OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Muntanyes de Sankamphaeng

Les Muntanyes de Sankamphaeng (tailandès ทิวเขาสันกำแพง, Thio Khao San Kamphaeng) són una serralada de l'Àsia Sud-oriental d'uns 400 km de longitud.
Des de les Muntanyes de Dong Phaya Yen al nord, aquesta serralada s'estén fins a les Muntanyes de Dangrek. És una serralada amb alineació est-oest que es troba al sud-oest de l'Isaan i que separa l'Altiplà de Korat de la conca del Chao Phraya. El punt més alt de la serralada és el Khao Rom (1.351 m). El riu Mun neix a aquestes muntanyes.

## Ecologia

Aquestes muntanyes són conegudes pel Parc Nacional de Khao Yai que es troba en la part occidental de la serralada. Junt amb les Muntanyes de Dong Phaya Yen al nord, la cordillera de Sankamphaeng forma el Complex Forestal de Dong Phayayen - Khao Yai, que inclou 6155 km² de zones protegides i que va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.
Ecològicament els boscos d'aquesta serralada són un refugi per al moltes espècies d'ocells. Les muntanyes es trobaven totalment cobertes de boscos fins a mitjans del segle xx. Encara n'hi ha boscos tropicals secs a baixa altitud i zones de boscos tropicals humits als vessants alts de les muntanyes. Malgrat les àrees protegides, com els parcs nacionals, hi ha moltes zones on hi ha urbanitzacions il·legals, tant al parc de Khao iai com al Parc Nacional de Thap Lan. La tala il·legal d'arbres també és un problema greu en les zones forestals protegides.

## Referències

* ↑ «Phetchabun Mountains». Arxivat de l'original el 2012-03-13. [Consulta: 9 febrer 2012].
* ↑ Khao Yai National Park
* ↑ Dong Phayayen - Khao Yai Forest Complex
* ↑ «List of Birds of Khao Yai National Park». Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 9 febrer 2012].
* ↑ «The Nation - Encroachment at Khao Yai National Park». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 9 febrer 2012].
* ↑ «2 Large Resorts In Taplan National Park Bulldozed In The Night». Arxivat de l'original el 2012-01-11. [Consulta: 9 febrer 2012].
* ↑ Conservation of Protected Areas in Thailand: The case of Khao Yai National Park

## Enllaços externs

* National Park Division Arxivat 2009-07-04 a Wayback Machine.
* Thap Lan National Park - WWT Arxivat 2012-02-25 a Wayback Machine.
* NE Thailand - Geology
* Khao Khieo RTAB (Green Hill), Thailand
# Can Torra (Castellfollit del Boix)

Can Torra és una obra del municipi de Castellfollit del Boix (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta masia formada per diferents cossos construïts en èpoques diferents. Al cos central, que és l'original s'hi afegiren dues construccions adossades lateralment a la façana principal. Un amb galeria al primer pis i l'altre, de majors dimensions realitzat durant el s.XIX. L'entrada principal queda tancada per un pati. La porta de la façana de la casa original és adovellada i les finestres tenen ampits i llindes de pedra. El cos més nou té una façana amb balcons (reformats) i uns òculs a les golfes. De les dependències del voltant destaca una pallissa amb estructures constructives de pedra molt antigues.

## Història

Hi consten diverses dates, la data de la porta d'entrada al pati: 1863
La data en el paviment de les escales a l'entrada de la casa: 1719
La data en una llinda del cos original: 1738
La data sobre els òculs: 1877
El document més antic conservat a la masia és un testament del 1590
L'any 1956 es feren reformes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Torra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2015].
# Silverhill (Alabama)

Silverhill és un poble dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 616 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Silverhill tenia 616 habitants, 241 habitatges, i 178 famílies La densitat de població era de 199,9 habitants/km².
Dels 241 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 26,1% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones hi havia 91,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.083 $ i la renda mediana per família de 51.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.417 $ mentre que les dones 25.938 $. La renda per capita de la població era de 20.723 $. Aproximadament el 3,8% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Silverhill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Silverhill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# James Christy

James Walter Christy (1938) és un astrònom estatunidenc. Treballant a l'Observatori Naval dels Estats Units descobrí el 1978 el primer i més gran satèl·lit de Plutó, denominat Caront.
Christy notà que algunes imatges de Plutó apareixien allargades, però els estels en la mateixa imatge no. Després d'examinar altres imatges preses al llarg del temps, l'única possible explicació és que el fenomen fos causat per una lluna desconeguda orbitant Plutó.
Per a confirmar el descobriment s'observaren una sèrie d'eclipsis mutus entre ambdós cossos. Basant-se en les observacions prèvies es calcularen unes òrbites i s'hi realitzaren unes posteriores el compliment de les quals demostrava l'existència d'aquesta lluna fins llavors desconegudes.
Christy proposà el nom Caront, fent referència a Caront, el barquer de l'Éstix que portava les ànimes a l'inframón segons la mil·lenària mitologia grega.
Amb equipament més modern, com el telescopi espacial Hubble o telescopis terrestres que emprin òptica adaptativa, és possible obtenir imatges separades de Plutó i Caront.

## Vegeu també

Llista d'astrònoms
# Lucas Hamilton

Lucas Hamilton (12 de febrer del 1996) és un ciclista australià. Professional des del 2017, actualment milita a l'equip Team Jayco AlUla. S'ha proclamat campió nacional i d'Oceania en categories inferiors.

## Palmarès

* 2014
** Campió d'Oceania júnior en ruta
** Campió d'Austràlia júnior en ruta
** Vencedor d'una etapa al National Capital Tour
* 2017
** Campió d'Oceania sub-23 en ruta
** 1r a l'UCI Oceania Tour
** 1r al Giro Ciclistico d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Alsàcia
* 2019
** 1r a la Setmana Internacional de Coppi i Bartali
** Vencedor d'una etapa al Czech Cycling Tour
* 2020
** Vencedor d'una etapa a la Tirrena-Adriàtica

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2019. 25è de la classificació general
* 2020. No surt (10a etapa)
* 2022. 13è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2021. Abandona (13a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2022. 78è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Lucas Hamilton a ProCyclingStats
# Juan Bautista Villar Domingo

Juan Bautista Villar Domingo (Onda, 16 de novembre de 1874 - Castelló de la Plana, 13 de desembre de 1937) va ser un religiós valencià que ocupà càrrecs d'importància al bisbat de Tortosa durant les primeres dècades del Segle XX.
Villar va nàixer a la localitat d'Onda, a la Plana Baixa. En mostrar vocació per al sacerdoci, els seus progenitors l'enviaren al seminari de Tortosa on, després d'estudiar Teologia i Dret, es va doctorar en Sagrada Teologia i Dret Canònic.
Al llarg del seu ministeri tortosí, fou nomenat Canonge Doctoral de la Catedral, Fiscal de la Cúria, Visitador d'Ordes i Catedràtic del Seminari Conciliar.
També fou un escriptor prolífic i publicà, entre d'altres:
* Vida y virtudes del venerable Juan Bautista Bertrán: párroco de Alcora (1924).
* Novena a San Roque, patrono de la Villa de Onda (1926).
* Himno al Santísimo Salvador de Onda (?)
Fill il·lustre de la vila d'Onda, va morir en plena Guerra Civil a conseqüència d'una hèrnia que es produí mentre fugia d'uns milicians que volien detindre'l.

## Referències

* 1 2 3 4 Àlvaro, Francesc. Toponímia urbana: vies públiques dedicades a personatges vinculats a la vila d'Onda (en valencià). Inèdit, 2007.
* ↑ Anònim «La segunda Asamblea de laJuventud Católica Femenina de Barcelona.-Semana «Pro Eccle- sia et Patria », en Tortosa». Orientación femenina, 01-07-1934.
# Muntanyes de Thanon Thong Chai

Les Muntanyes de Thanon Thong Chai (tailandès เทือกเขาถนนธงชัย, Thiokhao Thanon Thong Chai) són una serralada de l'Àsia Sud-oriental d'uns 170 km de longitud.
Aquestes muntanyes consisteixen en dues serrallades paral·leles que s'estenen en direcció meridional entre els rius Yuam i Ping des de la serralada de Daen Lao fins a la Província de Tak a Tailàndia. Doi Inthanon (2.120 m), un pic ultra prominent, és el cim més alt de la serralada i alhora el punt més alt de Tailàndia. Altres cims importants són Doi Hua Mot Luang (2,340 m), Doi Pui (1,685 m) i Doi Suthep (1,676 m). Geològicament les muntanyes de Thanon Thong Chai tenen molta afinitat amb la cordillera de Dawna situada a l'oest, i les Muntanyes de Tenasserim situades més al sud. Hi ha roques del Precambrià que no es troben en les cordilleres més a l'est, com les Muntanyes de Khun Tan, i de Phi Pan Nam.

## Ecologia i activitat humana

La vegetació original de les muntanyes de Thanon Thong Chai eren boscos tropicals humits a elevacions més baixes i mitjanes i boscos perennifolis a altituds superiors. Hi ha hagut molta desforestació en els segles passats i gran part de la cobertura forestal original ha desaparegut, deixant zones cobertes d'herbassars i matoll. Actualment s'han implementat projectes per a restaurar els boscos primigenis en les zones ecològicament més degradades.
Aquesta serralada es troba habitada per grups humans com els Hmong, Akha i Karenni que viuen en nuclis menuts als vessants de les muntanyes. Alguns d'ells són refugiats que han fugit la situació d'insurgència a Birmània. Sovint eixos poblets són visitats per grups organitzats de turistes.

## Vegeu també

* Tailàndia

## Referències

* ↑ Avijit Gupta, The Physical Geography of Southeast Asia, Oxford University Press, 2005. ISBN 9780199248025
* ↑ Doi Inthanon, Thailand
* ↑ «Heritage, Northern Thailand». Arxivat de l'original el 2007-01-26. [Consulta: 26 gener 2007].
* ↑ «Geology of Thailand - Ministry of Natural Resources and Environment, Bangkok». Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 8 febrer 2012].
* ↑ FAO - Restoration of degraded forest land in Thailand: the case of Khao Kho
* ↑ «The Politics of Ethnic Tourism in Northern Thailand». Arxivat de l'original el 2012-05-16. [Consulta: 8 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Google Books, The Physical Geography of Southeast Asia
* Doi Inthanon - Climbing Thailand's Highest Mountain Arxivat 2012-04-05 a Wayback Machine.
* Peakbagger - Shan-Western Thailand
* Doi Mae Ta Man Arxivat 2012-01-30 a Wayback Machine.
# Can Torra de la Riba

Can Torra de la Riba és un edifici del municipi de la Garriga (Vallès Oriental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una edificació amb tipologia de masia aïllada. Consta de planta baixa i pis. La façana és de pedra. La casa s'aixeca davant un pati. El conjunt està integrat per dos cossos: el principal, de planta rectangular i composició simètrica, i un lateral adossat al principal. Les obertures que conformen les finestres són quadrades i estan encerclades amb arc de pedra. La coberta és a dues vessants.

## Història

En els darrers anys s'ha construït una nova edificació al bell mig del pati que hi havia davant la masia primitiva, això ha suposat, a conseqüència del poc gust amb què aquesta nova edificació ha estat pensada, que el conjunt primitiu ha quedat alterat negativament des del punt de vista arquitectònic.

## Referències

* 1 2 «Can Torra de la Riba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Sidi Laaroussi

Sidi Laaroussi (àrab سيدي لعروسي) és una comuna rural de la província d'Essaouira de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.357 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Lucas Fernando Patiño y Attendolo

Lucas Fernando Patiño y Attendolo, II marquès de Castelar (Milà, 26 de maig de 1700 - Saragossa, 14 de setembre de 1767) va ser un aristòcrata i militar espanyol, Capità general d'Aragó durant els regnats de Ferran VI i de Carles III d'Espanya.
Era fill del noble espanyol Baltasar Patiño Rosales, qui va rebre el marquesat de Castelar el 1693, i de la milanesa Ippolita Attendolo-Bolognini e Visconti. També era nebot del secretari d'estat José Patiño Rosales. En 1709 fou nomenat coronel d'infanteria i en 1718 va participar en en l'expedició a Sicília. En 1720 ingressà a l'Orde de Sant Jaume i va ascendir a brigadier en 1728 i a mariscal de camp en 1732. Participà en la presa d'Orà i en la invasió de Nàpols, de manera que el 1734 ascendí a tinent general. Després de ser interinament Capità general d'Aragó (1740-1741), en 1742 va participar en l'expedició per incorporar Parma i Toscana a la corona espanyola, que li va permetre assolir el grau de capità general en 1746. Un cop tornat, va tornar a ser capità general d'Aragó de 1751 a 1754 i de 1760 fins a la seva mort en 1767.

## Referències

* ↑ Lucas Fernando Patiño Attendolo a geneanet.org
* ↑ Lucas Fernando Patiño y Attendolo a Real Academia de la Historia
# DEC

DEC té els següents significats:
* Digital Equipment Corporation, empresa estatunidenca dedicada a la fabricació d'ordinadors.
* Dirección de Estadísticas y Censos, organisme governamental de Panamà.
* DEC, programa de televisió de la cadena espanyola Antena 3.
Viccionari
# Losone

Losone és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Locarno.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Joris van Son

Joris van Son (Anvers, 1623 – 1667) fou un pintor barroc neerlandès, especialitzat en bodegons i garlandes de flors.
Batejat a Anvers el 24 de setembre de 1623, va ser admès en el gremi de Sant Lluc de la seva ciutat natal el 1643. S'ignora amb quin mestre va estudiar, però els seus bodegons de desdejuni manifesten la influència de Jan Davidsz de Heem, de qui podria considerar-se seguidor. Els seus colors, amb tot, són més vius i la definició dels objectes és major, advertint-se també en les seves garlandes de flors la influència de Daniel Seghers. Com ocorre amb les d'aquest, les garlandes de Van Son emmarquen freqüentment motius religiosos, com es veu en la Garlanda amb el Sant Sagrament de la catedral de Bruixes o en la Garlanda de fruites envoltant a Sant Miquel, del Museu del Prado. Aquestes figures, si més no en alguna ocasió, van ser el resultat de la contribució d'altres pintors. La col·laboració amb Erasmus Quellinus II, autor d'algunes d'aquestes figures, està documentada. Garlandes amb calaveres i altres motius alegóricos del gènere vanitas pintades per Van Son es documenten a Anvers encara en vida del pintor, el 1666.
Entre els seus deixebles són coneguts Frans van Everbroeck, Jan Pauwel Gillemans II, Cornelis van Huynen i Norbert Montalie. També el seu fill, Jan Frans van Son (1658 - cap a 1704) va ser pintor de bodegons, encara que quan va morir el seu pare no havia complert els nou anys pel que no va poder ser aquest qui li ensenyés l'ofici i es va formar amb Jan Pauwel Gillemans el Vell.

## Referències

* 1 2 RKD.
* ↑ Vlieghe, 351.
* ↑ J.J.P.P., Son, Joris van, en la Enciclopedia online del Museo del Prado.
* ↑ «Son, Jan Frans van, en RKD». Arxivat de l'original el 2013-02-22. [Consulta: 13 juny 2016].
# Mike Bongiorno

Michael Nicholas Salvatore Bongiorno (Ciutat de Nova York, 26 de maig de 1924 - Montecarlo, 7 de setembre de 2009) fou un periodista i presentador de televisió italià, d'origen estatunidenc.
Bongiorno va desenvolupar tota la seva carrera a Itàlia, treballant per a la RAI i per a Mediaset. És considerat, al seu país, com un dels pioners i referents de la televisió italiana, i per aquest motiu va rebre el sobrenom d'Il Re del Quiz, és a dir, «El rei dels concursos». Juntament amb Pippo Baudo, Corrado, Enzo Tortora i Raimondo Vianello, és una de les cares més conegudes de la televisió italiana des dels seus inicis.

## Referències

* ↑ «Obituaris del diari Avui» (en català). Diari Avui, 09-09-2009. [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ «Tv in lutto, è morto Mike Bongiorno - Corriere della Sera». [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ Mora, Miguel «Mike Bongiorno, icono de la televisión italiana» (en castellà). El País [Madrid], 09-09-2009. ISSN: 1134-6582.
# Casa Barroca (Manlleu)

La Casa Barroca és un edifici de Manlleu (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge plurifamilar de planta baixa i dos pisos. Les dues primeres plantes són del segle xviii, i la tercera es deu a una reforma molt posterior. A ran de carrer hi ha una gran portada i una finestra. Al primer pis hi ha un balcó amb una llinda esculpida, just damunt de la portalada, i als costats sengles finestres. Les llindes -amb les dates 1698, 1705 i 1731- i els brancals són de pedra.
El segon pis, que presenta quatre finestres funtes, va ser afegida posteriorment.

## Referències

* 1 2 «Casa Barroca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 març 2019].
# SimCity 3000

SimCity 3000 és un videojoc de construcció de ciutats i creat per Maxis i publicat per Electronic Arts el 1999. Forma part de la sèrie SimCity. Començà sent un videojoc en 3D, però en aquella època els gràfics en 3D no eren com els actuals. Els desenvolupadors del videojoc s'adonaren que seria molt costós fer tot el videojoc en 3D i decidiren crear el joc amb uns gràfics en 2D molt desenvolupats.
Entre les diferències amb el seu antecessor SimCity 2000 estan la incorporació d'assessors que diran si la ciutat creada va progressant bé o necessita atenció en algun punt concret. Els assessors estan distribuïts en diferents tasques:
* Urbanisme
* Finances
* Ensenyament i salut
* Serveis bàsics
* Seguretat
* Medi ambient
També s'hi pot veure com els Sims caminen pel carrer, protesten o són assaltats quan la delinqüència és alta. Els cotxes són en 3D i es pot veure amb més detall el trànsit en certes àrees. A SimCity 3000 es poden construir granges i a més de fer-se càrrec de l'electricitat i l'aigua potable, cal fer-se càrrec de les escombraries de la ciutat.
Amb l'arribada de SimCity 3000: World Edition, s'hi afegiren noves arquitectures per als edificis, basades en l'arquitectgura europea, oriental i nord-americana, a més de noves catàstrofes i la possibilitat de crear una ciutat a un desert o àdhuc a un territori gelat.
El 1999 fou llançada la millora de SimCity 3000, SimCity 3000 Unlimited amb més desastres i més opcions de joc.
# Jerigurkhadi

Jerigurkhadi o Zari Garkhadi o Jharia Garkhari, fou un estat tributari protegit de l'Índia, a l'agència política de Khandesh després agència de Gujarat, presidència de Bombai, un dels anomenats estats Dangs. La capital era Garkhadi al nord-est d'Ahwa, la capital del modern districte dels Dangs a 20° 48′ N, 73° 53′ E﻿ / ﻿20.80°N,73.88°E﻿ / 20.80; 73.88. El sobira vers 1880 era Chambharya Reshma, un bhil d'un 30 anys.
El 2007 el naik de Jerigurkhadi fou un dels naiks que va pledejar per obtenir una pensió i denunciar que els Dangs no havien signat mai el document d'accesió a l'Índia.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Cròmia

Cròmia (en grec antic Χρομία) va ser, segons la mitologia grega, una filla d'Itonos, fill d'Amficcíon, i descendent de Deucalió.
Pausànias diu que estava casada amb Endimió i va ser la mare d'Epeu, Etol i Peó.

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, 5.1.4
# Louis van Houtte

Louis Benoît van Houtte (Ieper, Bèlgica, 29 de juny de 1810 – Gant, 9 de maig de 1876) va ser un botànic belga.
Va dirigir la revista Flore des Serres et des Jardins de l'Europe, produïda amb Charles Lemaire i M. Scheidweiler, una obra exhaustiva amb més de 2.000 planxes de plantes acolorides en 23 volums publicats entre 1845 i 1883.
Junt amb Charles François Antoine Morren, van Houtte fundà L'Horticulteur Belge (1833–1838), una revista mensual, el novembre de 1832.
Van Houtte també muntà un negoci per a vendre llavors de plantes i eines de jardí.
El 1834, anà al Brasil per a recollir orquídies per al rei belga.
Tornà a Bèlgica el 1836 i fundà l'Ecole d'Horticulture a Gant i inicià la revista hortícola Flore des serres et des Jardins de l'Europe
Creà el gènere Rogiera dins la família Rubiaceae en honor de Charles Rogier.

## Títols i honors

* Membre de la Reial Societat Botànica de Bèlgica
* Membre de la Reial Societat Botànica i Agrícola de Bèlgica de Gant
* Comandant de la Orde de Carles III (Espanya)
* Cavaller de la Reial Orde de Leopold (Bèlgica)
* Cavaller de la Imperial Orde de Santa Anna (Rússia)
* Cavaller de la Imperial Orde de la Rosa (Brasil)

## Referències

* ↑ «Flore des Serres et des Jardins de L». Arxivat de l'original el 2008-01-03. [Consulta: 24 març 2017].
* ↑ FLORE DES SERRES ET DES JARDINS DE L'EUROPE Cypripedium Villosum. Native to Butan by LOUIS VAN HOUTTE, CHARLES LEMAIRE (EDITORS) : Lowry-James Rare Prints & Books, ABAA : Fine and Rare Prints & Books from The Age of Discovery c.1500–1800
* ↑ http://www.meemelink.com/books_pages/22636.horticulteur.htm Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Journal of Horticulture and Cottage Gardener, London 1876, p. 368.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Joris Luyendijk

Joris Luyendijk (Amsterdam, 30 de desembre del 1971) és un periodista i antropòleg neerlandès, especialitzat en el món àrab i musulmà. És conegut com a corresponsal a diversos llocs de l'Orient Mitjà. Va escriure alguns llibres durant aquest període.
El 2011 va mudar-se amb la seva família a Londres, on va tenir un blog a The Guardian. Va escriure des d'una perspectiva antropològica sobre el món financer de la City. El 2015 va publicar el llibre Dit kan niet waar zijn, que va ser el llibre més venut (306.866 exemplars) d'aquell any als Països Baixos.

## Llibres

* 1998: Een goede man slaat soms zijn vrouw
* 2001: Een tipje van de sluier: islam voor beginners
* 2006: Het zijn net mensen: beelden uit het Midden-Oosten
* 2008: Het maakbare nieuws: antwoord op Joris Luyendijk: buitenlandcorrespondenten over hun werk (col·laborador)
* 2010: Je hebt het niet van mij, maar...: een maand aan het Binnenhof
* 2015: Dit kan niet waar zijn: onder bankiers

## Referències

* ↑ Bancaire antropologie FTM (Follow the Money), 27 febrer 2012
* ↑ «Joris Luyendijk verkocht de meeste boeken in 2015». De Volkskrant, 14-01-2016. [Consulta: 8 maig 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial (neerlandès) (anglès)
* Blog financial (anglès)