabi, germà del cònsol, fos mort en combat. Manli, que comandava l'ala oposada, va resultar greument ferit, havent-se de retirar de la primera línia. Quan els seus homes van començar a retirar-se en desbandada, Marc Fabi va aparèixer per evitar una massacre, assegurant-los que el seu capitost no havia mort. Manli va ser capaç d'aparèixer per donar confiança als seus homes.
Els etruscs van aprofitar una pausa en els combats per atacar el campament romà, trencant les defenses dels reserves. No obstant això, quan els cònsols van saber que estaven atacant el seu campament, Manli es va desplaçar allí, va bloquejar les sortides i va envoltar als etruscs. Desesperats per fugir, els etruscos van assaltar les posicions del cònsol, i en un primer moment, el foc romà va evitar la fugida dels etruscos, però una càrrega final va superar als homes de Manli, que va caure mortalment ferit. Les tropes romanes van tornar a entrar en pànic, però un dels oficials del cònsol caigut va retirar el seu cos i va deixar un camí perquè els etruscs poguessin fugir, permetent a més a Fabi eliminar-los mentre escapaven.

## Referències

* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita, II. 45, 46.
* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita, II. 46, 47.
* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita, II. 47.
# Bischholtz

Bischholtz (en alsacià Bíscholz) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2004 tenia 266 habitants.
Forma part del cantó d'Ingwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes de Hanau-La Petite Pierre.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 236 | 252 | 256 | 240 | 244 | 240 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jacqueline Leonhart | |
# Lasiurus

«Lasiurus» té aquests significats:
* Lasiurus (planta)
* Lasiurus (ratpenat)
# Karen Bardsley

Karen Bardsley és una portera de futbol femení internacional per Anglaterra que actualment juga al Manchester City a la Superlliga de la FA.
Amb la selecció anglesa ha jugat dos Mundials i dues Eurocopes, amb una medalla de plata a l'Eurocopa 2009 i una medalla de bronze al Mundial 2015. También ha jugat amb la Gran Bretanya, on van caure als quarts de final. Amb les categories inferiors va ser semifinalista a l'Eurocopa sub-19 2003.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 2002 - 2006 | D2/D3 | Cal State Fullerton Titans |
| 2007 | D1 | Ajax America |
| 2008 | D1 | Pali Blues | 05 | 00 |
| 2009 - 2011 | D1 | Sky Blue FC | 17 | 00 |
| 2011 - 2012 | D1 | Linköping FC | 02 | 00 |
| 2013 | D1 | Lincoln LFC | 12 | 00 |
| 2014 - act. | D1 | Manchester City | 38 | 00 | 29/11/2016 |
| 2003 | Selecció sub-19 | Selecció sub-19 |
| 2005 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 64 | 00 | 29/11/2016 |
| 2012 | Selecció olímpica | Selecció olímpica | 05 | 00 |

## Palmarès

Títols — Seleccions nacionals :
| Títols — Clubs ||||||||||||||||||||
| 1 Lliga professional (WPS) | 2009 |
| 1 Lliga semiprofessional (W-League) | 2008 |
| 1 Lliga | 2016 |
| 2 Copes de la Lliga | 2014 | 2016 |
| Reconeixements — Premis ||||||||||||||||||||
| Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||||||||||||||||||

## Referències

* ↑ «The FA». Arxivat de l'original el 2015-11-27. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-08-19. [Consulta: 17 juliol 2016].