OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Malaltia de Ménière

La malaltia de Ménière o síndrome de Ménière o vertigen de Ménière és un trastorn de l'orella interna que es caracteritza per episodis de sensació que el món està girant (vertigen), brunzit a les orelles (tinnitus), pèrdua d'audició (hipoacúsia), i sensació de plenitud en l'orella. En general només s'afecta una orella, almenys al principi. No obstant això, amb el temps es poden afectar les dues orelles. Els episodis generalment duren entre 20 minuts a unes poques hores. El temps entre els episodis varia. La hipoacúsia i el tinnitus poden arribar a ser persistents.
La causa de la malaltia de Ménière no és clara, però probablement hi ha implicats tant factors genètics com ambientals. Hi ha diferents teories per explicar-ne la causa constriccions en els vasos sanguinis, infeccions virals i reaccions autoimmunes. Al voltant del 10% dels casos es donen en famílies. Els símptomes es creu que es produeixen com a resultat d'una major acumulació de líquid en el laberint de l'orella interna. El diagnòstic es basa en els símptomes i amb freqüència una prova d'audició. Altres trastorns que poden produir símptomes similars inclouen la migranya vestibular i l'accident isquèmic transitori.
No existeix una cura. Els atacs sovint són tractats amb medicaments que ajudin amb les nàusees i l'ansietat. Les mesures per prevenir els atacs no tenen prou grau d'evidència. S'ha aconsellat dieta baixa en sal, diürètics i glucocorticoides. La fisioteràpia pot ajudar amb l'equilibri i l'assessorament pot ajudar amb l'ansietat. Quan fallen les mesures anteriors pot considerar-se les injeccions a l'orella o la cirurgia, però estan associats amb riscos.
La malaltia de Ménière es va identificar per primera vegada en la dècada de 1800 per Prosper Ménière. Afecta entre el 0,3 i el 1,9 per cada 1.000 persones. Amb major freqüència comença entre els 40 i 60 anys. És més freqüent en dones que en homes. Després de 5-15 anys les crisis, generalment, s'aturen i la persona es queda amb lleu pèrdua de l'equilibri, moderadament mala audició en l'oïda afectat, i el tinnitus.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Ménière's Disease», 01-06-2016. [Consulta: 18 juliol 2016].
* 1 2 3 4 5 Seemungal, Barry; Kaski, Diego; Lopez-Escamez, Jose Antonio «Early Diagnosis and Management of Acute Vertigo from Vestibular Migraine and Ménière's Disease». Neurologic Clinics, 33, 3, 01-08-2015, pàg. 619–628, ix. DOI: 10.1016/j.ncl.2015.04.008. ISSN: 1557-9875. PMID: 26231275.
* 1 2 3 4 «Meniere's disease». BMJ (Clinical Research Ed.), 349, 2014, pàg. g6544. DOI: 10.1136/bmj.g6544. PMID: 25391837.
* 1 2 3 4 Lopez-Escamez, Jose A.; Carey, John; Chung, Won-Ho; Goebel, Joel A.; Magnusson, Måns; Mandalà, Marco; Newman-Toker, David E.; Strupp, Michael; Suzuki, Mamoru «Diagnostic criteria for Menière's disease». Journal of Vestibular Research: Equilibrium & Orientation, 25, 1, 2015, pàg. 1–7. DOI: 10.3233/VES-150549. ISSN: 1878-6464. PMID: 25882471.

## Enllaços externs

* «Malaltia de Ménière». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
# Document de Montreux

El Document de Montreux o The Montreux Document on Pertinent International Legal Obligations and Good Practices for States related to Operations of Private Military and Security Companies during Armed Conflict of 17 September 2008 (nom original en anglès) és un acord d'obligacions entre els països signants pel que fa a seguretat i l'ús empreses de seguretat privades en escenaris de guerra. Va ser ratificat a Montreux (Suïssa) el setembre de 2008. El document consta de 70 recomanacions de bones pràctiques estatals com, per exemple, fer un seguiment d'aquestes empreses, examinar els procediments utilitzats pel seu personal, l'aplicació de la llei quan la incompleix, i assegurar el cumpliment de drets humanitaris i humans segons dicta la llei internacional.
Diverses disposicions també ofereixen obligacions per a les pròpies empreses de seguretat privada. És important destacar que l'enfocament del document és principalment en moments de conflicte armat, però els principis són expressament rellevants per a situacions de conflictes no armats. És un document no vinculant i no jurídic pel fet que no crea ni modifica les obligacions legals, sinó que només articula els requisits existents pertinents a les operacions de seguretat privada.

## Estats ratificants

* Afganistan
* Angola
* Austràlia
* Àustria
* Canadà
* França
* Alemanya
* Iraq
* Xina
* Polònia
* Sierra Leone
* South Africa
* Suècia
* Suïssa
* Ucraïna
* Regne Unit
* Estats Units

## Referències

* 1 2 http://www.icrc.org/eng/resources/documents/misc/montreux-document-170908.htm Arxivat 2011-08-31 a Wayback Machine.
* ↑ http://dextrafortis.com/a-brief-explanation-of-the-private-security-regulatory-initiatives/ Arxivat 2018-01-04 a Wayback Machine.
# Nech je svetlo

Nech je svetlo, comercialitzada com a Let There Be Light és una pel·lícula dramàtica en llengua eslovaca del 2019 dirigida per Marko Škop. La pel·lícula està produïda per Jan Melis, Petr Oukropec, Marko Škop i Pavel Strnad. La pel·lícula és protagonitzada per Frantisek Beles, Milan Ondrík, Dieter Fischer i Ingrid Timková. Va ser seleccionada com a entrada eslovaca per al Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 2019, però no va ser nominada.

## Trama

Un home eslovac que treballa a Alemanya, aviat s'assabenta que el seu fill s’ha unit a un grup de joves paramilitars, que va participar en la mort d'un company de classe.

## Repartiment

* Frantisek Beles com Adam
* Milan Ondrík com a Milà
* Dieter Fischer com a Roman
* Ingrid Timková com a criada

## Crítica

Richard Mowe d’ Eye For Film va escriure: "Škop havia fet una sèrie de documentals premiats abans del seu debut a Eva Nová, i ara Let There Be Light confirma el seu talent com a director d'actors i director segur. escriptor de gran economia i rigor."The Prague Reporter va escriure, ""El destacable de Let There Be Light és una actuació principal especialment empàtica d'Ondrík: el seu Milan, presentat al principi com un personatge irrefrenablement alegre que només vol fer el correcte a poc a poc, se li esborra la perspectiva positiva durant el transcurs de la pel·lícula." Alissa Simon de Variety va escriure, "“Let There Be Light” és un drama seriós i relatiu sobre l'estat de la nació de l'escriptor Marko Škop que destaca la xenofòbia, la hipocresia religiosa i l'ascens de l'extrema dreta en un petit poble eslovac.".

### Premis

| Any | Premi | Categoria | Resultat |
| 2019 | Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary | Millor actor | Guanyador |
| 2019 | Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary | Premi del Jurat Ecumènic - Menció Especial | Guanyador |
| 2020 | Fire!! Mostra Internacional de Cinema Gai i Lesbià | Millor pel·lícula | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Oscars: Slovakia Selects Drama About Far-Right Youth Let There Be Light as Entry». Variety. [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ «Let There Be Light (2019) Movie Review from Eye for Film».
* ↑ «Karlovy Vary 2019 Review: Slovak drama ‘Let There Be Light’ uncovers small-town xenophobia» (en anglès americà).
* ↑ Simon, Alissa. «Karlovy Vary Film Review: ‘Let There Be Light’» (en anglès), 02-07-2019.
* ↑ Wiseman, Andreas. «Karlovy Vary Winners: Bulgarian Pic 'The Father' & German Drama 'Lara' Win Main Prizes». Deadline, 06-07-2019.
* ↑ Guanyadors de l'edició de 2020 al web de Fire

## Enllaços externs

* Nech je svetlo a Internet Movie Database (anglès)
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Kampfita

La kampfita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor del Dr. Anthony Robert Kampf (18 de juny de 1948 -), del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, per les seves importants contribucions a l'estudi dels minerals nous i rars. Kampf ha ajudat a descriure aproximadament 160 espècies minerals noves.

## Característiques

La kampfita és un silicat de fórmula química Ba₁₂(Si$_{11}$Al₅)O$_{31}$(CO₃)₈Cl₅. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2000. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kampfita pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: cymrita, naujakasita, manganonaujakasita, dmisteinbergita, strätlingita, vertumnita, eggletonita, ganofil·lita, tamaïta, coombsita, zussmanita, franklinfil·lita, lennilenapeïta, parsettensita, estilpnomelana, latiumita, tuscanita, jagoïta, wickenburgita, hyttsjoïta, armbrusterita, britvinita i bannisterita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'Esquire No. 1 claim, a la localitat de Rush Creek, al comtat de Fresno (Califòrnia, Estats Units). També ha estat descrita al proper Esquire No. 7 claim, a Big Creek. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kampfite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 maig 2019].
# Cementiri vell de Castelldans

El Cementiri vell de Castelldans és un cementiri del municipi de Castelldans (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un cementiri situat en un desnivell del terreny, el seu esquema compositiu s'adapta a la topografia del loc. Té una planta quadrangular sense coberta, s'aixequen uns murs de dos metres d'alçada aproximadament, rematats per una amplia cornisa plana de rajola, al centre de la qual hi ha una sanefa ornamental formada amb una filera de teula àrab. Els murs són de pedres irregulars i sense desbastar majoritàriament, tot i que a llocs puntuals veiem carreus regulars que possiblement formaven part d'una altra construcció. La porta d'entrada és petita, orientada cap al poble i rematada per una senzilla creu.

## Història

Es desconeix quan fou construït; però se sap que es clausurà a finals de segle xix, aproximadament entre els anys 80 i 90. Tocant el cementiri sembla que hi ha restes d'una construcció que podria haver estat l'església primitiva. El cementiri s'hauria edificat aprofitant materials de l'antiga construcció i potser ocupa el lloc d'una necròpolis preexistent.

## Referències

* 1 2 3 «Cementiri vell de Castelldans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Adapisoricúlids

Els adapisoricúlids (Adapisoriculidae) són una família de mamífers euteris extints tradicionalment inclosos dins l'ordre dels insectívors. La classificació sistemàtica d'aquesta família enigmàtica no va ser fàcil . El biòleg estatunidenc Leigh Van Valen (1935-2010) va descriure la família el 1967, tot afegint el caveat que «és la família insectívora per a la qual fa menester una major revisió supraespecífica».
Se'n van trobar a l'Índia, Nord-àfrica i Europa i el 2019 per primera vegada a Namíbia a l'hemisferi sud. Conté sis gèneres. El primer va ser descrit per Lemoine, el 1885.
Segons la classificació taxonòmica proposada per Lopatin el 2006, van ser inclosos com a grup de posició incerta dins els lipotifles. Quan se'n descobriren els primers fòssils, els paleontòlegs creien que es tractava de tupaies similars a primats, d'aquí el nom Adapisoriculus (d'Adapis, un gènere de primats arcaics i del llatí sorex, 'musaranya').
Alguns, basant-se en la seva presència al Paleocè africà, suggereixen una relació amb els afroteris, mentre que altres tracen una relació amb els euarcontoglirs.

## Referències

* ↑ Gheerbrant, Emmanuel «Les mammifères paléocènes du Bassin d'Ouarzazate (Maroc). III. Adapisoriculidae et autres mammifères (Carnivora,? Creodonta, Condylarthra,? Ungulata et incertae sedis)» (en francès). Palaeontographica A, 1-4, 1995, pàg. 39.
* 1 2 de Bast, Sigé i Smith, 2012, p. 35-37.
* ↑ van Valen, 1967, p. 272.
* ↑ Pickford, Martin «Adapisoriculidae from the Southern Hemisphere» (en anglès). Communications of the Geological Survey of Namibia, 21, 2019, pàg. 26-31.
* ↑ de Bast, Sigé i Smith, 2012, p. 37.
* ↑ Lemoine, V. «Etude sur quelques petits mammifères de la faune cernaysienne des environs de Reims». Bulletins de la Société Géologique de France, 13, 1885, pàg. 203-217.
* ↑ de Bast, Sigé i Smith, 2012, p. 35.

## Bibliografia

* van Valen, Leigh M. «New Paleocene insectivores and insectivore classification» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 135, 5, 1967, pàg. 219-284.
* de Bast, Eric; Sigé, Bernard; Smith, Thierry «Diversity of the Adapisoriculid Mammals from the Early Palaeocene of Hainin, Belgium» (pdf) (en anglès). Acta Palaeontologica Polonica, 57, 1, 01-03-2012, pàg. 35–52. DOI: 10.4202/app.2010.0115. ISSN: 0567-7920.
# Superació

Superació és una escultura de Manuel Clemente Ochoa, que porta el subtítol de 'Valors en l’Esport Paralímpic', col·locada el 3 de desembre del 2007 al parterre del centre de la plaça d'Anna Gironella, al recinte Mundet del barri de Montbau de Barcelona. Té més de dos metres d’alçada i és de bronze patinat, fos amb el mètode de la cera perduda. Està situat sobre una base de formigó. Representa dos jugadors de bàsquet als que els manca un braç, disputant-se la pilota. És un homenatge a les persones que practiquen esport de competició amb alguna mena de discapacitat. Es va posar en aquest lloc perquè el recinte de les Llars Mundet va ser el bressol de l’Esport Adaptat a Catalunya i a Espanya, i la base de l’Esport Paralímpic, ja que va formar-s’hi el primer equip de bàsquet paralímpic de l’Estat.
Cada 3 de desembre, Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat, es reuneixen davant del monument representants de les federacions de l'esport adaptat català, de la Diputació de Barcelona, de l'Ajuntament de Barcelona, de la Universitat, i membres del món de l'esport, per a fer-hi una ofrena floral. L'acte va ser una iniciativa de la Federació Catalana d’Esports de persones amb Discapacitat Física, l'any 2009.
Manuel Clemente, professor ja jubilat de la Facultat de Pedagogia, situada a la mateixa plaça d'Anna Gironella, té una altra escultura al mateix recinte de Mundet: Vuelos.

## Referències

* ↑ «“SUPERACIÓ” / Valors en l'Esport Paralímpic». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «L'esport adaptat català celebra el Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat». Diari de la DisCapacitat.
* ↑ «Ofrena floral al monument "Superacio" (des-2009)». Federació Catalana d’Esports de persones amb Discapacitat Física.
# Metabolisme dels esteroides

El metabolisme dels esteroides és el conjunt complet de reaccions químiques dins dels organismes que produeixen, modifiquen i consumeixen esteroides. Aquestes rutes metabòliques inclouen:
* síntesi d'esteroides: la fabricació d'esteroides a partir de precursors més senzills
* esteroidogènesi: la interconversió de diferents tipus d'esteroides
* degradació d'esteroides

## Enllaços externs

* http://arbl.cvmbs.colostate.edu/hbooks/pathphys/endocrine/basics/steroidogenesis.html Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine.
# Manuk

Manuk és una illa volcànica deshabitada situada al mar de Banda, a Indonèsia. Administrativament forma part de la regència de Maluku Tengah, província de Maluku.
Manuk significa ocell en diverses llengües austronèsies.

## Mont Manuk

El mont Manuk és un estratovolcà truncat de l'illa Manuk que s'eleva 257 metres sobre el nivell del mar. És el volcà més oriental de l'arc volcànic de Banda. No es coneixen erupcions històriques confirmades, tot i que hi ha un informe de 1874 on es veia sortir fum del cràter. Dins el cràter hi algunes fumaroles, d'on els comerciants xinesos n'extreien sofre.

## Referències

* ↑ Maluku Tengah Regency
* ↑ «Global Volcanism Program | Manuk» (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2020].
# David Solé

David Solé Valls (Badalona, 14 d'octubre de 1968) és un exjugador de bàsquet català, que ocupava la posició de base.

## Carrera esportiva

Es va formar al planter del Sant Josep de Badalona, passant a formar part de les categories inferiors del Joventut. Va debutar al primer equip la temporada 1987-88, any en què va guanyar la Lliga catalana amb el RAM Joventut. La temporada següent va fitxar pel Magia Huesca, on va jugar sis temporades, per passar a jugar al Caja San Fernando a partir de la 94-95, amb qui va arribar a ser subcampió de lliga. El 1998 va fitxar pel IC Illiabum de la lliga portuguesa, i el 1999 va tornar a la lliga espanyola, fitxant pel CB Granada de la lliga LEB.
Va ser jugador de la selecció espanyola sub22, aconseguint la medalla de bronze al campionat del món celebrat a Andorra (Teruel) el 1989.

## Referències

* ↑ David Solé jugador a l'ACB

## Enllaços externs

* David Solé: La seriedad de la "Magia" (castellà)
# Nanti

El nanti és una llengua arawak parlada per aproximadament 250 persones al sud-est de l'Amazònia peruana, principalment en una sèrie de petites comunitats situades a prop de la capçalera dels rius Camisea i Timpía. Pertany a la branca kampa de la família <rawak, i està més estretament relacionada amb machiguenga, amb la qual és parcialment intel·ligible mútuament.
La llengua també s'anomena de vegades Kogapakori (variants: Cogapacori, Kugapakori), un terme pejoratiu d'origen matsigenka que significa "persona violenta".

## Referències

* ↑ Michael, Lev. 2008. Nanti evidential practice: Language, Knowledge, and Social Action in an Amazonian society. PhD dissertation, University of Texas at Austin. http://hdl.handle.net/11858/00-001M-0000-0012-95C3-C
* ↑ Lewis, M. Paul, Gary F. Simons, and Charles D. Fennig (eds.). 2013. Ethnologue: Languages of the World, Seventeenth edition. Dallas, Texas: SIL International. Online version: http://www.ethnologue.com.
* ↑ Michael, Lev and Christine Beier. 2007. Una breve historia del pueblo Nanti hasta el año 2004. Online version: http://www.cabeceras.org/cabeceras_nanti_histor_2004.pdf

## Bibliografia

* Nanti Collection of Christine Beier and Lev Michael a l'Arxiu de les llengües indígenes d'Amèrica Llatina. Conté quatre enregistraments de cerimònies en nanti amb transcripcions i traduccions.

## Bibliografia

* Crowhurst, Megan and Lev Michael. 2005. Iterative footing and prominence-driven stress in Nanti (Kampa). Language 81(1):47-95.
* Michael, Lev. 2012. Nanti self-quotation: Implications for the pragmatics of reported speech and evidentiality. Pragmatics and Society 3(2):321-357.
* Michael, Lev. 2012. Possession in Nanti. In Alexandra Aikhenvald and R.M.W. Dixon (eds.), Possession and Ownership: A cross-linguistic typology, pp. 149–166 . Oxford University Press.
* Michael, Lev. 2005. El estatus sintáctico de los marcadores de persona en el idioma Nanti (Campa, Arawak). Lengua y Sociedad. 7(2):21-32.
# Klubi i Futbollit Laçi

El Klubi i Futbollit Laçi és un club de futbol albanès de la ciutat de Laç.

## Història

El club va néixer el 1960 amb el nom Industriali Laç.
El 1995-96, el seu jugador fou el màxim golejador de la lliga nacional. L'any 2010 competí per primer copa a l'Europa League. El club derrotà el FK Kukësi 2-1 el 2015, guanyant la seva segona copa.

## Palmarès

* Copa albanesa de futbol:
** 2012-13, 2014-15
* Supercopa albanesa de futbol:
** 2015
* Primera divisió (segona categoria) de la lliga albanesa de futbol:
** 2003-04, 2008-09

## Referències

* ↑ «Laçi a Eurorivals». Arxivat de l'original el 2013-01-21. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ Laçi a Betstudy
* ↑ «Laçi a IMscouting». Arxivat de l'original el 2010-01-20. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «Laçi a Football.co.uk». Arxivat de l'original el 2010-11-01. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ «Kepucet Arta» (en albanian). Albania-Sport. Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 2 juny 2010].
* ↑ Giovanni Armillotta. «Albanian Football Season 1995-1996». RSSSF, 15-07-2009. Arxivat de l'original el 2018-09-27. [Consulta: 2 juny 2010].
* ↑ «Laci 1-1 Dnepro Match statistics». UEFA, 01-07-2010. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ Kukësi 1-2 Laçi
# Cementiri visigòtic d'Estagell

El cementiri visigòtic d'Estagell és un agrupament de més de dues-centes tombes datades dels segles v i vi, que inclou elements visigòtics.
Està situat en el poble rossellonès d'Estagell (Catalunya del Nord), al sud-oest del nucli urbà, en un indret anomenat Les Tombes, al sud-est de la Ruta de Montner, al nord-oest del carrer d'Edmond Michelet i al nord-est del Còrrec del Llinars.
És classificat com a monument històric des del 2005. Les tombes són formades per cinc lloses d'esquist soterrades, sovint amb una altra llosa monolítica que fa de coberta. Els aixovars trobats són pobres, sense riquesa ni armes, però interessant per a l'estudi de la població rural de la Narbonesa en aquella època. Presenta moltes semblances amb els cementiris contemporanis de la península Ibèrica.

## Bibliografia

* Lantier, Raymond «Le cimetière wisigothique d' Estagel». Gallia, 1 fascicule 1, 1943, pàg. 153-188. DOI: 10.3406/galia.1943.1954 [Consulta: 9 gener 2014].
* Lantier, Raymond «Nouvelles fouilles dans le cimetière wisigothique d'Estagel (Pyrénées-Orientales)». Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres, 91e année,, 1, 1947, pàg. 226-235. DOI: 10.3406/crai.1947.78087 [Consulta: 9 gener 2014].
* Lantier, Raymond «Fouilles dans le cimetière wisigothique d'Estagel (Pyrénées-Orientales)». Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres, 92e année,, 2, 1948, pàg. 154-163. DOI: 10.3406/crai.1948.78237 [Consulta: 9 gener 2014].
* Lantier, Raymond «Le cimetière wisigothique d'Estagel (Pyrénées-Orientales) [Fouilles en 1946, 1947 et 1948]». Gallia, 1949, pàg. 55-80. DOI: 10.3406/galia.1949.2117 [Consulta: 9 gener 2014].

## Referències

* ↑ Lloc on es va trobar el Cementiri visigòtic d'Estagell en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Referència n. PA00104022, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
# St. Patrick's Athletic FC

El St. Patrick's Athletic Football Club és un club de futbol irlandès de la ciutat de Dublín.

## Història

El St. Patrick's Athletic FC va ser fundat el 1929. La primera temporada va jugar a Phoenix Park, però el 1930 es va moure a Richmond Park. L'any 1951 debutà a la lliga irlandesa i en la seva primera temporada es proclamà campió, seguit de dos nous campionats els anys 1954/1955 i 1955/1956. La primera copa la guanyà el 1959, triomf que repetí el 1961.

## Palmarès

* Lliga irlandesa de futbol: 7
** 1951-52, 1954-55, 1955-56, 1989-90, 1995-96, 1997-98, 1998-99
* Copa irlandesa de futbol: 5
** 1959, 1961, 2014, 2021, 2023
* Copa de la Lliga irlandesa de futbol: 2
** 2000-01, 2003
* Supercopa irlandesa de futbol: 1
** 1999
* FAI Intermediate Cup: 3
** 1947/48, 1948/49, 1952/53
* League of Ireland Shield: 1
** 1959/60
* Dublín City Cup: 3
** 1953/54, 1955/56, 1975/76
* Leinster Senior Cup: 6
** 1948, 1983, 1987, 1990, 1991, 2000
* LFA Presidents Cup: 6
** 1952/53, 1953/54, 1955/56, 1971/72, 1990/91, 1996/97
Notes
* ^ Guanyat per l'equip reserva.
* ^ Guanyat sense ser un equip de la lliga.
* ^ Darrer guanyador de la història.

## Jugadors destacats

| 1950s Shay Gibbons Fergus Crawford Ronnie Whelan Harry Boland Ginger O'Rourke Willie Peyton Joe Haverty Dinny Lowry Tommy Dunne Tommy "Longo" White | 1960s Dougie Boucher Jackie Hennessy Mick O'Flynn 1970s Noel Campbell John Minnock Jackie Jameson Alfie Hale | 1980s Synan Braddish Dave Henderson Curtis Fleming Paul McGrath Paddy Dillon Mick Moody Damien Byrne Mark Ennis Eamon O'Keefe | 1990s Eddie Gormley Ricky O'Flaherty Martin Russell Ian Gilzean Paul Osam John McDonnell 2000s Charles Livingstone Mbabazi Trevor Molloy Kevin Doyle |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Fòrum de discussió
* St Patrick's Athletic a FAI.ie Arxivat 2009-11-24 a Wayback Machine.