OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elizabeth Arrieta

Elizabeth Arrieta (Montevideo, 10 de setembre de 1960 - Montevideo, 30 de novembre de 2019) va ser una enginyera civil i política uruguaiana.
Pertanyent al Partit Nacional, va ocupar el càrrec de Diputada.
El 30 de novembre de 2019 va morir als 59 anys, en un accident de trànsit al quilòmetre 117 de la ruta Interbalnearia, a prop de l'entrada de Solanes.

## Referències

* ↑ «Lacalle Pou viajó para saludar a la familia de la diputada fallecida Elisabeth Arrieta» (en castellà). El País [Uruguai], 01-12-2019. Arxivat de l'original el 2019-12-25 [Consulta: 14 setembre 2023].
* ↑ «Miembros de todos los partidos políticos expresan su dolor por el fallecimiento de Elisabeth Arrieta» (en castellà). Canal 10, 30-11-2019. Arxivat de l'original el 2019-12-25. [Consulta: 14 setembre 2023].
* ↑ «Elisabeth Arrieta» (en castellà). Parlamento Uruguayo.
* ↑ «Despiden los restos de la diputada Elisabeth Arrieta» (en castellà). Montevideo, 01-12-2019.
* ↑ «La diputada del Partido Nacional Elisabeth Arrieta murió en un accidente de tránsito en Maldonado» (en castellà). Canal 12, 30-11-2019.
# Eld ombord

Eld ombord (en suec Foc a bord) és una pel·lícula muda sueca del 1923 dirigida per Victor Sjöström.

## Sinopsi

Quan el capità de vaixell Jan Steen torna a casa després d'un llarg viatge troba que la seva esposa Ann-Britt és a casa amb Dick, un fracassat que busca ocupació. Com que havia estat pretendent de la seva esposa, gelós, Jan fa fora Dick de casa seva. Temps després, tots tres van a bord d'un vaixell que porta un carregament secret de dinamita.

## Repartiment

* Jenny Hasselquist - Ann-Britt Steen
* Matheson Lang - Jan Steen
* Victor Sjöström - Dick
* Ida Gawell-Blumenthal - La mare d'Ann-Britt
* Thecla Åhlander - La mare de Dick
* Julia Cederblad - Eulàlia, cosina de Dick
* Josua Bengtson - J.B. Roff, constructor de vaixells
* Maria di Zazzo - Lill-Britt, filla de Jan i Ann-Britt
* Nils Lundell - detectiu
* Arthur Natorp - cuiner a la goleta Framtiden
* Kurt Welin - mariner gros
* Erik Stocklassa - tripulant
* Brother Berger - tripulant
* Gustaf Salzenstein - tripulant
* Sven Quick - tripulant

## Producció

La pel·lícula es va estrenar el 5 de febrer de 1923 al cinema Röda Kvarn a Estocolm. La pel·lícula va ser rodada per J. Julius a Filmstaden Råsunda amb exteriors a bord de la goleta Jersö a Öregrund. L'explosió a bord de la goleta en relació amb el rodatge va ser més eficaç del previst i el vaixell realment es va enfonsar. La pel·lícula va resultar ser l'última pel·lícula muda sueca de Sjöström.

## Referències

* ↑ Eld ombord a silentera.com

## Enllaços externs

* Eld ombord a YouTube
* Eld ombord al Svensk Filmdatabas
# Elbursia

Elbursia és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Elbursia stocki, que es troba a les muntanyes d'Elburz, Iran.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 22 febrer 2019].
# Enrique Bañuelos de Castro

Enrique Bañuelos de Castro (Sagunt, 14 de febrer de 1966) és un empresari valencià. Bañuelos se situava entre les persones més riques d'Espanya segons la revista Forbes. El 2008 es va calcular que era la 95a persona més rica del món. Es feu conèixer a Catalunya el setembre de 2012 arran del projecte anomenat Barcelona World.

## Biografia

Enrique Bañuelos va nàixer el 1966 al si d'una família modesta de Sagunt. Tenia 9 anys quan el seu pare va morir a conseqüència d'un accident de feina i l'empresa siderúrgica on treballava aleshores es feu càrrec dels estudis de l'infant. Més endavant Enrique va estudiar Dret i Administració d'Empreses. Quan tenia 16 anys amb tres companys va crear la seva primera empresa Miel de Luna, especialitzada en distribució de mel i productes derivats i tres anys més tard s'atacà al mercat immobiliari en el qual adquirí gran fortuna i notorietat.
Després de la fallida que suposà l'esclat de la bombolla immobiliària per a les seves activitats a Europa, Bañuelos hagué d'abandonar la direcció del grup Astroc i decidí aleshores d'implantar-se en el mercat brasiler. El 2008, amb l'ajuda del Crédit Suisse, va comprar diverses empreses immobiliàries que patien dificultats financeres com ara Agra, Abyara i Klabin Segall. Les va fusionar, formant així un nou grup, Agre. Amb tot l'aventura brasilera no fou exitosa sobretot després de comprar el 50% d'una empresa productora de soja i de cotó. Arran de la seva voluntat de fusió d'aquesta entitat amb d'altres conegué problemes amb els seus socis que no li van permetre de progressar de manera satisfactòria. Abandonà l'aventura brasilera al maig de 2012 per a centrar les seves activitats de nou a l'estat espanyol.
Actualment amb el seu grup Veremonte, fundat el 2008 i amb seu a Londres Bañuelos fou un dels impulsors inicials d'un projecte anomenat Barcelona World que s'ha de situar a la vora de Port Aventura i que es presentà com un substitut d'Eurovegas, un projecte de Sheldon Adelson. El projecte de Bañuelos compta amb el suport de la Generalitat de Catalunya i de La Caixa. Posteriorment Bañuelos es va desvincular d'aquest projecte.

## Vegeu també

* Instituto Valenciano de la Paella
* Barcelona World

## Referències

* 1 2 3 Segura, Cristian «Les ruïnes del 'paella world'» (paper). Diari Ara, 01-09-2014 [Consulta: 3 setembre 2014].
* ↑ Notícia al diari Ara, el 7 de setembre de 2012
* ↑ Article en anglès a la revista Exame
* ↑ Articles de Vilaweb, el 7 de setembre de 2012
* ↑ Article al diari espanyol El País, el 8 de juny de 2012
* ↑ Notícia al diari Ara, el 7 de setembre de 2012
# Eridantes

Eridantes és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Fou descrit per primera vegada per C. R. Crosby & S. C. Bishop l'any 1933.

## Distribució

Es pot trobar a l'Amèrica del Nord.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* E. diodontos, Prentice & Redak, 2013 – USA, Mèxic
* E. erigonoides, (Emerton, 1882) – USA (Espècie tipus)
* E. utibilis, Crosby & Bishop, 1933 – USA, Canadà

## Referències

* ↑ Crosby, C. R.; Bishop, S. C. «American spiders: Erigonae, males with cephalic pits.». Annals of the Entomological Society of America, vol. 26, 1933, pàg. 105–172. DOI: 10.1093/aesa/26.1.105.
* 1 2 «Gen. Eridantes Crosby & Bishop, 1933». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Einstein

«Einstein» té aquests significats:
* Biografies:
** Albert Einstein, físic alemany-estatunidenc, creador de la Teoria de la Relativitat.
** Eduard Einstein, fill d'Albert Einstein.
** Hans Albert Einstein, fill d'Albert Einstein.
** Bernhard Caesar Einstein, net d'Albert Einstein.
** Carl Einstein, historiador i crític d'art alemany.
** Alfred Einstein, musicòleg alemany.
* Miscel·lània:
** Observatori Einstein, detector espacial de raigs X astronòmics.
** Einstein (unitat de mesura), unitat de mesura de la quantitat de radiació.
** (2001) Einstein, asteroide.
** Einstein@Home, projecte de computació distribuïda que utilitza la plataforma del BOINC.
** Einsteini, element sintètic de la taula periòdica.
** Einstein on the Beach, òpera de Philip Glass.
# Einstossflammenwerfer 46

El Einstossflammenwerfer 46 era un llançaflames lleuger d'un sol ús dissenyada durant la segona meitat de la Segona Guerra Mundial i introduïda el 1944. Tenia un disseny per no gaire costós i fàcil de produir en massa. Aquesta arma podia disparar una ràfega d'un segon que llançava 1,7 litres de combustible, a una distància efectiva de 27 metres (una distància màxima de 40 metres).
Va ser entregada i utilitzada per les forces de la Volkssturm i del moviment Werwolf, al igual que també per els Fallschirmjäger (els paracaigudistes de l'Alemanya Nazi).

## Referències

* 1 2 German Airborne Troops 1939-45 (excerpt via Google Books) - Quarrie, Bruce & Chappell, Mike; Osprey Publishing, 1983, Page 22, ISBN 978-0-85045-480-2

## Enllaços externs

* An image of the weapon Arxivat 2011-07-06 a Wayback Machine.
* An original image of the weapon
# Embolcall circumestel·lar

Un embolcall circumestel·lar forma part d'una estrella que té una forma més o menys esfèrica i no està gravitacionalment lligada al nucli estrella. Normalment, els embolcalls circumestel·lars es formen a partir del dens vent estel·lar o estan presents abans de la formació de l'estrella. Els embolcalls circumestel·lars de les estrelles antigues (Variables Mira i estrelles OH/IR) eventualment evolucionen a nebuloses protoplanetàries, i els embolcalls circumestel·lars dels objectes estel·lars joves evolucionen a disc circumestel·lar.

## Tipus d'embolcall circumestel·lar

* Branca asimptòtica de les gegants
* Embolcalls circumestel·lars al voltant dels objectes estel·lars joves

## Vegeu també

* Pols circumestel·lar
* Embolcalls comuns
* Evolució estel·lar

## Referències

* ↑ «The circumstellar envelope of IRC+10216 from milli-arcsecond to arcmin scales». Astronomy & Astrophysics, 455, 1, 2007, pàg. 187–194. arXiv: astro-ph/0703390. Bibcode: 2006A&A...455..187L. DOI: 10.1051/0004-6361:20054577.
* ↑ «Envelope Emission in Young Stellar Systems, A Sub-Arcsecond Survey of Circumstellar Structure». The Astrophysical Journal, 592, 1, 2003, pàg. 255–265. arXiv: astro-ph/0303640. Bibcode: 2003ApJ...592..255L. DOI: 10.1086/375582.

## Enllaços externs

* Estructura i evolució d'embolcalls i discos en sistemes estel·lars joves Arxivat 2013-07-21 a Wayback Machine. (anglès)
# Enric Montefeltro

Enric Montefeltro va ser fill de Frederic I Montefeltro. El 1352 va ser nomenat governador i conservador de Cagli (de fet senyor junt amb el seu germà Feltrino Montefeltro) però la senyoria li va ser arrabassada el 1354 pel cardenal Albornoz.
Es va casar amb Armellina Ordelaffi, filla de Pino (Teodoric) Ordelaffi, de la família de senyors de Forli.
# Ermita de Maristel·la

L'ermita de Maristel·la és una ermita d'Esporles (Mallorca) que es troba a 580 msnm al bosc de Son Ferrà, a l'oest del poble. Des d'aquesta ermita es pot accedir fàcilment a la Fita del Ram, el punt més alt del massís, a 833 msnm. L'excursió més clàssica parteix de Son Ferrà i arriba a l'ermita en 25 minuts. Per arribar a la Fita del Ram, encara hi hauria 40 min. més de camí.
L'ermita està dedicada a la Mare de Déu del Carme, ja que fou fundada per un grup de carmelites a conseqüència d'una herència de la senyora de Son Ferrà, Margalida Rosselló i Ferrà, que morí el 1888 i demanà que es llegàs una part del seu bosc a un grup d'ermitans.

## Referències

* ↑ Palos, Benigne. Itineraris de muntanya. Palma: Editorial Moll, 1983, p. 24. ISBN 8427304285.
* ↑ Joan Carles Palos. «Es Castellet». Ara Balears, 17-10-2014. [Consulta: 26 març 2016].
* ↑ «Maristel·la, l'ermita d'Esporles». Històries de la Serra. Consell de Mallorca. Arxivat de l'original el 5 de març 2016. [Consulta: 26 març 2016].
# Els homes del silenci

Els homes del silenci és una pel·lícula documental dirigida per Josep Morell i Jordi Vilar, produïda per Ottokar Films en coproducció amb TV3 i TVE i amb la col·laboració de l'ICEC. Fou emesa per TV3 el 15 de maig de 2018 dins de la sèrie Sense ficció. Fou vista per 464.000 espectadors amb una quota de pantalla del 16,5%.

## Sinopsi

Narra la història, poc coneguda, del grup de persones que van treballar a la rebotiga de la política i que van fer possible el restabliment de la Generalitat de Catalunya i el retorn de Josep Tarradellas a Catalunya el 23 d'octubre de 1977. Aporta alguns elements nous, com els contactes de Manuel Milián Mestre, assessor de Manuel Fraga, amb Tarradellas a començaments del 1976 i la sèrie d'entrevistes fetes entre 1986 i 1988.

## Personatges entrevistats

* Fernando Ónega, director de premsa de Presidència del govern de Suárez (1977-1978)
* Rodolfo Martín Villa
* José Manuel Otero Novas
* Federico Mayor Zaragoza
* Salvador Sánchez-Terán
* Miguel Ángel Aguilar
* Miquel Roca i Junyent
* Josep Maria Bricall
* Ramon Espasa i Oliver
* Albert Arbós
* Manuel Milián Mestre
* Màrius Carol
* Ricardo Fernández Deu
* Valentín Villagrasa
* Pere Portabella

## Guardons

Va rebre el Premi Ondas a la millor sèrie emesa per emissores o cadenes no nacionals.

## Referències

* ↑ Els homes del silenci a Ottokar Films
* ↑ ‘Els homes en silenci’: les claus del retorn de Tarradellas, a TV3, Vilaweb, 15 de maig de 2018
* ↑ Premi Ondas per al "Sense ficció" "Els homes del silenci", ccma.cat, 18 d'octubre de 2018
* ↑ Marcos, Natalia «Premios Ondas 2018 para ‘Operación Triunfo’, ‘Fariña’ y ‘La vida moderna’» (en castellà). , 17-10-2018 [Consulta: 18 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Els homes del silenci a YouTube
# Eorotex (equip ciclista)

L'equip Eorotex va ser un equip ciclista suís de ciclisme en ruta que va competir professionalment de 1982 a 1983.

## Principals resultats

* Trofeu Luis Puig: Raimund Dietzen (1982)
* Gran Premi del cantó d'Argòvia: Siegfried Hekimi (1983)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 1 participacions (1983)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificacions finals:
** 0 classificacions secundàries:
* Tour de França
** 1 participacions (1982)
** 1 victòries d'etapa:
*** 1 el 1982: Stefan Mutter
** 0 classificacions finals:
** 0 classificacions secundàries:
* Volta a Espanya
** 1 participacions (1982)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificacions finals:
** 1 classificacions secundàries:
*** Classificació per punts: Stefan Mutter (1982)

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* i resultats Plantilles a firstcycling.com
* Plantilles a cyclebase.nl
# Escàpula Tertul

Publi Juli Escàpula Tertul Prisc (en llatí: Publius Julius Scapula Tertullus Priscus) va ser un magistrat romà del segle ii.
Va ser nomenat cònsol l'any 195 amb Tineu Climent, segons la Digesta.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1020?rgn=full+text;view=image;q1=TertullusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1012. ]
# Escàpcia (ciutat)

Escàpcia (en llatí Scaptia, en grec antic Σκαπτήνιος) va ser una antiga ciutat de Latium que sembla haver desaparegut en temps molt primerencs.
Dionís d'Halicarnàs la menciona entre les trenta ciutats de la Lliga Llatina, i sembla que en aquell temps havia de ser una ciutat independent o segurament important. Però després el seu nom desapareix i una vegada acabada la guerra llatina (340-338 aC) va ser inclosa com a territori d'una nova tribu romana (332 aC) anomenada Escàpcia. Després ja només l'esmenta Plini el Vell entre les “clara oppida” a la seva llista de ciutats llatines que en el seu temps ja havien desaparegut. Suetoni parla dels scapiatenses, referint-se a la tribu que encara existia al seu temps. La seva situació no es coneix, però el llogaret de Passerano és la ubicació més probable de les suggerides.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Scaptia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 març 2022].
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VIII, 17, 11
# Espargos

Espargos és la capital de l'illa de Sal a l'arxipèlag de Cap Verd. Els eu nom en portuguès fa referència a les tijes d'espàrrecs silvestres amb les seves flors de color groc brillant que creixen a les zones de sorra al voltant de l'illa, de tipus Asparagus squarrosus i que es troben a les altres illes de ap Verd llevat a Brava. Està situada al cor de l'illa, prop de l'Aeroport Internacional Amílcar Cabral, on hi ha les oficines centrals de Cabo Verde Express i Halcyonair.

## Població històrica

| Any | Població |
| 1990 (Cens) | 5,778 |
| 2000 (Cens) | 5,456 |
| 2010 (Cens) | 17,081 |

## Història

El 1939, el Govern italià de Benito Mussolini va rebre l'autorització per part del govern colonial portuguès per començar la construcció d'un aeroport de trànsit per donar servei als seus vols que feien la ruta entre Europa i Amèrica del Sud. Es van construir instal·lacions prefabricades molt simples. No obstant això, a conseqüència de la participació italiana en la Segona Guerra Mundial el projecte d'aeroport fou abandonat. El 1945, els portuguesos van comprar la instal·lació de l'aeroport als italians i el 1949 va entrar en funcionament l'aeroport Ilha do Sal. L'aeroport ha estat millorat gradualment des de llavors. S'hi van construir petites cases en diverses àrees immediatament adjacents a l'aeroport. Actualment Espargos és el principal centre comercial d'Ilha do Sal.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd

## Referències

* ↑ "Contacts Arxivat 2011-01-29 a Wayback Machine.." Halcyonair. Retrieved on 14 December 2011. "Head Office Amilcar Cabral International Airport Concourse Hall, 1st floor - P. O. Box 142 " - Address in Portuguese: "Halcyonair, S.A. Aeroporto Internacional Amílcar Cabral P.O. Box 142 – Ilha do Sal – República de Cabo Verde" and "Agências Halcyonair Sal Aeroporto Internacional Amílcar Cabral Concourse Hall, 1º piso - P.O. Box 142"
* ↑ "Contact Us Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.." Cabo Verde Express. Retrieved on 14 December 2011. "Our address : Cape Verde Express The Concourse Amilcar International Airport Ilha do Sal Cape-Verde"
* ↑ «Sal History». Arxivat de l'original el 2006-04-27. [Consulta: 27 maig 2016].

## Enllaços externs

* Fotos d'Espargos Arxivat 2012-03-15 a Wayback Machine.
# Església de Sant Esteve (Palau de Santa Eulàlia)

L'església de Sant Esteve és una monument llistat del municipi de Palau de Santa Eulàlia (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat situat al punt més alt de Palau. Aquesta església és d'una sola nau, amb creuer i absis trapezial. En la planta d'aquest edifici preromànic cal destacar la presència del transsepte, que no sobresurt exteriorment als murs de la nau. La volta de la nau és lleugerament ultrapassada i s'inicia en banquetes poc destacades en ambdós murs laterals. La volta del creuer és de canó i té el seu punt a un nivell considerablement més alt que el de la nau. L'absis està cobert amb volta de canó. A l'interior del temple trobem dos arcs de sosteniment de les cobertes: el triomfal, d'entrada al presbiteri i un arc toral, en el punt de comunicació entre la nau i el transsepte. Les impostes d'aquest dos arcs són molt grans i presenten una decoració geomètrica.
Aquesta església presenta tres portes, una de les quals s'obre al frontis, l'altra al mur nord del creuer, i la darrera al mur de migdia de la nau. La porta de la façana és d'un sol arc de mig punt format per petites dovelles. Aquesta porta posseeix una llinda, i l'espai del timpà s'omplí amb pedruscall i argamassa. La porta que s'obre en el braç septentrional del transsepte ha estat modificada en època contemporània. El seu arc va ser molt malmès, tot i això encara se'n conserva més de la meitat. És un arc de mig punt de petites dovelles, sense arquivolta. La porta del mur meridional de la nau, que s'obre a prop del creuer, és de dimensions més reduïdes que les dues anteriors.

## Història

L'església de Sant Esteve de Palau Sardiaca era l'antiga capella del palau, unida a aquest edifici per la banda nord. Encara que és la part més antiga del conjunt, és l'única ben conservada. Segons l'historiador Joan Badia es tracta d'un dels monuments preromànics més interessants de l'Empordà i se'n pot situar l'origen els segles viii-ix. Des del 1835 és de propietat particular.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Esteve de Palau de Santa Eulàlia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
* ↑ Badia i Homs, Joan. L'Arquitectura medieval de l'Empordà. Girona: Diputació, 1977-1981. ISBN 8450031419.
# FIFI Wild Cup

La FIFI Wild Cup va ser un torneig de futbol celebrat com a alternativa de la Copa del Món de futbol de la FIFA del 2006 (FIFA World Cup, en anglès), patrocinat per la casa d'apostes mybet.de. Es va disputar a l'estadi Millerntor-Stadion del FC Sankt Pauli d'Hamburg entre el 29 de maig i el 3 de juny de 2006.
Només es va celebrar una edició, amb una afluència mínima d'espectadors de 400 assistents de mitjana.
Els participants varen ser:
* Grenlàndia (selecció de Grenlàndia, regió autònoma de Dinamarca, sota el control de la Federació Danesa de futbol)
* República Turca del Xipre del Nord (selecció de la República Turca de Xipre del Nord, no reconeguda per la FIFA, sota el control de la Federació Turcoxipriota de futbol)
* Zanzíbar (històricament una part de Tanzània, però membre de la CAF)
* Gibraltar (la federació de futbol de Gibraltar és des del 2013 membre de la UEFA).
* Tibet (regió autònoma de la República Popular Xina)
* La República de Sankt Pauli (representant el barri de Sankt Pauli, a la ciutat d'Hamburg, la seu).

## Resultats
### Grup A

| Equip | Pts | PJ | V | E | D | GF | GC | GA |
| República de Sankt Pauli | 4 | 2 | 1 | 1 | 0 | 8 | 1 | +7 |
| Gibraltar | 4 | 2 | 1 | 1 | 0 | 6 | 1 | +5 |
| Tibet | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 12 | −12 |
| República de Sankt Pauli | 1–1 | Gibraltar |
Millerntor-Stadion, Hamburg
| República de Sankt Pauli | 7–0 | Tibet |
Millerntor-Stadion, Hamburg
| Tibet | 0–5 | Gibraltar |
Millerntor-Stadion, Hamburg

### Grup B

| Equip | Pts | PJ | V | E | D | GF | GC | GA |
| República Turca de Xipre del Nord | 6 | 2 | 2 | 0 | 0 | 4 | 1 | +3 |
| Zanzíbar | 3 | 2 | 1 | 0 | 1 | 5 | 5 | 0 |
| Groenlàndia | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 5 | −3 |
| República Turca de Xipre del Nord | 1–0 | Groenlàndia |
Millerntor-Stadion, Hamburg
| República Turca de Xipre del Nord | 3–1 | Zanzíbar |
Millerntor-Stadion, Hamburg
| Groenlàndia | 2–4 | Zanzíbar |
Millerntor-Stadion, Hamburg

### Semifinals

| República Turca de Xipre del Nord | 2–0 | Gibraltar |
Millerntor-Stadion, Hamburg
| República de Sankt Pauli | 1–2 | Zanzíbar |
Millerntor-Stadion, Hamburg

### 3r i 4t lloc

| Gibraltar | 2–1 | República de Sankt Pauli |
Millerntor-Stadion, Hamburg

### Final

| República Turca de Xipre del Nord | 0–0 (4-1) | Zanzíbar |
Millerntor-Stadion, Hamburg
* Campions de la FIFI Wild Cup
* República Turca de Xipre del Nord

## Referències

* ↑ «La FIFI Wild Cup, el Mundial de los otros» (en castellà). spherasports.com, 06-06-2016. Arxivat de l'original el 31 d’octubre 2016. [Consulta: 30 gener 2017].
* ↑ «También existen la FIFI Wild Cup y la Copa UNPO» (en castellà). AS.com. [Consulta: 30 gener 2017].
* ↑ «Xipre del Nord celebra el triomf a la FIFI Wild Cup» (en alemany), 06-06-2006. [Consulta: 28 gener 2017].
* ↑ «FIFI Wild Cup 2006» (en anglès), 06-12-2006. [Consulta: 30 gener 2017].
# FIH

FIH té els següents significats:
* Federació Internacional d'Handbol, màxima institució mundial reguladora de l'handbol
* Federació Internacional d'Hoquei, màxima institució mundial reguladora de l'hoquei sobre herba