OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plogging

El plogging és una combinació de trotar amb recollir escombraries abandonades (en suec: plocka upp). Va començar a Suècia com a activitat organitzada al voltant de l'any 2016 i es va estendre a altres països el 2018 a causa de la creixent preocupació per la contaminació plàstica. Com a entrenament proporciona una variació en els moviments del cos en afegir flexions i esquats a l'acció de caminar, trotar o córrer.

## Història

Erik Ahlström va iniciar el plogging a la capital sueca, Estocolm, quan es va mudar allà des de l'estació d'esquí d'Åre. Va crear el lloc web «Plogga» per organitzar aquesta activitat i encoratjar la seva pràctica.

## Exemples
### Bèlgica

A Verviers, amb l'esdeveniment Es remuer pour Verviers (et ses alentours), es va organitzar un primer plogging el diumenge 20 de gener de 2019, en col·laboració amb el moviment ciutadà d'educació ambiental «Detritus Stop».

### Canadà

La primera cursa canadenca de recollida de residus es va organitzar a Montreal des del 22 d'abril del 2018, a càrrec d'associació del Quebec. Zéro Déchets.

### Espanya

A Alacant, el plogging va arribar amb el nom de Plogging Revolution amb l'objectiu de difondre aquest moviment per tot el país promovent l'esport i la cura del medi ambient.
Hi ha trobades per recollir escombraries mentre es practica el running, com és el cas del Plogging Tour que va tenir lloc a principis d'aquest any a Eivissa, i que va reunir més de 1500 persones.
Plogging Espanya va sorgir com a moviment el 3 de març de 2018, de la mà de l'objectiu fonamental és promoure activitats a tot el país, a més de reunir la informació de contactes i activitats de tots els grups existents a Espanya.

### Estats Units

L'organització Keep America Beautiful es troba actualment promovent el plogging entre els seus afiliats, amb programes com Trashercize a Tennessee.] A Nova York, un grup del lloc Meetup, Plogging NYC, tenia al voltant de 100 membres el 2018, amb esdeveniments en quatre districtes. En 2018 a Indianapolis, el «Projecte Novembre» (November Project) i la filial local de Keep America Beautiful van organitzar un "Estiu de Plogging" .

### Índia

A l'Índia, una associació sense ànim de lucre anomenada Go Plog! ha recol·lectat 16 tones de deixalles seques a Kolar (a 68 quilòmetres de Bangalore) a través del plogging. Organitzen un esdeveniment cada mes on participen des d'estudiants fins a alts funcionaris de l'administració local per tal de difondre la consciència d'un món sense plàstics.
El primer ministre indi, Narendra Modi, es va comprometre a predicar amb l'exemple de la seva Missió Índia Neta (Swachh Bharat Abhiyan) per netejar l'Índia.

### Cuba

Cuba se suma activament a aquesta pràctica amb la convocatòria de la I'Cursa Plogging a l'Illa aquest 2021, per part del Club Cuban Trail Team els qui han anunciat que es desenvoluparà el 5 de juny en salutació al Dia Mundial del Medi Ambient. La iniciativa es mou sota l'eslògan de «El món canvia si tu canvies, suma't per tenir un món millor!».
# Élie Alavaill

Élie Joseph Joachim Alavaill (Ceret, 20 de març de 1844 - París, 19 de gener de 1908) fou un enginyer, periodista i polític nord-català.
Era a París el 1871 quan s'hi va proclamar la Comuna, en la qual hi va participar activament. Després treballà com a enginyer a Perpinyà, on es va casar el 1874 i el 1876 va editar amb el seu germà Justin Alavaill el diari d'esquerres Le Républicain des Pyrénées-Orientales. Perseguits per Mac-Mahon desprésdel « cop del 16 de maig » de 1877, els germans Alavaill s'aixoplugaren a Barcelona i el seu diari deixà d'aparèixer. Élie es va exiliar a Portugal, on hi va restar fins a 1879 abans de tornar, recreant le Républicain en 1880 i ser elegit conseller general en 1881. De 1886 a 1888 va obtenir un càrrec a Tonkin, on hi va morir la seva filla a causa de no soportar el clima. De retorn a la Catalunya Nord, es va presentar infructuosament a nombroses eleccions legislatives i cantonals. Es va retirar a París, on hi residien els seus fills.

## Obres

* Dieu existe-t-il ? : poème, Levaillant, Paris, 1871

## Bibliografia

* Bonet, Gérard; Corratger, Denis. «Alavail (Élie, Joseph, Joachim)». A: Nouveau Dictionnaire de biographies roussillonnaises 1789-2011. 1 Pouvoirs et société. Perpignan: Publications de l'olivier, 2011, p. 699. ISBN 9782908866414. .
# Philautus popularis

Philautus popularis és una espècie de granota que es troba a Sri Lanka.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K. & Pethiyagoda, R. 2004. Philautus popularis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Racó del Frare (Sant Mateu)

El Racó del Frare és un paratge natural municipal del municipi de Sant Mateu (Baix Maestrat). Declarat per acord de la Generalitat Valenciana el 25 de maig de 2007.

## Paisatge

Des del punt de vista paisatgístic el paratge presenta un alt valor tant en l'àmbit local com en l'autonòmic. Únicament es distingeix una unitat de paisatge en què els cingles, la complexa topografia i la vegetació conformen un agrest escenari de gran atractiu per al visitant. Podem trobar bells racons, com el Racó del Frare que se situa en la capçalera d'un xicotet barranc tancat i jalonat per grans afonaments de roca calcària.

## Geologia

Des del punt de vista geològic la zona d'estudi pertany al Sistema Ibèric nord-oriental i més concretament a l'àmbit tabular del Maestrat. Així, es distingeix per la seua estructura tabular, amb àmplies ondulacions per plegaments de gran radi que originen, com a relleu característic, la presència de moles, disposades horitzontalment. En l'àmbit del paratge dominen els afloraments de materials del Juràssic i Cretaci.

## Ecologia

El paratge presenta un elevat valor ecològic, tant a nivell florístic com faunístic. Pel que fa a les comunitats vegetals mereix destacar el predomini de matoll obert format principalment per savines i ginebres, encara que abunden també espècies típiques del matollar esclerofil·le mediterrani. Pel que fa a la fauna, en el paratge i el seu entorn s'han identificat gran quantitat d'espècies,algunes d'elles incloses en el Catàleg valencià de fauna amenaçada.

## Presència humana

Un altre aspecte destacable del paratge és el seu ús públic, realitzat a través de la senda PRV-214 i les seues variants, que en l'interior del paratge discorren pels barrancs de la Ratlla, la Rambleta i el barranc del Salt, cobrint una part important de la seua superfície.

## Vegeu també

* Llista d'espais naturals del País Valencià

## Referències

* ↑ «PARATGE NATURAL MUNICIPAL "RACÓ DEL FRARE». Generalitat Valenciana. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 30 març 2014].
# Estació de Virrei Amat

Mapa Metro Línia 5 :
Virrei Amat és una estació de la L5 del Metro de Barcelona situada sota la Plaça del Virrei Amat al districte de Nou Barris de Barcelona.
L'estació va entrar en servei el 1959 com a part del primer tram obert de la Línia II entre la Sagrera i Vilapicina i amb el nom de Virrey Amat. Posteriorment al 1970 amb la prolongació de la Línia V entre Diagonal i Sagrera va passar a formar part de la Línia V. Per acabar, el 1982 amb la reorganització dels números de línies i canvis de nom d'estacions va adoptar el nom actual.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Cornellà Centre | Maragall | | Vilapicina | Vall d'Hebron |

## Accessos

* Plaça del Virrei Amat
* Carrer de Felip II
* Passeig de Fabra i Puig
* Carrer del Dr. Pi i Molist

## Vegeu també

* Línia 5 del metro de Barcelona
* Metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Herenni Modestí

Herenni Modestí (en llatí Herennius Modestinus) va ser un jurista romà deixeble d'Ulpià, del segle iii probablement originari de Dalmàcia.
Es creu que era nadiu de la província de Dalmàcia. El seu nom apareix esmentat per Ulpià i en una inscripció trobada a Roma. Probablement va viure en temps dels emperadors Caracal·la i Alexandre Sever i és possible que fos prefecte de Dalmàcia. Va ser també conseller (consiliaris) d'Alexandre Sever. Era el darrer gran jurista romà de l'època imperial i 345 cites seves apareixen a la compliació Digest. Va escriure en grec i llatí.
La seva obra Excusationes, (l'original era en grec) tenia sis llibres; Differentiae, deu llibres; Regulae, dinou llibres; Responsa, dotze llibres. Altres obres tenien menys llibres o eren de llibre únic: Pandectae, Poenae, De Enucleatis Casibus, De Eurematicis o Heurematicis, De Inofficioso Testamento, De Manumissionibus, De Praescriptionibus, De Ritu Nuptiarum, De Differentia Dotis, De Legatis et Fideicommissis, i De Testamentis. També s'esmenta Libri ad Quintium Mucium.

## Referències

* ↑ «Herennius Modestinus» Arxivat 2010-08-12 a Wayback Machine. a: Encyclopædia Britannica
* ↑ Philipp Charwath, «Herennius Modestinus» (alemany) a: Römisches Recht, ein Lesebuch, Berlin, Epubli, 2011, pàgina 467 (en català: Dret romà, un sil·labari)
# Chemical Reviews

Chemical Reviews (abreviatura Chem. Rev.), és la més important revista científica dedicada a la química en general, publicada des de l'abril del 1924. El seu factor d'impacte és el més alt de les revistes de química, 46,568, el 2014, i rebé aquest any 124 463 citacions. És una revista de la Societat Química Americana que té per objectius proporcionar exàmens exhaustius, amb autoritat, crítics i llegibles, d'importants investigacions recents en la química orgànica, inorgànica, física, analítica, teòrica i biològica. Review significa revisió, anàlisi, examen.

## Referències

* ↑ «Chemical Reviews». ACS Publications. [Consulta: 19 març 2015].

## Enllaços externs

* Web Chemical Reviews
# Štefurov

Štefurov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1414.
# Radnički NK Split

El Radnički Nogometni Klub Split o RNK Split és un club de futbol croat de la ciutat d'Split.

## Història

El club va ser fundat el 16 d'abril de 1912 amb el nom HRŠD Anarch, per seguidors anarquistes, però també ha estat conegut amb noms com JNSK Jug, Borac, HAŠK Split, Dalmatinac i Arsenal. El 1933 adoptà l'actual nom.
Inicialment el HRŠD Anarch vestia de negre, el color de l'anarquisme. El 1933 adoptà al color vermell sota influències del moviment obrer, esdevenint Radnički nogometni klub Split (Treballadors Futbol Club Split).
Debutà a la primera divisió croata la temporada 2010-11 i la temporada 2014-15 fou finalista a la copa del país.

## Palmarès

* Segona divisió iugoslava de futbol:
** 1956-57, 1959-60
* Tercera divisió iugoslava de futbol:
** 1983-84
* Segona divisió croata de futbol:
** 1996-97, 1997-98, 2009-10
* Tercera divisió croata de futbol:
** 2008-09

## Referències

* ↑ «THE BALKAN BROTHERHOOD OF RNK SPLIT». thesefootballtimes.co. Arxivat de l'original el 2017-04-20. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Croatia 2010/11». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Croatia - Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* RNK Split perfil a UEFA.com
* RNK Split a Soccerway
* Slaven Žužul blog(croat)
# Nadine Magloire

Nadine Magloire (Port-au-Prince, 10 de febrer de 1932 - 2021) és un escriptora haitiano-canadenca.
Filla del periodista Jean Magloire i de la compositora i pianista Carmen Brouard, va néixer a Port-au-Prince i es va formar a la Institució "Sainte Rose de Lima". Magloire va continuar la seva formació al "Collège International Marie de France", a Mont-real (Canadà). Magloire també va cursar cursos de correspondència en periodisme. El 1955, es va traslladar a París per cursar estudis al "Centre d'Etudes de Radiodiffusió i Télévision". Al seu retorn a Port-au-Prince, va estudiar a l'École normale supérieure.
El 1968 va publicar la novel·la Le mal de vivre, considerada com el primer llibre feminista publicat a Haití. Mirar la sexualitat des d'una perspectiva feminista, va ser controvertit per la seva època. Un intercanvi de cartes entre Magloire i Simone de Beauvoir va seguir a la publicació d'aquest llibre. El 1975 va organitzar una exposició de dones artistes a l'"Institut Français" de Port-au-Prince. De març de 1978 a març de 1979, va publicar una revista cultural "Le fil d'Ariane". El 1979, després de passar un temps a Haití i a l'estranger, sovint al Canadà, es va establir a Mont-real.

## Treballs seleccionats

* Autopsie in vivo: le sexe mythique, novel·la (1975)
* Autopsie in vivo, novel·la (2009)
* Autopsie in vivo (la suite), novel·la (2010)

## Referències

* "Nadine Magloire, une écrivaine contestée". Le Nouvelliste (francès). January 9, 2014.
* Jump up to: a b c "Nadine Magloire". Île en île (francès)
* "Haiti/Diasporama: De Montréal, la grande écrivaine Nadine Magloire en exclusivité à « CANAL+HAITI »". CANAL+HAITI (francès). April 15, 2012.
# Herent

Herent és un municipi belga de la província de Brabant Flamenc a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de
| # | Nom | Població (31/12/2005) |
| I | Herent | 10.519 |
| II | Winksele | 4.236 |
| III | Veltem-Beisem | 4.371 |

## Evolució demogràfica

* 1800 : 1315
* 1900 : 5234
* 1976 : 11.359
* 2006 : 19.218
# Pomatias elegans

Pomatias elegans és una espècie de mol·lusc gastròpode de la família Pomatiidae. És un cargol terrestre petit amb un opercle, molt comú al sud d'Europa, mentre que no és freqüent a Gran Bretanya i Europa central. La seva distribució al nord d'Àfrica no està ben documentada. Aquest cargol viu només en àrees on hi ha alts nivells de calci, com en la pedra calcària, on no hi ha sòl solt i engrunadís. També és present de vegades en dunes costaneres, on la sorra conté molts fragments de petxines.

## Característiques

La seva conquilla és de parets gruixudes, ovoides o lleugerament còniques. En els adults forma una espiral d'entre quatre voltes i mitja i cinc, essent l'última la més ampla. La superfície de la closca és reticulada amb taques fosques i bandes discontínues de colors beix a violeta. L'opercle calcari gruixut i té un nucli calcificat excèntric, i presenta una escultura en espiral. La longitud de les conquilles varia entre 12,5 mm i 15,8 mm i el seu diàmetre entre 7 mm i 11,5 mm. Les ones de contracció a la superfície del peu són longitudinals, passant de banda a banda. Té dos parells de tentacles al cap i dos parells d'ulls adossats a la base d'aquests. Tot i ser un cargol terrestre no forma part del grup dels pulmonats, diferenciant-se d'aquests per no tenir brànquies pel que la respiració és per difusió a través de la pell; i presenta sexes separats (els pulmonats són hermafrodites).

## Notes

* ↑ Monia Ben Romdhane, Chahrazed El Hefdi, Mohamed Ben Dalem. «Première mention de Pomatias elegans (O.F. MÛller, 1774) au Nord de la Tunisie». MalaCo, 5 : 254-255. www.journal-malaco.fr, 2008. Arxivat de l'original el 2008-11-13.
* ↑ Joan Domènec Ros (coord.). . Vol 8. Grup Enciclopèdia Catalana, 1991, pàg. 405. ISBN 8485194577 [Consulta: 21 abril 2012].

## Enllaços externs

* Örstan A. (2005). "The status of Pomatias elegans in Istanbul, Turkey Arxivat 2011-06-29 a Wayback Machine.". Tentacle 13: 8-9. PDF
* Pomatias elegans a animalbase.de
* Pomatias elegans a mollbase.de Arxivat 2012-08-21 a Wayback Machine.
* Mapa de distribució als Països Baixos
# Joan Camprubí (coreògraf)

Joan Camprubí (Reus, 1825 - Barcelona, ?) fou un ballarí i coreògraf català de dansa clàssica i dansa espanyola.
Fill del mestre de danses boleres Marià Camprubí, Joan Camprubí va aprendre els passos de dansa des de ben petit. Als onze anys ja havia ballat a Barcelona, Granada, Madrid i Sevilla. Va estudiar amb el mestre italià Fabianni, i quan el 4 d'abril de 1847 es va inaugurar el Gran Teatre del Liceu, Joan Camprubí figurava en el cartell fent parella amb la barcelonina Manuela García i encapçalant la Compañía de Baile Nacional, formada per seixanta figurants. En aquella ocasió, Camprubí i García van interpretar La Rondeña, ballada per dotze parelles i amb coreografia del mateix Camprubí, aleshores mestre de ball del Liceu. D'aquests ballarins, un any més tard, es forma el cos de ball del Liceu, amb només quatre homes, entre els quals Joan Camprubí figura com a primer ballarí i coreògraf. Camprubí i García van ser la primera parella de ballarins catalans que van fer gira per Europa: Toló, Bordeus, París, Londres, Basilea, Berna, Zuric, Stuttgart, Múnic, Dresden, Viena, Pest, Transsilvània, Moràvia, Galitsia, Pèrsia i tres anys d'actuacions a Rússia. De retorn a Barcelona, es van establir al Gran Teatre del Liceu, on van presentar un extens repertori de coreografies: La Cachucha, El Jaleo, Seguidillas, Sevillanas, Boleras robadas, Ball pla i Ball rodó.

## Estrenes

4 abril 1847: La Rondeña (en la inauguració del Gran Teatre del Liceu) La Cachucha El Jaleo Seguidillas Sevillanas Boleras robadas Ball pla Ball rodó

## Referències

* ↑ «Joan Camprubí (coreògraf)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Camprubí, Joan. «Joan Camprubí». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement). [Consulta: 31 març 2021].
# Ramón Lorite Sabater

Ramón Lorite Sabater (Úbeda, 1850 - 19 d'agost de 1907) fou un polític espanyol, governador civil de diverses províncies i diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

De jove es va interessar per la política, apropant-se primer a Francisco Romero Robledo i després a Antonio Cánovas del Castillo. Donà suport a la restauració borbònica i en 1880 va substituir en el seu escó Victorino Fabra Adelantado, elegit diputat per Llucena a les eleccions generals espanyoles de 1879. Després ell mateix seria elegit diputat del Partit Conservador a les eleccions generals espanyoles de 1884 pel districte de Sigüenza.
De 1891 a 1892 fou nomenat governador civil de Pontevedra, de 1895 a 1898 de Tayabas (Filipines) i de 1901 a 1902 governador civil de les Illes Canàries. A la mort de Cánovas del Castillo en 1897 es va passar al Partit Liberal i va rebre dos cops la creu de l'Orde Civil de la Beneficència.

## Referències

* ↑ «Esquela». El Liberal, 27-08-1908. ISSN: 2174-6648.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Governadors de Canàries a worldstatesmen.org
* ↑ D. Ramón Lorite Sabater, semblança a La Opinión, Santa Cruz de Tenerife, 21 d'agost de 1901
# Morales

«Morales» té aquests significats:
* Toponímia:
** Morales de Campos, municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Morales de Toro, municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Morales de Rey, municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Morales-Sanchez, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas
** Morales de Valverde, municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Morales del Vino, municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** San Morales, municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* Biografies:
** Adrián González Morales (Madrid, 1988), futbolista espanyol en posició centrecampista
** Àngel Morales Cuerva (Barcelona, 1975), futbolista català que ocupa la posició de migcampista
** Ángel Alejandro Morales Santos (Buenos Aires, 1975), futbolista argentí que ocupa la posició de migcampista
** Bernat Morales i Sanmartín (València, 1864 - 1947), dramaturg, novel·lista, compositor i periodista valencià
** Carmelo Morales, diversos personatges
** Cristóbal de Morales (Sevilla, 1500 - Málaga o Marchena, 1553), compositor del renaixement
** Evo Morales (Orinoca, departament d'Oruro, Bolívia, 1959), dirigent camperol, polític i activista bolivià
** Francisco Morales Bermúdez Cerruti (Lima, 1921), polític i militar peruà president de fet entre 1975 i 1980
** Francisco Morales Nieva (Valdepeñas, Castella-La Manxa, 1927) dramaturg i escenògraf espanyol
** Franky Morales (Miami, Florida, 1983), patinador extrem estatunidenc
** Hugo Alberto Morales (Buenos Aires, 1974), futbolista argentí que ocupa la posició de migcampista
** Jaume Morales Moltó (Altea, 1973), pilotaire mitger d'escala i corda
** José Luis Morales Martín (Madrid, 1973), futbolista espanyol que ocupava la posició de davanter
** José Miguel Morales Martínez (Barcelona, 1976), futbolista català que ocupa la posició de porter
** José Ricardo Morales Malva (Màlaga, 1915) dramaturg i assagista valencià
** Luis de Morales anomenat «El diví Morales» (Badajoz, 1509 - 1586), pintor espanyol d'estil manierista
** Maximilià Morales Gómez (Barcelona, 1948), polític mallorquí
** Maximiliano Morales (Granadero Biagorria, Argentina, 1987), futbolista argentí
** Melesio Morales (Ciutat de Mèxic, 1839 − 1908) compositor mexicà
** Richard Javier Morales Aguirre (Las Piedras, 1975), futbolista uruguaià que ocupava la posició de davanter
** Rafael Morales Casas (Talavera de la Reina, 1919 - Madrid, 2005), poeta castellà
** Ignasi de Solà-Morales i Rubió (Barcelona, 1942 - Amsterdam, 2001), arquitecte i professor universitari català
** Manuel de Solà-Morales i Rubió (Vitòria, 1939), arquitecte i urbanista català
** Manuel Morales Cambra
* Miscel·lània: Epistulae morales ad Lucilium, col·lecció de cent vint-i-quatre cartes morals obra de Sèneca
Viccionari
# Euterpe

* Per a altres significats, vegeu «Euterpe (desambiguació)».
En la mitologia grega, Euterpe (en grec Ευτέρπη, «la molt agradable», «la d'agradable geni »o «la de bon ànim») és la musa de la música, especialment protectora de l'art de tocar la flauta. Com les altres muses era filla de Mnemòsine i de Zeus.
En general se la representa coronada de flors i portant entre les seves mans el doble aulos. En altres ocasions se la troba amb altres instruments de música: violins, guitarres, tambor, etcètera. A l'acabament de l'època clàssica se la denominava musa de la poesia lírica, i era representada amb una flauta a la mà. Alguns historiadors li atribueixen la invenció de l'aulos o flauta doble, encara que la majoria dels estudiosos de la mitologia concedeixen aquest honor al sàtir Marsias. El déu fluvial Estrímon va deixar Euterpe embarassada. El seu fill, Rhesus de Tràcia dirigí una partida de Tracis i va morir a les mans de Diomedes a Troia, segons Homer en la Ilíada.
El Museu Nacional Arqueològic de Tarragona té un magnífic mosaic amb la seva figura que data del segle ii i va ser descobert a la vil·la romana dels Munts (Altafulla).

## Referències

* ↑ «Euterpe». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Euterpe». Visit Museum: the museums of Catalonia in your hands. Generalitat de Catalunya - Agència Catalana del Patrimoni,. Arxivat de l'original el 2019-02-14. [Consulta: 14 febrer 2019].
# Hermès

* Per a altres significats, vegeu «Thierry Hermès».
* No s'ha de confondre amb Hermes.
Hermès International, S.A., o senzillament Hermès, és una marca de moda francesa, especialitzada en accessoris de cuir prêt-à-porter (preparat per endur) i perfums de luxe. Hermès gaudeix d'un gran prestigi internacional i és reconeguda pel seu logotip format per un carruatge amb un cavall i el conductor. Els seus productes només són disponibles en les boutiques d'Hermès i a través de la seva web oficial.
Fou fundada l'any 1837, a París, com una botiga de cadires per muntar a cavall per Thierry Hermès. Anà guanyant reputació gradualment. Al segle xx, la companyia s'expandí a la indústria de la moda amb un punt de vista renovat. Al segle xxi, Hermès continua usant la seva tècnica tradicional en les seves creacions, balancejant i barrejant subtilment el passat, el present i el futur en cada aspecte de la seva imatge. El seu director creatiu és el francès Christopher Lemaire. Els competidors d'Hermès són les cases de moda Chanel, Gucci, Louis Vuitton i Christian Dior, malgrat que Hermès continua essent la primera marca mundial degut a la seva qualitat i els seus preus, molt superiors als de les cases anteriors.

## Vegeu també

* Bossa Birkin

## Enllaços externs

* Hermès - Lloc web oficial