OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ctenophryne geayi

Ctenophryne geayi és una espècie de granota que viu a Bolívia, Colòmbia, l'Equador, Guaiana Francesa, Guaiana, el Perú, Surinam i Veneçuela.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* La Marca, E., Coloma, L.A. & Ron, S. 2004. Ctenophryne geayi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 28 d'abril del 2008.
# Sistema polifàsic

En enginyeria elèctrica un sistema polifàsic és un sistema de producció, distribució i consum d'energia elèctrica format per dos o més tensions iguals amb diferència fase constant, que subministren energia a les càrregues connectades a les línies. En un sistema bifàsic la diferència de fase entre les tensions és de 90°, mentre que en els trifàsics aquesta diferència o desfasament és de 120°. Els sistemes trifàsics són els utilitzats en la generació, transmissió i distribució de l'energia elèctrica. Històricament han existit sistemes de major nombre de fases, vg, hexafàsics i dodecafàsics, destinat a alimentar rectificadors de manera d'obtenir una tensió contínua poc ondulada (amb una ondulació mínima).

## Vegeu també

* Sistema monofàsic
* Sistema bifàsic
* Sistema trifàsic
* Corrent Altern

## Nota

* ↑ Ion Boldea, Syed Abu Nasar, The Induction Machine Handbook - CRC Press, 2002, page 2
* ↑ Longo, Vito «High-Phase What?». , July 1, 2011. Arxivat de juliol 28, 2016, a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Thompson, S. P. (1900). Polyphase electric currents and alternate-current motors. New York: Spon & Chamberlain.
# ZyCoV-D

ZyCoV-D és una vacuna contra la COVID-19 basada en plasmidi d'ADN desenvolupada per la companyia farmacèutica índia Cadila Healthcare, amb el suport del Biotechnology Industry Research Assistance Council. Està aprovada per a ús d’emergència a l'Índia.

## Autoritzacions

Autorització plena  Autorització d'emergència

### Emergència (1)

* Índia

## Emmagatzematge

A 2-8 °C.

## Administració

En 3 dosis, separades per 4 setmanes.

## Referències

* ↑ «India gives emergency approval for world's first COVID-19 DNA vaccine» (en anglès). Reuters, 20-08-2021.
* ↑ «Zydus receives EUA from DCGI for ZyCoV-D, the only needle-free COVID vaccine in the world». Cision PR Newswire, 20-08-2021.
* ↑ «3-dose Zydus Cadila likely to seek emergency nod for ZyCoV-D in a week: Report». Hindustan Times, 18-06-2021.
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Marxalenes

Marxalenes és un barri de la ciutat de València (País Valencià), pertanyent al districte de La Saïdia. Està situat al centre de la ciutat i limita al nord amb Benicalap, a l'est amb Tormos i Morvedre, al sud amb El Carme i a l'oest amb El Calvari i Les Tendetes. La seua població el 2009 era d'11.444 habitants.

## Història

El territori de l'actual barri apareix esmentat al Llibre del repartiment amb el nom de Marxuliena, que és amb gran seguretat el nom que li donaven els andalusins. El topònim deriva de les marjals que es formaven per causa de les periòdiques inundacions del Túria fins a la construcció dels murs de defensa del riu. Jaume I va donar aquestes terres a diversos escuders de Ferran Pérez de Pina. Van tenir-hi propietats els comtes de Ròtova i els marquesos de Malferit.
Aquí va estar instal·lat, en el que encara és conegut com a Pla de la Saïdia, el convent de Gratia Dei, també conegut com de la Saïdia, ja que hi va tenir seu palau al rei andalusí Zayd. Aquest convent es va demolir el 1960 i fou traslladat a Benaguasil. També va haver aquí un convent de monjos cartoixans al segle XV (la cartoixa de l'Annunciata) i un altre d'agustines, titulat de la Mare de Déu de l'Esperança, fundat el 1509 i desaparegut a principis del segle xix. Recentment, ha sofert una gran transformació urbanística i s'ha creat el parc de Marxalenes que, amb una extensió de 80.000 m², se situa entre els carrers de Sant Pancraç, Luis Crumiere, Reus-Ruaya i l'Estrella.

## Imatges

* Parc de Marxalenes
* Antics tallers dels ferrocarril de via estreta
* Cantó de l'avinguda de Burjassot i el carrer de Sant Pancraç
* Antiga fàbrica de Bombes Carlos Gens, SL
* Escola de les Germanes Mantel·late, en l'antiga alqueria de l'Estrella
* Carrer de Màlaga
* El tramvia al seu pas pel barri
* Cases del carrer d'Olba, antiga alqueria de l'Olleria
* Escola Oficial d'Idiomes de València

## Referències

* ↑ «Districte 05. La Saïdia Barri 1. Marxalenes». Oficina d'Estadística. Ajuntament de València, 2009. [Consulta: 17 octubre 2010].
* 1 2 3 4 5 6 «Marxalenes». A: Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana. Geografía. Editorial Prensa Valenciana, 2009.

## Enllaços externs

* Plànol de Marxalenes a la web de l'Ajuntament de València.
# Grevoler de Vilamala I

El grevoler de Vilamala I és un grèvol (Ilex aquifolium) que es troba al Clot de Vilamala, al terme de Vilamantells (municipi de Guixers, comarca del Solsonès) que a causa de la seva grandària i de la seva alçària, ha estat declarat bé patrimonial del municipi de Guixers.

## Referències

* ↑ Pla Especial de Protecció del Patrimoni

## Bibliografia

* Guixé i Coromines, David; Rodríguez i Bilà, Montse; Rocaspana i Jové, Rafael. Arbres i arbredes singulars del Solsonès: catàleg dels arbres monumentals i singulars, arbredes i formacions vegetals d'interès natural. Solsona: Centre Tecnològic i Forestal de Catalunya, 2006. ISBN 8468957615.
# Antonio Sánchez Belando

Antonio Sánchez Belando (segle XX - valor desconegut) va ser un ciclista espanyol, professional que va competir durant la dècada de 1950. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 1950.

## Palmarès

* 1949
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Llevant
* 1950
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1950. 21è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Ctenophryne

Ctenophryne és un gènere de granotes de la família Microhylidae que es troba a l'Amazònia, Surinam, Guaiana Francesa, Guaiana i al nord-oest de Colòmbia.

## Taxonomia

* Ctenophryne geayi (Mocquard, 1904).
* Ctenophryne minor (Zweifel & Myers, 1989).

## Referències

* IUCN (anglès)
# Speos

Espeu (del grec σπέος, 'cova') és un terme que van començar a emprar els egiptòlegs del segle xix per a designar els temples excavats a la roca de l'antic Egipte. Actualment, es fa servir sovint també per a designar altres temples rupestres (i semirupestres) antics, com els de la ciutat nabatea de Petra (a Jordània) o alguns temples d'Àsia. Forma part de l'arquitectura rupestre, en què diferents tipus de construccions antigues (habitatges, temples, tombes, fortaleses...) es van excavar o esculpir totalment o parcial a la roca.
Existeix una variant del terme, l'"hemiespeu" o "semiespeu", que consisteix en un temple parcialment excavat a la roca i parcialment construït artificialment. En alguns casos, s'aprofiten antigues pedreres ja excavades com a base per a construir-hi a sobre.
Molts dels espeus i semiespeus de l'antic Egipte es van excavar en territori de Núbia i alguns van quedar coberts per les aigües amb la construcció de la presa d'Assuan, com les fortaleses de l'Imperi Mitjà (les de Semna i Buhen, entre d'altres) i altres construccions, i la creació del llac Nàsser, d'altres es van traslladar (el cas més notori és el dels temples d'Abu Simbel), i d'altres es van regalar als països que van col·laborar en el salvament dels monuments arquitectònics (com és el cas de temple de Tutmosis III a Ellesija).

## Speos de l'Antic Egipte

* Speos Artemidos.
* Temples petit i gran d'Abu Simbel.
* Temple d'Horemheb a Djebel al-Silsila.
* Temple d'Ay a Akhmim.
* Temple rupestre de Tuthmosis III a Ellesiya (avui al Museu Egipci de Torí).

## Semiespeus de l'antic Egipte

* Temples de Deir el-Bahari.
* Temple de Ramsès II, dedicat a Amon, a Beit al-Wali.
* Temple de Ramsès II a Derr.
* Temple de Ptah a Gerf Hussein.
* Temple de Gebel Barkal (a Núbia).
* Temple de Kanais. Temple rupestre de Seti I a Wadi Mia (prop d'Edfú).
* Temple de Ramsès II a Wadi al-Sabua.
* Temple d'Hathor a Serabit al-Khadim.

## Bibliografia

* Rosemarie Klemm, Vom Steinbruch zum Tempel: Beobachtungen zur Baustruktur einiger Felstempel der 18. und 19. Dynastie im ägyptischen Mutterland. (De la pedrera al temple: Observacions sobre l'estructura de construcció d'alguns temples rupestres de les dinasties XVIII i XIX a la pàtria egípcia). Zeitschrift für Ägyptische Sprache und Altertumskunde, Vol. 115, 1988. (alemany)

## Enllaços externs

* L'arquitectura egípcia: temples i tombes Arxivat 2012-05-13 a Wayback Machine. (castellà).
* Article sobre l'speos de Ramsès II a Derr (castellà).
* El desert d'Aràbia i el Mar Roig. Article sobre els monuments de la zona, inclou temples com el de Seti I a Wadi Mia. (anglès)

## Vegeu també

* Hipogeu
* Tomba excavada a la roca
Viccionari
# William Fogg Osgood

William Fogg Osgood (Boston, 10 de març de 1864 - Belmont, 22 de juliol de 1943) va ser un matemàtic nord-americà.

## Vida i obra

William Osgood va estudiar a la universitat Harvard en la qual es va graduar el 1886 en la que va seguir estudis de post grau l'any següent. El 1887 es va traslladar a Alemanya per estudiar amb Felix Klein a la universitat de Göttingen, però els anys següents va estudiar a la Universitat d'Erlangen en la qual es va doctorar el 1890. Aquest mateix any, després de casar-se, va retornar als Estats Units.
Des de 1890 fins a la seva jubilació el 1933, va ser professor de la universitat Harvard, essent, juntament amb Maxime Bôcher (1867-1918), el gran impulsor de les matemàtiques en aquesta universitat, fins a convertir-la en un dels departaments de matemàtiques més importants dels Estats Units.
El 1907 va publicar la seva obra més notable, Funktionentheorie: un tractat sobre els mètodes i els resultats fonamentals de l'anàlisi matemàtica amb les seves aplicacions a la teoria de les funcions de variable real o complexa.

## Referències

* ↑ Birkhoff, 1943, p. 466.
* ↑ Walsh, 2002, p. 249.
* ↑ Nadis i Yau, 2013, p. 32.
* ↑ Walsh, 2002, p. 252.

## Bibliografia

* Birkhoff, George D. «William Fogg Osgood and American Mathematics» (en anglès). The Scientific Monthly, Vol. 57, Num. 5, 1943, pàg. 466-469. ISSN: 0096-3771.
* Nadis, Steve; Yau, Shing-Tung. A History in Sum. 150 years of mathematics at Harvard (1825-1975) (en anglès). Harvard University Press, 2013. ISBN 978-0-674-72500-3.
* Porter, Diann R. William Fogg Osgood at Harvard: Agent of a Transformation of Mathematics in the United States (en anglès). Docent Press, 2013. ISBN 978-0988744943.
* Walsh, Joseph L. «William Fogg Osgood». A: National Academy of Sciences. Biographical Memoirs: V.81 (en (anglès)). The National Academies Press, 2002, p. 247-257. ISBN 978-0-309-08476-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «William Fogg Osgood» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Walsh, J.L. «Osgood, William Fogg». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 26 gener 2019]. (anglès)
# Gas pebre

El gas pebre, de vegades emprat en forma d'esprai de pebre, és una arma química que irrita els ulls fins al punt de causar llàgrimes, dolor i fins i tot ceguesa temporal. S'utilitza per dispersar disturbis o com a defensa personal. Encara que no és letal, en casos excepcionals pot provocar la mort de l'afectat. Els seus efectes a llarg termini no són encara ben coneguts. El seu principi actiu és la capsaïcina, un compost derivat de la fruita de les plantes del gènere Capsicum.
El mètode cromatografia líquida d'alta resolució s'usa per mesurar la quantitat de capsaïcina dels diferents esprais de pebre. La Unitat de Picantor Scoville (SHU, per la seva sigla en anglès) és la utilitzada per mesurar la picor produïda per aquest tipus d'esprais.
La demetildihidrocapsaïcina, un anàleg sintètic de la capsaïcina, s'utilitza en una versió de l'esprai de pebre conegut com a esprai PAVA, utilitzat a Anglaterra. Un altre compost químic sintètic és el 4-Nonanoylmorpholine, desenvolupat i usat àmpliament a Rússia, amb efectivitat desconeguda comparada amb l'esprai de pebre natural.
A l'estat espanyol estan prohibits tret d'algunes excepcions, que són els que porten extractes naturals i prèviament han estat homologats per la Dirección General de Salud Pública, ens depenent del Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad espanyol. Els aerosols de pebre se solen comercialitzar en pots prou petits com per transportar-lo dins la butxaca o bé per dur-lo amagat dins la mà. D'altres de més grans es consideren armes prohibides per a ús civil, i la seva venda està restringida a organismes o entitats dels que en depenguin funcionaris o personal de seguretat i que els seus reglaments preveguin l'ús d'aquests mitjans de defensa i de control de masses.
| « | Els efectes de l'aerosol de pebre són bastant més severs, incloent ceguesa temporal amb durades de 15-30 minuts, una sensació ardent de la pell que dura de 45 a 60 minuts, espasmes de la part superior del cos que forcen a la persona a doblar cap endavant i provoca una tos incontrolable dificultant la respiració i la parla de 3 a 15 minuts. | » |

## Referències

* ↑ Article 5 del Reglamento de armas, on s'explicita la prohibició dels esprais no homologats (castellà)
* ↑ AN APPRAISAL OF TECHNOLOGIES OF POLITICAL CONTROL (en anglès). SCIENTIFIC AND TECHNOLOGICAL OPTIONS ASSESSMENT, 1998, p.35.
# Zwischbergen

Zwischbergen és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte de Brig-Glis.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Maria de Rússia (princesa de Suècia)

Maria Pavlovna de Rússia, princesa de Suècia (Sant Petersburg 1890 - castell de Mainau al land de Baden-Württemberg 1958). Gran duquessa de Rússia neta del tsar Alexandre II de Rússia i cosina del tsar Nicolau II de Rússia.
Nascuda el 6 d'abril de 1890 a Sant Petersburg era filla del gran duc Pau de Rússia i de la princesa Alexandra de Grècia. Era per tant neta del tsar Alexandre II de Rússia i de la princesa Maria de Hessen-Darmstadt per part de pare mentre que per part de mare ho era del rei Jordi I de Grècia i de la gran duquessa Olga de Rússia.
Un any després del seu naixement, la seva mare morí en l'enorme propietat rural de la família Pavlovitx al centre de Rússia mentre donava a llum el gran duc Demetri de Rússia. La mort de la seva mare i el posterior casament morganàtic amb l'exili consegüent del seu pare feren que els seus oncles, el gran duc Sergi de Rússia i la princesa Elisabet de Hessen-Darmstadt se n'ocupessin.
Malgrat tot, la precipitada mort del seu tutor i oncle l'any 1905 a Moscou i l'entrada de novícia de la seva tia feren que els dos grans ducs es traslladessin a viure amb el tsar Nicolau II i la seva muller al Palau Imperial.
L'any 1914, Maria es casà amb el príncep Guillem de Suècia fill del rei Gustau V de Suècia i de la princesa Victòria de Baden. La parella tingué un únic fill i es divorcià l'any 1918:
Després de divorciar-se de Guillem de Suècia, la gran duquessa es casà amb el príncep Sergei Mikhailovich Putjatin amb el qual tingué un únic fill que morí un any després del seu naixement.
Amb la Revolució perdé les seves propietats a Rússia i emigrà a París, on obrí un establiment de moda d'alta costura que tingué un important èxit. Maria Pavlovna esdevingué una emprenedora empresària de moda a la capital francesa.
Maria Pavlovna morí el 13 de desembre de 1958 al castell de Mainau al sud d'Alemanya, la residència del seu fill.
# Grevenknapp

Grevenknapp (en luxemburguès: Gréiweknapp; en alemany: Grevenknapp) és una vila de la comuna de Boevange-sur-Attert situada al districte de Luxemburg del cantó de Mersch. Està a uns 18 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Grevenknapp». [Consulta: 14 octubre 2015].
# Cuatro Caminos (Madrid)

Cuatro Caminos és un barri del districte de Tetuán, a Madrid. Té una superfície de 71,43 hectàrees i una població de 24.984 habitants (cens de 1999).
Limita al nord amb el barri de Castillejos (Tetuán), a l'oest amb El Viso i Hispanoamérica (Chamartín), a l'est amb Berruguete i Bellas Vistas al sud amb Ríos Rosas (Chamberí). Està delimitat al nord pel carrer General Yagüe, a l'oest pel carrer de Bravo Murillo, a l'est pel passeig de la Castellana i al sud pel carrer de Raimundo Fernández Villaverde.
L'edifici més emblemàtic del barri és el Palau de Congresos de Madrid, situat en la intersecció entre el Passeig de la Castellana i l'Avinguda del General Perón. Té una superfície 40.000 m² i s'hi fa tota mena d'esdeveniments

## Enllaços externs

* Ortofoto del districte amb els límits de cada barri
* Districtes de Madrid
# Simon Špilak

Simon Špilak (Tišina, 23 de juny de 1986) és un ciclista eslovè, ja retirat, que fou professional del 2005 al 2019, quan l'equip Team Katusha Alpecin, amb què corria, anuncià la seva dissolució.
En el seu palmarès destaca la victòria al Tour de Romandia de 2010, després de la desqualificació per dopatge d'Alejandro Valverde, i la Volta a Suïssa de 2015 i de 2017.

## Palmarès

* 2003
** 1r al Gran Premi dell'Arno
* 2004
** Campió d'Eslovènia en ruta junior
** Campió d'Eslovènia de contrarellotge junior
** 1r a la Lieja-La Gleize
** 1r al Gran Premi General Patton
** 1r al Gran Premi dell'Arno
* 2005
** Campió d'Eslovènia en ruta sub-23
* 2006
** 1r al Trofej Plava Laguna 1
* 2007
** 1r a La Côte Picarde
* 2009
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Eslovènia
* 2010
** 1r al Tour de Romandia i vencedor d'una etapa
* 2013
** 1r al Gran Premi Miguel Indurain
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia
** 1r al Gran Premi de Frankfurt
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné
** Vencedor d'una etapa a la Arctic Race of Norway
* 2015
** 1r a la Volta a Suïssa
* 2017
** 1r a la Volta a Suïssa i vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2008. 48è de la classificació general
* 2011. 117è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2009. 109è de la classificació general
* 2010. Abandona (17a etapa)
* 2014. Abandona (17a etapa)

## Referències

* ↑ «Here are all the riders retiring at the end of the 2019 season». [Consulta: 13 octubre 2019].
* ↑ Vega, Iban. «El mundo al revés de Simon Spilak» (en castellà), 19-06-2017. [Consulta: 3 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Simon Špilak a sitiodeciclismo.net
# Yuri Makoveychuk

Yuri Makoveychuk (ucraïnès: Юрій Маковейчук) (Kíiv, 1961) és un artista-pintor i cineasta que treballa en el rar camp de l'animació de maniquins.

## Biografia

Makoveychuk va néixer a Kíev, Ucraïna, el 1961. El 1990 es va traslladar a Filadèlfia i més tard a la ciutat de Nova York. Va estudiar art a l'Escola Estatal d'Art Xevtxenko de Kíev (els seus companys també incloïen Roman Turovsky i Alina Panova). Va continuar els seus estudis d'art a l'Acadèmia d'Art Estatal de Kíev (BFA) i a l'Institut d'Art de Filadèlfia (MFA).

## Carrera professional
### Pintura

* Designing Intelligence. Exhibició (Universitat Atlàntica de Florida).

### Cinema

Makoveychuk va produir dos llargmetratges d'animació, Radioman (1999) i The Institute (2003). Radioman va guanyar el premi del Festival d'animació de Parma.

### Escenografia

Makoveychuk va participar (en qualitat de dissenyador de producció) en nombroses produccions de cinema independent i televisió a Europa, sobretot la pel·lícula noruega Icekiss del 2008, així com en Three Mosqueteers i Twelve Chairs. També va participar en la realització dels decorats per a les actuacions de Maria Burmaka i Verka Serdyuchka. També ha estat actiu com a artista escènic (Great Expectations, Godzilla, As Good As It Gets, i DeviI's Advocate, entre d'altres).

## Filmografia

* Radioman (1999)
* The Institute (2003)

## Refereències

* ↑ «Designing Intelligence». Florida Atlantic University. Arxivat de l'original el 2010-03-14. [Consulta: 26 febrer 2022].
* 1 2 «Людмила Гурченко Сыграет Роль Жены Кисы Воробьянинова, А Анжелика Варум -- Эллочки-Людоедки» (en rus). Prazdnik Info.
* ↑ «Верка Сердючка пригласила на новоселье «BONEY M» (Verka Serduchka convidada a la inauguració de la casa "BONEY M")» (en ucraïnès). KP. Arxivat de l'original el 2013-07-17. [Consulta: 26 febrer 2022].
# Gaspard Rinaldi

Gaspard Rinaldi (Canes, 26 de maig de 1909 - Marsella, 24 de novembre de 1978) va ser un ciclista francès que va córrer entre 1929 i 1937.
Durant la seva carrera esportiva aconseguí 7 victòries, entre les que sobresurt la primera posició a la Volta a Suïssa de 1935.

## Palmarès

* 1930
** 1r de la Marsella-Niça
** 1r del Gran Premi de Canes
** 1r a la Niça-Annot-Niça
* 1931
** 1r al Gran Premi de la Victòria a Niça
* 1933
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
* 1935
** 1r de la Volta a Suïssa
* 1936
** 1r al Circuit dels Colls Pirinencs

## Resultats al Tour de França

* 1933. 15è de la classificació general
* 1934. Abandona (1a etapa)

## Enllaços externs

* Palmarès de Gaspard Rinaldi (italià)
# Zell im Fichtelgebirge

Zell im Fichtelgebirge, fins al juliol de 2007 el seu nom oficial era Zell, és un municipi d'Alemanya amb 2.272 habitants, situat al districte de Hof al land de Baviera. Es troba a una altitud de 615 m.
El riu Saale neix a la serralada Waldstein del Fichtelgebirge prop de Zell im Fichtelgebirge.
# Mas Caritat

El Mas Caritat és un edifici d'Olot (Garrotxa) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de caràcter rural i agrícola, bastit probablement sobre una edificació anterior amb diversos afegits i transformacions.
No presenta cap element singular especialment i es conforma a partir d'un volum simple amb els afegits posteriors. A la façana est hi ha una eixida coberta a la façana nord, que ha estat l'accés principal tradicional des de l'antic camí a les fonts, hi ha la data de 1588 a la llinda sobre la porta forana. Està lligada a diverses tradicions populars entre les quals destaca la troballa de la Mare de Déu del Tura per un bou i un pastor del mas.

## Referències

* 1 2 «Mas Caritat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].