OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eosictis avinoffi

Eosictis avinoffi és una espècie extinta de carnívor. Scott descrigué el gènere el 1945. Bryant el considera un nomen dubium (un nom científic d'aplicació incerta o dubtosa).

## Enllaços externs

* taxonomicon.taxonomy.nl
* paleodb.org
# Església de Sant Francesc de Paula

«Església de Sant Francesc de Paula» té aquests significats:
* Església de Sant Francesc de Paula (Viver), lloc de culte al nucli urbà de Viver, a la comarca de l'Alt Palància
* Església de Sant Francesc de Paula (l'Havana)
* Església parroquial de Sant Francesc de Paula (Bolbait), temple catòlic al municipi de Bolbait
* església de Sant Francesc de Paula de Manresa, temple i antic convent a la ciutat de Manresa (Bages)
* església de Sant Francesc de Paula de Rialb, capella de la vila de Rialb a la comarca del Pallars Sobirà
# Epiplatys barmoiensis

Epiplatys barmoiensis és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: des de Sierra Leone fins a Libèria. També a Guinea.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Epiplatys barmoiensis» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Scheel, J. J. 1968. Rivulins of the Old World. T.F.H. Publications Inc., New Jersey. Rivulines Old World: 1-473.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Estació d'Encants

Mapa Metro Línia 2 :
Encants és una estació de la L2 del Metro de Barcelona situada sota el Carrer València entre els districtes de l'Eixample i Sant Martí de Barcelona i es va inaugurar el 1997 amb l'obertura del tram de la L2 entre Sagrada Família i La Pau.
El nom de l'estació prové dels dos mercats situats en aquest barri, anomenats Els Encants Vells i els Encants Nous.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Paral·lel | Sagrada Família | | Clot | Badalona Pompeu Fabra |

## Accessos

* Carrer València - Dos de Maig
* Carrer València - Aragó

## Referències

* ↑ btvnoticies.cat, Les galeries comercials dels Encants Nous compleixen 80 anys

## Vegeu també

* Línia 2 del metro de Barcelona
* Metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Dielèctric high-k

Dielèctric high-k (en anglès alta k) fa referència a un material d'alt valor de constant dielèctrica o també permitivitat relativa (ε$_r$). Els materials dielèctrics amb alta k s'empren en la fabricació de semiconductors on usualment remplacen el diòxid de silici (K=3,7-3,9). Els materials dielèctrics high-k és una de les tecnologies que permeten de continuar la miniaturització dels components electrònics segons la llei de Moore.

## Necessitat

Durant moltes dècades s'ha utilitzat el doòxit de silici com a material aïllant en les portes dels transistors. Quan aquests transistors han anat reduint la seva mida, el gruix de la capa de diòxid de silici també s'ha reduït per a poder mantenir la capacitat de la porta. Si el gruix cau per sota de 2 nm, els corrents de fuita augmenten degut a l'efecte túnel. Per a solventar aquestes pèrdues cal reemplaçar el diòxid de silici per dielèctrics d'alta k.
El valor de la capacitat:
$C=\epsilon _{o}k{\frac {A}{d}}$
on :
* A és làrea del condensador
* κ és la constant dielèctrica relativa del material (3,9 pel diòxid de silici)
* ε$_0$ és la permitivitat a l'espai buit
* t és el gruix del material
Llavors, si el gruix del material $d$ disminueix, per a mantenir el valor de capacitat caldrà augmentar el valor de $k$ (material d'alta k)

## Materials high-k

Existeixen el silicat de hafnium, silicat de zircònium, diòxid de hafnium i diòxid de zircònium, amb les següents propietats:
| Material high-k | Constant dielèctrica k | Reducció del corrent de fuita |
| $ZrO_{2}$ | $\sim$23 | x10.000-100.000 |
| $HfO_{2}$ | $\sim$20 | x10.000-100.000 |
| $Y_{2}O_{3}$ | $\sim$15 | x10.000-100.000 |
| $Al_{2}O_{3}$ | $\sim$10 | X100-1000 |

## Vegeu també

* Tecnologia de Silici sobre aïllant (SOI)
* CMOS
* Efecte tunel quàntic
* Permitivitat dels materials, Permitivitat relativa, Permitivitat del buit
* Tecnologia de materials amb Dielèctric de low-k

## Referències

* ↑ «2.1 Silicon Dioxide Properties» (en anglès). www.iue.tuwien.ac.at. [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «High-k and Metal Gate Transistor Research» (en anglès). www.intel.com. [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «High-K Dielectric Materials K Dielectric Materials In Microelectronics» (en anglès). www.leb.e-technik.uni-erlangen.de. Arxivat de l'original el 2018-02-18. [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «Materials high-k» (en anglès). www.leb.e-technik.uni-erlangen.de. Arxivat de l'original el 2018-02-18. [Consulta: 16 març 2017].
# Diferència de temps interaural

La diferència de temps interaural (amb acrònim anglès ITD) quan es refereix a humans o animals, és la diferència en el temps d'arribada d'un so entre dues orelles. És important en la localització dels sons, ja que proporciona una indicació de la direcció o l'angle de la font sonora des del cap. Si un senyal arriba al cap des d'un costat, el senyal ha de viatjar més per arribar a l'orella llunyana que l'oïda propera. Aquesta diferència de longitud del camí dona lloc a una diferència de temps entre les arribades del so a les orelles, que es detecta i ajuda al procés d'identificació de la direcció de la font del so.
Quan es produeix un senyal en el pla horitzontal, el seu angle en relació amb el cap s'anomena azimut, amb un azimut de 0 graus (0°) directament davant de l'oient, 90° cap a la dreta i 180°. directament darrere.
Diferents mètodes per mesurar les ITD:
* Per a un estímul brusc com un clic, es mesuren les ITD d'inici. Un ITD d'inici és la diferència de temps entre l'inici del senyal que arriba a dues orelles.
* Es pot mesurar una ITD transitòria quan s'utilitza un estímul de soroll aleatori i es calcula com la diferència de temps entre un pic determinat de l'estímul de soroll que arriba a les orelles.
* Si l'estímul utilitzat no és brusc sinó periòdic, es mesuren les ITD en curs. Aquí és on les formes d'ona que arriben a les dues orelles es poden desplaçar en el temps fins que coincideixen perfectament i la mida d'aquest canvi es registra com a ITD. Aquest canvi es coneix com a diferència de fase interaural (IPD) i es pot utilitzar per mesurar les ITD d'entrades periòdiques com ara tons purs i estímuls modulats en amplitud. Un IPD d'estímul modulat en amplitud es pot avaluar observant l'embolcall de la forma d'ona o l'estructura fina de la forma d'ona.

## Referències

* ↑ Psy 3031, Students of; Olman, Edited by Dr Cheryl «Interaural Time Difference» (en anglès). Interaural Time Difference, 01-01-2022.
* ↑ Jan Schnupp, Israel Nelken and Andrew King. Auditory Neuroscience. MIT Press, 2011. ISBN 0-262-11318-X. Arxivat 2011-01-29 a Wayback Machine.
* ↑ «Chapter 12: Sound Localization and the Auditory Scene» (en anglès). https://courses.washington.edu.+[Consulta: 12 octubre 2022].
# Estació d'Elx-Carrús

Elx-Carrús és una estació de ferrocarril subterrània situada a la ciutat valenciana d'Elx, a la comarca del Baix Vinalopó. Hi circulen trens de mitjana distància i rodalies pertanyents a la línia C-1 de Rodalies Múrcia/Alacant.
Està situada sota l'avinguda de la Llibertat, a la intersecció amb el carrer de Jorge Juan i l'avinguda de Novelda. L'accés a la mateixa se situa a la cantonada de l'avinguda de la Llibertat amb el carrer Òscar Esplà. El seu nom es deu a la situació propera al barri de Carrús i és l'estació que dona servei a les zones occidentals de la ciutat.

## Situació ferroviària

Es troba al pq 21,7 de la línia fèrria d'ample ibèric Alacant-El Reguerón, a 92,47 metres d'altitud.

## Història

En els anys 1960, el gran creixement d'Elx va propiciar la construcció d'un túnel ferroviari de 5,5 km, pel qual transcorre la línia fèrria que uneix Alacant amb Múrcia, de manera que es van crear en aquell moment les estacions actuals que posseeix la ciutat d'Elx.
El 2009, l'estació va ser reformada i modernitzada per pal·liar problemes de conservació i la limitada accessibilitat per a persones de mobilitat reduïda. Es van redistribuir els espais, ampliar el vestíbul, crear nous accessos i refer les andanes.

## Serveis ferroviaris
### Rodalies

L'estació forma part de la línia línia C-1 de Rodalies Múrcia/Alacant.

### Mitjana Distància

Els serveis de mitjana distància tenen com a principals destinacions les ciutats de Múrcia, Cartagena, Llorca, Alacant, València, Saragossa i Osca.
| Línia MD | Trens | Origen/Destinació | Destinació/Origen |
| | Intercity | Osca | Múrcia del Carmen |
| 43 | MD | Alacant-Terminal | Estació de Llorca-Sutullena |
| 44 | MD | València-Nord | Cartagena |

## Referències

* ↑ «Red ferroviaria española». Ministerio de Fomento. Arxivat de l'original el 27 de setembre de 2013. [Consulta: 13 abril 2013].
* ↑ Plan de movilidad urbana sostenible del municipio de Elche, 01-04-2009.
* ↑ «Alicante.- Adif licita la remodelación integral de la estación Elx-Carrús por más de 3,5 millones de euros». Europa Press, 19-01-2009. [Consulta: 31 maig 2020].
# Disturbis anti-LGBT a Belgrad

Els disturbis anti-LGBT a Belgrad van ser un incident de violència contra les persones LGBT que es va produir el 10 d'octubre de 2010 durant una desfilada de l'Orgull, organitzat per a promoure els drets LGBT a Sèrbia. La desfilada de l'Orgull va ser la primera a Belgrad des de 2001; una desfilada prevista en 2009 es va cancel·lar a causa de l'amenaça de violència.
Manifestants homòfobs i antigovernamentals es van enfrontar a uns 5.000 policies armats, llançant còctels molotov, maons, pedres, ampolles de vidre i petards; la policia va utilitzar gasos lacrimògens i bales de goma. No va haver-hi víctimes mortals.
La policia va comunicar que 78 policies i 17 civils havien resultat ferits, i que 101 persones havien estat detingudes per comportament violent. El garatge de l'edifici del governant Partit Democràtic proeuropeu va ser incendiat, i l'edifici de la televisió estatal i les seus d'altres partits polítics també van sofrir danys. La desfilada es va considerar una prova per al govern de Sèrbia, que ha afirmat que protegirà els drets humans a Sèrbia en el seu intent de convertir-se en membre de la UE. Jelko Kacin, que presideix l'avaluació de Sèrbia per part de la Unió Europea, va dir que el fet que Sèrbia no detingués els disturbis podria perjudicar la seva candidatura a la UE. Durant una visita a Belgrad l'endemà passat dels disturbis, l'aleshores secretària d'Estat estatunidenc, Hillary Clinton, va elogiar al govern serbi per protegir els drets humans dels participants en la desfilada.

## Referències

* 1 2 3 4 Lowen, Mark «Scores arrested in Belgrade after anti-gay riot». BBC News, 10-10-2010.
* ↑ VASOVIC, ALEKSANDAR «Còpia arxivada». Toronto Sun, 10-10-2010 [Consulta: 15 juliol 2021]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 15 juliol 2021].
* 1 2 GEC, JOVANA «Còpia arxivada». The Globe and Mail, 10-10-2010 [Consulta: 15 juliol 2021].
* 1 2 «Serbia police clash with far-right rioters at gay pride march». guardian.co.uk/Associated Press [Londres], 10-10-2010.
* 1 2 STOJANOVIC, DUSAN «Official: Anti-gay riots send wrong message to EU». MSNBC, 11-10-2010.
* ↑ «Clinton praises Serbia's progress, new leaders». The Washington Post, 12-10-2010.
# Estanh de Canalbòna

L'Estanh de Canalbòna és un petit llac de muntanya al vessant francès del massís del Montcalm. Es tracta d'un circ glacial que recull aigües dels vessants de la Punta de Gabarró (sud/sud-est) del pic de Canalbona (sud-est) i del Collet Franc (est i sud). Aboca el seu corrent a la Comba del Riufred pertanyent a la conca de la Garona. Administrativament pertany a la comuna francesa d'Auzat a l'Arieja.
# Escudella

«Escudella» té aquests significats:
* Escudella (recipient), recipient culinari
* Escudella (eina)
* Escudella i carn d'olla
Viccionari
# Departament del Presidente Hayes

El departament del Presidente Hayes (en castellà i oficialment, Departamento de Presidente Hayes) és un dels 17 departaments del Paraguai. El seu codi ISO 3166-2 és PY-15.

## Geografia

El departament, situat al nord-oest del país, és limítrof:
* al nord, amb el departament de l'Alt Paraguai ;
* al nord-est, amb el departament de Concepción ;
* a l'est, amb el departament de San Pedro ;
* al sud-est, amb el departament de la Cordillera, amb el departament Central, i amb el Distrito Capital (Asunción) ;
* al sud i a l'oest, amb l'Argentina (província de Formosa).

## Subdivisions

El departament se subdivideix en 5 districtes:
* Benjamín Aceval
* Nanawa
* Pozo Colorado (capital)
* Puerto Pinasco
* Villa Hayes

## Enllaços externs

* SENATUR (castellà)
# Departament del Segre

El Departament del Segre fou un departament francès de la Catalunya integrada dins el Primer Imperi Francès de Napoleó I, quan aquest separà Catalunya del Regne d'Espanya. El departament del Segre fou creat el 26 de gener de 1812 i comprenia totes les terres travessades per la part alta dels rius Segre i Llobregat i incorporava Andorra. Per contra, la Vall d'Aran passà al departament de l'Alta Garona. Puigcerdà fou la prefectura del departament i Talarn i Solsona les sotsprefectures. El departament desaparegué el 1814, quan França evacuà la península Ibèrica que havia estat ocupant d'ençà el 1807.

## Referències

* ↑ Soldevila i Zubiburu, Ferran. Història de Catalunya. 2a ed.. Alpha, 1952, p. 1278.

## Vegeu també

* Departament de Montserrat
* Departament dels Pirineus Orientals
* Departament del Ter
* Departament de les Boques de l'Ebre

## Bibliografia

* HURTADO, V.; MESTRE, J.; MISERACHS, T., Atles d'història de Catalunya. Barcelona: Edicions 62, 1997. ISBN 84-297-4061-9
# Estaci el Samnita

Estaci el Samnita (grec antic: Στάτιος, llatí: Statius) fou un cap samnita de la guerra social (91-89 aC), en què els aliats itàlics es rebel·laren contra Roma.
Després de la guerra, fou admès al senat romà per la seva riquesa, la seva noblesa i la seva perícia. L'any 43 aC, quan tenia vuitanta anys, els triumvirs el condemnaren a l'ostracisme; Estaci va lliurar tota la seva riquesa als seus esclaus i al poble i a continuació va pegar foc a la casa amb ell a dins, i així va morir.
Hom ha proposat canviar la lectura del text d'Apià Στάτιος per Πάπιος i identificar aquest personatge amb Gai Papi Mútil, però Mommsen rebutja aquesta identificació.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Statius». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology.
* ↑ Apià, Les Guerres Civils, IV 25.
* ↑ «Statius 1». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Estació

«Estació, estajó o l'Estació» té aquests significats:

## Instal·lacions

* Estació (transports) edifici on es paren mitjans de transport i on es concentren serveis comercial i tècnics (trens, metro, tramvia o autobusos)
* Estació d'autobusos estació on només paren autobusos
* Estació d'esquí, centre d'esports d'hivern especialment equipat per a la pràctica dels esports de neu
* Estació espacial, estructura artificial dissenyada per a ser habitada a l'espai exterior
* Estació de servei
* Estació meteorològica, instal·lació destinada a mesurar i registrar regularment diverses variables meteorològiques

## Topònims

* l'Estació (Gualba), veïnat de Gualba (Vallès Oriental)
* l'Estació (l'Espluga de Francolí), veïnat de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà)
* l'Estació (Pradell de la Teixeta), barri de Pradell de la Teixeta (Priorat)
* l'Estació (Rajadell), veïnat de Rajadell (Bages)
* l'Estació (Vilajuïga), veïnat de Vilajuïga (Alt Empordà)
* l'Estació de Sant Vicenç de Calders, veïnat del Vendrell (Baix Penedès)
* Barri de l'Estació (la Pobla de Claramunt), a la Pobla de Claramunt (Anoia)
* Barri de l'Estació (Sant Martí Vell), veïnat de Sant Martí Vell (Gironès)
* Veïnat de l'Estació (Llambilles), veïnat de Llambilles (Gironès)
* Veïnat de l'Estació (Llofriu),veïnat de Llofriu (Baix Empordà)
* Veïnat de l'Estació (Riudellots), veïnat de Riudellots de la Selva (la Selva)
* Pla de l'Estació, barri de Sant Andreu de la Barca (Baix Llobregat)

## Referències

* ↑ Scala, Luca. Català de l'Alguer: criteris de llengua escrita. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2003. ISBN 84-8415-463-7.
Viccionari
# Estaci

Estaci (llatí: Statius) fou un nom romà:
* Estaci (prenom), praenomen romà d'origen sabèl·lic
* Estaci, nomen romà que portaven els membres de la gens Estàcia
** El poeta Publi Papini Estaci és conegut simplement com a Estaci.
El nom d'Estaci (o Estaqui), un dels setanta deixebles del cristianisme primitiu, és un nom diferent (grec antic: Στάχυς, Stákhys: 'espiga', 'rebrot').
# Departament del Cauca

Cauca és un departament de Colòmbia.

## Municipis

Almaguer, Argelia, Balboa, Bolívar, Buenos Aires, Cajibio, Caldono, Caloto, Corinto, El Tambo, Florencia, Guapi, Inza, Jambalo, La Sierra, La Vega, Lopez, Mercaderes, Miranda, Morales, Padilla, Paez, Patia, Piendamó, Popayán, Puerto Tejada, Purace, Rosas, San Sebastian, Santander, Santa Rosa, Silvia, Sotara, Suarez, Timbio, Timbiqui, Toribio, Totoro

## Enllaços externs

* El Departament del Cauca Arxivat 2012-06-05 a Wayback Machine.
# Divisió de Basti

La divisió de Basti (hindi: बस्ती तक़सीम, urdú: بستی تقسیم) és una divisió administrativa de l'estat d'Uttar Pradesh a l'Índia, amb capital a Basti.
El 2005 la divisió formaven els districtes següents:
* Districte de Basti
* Districte de Sidhartha Nagar o Sidharthanagar
* Districte de Sant Kabir Nagar.
# Divisió de Bidar

La divisió de Bidar fou una antiga entitat administrativa d'Hyderabad, que formava el centre de l'estat. La seva població el 1901 era 2.745.979 habitants amb una superfície de 58.448 km². La capital era Patancheru, un poble del districte de Medak. La formaven cinc districtes:
* Districte de Bidar
* Districte d'Indur
* Districte de Mahbubnagar
* Districte de Medak
* Sirpur Tandur (després districte d'Adilabad)
El 1905 el districte de Bidar fou transferit a la divisió de Gulbarga, i el districte de Sirpur Tandu (rebatejat districte d'Adilabad) que va passar a la divisió de Warangal. Es va formar una nova divisió a la que fou agregat el districte de Nalgonda, procedent de la divisió de Warangal, i el d'Indur va ser rebatejat districte de Nizamabad. Vegeu Divisió de Medak Gulshanabad.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Districte de Portalegre

El Districte de Portalegre és un districte portuguès de la regió d'Alentejo, pertanyent en la seva major part a la província tradicional de l'Alt Alentejo, completant-se amb alguns concelhos que pertanyen al Ribatejo. Limita al nord amb el Districte de Castelo Branco, a l'est amb la província de Càceres i la província de Badajoz (Espanya), al sud amb el Districte d'Évora i a l'oest amb el Districte de Santarém. Àrea: 6065 km² (6è major districte portuguès). Població resident (2001): 127.018 hab. Seu del districte: Portalegre.

## Subdivisions

El districte de Portalegre se subdivideix en els següents 15 municipis:
* Alter do Chão
* Arronches
* Avis
* Campo Maior
* Castelo de Vide
* Crato
* Elvas
* Fronteira
* Gavião
* Marvão
* Monforte
* Nisa
* Ponte de Sor
* Portalegre
* Sousel
En l'actual divisió regional del país, aquest districte s'integra en la Regió de l'Alentejo i tots els municipis, llevat un, pertanyen a la subregió de l'Alt Alentejo, amb Sousel en l'Alentejo Central. En resum:
* Regió de l'Alentejo
** Alentejo Central
*** Sousel
** Alto Alentejo
*** Alter do Chão
*** Arronches
*** Avis
*** Campo Maior
*** Castelo de Vide
*** Crato
*** Elvas
*** Fronteira
*** Gavião
*** Marvão
*** Monforte
*** Nisa
*** Ponte de Sor
*** Portalegre

## Ciutats principals

Portalegre, Elvas, Ponte de Sor

## Referències

* ↑ «Lei n.º 11-A/2013 de 28 de janeiro (Reorganização administrativa do território das freguesias)» (en portuguès). Diário da República, 1.ª Série, n.º 19 [Consulta: 20 desembre 2014].
* ↑ «Governo Civil de Portalegre» (en portuguès). Arquivo Distrital de Portalegre. [Consulta: 14 febrer 2014].
# Districte de Chiuta

El districte de Chiuta és un districte de Moçambic, situat a la província de Tete. Té una superfície de 6.887 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 76.458 habitants. Limita al nord amb el districte de Macanga, al nord-oest amb el districte de Chifunde, a l'oest amb el districte de Marávia, al sud-oest amb el districte de Cahora-Bassa, al sud amb el districte de Changara, al sud-est i est amb el districte de Moatize i al nord-est amb el districte de Tsangano.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en dos postos administrativos (Kazula e Manje), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Kazula:
** Chipiri
** Kazula
** Matenje
** Muchena
* Posto Administrativo de Manje:
** Manje
** Caunda
** Lumadzi
** N'figo

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Dues gitanes

Dues gitanes és una pintura a l'oli realitzada per Isidre Nonell el 1903 i que actualment s'exposa al Museu Nacional d'Art de Catalunya de Barcelona.
En la primera dècada de segle era ja considerable el nombre d'obres pintades per Nonell i protagonitzades, si de figures es tractava, per gitanes, com la Consuelo -de manera versemblant amant de l'artista- i l'Àvia.
Aquest oli va formar part de l'exposició individual que Nonell va celebrar a Barcelona el 1910, un any abans de la seva mort prematura amb la qual va obtenir finalment el reconeixement. Fins aleshores, la pintura de Nonell, de dramatisme contingut i sordidesa aclaparadora, desagradava i fins i tot feria el gust convencional de la burgesia, de Barcelona.
Després d'una estada a París entre el 1897 i el 1900, Nonell s'instal·la definitivament a Barcelona i es va dedicar més a la pintura que al dibuix, a la recerca d'un estil que configurés el seu propi llenguatge. L'atracció que sentia, des de sempre, pels personatges marginals i desarrelats el va conduir a partir del 1901 a pintar la coneguda sèrie de gitanes, en la qual la figura acostuma a aparèixer aïllada, amb un llenguatge fortament expressionista.
Malgrat el violent rebuig que el públic i la crítica conservadora van mostrar cap a l'obra de l'artista amb motiu de les dues exposicions gairebé de caràcter individual que va celebrar a la Sala Parés de Barcelona entre 1902 i 1903, l'artista no va claudicar i es va tancar al seu taller per continuar pintant obsessivament dones gitanes i lluitar amb el color com a element fonamental de la seva obra.
En aquest sentit, aquest quadre, que va formar part de la mostra del 1903, és un magnífic exponent de les obres d'aquell moment, en les quals predomina una paleta de tons més foscos que la utilitzada en les pintures de la mateixa sèrie, però dels anys immediatament anteriors, amb predomini dels negres, els verds oliva, els blaus i els terrosos. A banda, en aquesta tela, en la qual hi ha dues figures profundament abatudes i aïllades l'una de l'altra, es manifesta clarament l'interès primordial del pintor pel volum i el color.

## Bibliografia

* DDAA. Museu Nacional d'Art de Catalunya. Florència: Mnac i SCALA GROUP S.p.A, 2009. ISBN 978-84-8043-198-9.