OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat de Zúric 1982

L'edició del 1982 fou la 67a del Campionat de Zuric. La cursa es disputà el 2 de maig de 1982, pels voltants de Zúric i amb un recorregut de 272 quilòmetres. El vencedor final fou el neerlandès Adrie van der Poel, que s'imposà per davant de Hubert Seiz i Tommy Prim.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Adrie van der Poel | DAF Trucks-TeVe Blad | 6h 49' 39" |
| 2 | Hubert Seiz | Cilo-Aufina | m. t. |
| 3 | Tommy Prim | Bianchi-Piaggio | m. t. |
| 4 | Wladimiro Panizza | Del Tongo-Colnago | m. t. |
| 5 | Daniel Gisiger | Hoonved-Bottecchia | m. t. |
| 6 | Jostein Wilmann | Capri Sonne-Eddy Merckx | m. t. |
| 7 | Jacques Michaud | Coop-Mercier-Mavic | m. t. |
| 8 | Willy Vigouroux | DAF Trucks-TeVe Blad | + 2'01" |
| 9 | Claudio Corti | Sammontana-Campagnolo | m. t. |
| 10 | Walter Delle Case | Atala-Campagnolo | + 2'12" |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
# Bhadra

«Bhadra» té aquests significats:
* Riu Bhadra a Karmataka, Índia
* Principat de Bhadra (Bikaner), antic principat tributari i una ciutat de l'estat de Bikaner a Rajputana
* Principat de Bhadra (Províncies Centrals) estat tributari, al districte de Balaghat, a les Províncies Centrals, avui Madhya Pradesh (Índia)
# Escenaris Especials

Escenaris Especials és una associació de teatre de Banyoles que treballa amb persones amb discapacitat, autisme, trastorns mentals o en deshabituació de tòxics, per lluitar contra els estigmes d'aquest col·lectiu. L'associació va néixer a Banyoles l'any 2006 de la mà de la psicòloga i dramaturga Clàudia Cedó que, amb el suport de l'Aula de Teatre i l'àrea de Cultura de la ciutat, es va oferir per a fer classes a diverses fundacions i centres per a persones en risc social.
Escenaris Especials treballa exercicis de cos, veu, improvisació, clown i expressivitat emocional, entre altres tècniques, per oferir a l'alumnat un espai de llibertat i de joc que doni valor i potenciï les seves capacitats. Els espectacles que han estrenant reflecteixen les inquietuds de l'alumnat amb la idea de donar-los veu sobre temes que els interessen. Destaquen les actuacions de 2012 a l'Estadi de Montjuïc, dins La Festa dels Súpers; el 2014, quan van guanyar el Premi al Compromís de les comarques gironines; i el 2015, amb el premi Banyolí de l'any a l'Entitat Social. Actualment el projecte atén més de 100 alumnes de 10 fundacions de la demarcació de Girona.
L'any 2019, en el marc del CLAM - Festival Internacional de Cinema Social de Catalunya a Navarcles, rebé el Premi Pere Casaldàliga a la Solidaritat en reconeixement «per la seva obra de contribució a fer que la solidaritat entre les persones sigui un fet notori».
| « | Si fóssim capaços d'escoltar totes les veus, de donar cabuda a tota la diversitat que, per sort, hi ha al nostre voltant, la cultura en sortiria enriquida. No volem donar veu als nostres alumnes, volem donar orelles a la resta. | » |
| — Anna del Barrio, 2019 |||

## Referències

* ↑ «Premi Pere Casaldàliga per a Escenaris Especials, una entitat que utilitza el teatre com a eina d'inclusió». Regió7, 16-04-2019. Arxivat de l'original el 2019-04-19. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «Clàudia Cedó parla del projecte solidari Escenaris Especials» (en anglès). El Punt Avui, 23-05-2018. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «Escenaris Especials creix i incorpora a set professionals de les arts escèniques.». Teatral.net: Revista digital de les Arts Escèniques, 23-02-2019. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «El projecte Escenaris Especials estrena dissabte a La Planeta l'espectacle «Love»». Diari de Girona, 28-05-2019.
* ↑ «El Clam reconeix el projecte Escenaris Especials de Banyoles amb el Premi Pere Casaldàliga 2019». CCMA, 05-05-2019.
# Zarià (Nezamaievski)

* Per a altres significats, vegeu «Zarià».
Zarià - Заря (rus) és un possiólok, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a 24 km al nord-oest de Novopokróvskaia i a 167 km al nord-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Nezamaievski.
# Dímer de timina

Un dímer de timina és la unió covalent de dos residus de timina adjacents dins d'una molècula d'ADN, sovint catalitzat per la radiació ultraviolada o substàncies químiques mutàgenes. És un exemple d'un tipus de danys a l'ADN més general conegut com a dímers de pirimidina, que, com el seu nom suggereix, poden crear-se entre qualsevol parell adjacent de bases pirimidíniques (C, T, U) (com ara entre dues citosines o una citosina i un uracil). Els enzims de reparació per excisió i el sistema de reparació de l'ADN sovint poden reconèixer i reparar aquest tipus de danys pel gran nus que provoquen en l'ADN. En molts organismes (excloent els mamífers placentaris com ara els humans) les ADN fotoliases poden reparar els danys directament per mitjà de la fragmentació del dímer.
Els dímers de timina no reparats o mal reparats i les mutacions que en resulten poden contribuir al desenvolupament de càncers de pell.

## Vegeu també

* Reparació per excisió de nucleòtids
* Dímer de pirimidina (Dímer de ciclobutil)

## Enllaços externs

* Anàlisi dels anticossos dels dímers de timina

## Referències

* Essen LO, Klar T. (2006). Light-driven DNA repair by photolyases. Cell Mol Life Sci 63 (11), 1266-77.
# Ezgi Kapdan

Ezgi Kapdan o Ezgi Kapdan Karakaya (Ankara, 3 de gener de 1985) és una jugadora de voleibol turca. Actualment juga pel club Beşiktaş d'Istanbul. Ezgi Kapdan és casada amb Murat Karakaya, també jugador de voleibol, i integrant de la selecció nacional turca de voleibol; la parella han jugat voleibol en el seu casament (vegeu la imatge en la referencia). Els Karakaya tenen una filla, Zeynep Duru, nascuda el 2014.

## Vegeu també

* Nilay Konar

## Referències

* ↑ http://www.voleybolx.com/besiktas-ezgi-kapdan-karakaya-yi-transfer-etti/18784/
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/voleybol-erkek-milli-takimi-kadrosu-aciklandi-28640919
* ↑ http://www.voleybolunsesi.com/content.php?cid=14&id=17394 Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.voleybolunsesi.com/content.php?cid=14&id=20566 Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
# Zarià (Rassvet)

* Per a altres significats, vegeu «Zarià».
Zarià - Заря (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a 15 km al sud de Staromínskaia i a 150 km al nord de Krasnodar, la capital del territori.
Pertany al possiólok de Rassvet.
# Zarià (Oktiabrski)

Zarià - Заря (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al delta del riu Kuban. És a 13 km al sud-est de Poltàvskaia i a 63 km al nord-oest de Krasnodar. Pertany al possiólok d'Oktiabrski.
# Zebrias crossolepis

Zebrias crossolepis és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de la Xina.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Wetteren

Wetteren és un municipi belga de la província de Flandes Oriental a la regió de Flandes. Està compost perls pobles de Wetteren, Massemen i Westrem. L'1 de gener de 2006, Wetteren tenia 23 209 habitants. L'àrea total és de 36,68 km² resultant una densitat de població de 633 habitants/km².

## Llista de burgmestres

* Charles Hippolyte Vilain XIIII (Katholieke Partij) (1822-1840 i 1848-1873)
* Constantin Van Cromphaut (Katholieke Partij) (1873-1879)
* Abel de Kerchove d'Exaerde (Katholieke Partij) (1879-1891)
* Joseph du Château (Katholieke Partij) (1927-1957)
* Leon Vuylsteke (CVP) (1958-1976)
* Jaques De Graeve (Socialistische Partij) (1976-1981)
* Valère Van Severen) (Socialistische Partij) (1981-1983)
* René Uyttendaele (CVP) (1983-1990)
* Marc Gybels (CD&V (1991-2010)
* Alain Pardaen (CD&V (2010-)

## Galeria d'imatges

* Pont Voetgangersbrug E40.
* Església del Sagrat Cor en Kwatrecht, Wetteren.
* Nevada de 2008.
* Estació de tren.
* Església en Sint-Gertrudiskerk, Wetteren.

## Referències

* ↑ «Gementee Wetteren» (en anglès), 2015. [Consulta: 1r octubre 2015].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (neerlandès)
* Chiro Overschelde Wetteren Liefkenshoek 24, Wetteren.
# Wetmorella

Wetmorella és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Wetmorella albofasciata (Schultz & Marshall, 1954)
* Wetmorella nigropinnata (Seale, 1901)
* Wetmorella tanakai (Randall & Kuiter, 2007)

## Referències

* ↑ Schultz, L. P. & N. B. Marshall. 1954. A review of the labrid fish genus Wetmorella with descriptions of new forms from the tropical Indo-Pacific. Proceedings of the United States National Museum v. 103 (no. 3327): 439-447, Pl. 12.
* 1 2 Randall, J.E., 1983. Revision of the Indo-Pacific labrid fish genus Wetmorella. Copeia 1983(4):875-883.
* ↑ Seale, A. 1901. Report of a mission to Guam. Part 2 -- Fishes. Occas. Pap. Bernice P. Bishop Mus. v. 1 (no. 3): 61-128.
* ↑ Randall, J.E. & Kuiter, R.H. 2007. Wetmorella tanakai, a new wrasse (Perciformes: Labridae) from Indonesia and the Philippines. aqua International Journal of Ichthyology, 13 (1): 1-6.
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Fowler H. W. & Bean B. A. 1928. Contributions to the biology of the Philippine Archipelago and adjacent regions. The fishes of the families Pomacentridae, Labridae, and Callyodontidae, collected by the ... steamer "Albatross," chiefly in Philippine seas and adjacent waters. Bull. U. S. Natl. Mus. No. 100, v. 7. i-viii + 1-525.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Zelaya

«Zelaya» té aquests significats:
* Geografia:
** Zelaya, localitat de la província de Buenos Aires, a l'Argentina.
** Zelaya, antic departament de Nicaragua.
* Biografies:
** Héctor Zelaya, futbolista hondureny.
** José Santos Zelaya, president de Nicaragua (1893-1909)
** Manuel Zelaya, president d'Hondures (2005-2009)
# Zekra Alwach

Zekra Alwach (àrab: ذكرى علوش, Ḏikrà ʿAlwax) (Hilla, 1968) és una enginyera i política iraquiana, alcaldessa de Bagdad des del 22 de febrer de 2015, en substitució de Naim Aboub al-Kaabi, i fins al 20 de setembre de 2020.
Alwach és enginyera per la Universitat Tecnològica de Bagdad i posseeix un màster en gestió de projectes de construcció per la Universitat de Bagdad i un doctorat en el mateix tema per la Universitat Tecnològica de Bagdad.
Va iniciar la seva carrera professional el 1993 i va tenir responsabilitats administratives fins que va ser nomenada directora general del Ministeri d'Educació Superior. Reportava directament al primer ministre, Haider al-Abadi.
En la seva única entrevista feta a mitjans occidentals, va parlar dels reptes de governar una ciutat destrossada per la guerra, el pes de la responsabilitat per triomfar i la lluita pels drets de les dones a Iraq.
Estava casada amb el general Ali Araji.

## Referències

* ↑ «Baghdad's First Female Mayor Takes Office» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-03-17. [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ «Baghdad set to get first female mayor» (en anglès). Middle East Eye.
* ↑ الالكترونية, جريدة البصرة «جريدة البصرة الالكترونية السيرة الذاتية لامين/ امينة بغداد الجديد ذكرى علوش 2015 موسوعة اخبار العراق» (en àrab). اخبار العراق الآن.
* ↑ «Baghdad's Trailblazing Female Mayor Zekra Alwach Faces Tough Times Ahead» (en anglès). Glammonitor, 08-07-2015. Arxivat de l'original el 2017-08-07 [Consulta: 28 novembre 2017]. Arxivat 2017-08-07 a Wayback Machine.
* ↑ «ملفات - امينة بغداد وزوجها في فرنسا لاستلام هدية عصام الاسدي عن ماء الرصافة - سومر نيوز». Arxivat de l'original el 2017-04-27. [Consulta: 28 novembre 2017].
# Zeladores del Culte Eucarístic

Les Germanes Zeladores del Culte Eucarístic són una congregació religiosa femenina dedicada a l'adoració del Santíssim Sagrament i la fabricació de formes i pa eucarístic per a la missa. Fundada el 1902, el 2010 s'integrà a la congregació de les Missioneres del Santíssimo Sagrament i Maria Immaculada, desapareixent com a congregació diferenciada.

## Història

Fundada el 1902 per Miquel Maura i Montaner amb l'objectiu primordial de fomentar el culte a l'Eucaristia i fabricar el pa eucarístic per als oficis. Només amb el temps, les germanes també començaren a fer catequesi i instrucció a les noies, centrant-se en la confecció i la costura d'ornaments i roba litúrgica. La primera superiora general fou Margarida Bernad i Jordà.
En 1927 d'instal·laren a Barcelona (carrer Nou de Sant Francesc), i en 1929 es traslladaren a Sant Gervasi, al carrer d'Aribau; entre 1953 i 1984 hi tingueren oberta una escola elemental on oferien catequesi i ensenyament primari gratuït, i classes de confecció a joves i senyores. A més, obriren comunitats a Madrid i Santiago de Compostela.
El 22 de febrer de 2010, el cardenal Franc Rodé, de la Congregació Romana per a la Vida Consagrada, signà el decret de fusió de la congregació mallorquina amb les Missioneres del Santíssimo Sagrament i Maria Immaculada de Granada (Andalusia) (fundades en 1896 amb objectius similars), i l'11 d'abril del mateix any es feu pública l'annexió, desapareixent les Zeladores com a congregació.
En el moment de la fusió, les Zeladores tenien cases a Palma, Madrid i Barcelona, amb 29 germanes, la majoria grans, la qual cosa les abocava a l'extinció, per la qual cosa plantejaren la unió amb una altra congregació: les germanes de Granada tenien llavors unes 500 germanes i una àmplia xarxa de cases.
La germana de la congregació Maria dels Àngels Ginard Martí, morta màrtir en 1936, fou beatificada per Joan Pau II en 2004.

## Bibliografia

* Número del Butlletí oficial del Bisbat de Mallorca amb els decrets de fusió de la congregació.
# Yaghibasan

Malik Yaghibasan fou malik danishmendita de Sivas. Era germà de Malik Muhammad.
Muhammad va morir el 1142 a Cesarea (Kayseri). Yaghibasan governador de Sivas (Sebaste) es va proclamar malik, en perjudici del seu nebot Dhu l-Nun, fill de Muhammad. Yaghibasan es va casar amb la vídua de Muhammad i va usurpar el poder. Dhu l-Nun va aconseguir el poder a Kayseri, i Ayn al-Din, germà de Yaghibasan, va dominar Elbistan i després (1143) Malatya. L'existència de tres branques va permetre als sultans seljúcides de Konya jugar amb les aliances.
Yaghibasan va fer la guerra contra el seu sogre Masud I i després contra el seu cunyat Kilidj Arslan II. El 1155, el sultà seljúcida de Rum Kilidj Arslan II va atacar a Yaghibasan. El 1158 l'emperador romà d'Orient Manuel I Comnè, inicialment aliat dels seljúcides de Rum (per contrarestar les incursions danixmendites a territori romà d'Orient), es va aliar a Yaghibasan contra Rum. Manel va imposar la seva sobirania Dhu l-Nun de Kayseri, i a l'any següent (1159) es va iniciar la guerra entre romans d'Orient i Kilidj Arslan II. El segrest per Yaghibasan de la promesa de Kilidj Arslan, filla de l'emir saltúquida (o saltúkida) d'Erzurum, la qual fou casada a Dhu l-Nun, va encendre també la guerra entre els danixmendites i els seljúcides de Rum.
Finalment Yaghibasan va morir el 1164, i es van iniciar noves lluites successòries de les que Kilidj Arslan II es va aprofitar.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam (en línia)
# Xocolata desfeta

La xocolata desfeta o xocolate bullit és una beguda calenta i més o menys densa a base de xocolata dissolta habitualment en llet, tot i que pot ser en aigua. Cal no confondre-la amb la llet amb cacau, o llet aromatitzada amb una mica (una cullerada sopera per got de llet) de cacau en pols. De vegades s'hi pot afegir una petita quantitat de fècula (normalment, farina de blat de moro) perquè a l'hora de coure-la augmenti el seu gruix. S'hi poden posar espècies, com ara canyella, algun alcohol, com un raig de brandi, o completar amb nata muntada per sobre (en aquest cas s'anomena suís). Es pot acompanyar de llesques de pa, melindros, coca, bunyols o també amb alguna pasta de pastisseria, com una ensaïmada o un croissant. A Madrid és típic menjar-ne amb xurros. Es menja generalment per esmorzar o berenar.
Un tipus de xocolata per desfer i que és artesanal és la xocolata a la pedra, típic i tradicional a Catalunya. Es fa molturant les faves de cacau amb pedres, usant la tècnica antiga que s'emprava a Mèxic en temps pretèrits. Abans la molta es feia a mà, avui a màquina, però continuen usant-se pedres, com ara el granit. Això li dona a la xocolata una qualitat especial, més granulada. Antigament, es solia prendre la xocolata desfeta en una tassa especial, anomenada xicra.

## En literatura

"Xocolata desfeta, exercicis d'espill" és el títol d'un llibre de Joan-Lluís Lluís, (ed. de la Magrana, 2010). Es tracta d'exercicis d'estil en què la mateixa història és explicada de 123 maneres diferents. El carrer Petritxol de Barcelona, famós per les seves xocolateries, és el marc principal d'aquestes històries.

## A l'art

* Gerra per xocolata de porcellana amb decoració floral (circa de 1900), Museu Metropolità d'Art, Nova York.
* Gerra per xocolata de porcellana (circa de 1890), Museu Metropolità d'Art, Nova York.
* Gerra per xocolata de porcellana (circa de 1700), Museu Metropolità d'Art, Nova York.
* Gerra per xocolata de porcellana blava i blanca (1890-1896), Museu Metropolità d'Art, Nova York.
* Gerra per xocolata de plata (Lille, 1779), Victoria and Albert Museum, Londres.

## Vegeu també

* Xocolatada
* Xocolata

## Referències

* ↑ Una tassa de xocolata desfeta a cuinacinc
* ↑ Xocolata desfeta a catalunya.com
* ↑ «Los mejores sitios para comer chocolate con churros en Madrid». Arxivat de l'original el 2015-10-30. [Consulta: 21 gener 2017].
* ↑ Petritxol, un carrer amb olor de xocolata Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. a seriebcn.net
* ↑ Cinc llocs per atipar-se de xocolata desfeta a Barcelona, El País, 19 de febrer de 2016

## Bibliografia

* Coady, Chantal, Chocolate. Manual para sibaritas, Evergreen-LocTeam, Barcelona, 1998.
* Martí Escayol, Maria Antònia, El placer de la xocolata. La Història i la cultura de la xocolata a Catalunya, Editorial Cossetània, Valls, 2004.
* Schiaffino, Mariarosa, Chocolates y bombones, Mondibérica, Madrid, 1986.
* Michael D. Coe y Sophie d. Coe, La verdadera historia del chocolate, 1999
* José Daniel Gómez López, La industria del chocolate en Villajoyosa Universidad de Alicante, 1997
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Xocolatlita

La xocolatlita és un mineral de la classe dels sulfats. Va ser descoberta l'any 2002, i el seu nom deriva del mot azteca 'xocolatl' o 'xocoatl', en referència al color marró del mineral.

## Característiques

La xocolatlita és un sulfat amb fórmula Ca₂Mn₂$^{4+}$(Te$^{6+}$O₆)₂·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic formant crostes cristal·lines de color marró, d'on rep el seu nom. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2 i 3. És un mineral probablement relacionat amb la kuranakhita, i va ser aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la xocolatlita pertany a «07.DF - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: uklonskovita, caïnita, natrocalcita, metasideronatrita, sideronatrita, despujolsita, fleischerita, schaurteita, mallestigita, slavikita, metavoltina, lannonita, vlodavetsita, peretaita, gordaita, clairita, arzrunita, elyita, yecoraita, riomarinaita i dukeita.

## Formació i jaciments

Es troba en filons apitermals de quars, tel·luri i or. Sol trobar-se associada a altres minerals com: schmitterita, quars, jarosita, eztlita, emmonsita i barita.

## Referències

* ↑ «Xocolatlite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 juliol 2015].
# Zlinka

Zlinka (en rus: Злынка) és una ciutat de l'óblast de Briansk, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 5.270 habitants. És la capital del districte (raion) homònim. Es troba a 5 km a l'est de la frontera amb Bielorússia, a la carretera que uneix Briansk i Gómel.

## Història

La vila fou fundada a principis del segle XVIII per vells creients que es refugiaren en aquesta zona, que llavors pertanyia a l'Hetmanat cosac. Durant el segle XIX, el poble fou un important centre de fusteria, la qual cosa encara es reflecteix en l'arquitectura tradicional de les cases de fusta. La Unió Soviètica li atorgà l'estatus de ciutat el 1925. El 1986, la ciutat quedà greument afectada per la radiació de l'accident de Txernòbil.

## Referències

* ↑ «Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2021 года». Arxivat de l'original el 2021-05-02. [Consulta: 13 octubre 2021].
* ↑ Mapa de Zlynka
* ↑ Населённые пункты Брянского края. Энциклопедический словарь. — Изд. 2-е, доп. и испр. — Брянск: Десяточка, 2012. — С. 151-152. — 468 с. — 700 экз. — ISBN 978-5-91877-090-0.
* ↑ Неофициальный сайт Злынки
* ↑ Злынка в энциклопедии «Мой город»
# Zlaté

Zlaté és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1355.
# Xosé Lluis García Arias

Xosé Lluis García Arias (6 de maig de 1945, Teberga, Principat d'Astúries) és un filòleg i escriptor asturià, primer president de l'Acadèmia de la Llengua Asturiana des de la seva fundació el 1981 fins a 2001.

## Biografia

Després de cursar el batxillerat a Palència i Pontevedra, el 1970 es va llicenciar en Filosofia i Lletres a la Universitat d'Oviedo, on el 1974 també va treure el títol de Doctor en Filologia Romànica. Va ser professor en les universitats d'Oviedo, Valladolid i León. Cofundador i primer president de Conceyu Bable, és autor de nombrosos articles, conferències, ponències en congressos i llibres. La seva obra és sobretot assagística, encara que també es dedica a la traducció a l'asturià de poemes i llibres com El petit príncep d'Antoine de Saint-Exupéry.

## Bibliografia

* Bable y regionalismo (lo que dicíen y aínda dicen los asturianos de la so llingua) (1975)
* Llingua y sociedá asturiana: hestoria, entamos, enfotosias (1976)
* Pueblos asturianos: El porqué de sus nombres (1977)
* Rellumos de folklor (1981)
* Antoloxía de prosa bable (1981)
* Política cultural n'Asturias: testu del pregón de les fiestes de San Xuan de Mieres lleíu... el 14 de xunu de 1983 (1983)
* Llingua y sociedá asturiana (1984)
* Pueblos asturianos, el porqué de sus nombres (1984)
* Contribución a la gramática histórica de la lengua asturiana y a la caracterización etimológica de su léxico (1988)
* Patriótiques proses en versu (1992)
* Conceyu de Teberga (1993)
* Toponimia: Teoría y actuación (1995)
* Conceyu d'Amieva (1997)
* Propuestes etimolóxiques (1975-2000)
* Diccionariu xeneral de la llingua asturiana (2002)
* Gramática histórica de la lengua asturiana (2003)
* Arabismos nel dominiu llingüísticu ástur (2006)
* Namái una manu -Traducció d'una obra de Gerardo Lombardero- (2006)
* Estudiu sociollingüísticu de Lleón. Identidá conciencia d'usu y actitúes llingüístiques nes fasteres que llenden con Asturies -Coautor xunto con Xosé Antón González Riaño- (2006)
* Diccionariu etimoloxicu de la llingua asturiana (2018--)

## Referències

* ↑ Biografia a araz-net
* ↑ Bio-bibliografia del professor García Arias
* ↑ La voz de Asturias 15-2-2018 notícia de la presentació de l'obra

## Enllaços externs

«Obra de Xosé Lluis García Arias» a Dialnet.
* Baxando a Santu Adrianu article a La Voz de Asturias
* Presentació del diccionari etimològic per part de l'autor