OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Constantinesco (automòbil)

El Constantinesco va ser un automòbil britànic-francès produït del 1926 al 1928. Va ser construït per George Constantinesco, un enginyer i inventor de Romania, que havia guanyat fama per la seva invenció d'una versió millorada d'un engranatge de sincronització de metralladores (un dispositiu que permet disparar les metralladores muntades en un avió a través de l'hèlix sense colpejar les pales mateixes) que substituïa els maldecaps mecànics que abans s'havien utilitzat amb un dispositiu hidroestàtic basat en el seu Novel·la teoria del sonic, o "transmissió d'ones".

## Convertidor de parell mecànic

La inspiració del cotxe va ser la invenció de Constantinesco del 1923 del convertidor de parell mecànic "de masses oscil·lants", que va substituir el canvi de velocitat maldestre per una transmissió suau, altament eficient i contínua. La relació de transmissió va ser determinada per l'oscil·lació d'un pèndol, i l'extensió de les oscil·lacions està determinada per la massa del pèndol, l'enginyós enganxament i les dimensions en combinació amb el parell i la velocitat del motor i les rodes de carretera.
Es va utilitzar un convertidor de parell oscil·lant per eliminar la necessitat d'una transmissió complexa d'automòbils amb engranatges pesats que requerien engranatges de canvi i podrien ser ineficients. En comparació amb un cotxe similar amb transmissió basada en engranatges, el Constantinesco necessitava un motor substancialment més petit, en general era més lleuger i era més eficient en el consum de combustible. Al cotxe, el convertidor de parell mecànic es va plasmar en un motor biplaça de dos cilindres de 494 cc del seu propi disseny, on es muntava entre els cilindres del motor.

## Desaparició

El cotxe es va construir a París amb la caixa de canvis (a l'eix posterior de marxa, neutre i marxa enrere) construït a Anglaterra. Va ser exposada al Saló de l'Automòbil de París de 1926, però només se'n van fer algunes. General Motors va signar un acord de benefici "lucratiu" per fabricar els convertidors de parell, donant a Constantinesco un avançament de royalties de 100.000 dòlars, però no en va fabricar cap, deixant l'inventor profundament en deute i el convertidor de parell mecànic es va deixar de banda.

## Referències

* ↑ George CONSTANTINESCO . Inertial Transmission.
* ↑ Video: Constantinesco Torque Converter in Lego
* ↑ Performance of Infinitely Variable Transmission System Based on Constantinesco Torque Convertor. Amarsinh A. Shinde, Subim N. Khan.

## Bibliografia

* Haycraft, W.C.. Lord Montagu of Beaulieu. Constantinesco torque converter. Vol. III. London & Bath: Pitman, 1928, p. 1171–1178.
* David Burgess Wise, The New Illustrated Encyclopedia of Automobiles
# POFK Bòtev Vratsa

El POFK Bòtev Vratsa (en búlgar Ботев) és un club de futbol búlgar de la ciutat de Vratsa.

## Història

El 1921 nasqué com a Botev Vratsa Football Club. Durant el transcurs dels anys ha rebut les denominacions següents:
* 1921 Botev
* 1930 Orel-Chegan
* 1938 Botev
* 1949 DFS (Druzhestvo za Fizkultura i Sport) Botev (refundació per la fusió de DSO Spartak, DSO Cherveno zname, DSO Stroitel)
* 1986 DFS Vratsa
* 1989 FK Botev
* 2000 PFK Botev
El 1964 ascendí a la primera divisió búlgara, on jugà 26 temporades. Al club han destacat homes com Martin Petrov, Ilya Valov, Valentin Iliev, Valentin Stanchev, Nikolay Penkov i Georgi Kamenov.

## Referències

* ↑ Perfil a bgclubs.eu
* ↑ «Botev Vratsa history». botevvratsa.com. Arxivat de l'original el 2013-07-07. [Consulta: 29 maig 2014].
* ↑ Clubs de Bulgària Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., webalice.it
* ↑ "B" Group archive
# José María Belloch Puig

José María Belloch Puig (1918 - Benalmádena (província de Màlaga), 2 de novembre de 1984) fou un jutge i polític català, governador civil de Barcelona. També és pare de Juan Alberto Belloch Julbe.

## Biografia

Llicenciat en dret i jutge de professió, fou membre de l'Asociación Católica Nacional de Propagandistas i delegat del Movimiento Nacional a la província de Terol va ser jutge a Mora de Rubielos i va escriure guions per a algunes pel·lícules.
Fou membre del Grup Tácito durant la Transició Espanyola, publicant articles amb el pseudònim Seny Nou. Després milità a Unió Democràtica de Catalunya (UDC) quan formava part de l'Equip Demòcrata Cristià Espanyol, per a ingressar posteriorment a la Unió de Centre Democràtic.
Fou governador civil de la província de Huelva (agost de 1976- gener de 1977), de Guipúscoa el 1977 i de la província de Barcelona de juliol de 1977 a octubre de 1980. Fou el primer governador civil catalanoparlant des de 1939 i destacà per la seva manca de bel·ligerància en el procés autonòmic català, per tal d'evitar conflictes. Va mantenir bones relacions amb Narcís Serra i Jordi Pujol, i no gaire bones amb Josep Tarradellas. Durant el seu mandat van esdevenir el cas Scala (gener de 1978) i els fets de l'onze de setembre de 1978 quan va morir Gustau Muñoz d'un tret de la policia.

## Obres

* Prohibido vivir, Barcelona, La Gaya Ciencia, 1978

## Referències

* ↑ Obituari a El País, 8/11/1984
* ↑ Biografias a El País, 11/08/1976
* ↑ JOSÉ MARÍA BELLOCH: PROFESOR, JUEZ Y ESCRITOR. UNA MIRADA DE CINE AL FINAL DE LA DÉCADA DE LOS CINCUENTA.
* ↑ Dimite José María Belloch, gobernador civil de Barcelona, El País, 23-10-1978
# Funicular de Gelida

El Funicular de Gelida uneix el centre urbà de Gelida amb l'estació de tren de la població, situada a una cota inferior. El funicular s'inaugurà l'1 de novembre de 1924 i és operat per FGC. Els edificis de les estacions estan protegits com a Bé Cultural d'Interès Local.
Actualment només dona servei els caps de setmana amb una vessant més turística.

## Història

El sistema de transport col·lectiu anomenat el Funi va ser inaugurat l'1 de novembre de 1924 amb l'objectiu de connectar l'estació de tren i la zona industrial amb el centre urbà. Els promotors de la idea foren mossèn Jaume Via i Josep Rosell i Massana. L'obra fou dirigida per Santiago Rubió i Tudurí, enginyer del funicular del Tibidabo. Principalment l'utilitzaven els treballadors dels molins paperers, els passatgers del tren i els veïns del barri de Sant Salvador. El 19 de setembre de 1920 s'havia constituït la societat Funicular de Gelida, SA. El 1926 el Funi va transportar aproximadament 100.000 viatgers. S'ha convertit en un dels elements més emblemàtics de Gelida.
Durant els anys 70, el seu ús caigué de forma important i va obligar que el 1977 fos municipalitzat per evitar-ne el tancament.
El 1980, el funicular passà a ser explotat per FGC, que el renovà. Als anys noranta passà a ser un servei turístic amb només ús els caps de setmana. El servei durant la setmana passà a ser substituït per autobusos.
Els efectes de la Gran Recessió i la posterior crisi de deute públic obligaren FGC a reduir despeses i posaren el funicular en risc de tancament. Finalment es donà llum verda a unes obres de renovació. Els vehicles van ser portats a Suïssa per a la seva restauració. Deixà de donar servei el 3 de març de 2016 fins que el funicular es va reobrir el 6 d'abril de 2019.

## Infraestructura

Normalment s'utilitza un sol cotxe per al transport de viatgers mentre que l'altre s'usa simplement per fer el contrapès. El viatge dura 8 minuts amb la possibilitat de fer parada en un punt situat a la part baixa del nucli urbà anomenat Gelida-Baixador.
* Longitud del recorregut: 884 metres.
* Pendent màxim: 22%.
* Desnivell entre estacions: 110 metres.
* Temps de recorregut: 8 minuts.
* Longitud del cable de tracció: 935 metres.
* El cable té un diàmetre de 29,5 mil·límetres i llisca sobre un conjunt de 103 parells de politges.

## Futur

La reobertura en dies feiners està en discussió.

## Referències

* ↑ «El Funicular». Ajuntament de Gelida. [Consulta: 12 setembre 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Funicular de Gelida». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].
* ↑ «Funicular de Gelida». [Consulta: 15 octubre 2010].
# Dolmen del Pla de les Arques

El Dolmen del Pla de les Arques és un dolmen del terme comunal de Salses, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
Està situat a prop de l'extrem nord del terme de Salses, en el vessant sud-est del turó on es troba l'Olivar d'en David, al nord-oest del Planal de la Garriga.

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «139-Salses». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. «181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012)». A: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 54. Girona: Institut d'Estudis Gironins, 2013, p. 31-184. Llegir-lo en línia

## Referències

* ↑ Lloc on és el Dolmen del Pla de les Arques en els ortofotomapes de l'IGN
# Constantina (Sevilla)

Constantina és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 6.826 habitants. La seva extensió superficial és de 483 km² i té una densitat de 14,1 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 52′ N, 5° 37′ O. Està situada a una altitud de 555 metres i a 87 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 7.390 | 7.246 | 7.246 | 7.145 | 7.055 | 6.928 | 6.889 | 6.818 | 6.826 |
# Isoperla pusilla

Isoperla pusilla és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Romania i Eslovènia.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1923. Ann. Soc. ent. Belg. 63:27.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:513.
* Zwick, P., 1989. Aquatic Insects 11(1):46. «Enllaç».

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# Kamil Glik

Kamil Jacek Glik (3 de febrer de 1988 a Jastrzębie Zdrój) és un futbolista polonès que actualment juga de defensa central al Benevento.

## Carrera internacional

Glik actualment juga en la selecció de futbol de Polònia, havent fet el seu debut el gener del 2010 en la Copa del Rei contra Tailàndia. Anteriorment, va representar Polònia en les categories sub-21 i sub-19.

## Referències

* ↑ Kamil Jacek Glik – Playerhistory

## Enllaços externs

* Kamil Glik: Fitxa a 90minut.pl (polonès)
Kamil Glik amb Polònia - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Polònia – Eurocopa 2016
1 Szczęsny •
2 Pazdan •
3 Jędrzejczyk •
4 Cionek •
5 Mączyński •
6 Jodłowiec •
7 Milik •
8 Linetty •
9 Lewandowski (c) •
10 Krychowiak •
11 Grosicki •
12 Boruc •
13 Stępiński •
14 Wawrzyniak •
15 Glik •
16 Błaszczykowski •
17 Peszko •
18 Salamon •
19 Zieliński •
20 Piszczek •
21 Kapustka •
22 Fabiański •
23 Starzyński •
Entrenador: Nawałka
Selecció de futbol de Polònia – Copa del Món de Futbol de 2018
1 Szczęsny •
2 Pazdan •
3 Jędrzejczyk •
4 Cionek •
5 Bednarek •
6 Góralski •
7 Milik •
8 Linetty •
9 Lewandowski  •
10 Krychowiak •
11 Grosicki •
12 Białkowski •
13 Rybus •
14 Teodorczyk •
15 Glik •
16 Błaszczykowski •
17 Peszko •
18 Bereszyński •
19 Zieliński •
20 Piszczek •
21 Kurzawa •
22 Fabiański •
23 Kownacki •
Seleccionador: Adam Nawałka
Selecció de futbol de Polònia – Eurocopa 2020
1 Szczęsny •
2 Piątkowski •
3 Dawidowicz •
4 Kędziora •
5 Bednarek •
6 Kozłowski •
8 Linetty •
9 Lewandowski (c) •
10 Krychowiak •
11 Świderski •
12 Skorupski •
13 Rybus •
14 Klich •
15 Glik •
16 Moder •
17 Płacheta •
18 Bereszyński •
19 Frankowski •
20 Zieliński •
21 Jóźwiak •
22 Fabiański •
23 Kownacki •
24 Świerczok •
25 Helik •
26 Puchacz •
Entrenador: Sousa
Selecció de futbol de Polònia – Copa del Món de Futbol de 2022
1 Szczęsny •
2 Cash •
3 Jędrzejczyk •
4 Wieteska •
5 Bednarek •
6 Bielik •
7 Milik •
8 D. Szymański •
9 Lewandowski  •
10 Krychowiak •
11 Grosicki •
12 Skorupski •
13 Kamiński •
14 Kiwior •
15 Glik •
16 Świderski •
17 Żurkowski •
18 Bereszyński •
19 S. Szymański •
20 Zieliński •
21 Zalewski •
22 Grabara •
23 Piątek •
24 Frankowski •
25 Gumny •
26 Skóraś •
Seleccionador: Michniewicz :
# Palau del Marqués de Sant Josep

El palau del marqués de Sant Josep és un edifici palatí situat a la localitat d'Otos, a la Vall d'Albaida (País Valencià).

## Història

El palau fou construït per Joan Nunyes, marqués de Sant Josep i senyor de Sant Pere i Guadasséquies, quan adquirí la baronia d'Otos el 1725.
Els antics barons mantingueren la propietat de l'edifici fins que, en la segona meitat del segle xix, el darrer marqués de Sant Josep perdé el palau jugant a cartes al casino de Montecarlo. El guanyador es desplaçà a Otos per buscar un comprador, trobant-lo en una de les persones més riques del poble, Francesc Vicent Olivares i Castell. D'aquest el palau passà a Silví Olivares i Ordinyana i d'aquest a la seua filla, que era invident i el va llegar a l'ONCE. Des dels anys huitanta, l'ajuntament de la població ha mantingut negociacions amb l'organització de cecs per a la restauració del palau i el seu ús com a bé públic. Finalment, després de la seua adquisició i restauració és la seu de l'ajuntament d'Otos.

## Descripció

Es tracta d'un palau barroc amb aspecte de casa gran i cúbica (22,7 x 17,8 m.), amb una torre adossada a un angle posterior (4,4 x 5,8 m.) que té una funció més aviat simbòlica, ja que a l'interior hi ha una escala que comunica els distints nivells de l'edifici.
Té un pati quadrangular (5,2 x 6,6 m), que segueix la tradició dels palaus valencians, amb dos arcs rebaixats oberts a la planta baixa. A la planta noble es localitzen diverses estances sense decoració remarcable. Als soterranis hi ha un celler ben conservat. El tercer pis és la cambra, situada sota la teulada.
A la façana del palau destaca la portalada allindanada d'una grandària considerable, treballada amb pedra blanca i arredonida formant una lleugera convexitat a la seua part interior. Al mig de la llinda hi ha un espai destinat per a les armes del senyor però que no es dugué a terme. Tres balcons corresponents amb la planta noble s'obrin a la façana, on també hi ha un rellotge de sol i un retaule de taulellets ceràmics que representa la Santíssima Trinitat.
L'edifici està coronat amb una galeria de díhuit arquets de mig punt, separats per pilastretes dòriques amb entaulament de fris corregut dalt, i motllures decoratives a la part inferior.

## Referències

* 1 2 Soler i Molina, A., Castells i Palaus de la Vall d'Albaida. Arquitectura i poder feudal, 2001, p. 114 ISBN 84-95102-24-2
* ↑ Soler i Molina, A., Castells i Palaus de la Vall d'Albaida. Arquitectura i poder feudal, 2001, p. 116 ISBN 84-95102-24-2
* ↑ Traslladen les dependències de l'Ajuntament d'Otos al Palau del Marqués de Sant Josep Consultat el 19 de febrer de 2012
* 1 2 Soler i Molina, A., Castells i Palaus de la Vall d'Albaida. Arquitectura i poder feudal, 2001, p. 115 ISBN 84-95102-24-2

## Bibliografia

* Soler i Molina, Abel. Castells i Palaus de la Vall d'Albaida. Arquitectura i poder feudal. Ajuntament d'Ontinyent, Mancomunitat de municipis de la Vall d'Albaida, Institut d'Estudis de la Vall d'Albaida, Caixa d'Estalvis d'Ontinyent, 2001. ISBN 84-95102-24-2.

## Enllaços externs

* Fitxa de la Direcció General de Patrimoni Cultural
# Garaioa

Garaioa (oficialment, en castellà Garayoa) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Auñamendi, dins la merindad de Sangüesa. Forma part de la vall d'Aezkoa

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 126 | 131 | 134 | 130 | 127 | 127 | 130 | 126 | 123 | 124 | 122 |
| Fonts: Garaioa i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Domnom-lès-Dieuze

Domnom-lès-Dieuze és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 104 habitants.

## Demografia
### Població

El 2010 la població de fet de Domnom-lès-Dieuze era de 96 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 20 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 16 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 7 estaven desocupats. 48 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 45 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 2 en tenien tres, 14 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Domnom-lès-Dieuze el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 12 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 52 eren actives i 15 eren inactives. De les 52 persones actives 45 estaven ocupades (24 homes i 21 dones) i 7 estaven aturades (4 homes i 3 dones). De les 15 persones inactives 5 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa extractiva.
L'any 2000 a Domnom-lès-Dieuze hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Domnon-lès-Dieuze a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Domnon-lès-Dieuze a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Colibrí cua de fulla

El colibrí cua de fulla (Ocreatus underwoodii) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) considerat en algunes classificacions l'única espècie del gènere Ocreatus. Altres classificacions han separat el gènere en tres espècies, donant-li a Ocreatus underwoodii (sensu stricto) el nom en anglès de White-booted racket-tail (colibrí cua de fulla botablanc).

## Hàbitat i distribució

Habita selves i boscos de les muntanyes de Colòmbia, oest de Veneçuela i oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Colibrí cua de fulla». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 07/06/2013 (català)
* ↑ del Hoyo, Josep; Collar, Nigel J; Christie, David A; Elliott, Andrew; Fishpool, Lincoln D C; Peter Boesman i Guy M. Kirwan (en anglès) HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Lynx Edicions [barcelona], 2, 2016 [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 11 octubre 2024].
# Pedres decimars de Vilademuls

Les Pedres decimars de Vilademuls és una obra de Vilademuls (Pla de l'Estany) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

A Vilademuls s'han localitzat tres termes delmers que estan assenyalats per aquestes tres pedres amb les característiques i inscripcions següents:
- Decimar de Cal Guillot (100x42x23 cm). Inscripcions una cara Decimar de Sant Esteve i l'altra cara Decimar Olivas.
- Decimar de Can Pi (75x42x22 cm). Inscripcions una cara Decimar d'Olives i l'altra Decimar de ? Vilamarí.
- Decimar del bosc de Can Vicens (120x42x21 cm). Inscripcions una cara Decimar d'Olivas i l'altra cara ? de ? eva.

## Història

Els decimars són una mena de fites de pedra amb inscripcions que tenien la funció d'establir els límits parroquials, a fi i efecte de que els parroquians sabessin a quina parròquia havien de pagar el delme. El delme és un tribut, conegut des de l'antiguitat, consistent en la desena part dels productes o dels rendiments de la terra.
El valor d'aquests decimars es troba en el fet que es tracta d'un element històric que explica com es delimitaven les parròquies i com s'establia el pagament del delme de les famílies camperoles dels territoris. Aquest tribut es va usar fins al 1841, any en el qual va ser anula·lat per llei.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Pedres decimars de Vilademuls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Kamila Rolón

Kamila Rolón (5 de juny de 1994) és una jugadora d'handbol paraguaiana, internacional amb la selecció paraguaiana. Juga com a lateral. A nivell de clubs ha jugat amb el Deportivo San José, Cerro Porteño, Balonmano Gijón i Handbol Ribes, entre d'altres.

## Referències

* ↑ 2017 World Women's Handball Championship roster
* ↑ «Hándbol: Paraguayas competirán en España - Polideportivo - ABC Color» (en castellà). [Consulta: 24 març 2023].
* 1 2 Redacció, Ramón Stockli /. «El Ribes femení, amb el lideratge assegurat, guanya a la pista del Granollers», 18-01-2023. [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ BMG. «El Balonmano Gijón Refuerza su plantilla – Club Balonmano Gijón» (en castellà). [Consulta: 24 març 2023].
# Alpha Magnetic Spectrometer

L'Alpha Magnetic Spectrometer (AMS, Espectròmetre Alfa Magnètic) és un experiment de física de partícules que anirà instal·lat a l'Estació Espacial Internacional (ISS) dissenyat per a la recerca de diferents tipus de matèria poc habitual per mitjà de l'anàlisi dels raigs còsmics. S'espera que els experiments que s'hi portaran a terme ajudin els investigadors a estudiar la formació de l'univers i en la recerca de l'evidència de l'existència de la matèria fosca i l'antimatèria. No hi ha la certesa que arribi a ser llençat a l'espai atès que encara no és prevista la seva incorporació a cap dels vols dels transbordadors espacials que resten. És previst que l'assemblat es completi a Ginebra i sigui entregat al Centre espacial John F. Kennedy al llarg del 2008.

## Referències

* ↑ Marc Kaufman. «The Device NASA Is Leaving Behind». The Washington Post, 02-12-2007. [Consulta: 13 abril 2008].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'AMS (anglès)