OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peix Nicolau

El Peix Nicolau, és un home que, com les sirenes, és mig peix i mig humà. Les diverses llegendes i contes que en parlen arreu de la Mediterrània conten històries diverses sobre encantaments i misteris marins.

## Versió mallorquina

Nicolau era un nin que sempre volia estar en remull a la mar i la seva mare, cansada, un dia li digué: «mal tornassis peix» i la maledicció es va fer realitat de cintura per avall. El dugueren a la mar on trescà tots els racons, cosa que li va permetre crear les cartes de navegar. Però mai havia trescat el Saluet entre Santa Margalida i Artà i, tot i que l'advertiren del perill, hi va voler anar i hi va morir ofegat. La rondalla acaba advertint del perill d'aquest lloc, on un ésser tan destre amb les qüestions de la mar hi va colar la vida.
La rondalla sembla estar molt escampada, perquè Mossèn Alcover la va recollir a Manacor, Puigpunyent i Pollença.

## Altres versions

Més o menys és el rei de les aigües i de tot el que hi viu. Viu a la terra que banya el mar. Albirar-lo és signe de mal averany. Cal fer per no veure'l i sobretot no pescar-lo mai o no es podrà evitar l'infortuni. Segons la font, es tracta d'un sol individu o d'una espècie sencera.
La llegenda explica que el Peix Nicolau de petit era un nen molt amant de l'aigua que vivia en un poble de la costa i que es passava tot el dia nedant al mar. Cansada la seva mare pels esforços de treure'l fora de l'aigua tal com li costava, un dia el va maleir exclamant que «tant de bo es convertís en un peix». I així va passar tot just ho va haver dit. Al final, cansat per tots els inconvenients que comportava viure a terra amb mig cos de peix —en lloc de caminar havia d'arrossegar-se i com els peixos, per no fer-se malbé havia de ser en remull— va quedar-se a viure a la mar on encara hi és.
Cada març surt del seu cau per saber si hi ha cap novetat de la terra des de l'any passat, fa un passeig i un cop ja ha vist el que volia, se'n torna al seu palau sota les aigües.

## Referències

* ↑ «El peix Nicolau» (paper). Sàpiens. Sàpiens Publicacions [Barcelona], núm.131, 01-07-2013, p.14. ISSN: 1695-2014.
* ↑ «Saluet». Toponímia de Mallorca. [Consulta: 21 juliol 2019].

## Bibliografia

* Racó, Jordi des. Aplec de rondalles mallorquines d'en Jordi des Racó, tom XXIV. vuitena edició. Palma (Mallorca): Editorial Moll, 1989, p. 74-76. ISBN 84-273-0209-6.
* Prats, Joan de Déu. «Tritó, el Bocadolça». A: Llegendes de pescadors. Penguin Random House Grup Editorial España, 2016. ISBN 9788490694022.

## Enllaços externs

* Caballeria, Sílvia; Codina, Maria Carme. «El peix Nicolau».
# Cantó de Soçairac

El cantó de Soçairac és un cantó francès del departament de l'Òlt, situat al districte de Fijac. Té 5 municipis i el cap és Soçairac.

## Municipis

* Calviac
* Comiac
* La Calm d'Orcet
* La Mativiá
* Soçairac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1985 | René Couderc | PS |
| 1985-1998 | Jacques Dumas | RPR |
| 1998-2004 | Maurice Blazi | PRG |
| 2004- | Jean-Pierre Boucard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.329 | 2.421 | 2.014 | 1.895 | 1.785 | 1.641 | 1.529 |
# Pascale Jeuland

Pascale Jeuland (Rennes, 2 de juny de 1987) és una ciclista francesa que combina la pista amb la carretera. Actualment milita a l'equip SAS-Macogep. El 2010 es va proclamar Campiona del món en Scratch.

## Palmarès en pista

* 2007
** Campiona de França en Puntuació
* 2008
** Campiona de França en Puntuació
* 2009
** Campiona de França en Puntuació
** Campiona de França en Scratch
* 2010
** Campiona del món en Scratch
** Campiona de França en Persecució
* 2013
** Campiona de França en Persecució
** Campiona de França en Persecució per equips
* 2014
** Campiona de França en Scratch
** Campiona de França en Persecució
** Campiona de França en Persecució per equips
* 2015
** Campiona de França en Persecució per equips
* 2016
** Campiona de França en Òmnium
** Campiona de França en Persecució per equips
* 2018
** Campiona de França en puntuació

## Palmarès en ruta

* 2006
** Campiona de França sub-23 en ruta
** 1a al Tour del Charente Marítim
* 2009
** 1a a la Copa de França sub-23
* 2010
** 1a al Tour del Charente Marítim
** 1a a la Ronde de Bourgogne i vencedora d'una etapa
* 2011
** 1a al Clàssic femení de Vienne Poitou-Charentes
* 2013
** Campiona del món en ruta militar
* 2014
** Vencedora d'una etapa del Trofeu d'Or

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Mianos

Mianos (Mians en aragonès) és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de la Jacetània.
La temperatura mitjana anual és de 11,8° i la precipitació anual, 740 mm.

## Enllaços externs

* Página web de Mianos

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Mianos». Arxivat de l'original el 2016-05-28. [Consulta: 1r setembre 2016].
# Porc blanc lituà

El porc blanc lituà (lituà: Lietuvos Baltoji) és un porc de raça de Lituània.
La raça va ser creada per l'encreuament de les truges lituanes natives amb verros de les races Large White, Large White i Landrace alemanyes.
Els principals centres de cria són Baisogala, Draugas, Txerniakhovsk, Grižuva, Žemaitėliai i Marijampolė a Lituània. A més a més, el porc blanc lituà hi és a Geòrgia, el Kazakhstan, Turkmenistan, Belarús, Moldàvia i Rússia que es van creuar a altres races. El 1980 un total de 981.600 animals eren de raça pura.

## Característiques

* en color, aspecte i tipus similar a la Large White
* Pes 248 kg truges, verros 313 kg
* Temps per 100 kg: 174 dies
N'hi ha 12 línies paternes i 29 famílies de truges. Hi ha cinc poblacions reproductores separades.

## Referències

* http://www.fao.org/docrep/009/ah759e/AH759E10.htm
# Grande Jacquerie

La Grande Jacquerie, o Jacquerie, va ser una revolta camperola de l'Edat Mitjana al Regne de França l'any 1358 durant la Guerra dels Cent Anys. La revolta es va produir arran de la crisi financera que assetjava França. El rei Joan II, va convocar els Estats Generals per apaivagar els ànims, sense èxit. El terme ve de l'apel·latiu “Jacques Bonhomme” (Jacques Gentilhome) que el cronista medieval Jean Froissart va emprar per designar els revoltats. La noblesa també utilitzava aquest terme de manera desdenyosa per tal de parlar dels camperols o serfs que treballaven les terres.

## Òpera

El compositor i director d'orquestra Gino Marinuzzi (pare) va escriure una òpera (Jacquerie) el 1918 sobre aquests fets.

## Referències

* Porchnev, Boris, Les soulèvements populaires en France au XVIIe siècle, Flammarion, París, 1972
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 787. (ISBN 84-7291-226-4)
# Peix bada

El peix bada, serpetó, agulla o serp de la mar (Syngnathus typhle) és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.
És un peix de clima temperat que viu entre 1-20 m de fondària. Es troba des de Vardø (Noruega), la mar Bàltica i les illes Britàniques fins al Marroc, incloent-hi la Mediterrània, la mar Negra i la mar d'Azov. Els adults poden assolir 35 cm de longitud total. És ovovivípar, fresa a l'estiu i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua. És depredat per Chelidonichthys gurnardus.

## Referències

* ↑ «Peix bada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Peix bada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* 1 2 3 Papasissi, Christine; Sampang-Reyes, Arlene G. «Syngnathus typhle Linnaeus, 1758 Broadnosed pipefish». FishBase.
* ↑ «Organisms Preying on Syngnathus typhle» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Bell, J.D. i M.L. Harmelin-Vivien, 1983. Fish fauna of French Mediterranean Posidonia oceanica seagrass meadows. 2. Feeding habits. Tethys 11: 1-14.
* D'Ancona, U., 1934: Le specie Mediterranee del genere Syngnathus. Memoria, Royal Comitato Talassografico Italiano Núm. 210: 1-79, Pls. 1-3.
* Dawson, C. E., 1984: Synopsis of Australian pipefishes usually referred to the syngnathine (tail-pouch) genera Syngnathus, Leptonotus and Histogamphelus. Memoirs of the Museum of Victoria Núm. 45: 71-123, Pls. 1-9.
* Dawson, C.E., 1990. Syngnathidae. p. 658-664. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post and L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
# El Molí Espatllat

El Molí Espatllat és una masia de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular (7x9) assentada sobre el desnivell del terreny que dona a la riera, i coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana de ponent. Consta de baixos, planta i primer pis. La façana principal presenta a la planta un portal rectangular datat (1871) situat al centre, i dues finestres laterals emmarcades amb gres vermell, ampit motllurat i reixa de forja; al primer pis hi ha tres finestres disposades simètricament amb emmarcaments d'estuc, de les quals la central és més gran que les laterals i presenta sobre d'ella, arran de carener, un òcul rodó emmarcat amb gres vermell i tapiat. El ràfec vola molt poc i presenta decoracions de rajoleta. La façana S, les obertures no són simètriques: a la planta hi ha dos portals d'arc rebaixat emmarcats amb totxo, al primer pis s'hi distribueixen tres finestres i dues al segon; el sector O presenta un rellotge de sol amb inscripcions (Josefa Jourment viuda d'Albinyana 1906). La façana E presenta dues finestres centrals, una al primer i l'altra al segon pis. La façana N presenta un portal rectangular, i dues finestres a la planta; al primer pis i al segon tres finestres respectivament.

## Història

Molí del segle xix (i anteriors) situat a peu de camí ral i relacionat amb l'antic casal medieval l'Espinzella que formava part dels 82 masos que existien en el municipi pels volts de 1340, segons consta en els documents de l'època. El trobem registrat en els fogatges de la "Parròquia i terme de Viladrau fogajat a 6 de octubre 1553 per Joan Masmiguell balle com apar en cartes 230", juntament amb altres 32 que continuaven habitats després del període de pestes, on consta un tal "Antoni Spinzella". Els actuals propietaris no mantenen la cognominació d'origen.

## Referències

* 1 2 «El Molí Espatllat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Cantó de Steenvoorde

El cantó de Steenvoorde (neerlandès Kanton Steenvoorde) és una divisió administrativa francesa situat al departament del Nord a la regió dels Alts de França. Forma part del Westhoek (Flandes francès)

## Composició

El cantó aplega 9 comunes:
| Boeschepe Eecke (neerlandès: Eke) Godewaersvelde (Godewaarsvelde) Houtkerque (Houtkerke ) Oudezeele (Oudezele) | Saint-Sylvestre-Cappel (Sint-Silvesterkappel) Steenvoorde Terdeghem (Terdegem) Winnezeele (Winnezele) |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 11.997 | 11.801 | 11.602 | 11.939 | 12.185 | 12.851 | 13.440 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1999 | Jean-Marc Bataille | PR |
| 1999- | Jean Marc Gosset | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Galeria d'imatges

* Terdeghem
* Steenvoorde
* Boeschepe
* Godewaersvelde
* Terdeghem
* Eecke
* Oudezeele
* Houtkerque
* Terdeghem

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Wavrin

Wavrin és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 7.720 habitants. Limita al Nord-oest amb Fournes-en-Weppes, al nord amb Beaucamps-Ligny, al nord-est amb Santes, a l'oest amb Sainghin-en-Weppes, a l'est amb Gondecourt, al sud-oest amb Don, al sud amb Allennes-les-Marais i al sud-est amb Herrin.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.308 | 5.819 | 6.187 | 6.785 | 7.477 | 7.633 | 7.720 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Davoine | PS |
# Paulino Rivero Baute

Paulino Rivero Baute (El Sauzal, Tenerife, 11 de febrer de 1952) és un polític canari, President del Govern de Canàries entre 2007 i 2015. És diplomat en magisteri per la Universitat de La Laguna, està casat i té dos fills. Va exercir com a professor de primària fins que el 1979, en les primeres eleccions democràtiques en Espanya, és escollit alcalde de la seva localitat natal, El Sauzal, ja que va ocupar fins a 2007, inicialment al capdavant de la Unió de Centre Democràtic i després des de 1983 dintre de la Agrupación Tinerfeña Independiente (ATI), partit inclòs actualment dintre de Coalició Canària (CC).
També ha estat conseller del Cabildo de Tenerife, per a després el 1996 donar el salt a la política nacional, sent diputat en les legislatures VI, VII i VIII de Corts espanyoles per Santa Cruz de Tenerife. Va presidir la Comissió Parlamentària sobre els atemptats de l'11 de març de 2004 a Madrid. En 2007 va ser escollit candidat a la Presidència del Govern de Canàries per Coalició Canària a les eleccions de maig, sent la seva llista la tercera més votada. L'11 de juliol va ser investit president del Govern de Canàries gràcies a un pacte amb el Partit Popular. Després de resultar escollit en aquestes eleccions va abandonar el seu escó al Congrés dels Diputats, per ser incompatible amb el de diputat regional, i va abandonar la presidència de Coalició Canària. Paulino Rivero és el quart president consecutiu de Canàries per CC des de 1995.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Miao Fu

Miao Fu (en xinès simplificat: 缪辅; en xinès tradicional: 繆輔; en pinyin: Miào Fǔ), fou un pintor de la cort de la dinastia Ming. No es coneixen amb exactitud les dates exactes del seu naixement i de la seva mort. Era originari de Suzhou, província de Jiangsu. Fou cèlebre per les seves pintures de peixos.

## Enllaços externs

* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-fish-miao-fu.php
* http://arts.cultural-china.com/en/63Arts1111.html Arxivat 2013-05-10 a Wayback Machine.
# Potanitsi

Potanitsi (en rus: Потаницы) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 58 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Grande-Terre

Grande-Terre és la segona de les dues majors illes del departament d'ultramar francès de Guadalupe. El seu nom vol dir literalment en francès "Terra Gran". Està separada de la seva germana gran —Basse-Terre— per un estret canal anomenat Rivière Salée.
És una illa calcària que en el seu centre té un altiplà àrid. Posseïx 590 km² de superfície i una població segons el cens de 2006 de 197.603 habitants vivint en 10 communes o municipalitats.
Al litoral sud d'aquesta illa se situen les platges i hotels que atreuen el turisme a Guadalupe. L'illa té igualment la major part de la terra utilitzada per a l'agricultura en el territori.

## Llista dels municipis de Grande-Terre

| Rang | Municipis | Pop. (2006) | Superfície(km²) | Densitat |
| 1 | Les Abymes - PTP | 60.053 | 81,25 | 739 |
| 2 | Le Gosier - PTP | 27.370 | 42,20 | 649 |
| 3 | Sainte-Anne | 23.073 | 80,29 | 287 |
| 4 | Le Moule | 21.027 | 82,84 | 254 |
| 5 | Pointe-à-Pitre - PTP | 17.541 | 2,66 | 6.594 |
| 6 | Morne-à-l'Eau | 16.703 | 63,56 | 263 |
| 7 | Saint-François | 13.424 | 59,82 | 224 |
| 8 | Petit-Canal | 8.180 | 70,35 | 116 |
| 9 | Port-Louis | 5.481 | 43,24 | 127 |
| 10 | Anse-Bertrand | 4.751 | 60,47 | 79 |

## Galeria d'imatges

* Pointe-à-Pitre, la ciutat més important
* Platja de Grande-Terre
* La Punta dels Castells
* La Punta de la Grande Vigie

## Referències

* ↑ «Grande-Terre | enciclopèdia.cat». GEC. [Consulta: 24 abril 2021].
# Parmenió (poeta)

Parmenió, en llatí Parmenion, en grec antic Παρμενίων, fou un poeta epigramàtic grec natural de Macedònia, els versos del qual estan inclosos en la col·lecció de Filip de Tessalònica, i que probablement va viure al final del segle I aC. Alguns dels seus epigrames han estat reproduïts a l'Analecta de Brunck i a Lectiones de Jacobs. Es caracteritzen per la seva brevetat de la que el mateix autor fa elogi.

## Referències

* ↑ Parmenion 1, Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III).
# Can Figueres (Besalú)

Can Figueres és un edifici del municipi de Besalú (Garrotxa). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al començament del carrer Tallaferro hi destaquen dos edificis de pedra tallada, les façanes dels quals tenen per base unes voltes. Can Figueres, popularment anomenat Can Goita, té en la seva base quatre arcades paral·leles al carrer i una de transversal. Són arcs rebaixats que reposen sobre capitells octogonals que també reposen sobre columnes octogonals. Per sobre dels arcs s'hi troba una cornisa en forma d'escòcia i més amunt quatre finestres amb doble columna cilíndrica i capitells d'estil gòtic. Unes mènsules sostenen el ràfec.

## Història

En realitat no es tenen notícies sobre quin era el seu destí originari ni tampoc sobre les posteriors utilitats a les que ha estat sotmès, no obstant, és compartida l'opinió que en temps medieval era el lloc destinat al mercat de la vila. Segons la tradició, en aquest carrer davant del castell hi havia la Ceca local.

## Referències

* 1 2 «Can Figueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2014].
# Vol més llarg

Els vols més llargs són vols de molt llarg abast operats per algunes aerolínies. L'ús de rutes tan llargues pot servir per reduir el nombre d'escales que han de fer els passatgers durant el seu viatge, així com el temps que es triga a anar d'una ciutat a una altra de molt llunyana, tot i que també s'ha de tenir en compte que les escales poden fer més tolerables els viatges de llarga distància. A novembre del 2020, els vols més llargs del món calculats segons la línia ortodròmica són els vols 23 i 24 de Singapore Airlines, que enllacen Singapur i Nova York (Estats Units), a una distància de 15.349 km.

## Referències

* ↑ «Airlines compete to run the world's longest, non-stop flight» (en anglès).
* ↑ «Singapore Airlines To Begin Non-Stop Services To New York's JFK International Airport» (en anglès). Arxivat de l'original el 2 novembre 2021. [Consulta: 1 gener 2021].
# María Eizaguirre

María Eizaguirre Comendador (Sant Sebastià, 28 d'abril de 1978), és una periodista espanyola. Des de maig de 2021 és directora de Comunicació i Participació a la Corporació de RTVE. Ha editat diversos espais informatius, entre ells Protagonistas pel qual va rebre el premi Antena d'Or de Ràdio el 2005. Entre agost de 2012 i juliol de 2013 va ser l'editora del Telediario Cap de setmana de La 1 (TVE) presentat per Oriol Nolis i Raquel Martínez. Al setembre de 2013, va assumir l'edició del Telenotícies 2 de La 1, presentat per Ana Blanco.

## Premis i reconeixements

* 2005 Antena d'or Categoria ràdio com a editora dels Serveis informatius de Protagonistes.

## Referències

* ↑ «Dirección - Corporación» (en castellà). [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ RTVE. «Marta Jaumandreu presentará el TD2 de TVE, Ana Blanco, el TD1 y María Casado, 'Los desayunos'» (en castellà), 20-08-2012. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Cambio de sillas en los informativos de TVE» (en castellà). [Consulta: 23 desembre 2019].
# Pouques-Lormes

Pouques-Lormes és un municipi francès, situat al departament del Nièvre i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 166 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pouques-Lormes era de 166 persones. Hi havia 84 famílies, de les quals 28 eren unipersonals (16 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 32 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 12 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 144 habitatges, 85 eren l'habitatge principal de la família i 59 eren segones residències. Tots els 144 habitatges eren cases. Dels 85 habitatges principals, 80 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 8 tenien dues cambres, 29 en tenien tres, 24 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 62 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 45 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pouques-Lormes el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 8 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 16 | 75 a 79 | 4 |
| 12 | 70 a 74 | 12 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 91 persones, 61 eren actives i 30 eren inactives. De les 61 persones actives 54 estaven ocupades (30 homes i 24 dones) i 7 estaven aturades (6 homes i 1dona). De les 30 persones inactives 17 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Pouques-Lormes hi havia 70 unitats fiscals que integraven 137 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.251 €.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Pouques-Lormes hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pouques-Lormes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pouques-Lormes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Guaram V Mamphali

Guaram V Mamphali (nascut cap al 828, mort frare l'any 882) fou un príncep de Javakètia i de Samtskhé de la dinastia dels bagràtides.

## Biografia

Tercer fill del príncep Aixot I d'Ibèria, rebé en la partició a la mort del seu pare les terres de Javakètia, amb la Trialètia, el Taschir i Abotsi, i de Samtskhé amb la Txautxètia (o Txavxètia) on Guaram V va regnar com a príncep del 830 al 876/881. Després que el seu fill Narsès va matar el seu nebot el curopalata David I d'Ibèria, Guaram V va abdicar i es va fer monjo, morint el 882.

## Matrimoni i descendència

Com el seu germà Bagrat I d'Ibèria es va casar amb una filla de Smbat VIII Bagratuní (Sembat I Ablabas) de la qual va tenir tres fills:
* Narsès d'Ibèria, que el va succeir;
* Aixot, mort l'any 869;
* Una filla que es va casar amb Adarnases Xavliani d'Abkhazia, i seguidament amb Bagrat I d'Abkhàzia

## Fonts

* Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle: Tables généalogiques et chronologiques, 1990, p. 129-130.