OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Habitatge a la rambla Just Oliveras, 25 (l'Hospitalet de Llobregat)

L'habitatge a la rambla Just Oliveras, 25 és un edifici protegit com a bé cultural d'interès local a l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès).

## Descripció

És un edifici d'habitatges entre mitgeres, de planta baixa i dos pisos. El material emprat per cobrir la façana és maó vist i pedra. Totes les obertures presenten una forma d'arc deprimit còncau.
La decoració es troba localitzada a les baranes dels balcons, de forma helicoidal de ferro forjat, utilitzant les flors com a element decoratiu; també a la tarja de ventall i a la reixa de la porta, totes dues amb motius florals. També estan decorats els llistons de fusta de la part superior de les persianes i les faixes de pedra.
La barana del terrat està formada per una balustrada de pedra, dividida en dos cossos per pilastres i culminat per gerros.

## Referències

* «Habitatge a la rambla Just Oliveras, 25». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 abril 2012].
# Parotomys brantsii

Parotomys brantsii és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 0 i 1.000 msnm a Botswana, Namíbia i Sud-àfrica. Es tracta d'un animal diürn. Els seus hàbitats naturals són les zones de sorra consolidada als semideserts i les pastures. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg neerlandès Anton Brants.

## Referències

* ↑ Cassola, F.; Child, M. F. Parotomys brantsii. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 1 juliol 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 54. ISBN 978-0801893049.
# Coll Pregon (Sant Llorenç de Cerdans)

El Coll Pregon, abans Collada Pregona del Coll del Faig, és una collada situada a 952,6 m alt en el límit dels termes municipal de Maçanet de Cabrenys, de la comarca de l'Alt Empordà i comunal de Sant Llorenç de Cerdans, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord).
Està situat a l'extrem sud-est del terme de Sant Llorenç de Cerdans i al nord-oest del de Maçanet de Cabrenys, al nord mateix del Puig Moixer, a llevant del Mas de la Nantilla.
En aquesr coll hi ha la fita transfronterera número 551, una fita grossa de pedra, de base quadrangular, capçada per una forma piramidal.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «153 - Sant Llorenç de Cerdans». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Sant Llorenç de Cerdans». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Coll Pregon en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Mojones de los Pirineos.com». info@mojonesdelospirineos.com. [Consulta: 5 agost 2016].
# Respighi (cràter)

Respighi és un petit cràter d'impacte que es localitza al sud-est del cràter Dubyago, prop del terminador oriental de la Lluna. A l'est hi ha el cràter Liouville, de grandària comparable.
* Localització de Respighi (centre del quadrant superior dret de la imatge)
* Els cràters Respighi (a dalt esquerra) i Liouville (a dalt dreta) des del Lunar Orbiter 1. La vall fosca de la meitat inferior és coneguda com Schubert N.
És un cràter circular amb parets interiors que descendeixen suaument fins al sòl central relativament més fosc (d'inferior albedo). La vora no ha patit erosió significativa per impactes posteriors, tot i que presenta una secció més superficial a sud. Al costat de la vora sud d'aquest cràter es troba Dubyago B, una formació que té l'aparença de dos o més cràters fusionats amb un sòl fosc inundat de lava que s'allarga cap al sud-est.
El cràter deu el seu nom a Lorenzo Respighi (1824-1889), matemàtic i astrònom italià.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# PHB

PHB té els següents significats:
* Priority Health-Bissell, equip ciclista professional dels Estats Units
* Player's Handbook, llibre d'instruccions del joc de rol Dungeons & Dragons
* Polihidroxibutirat, polihidroxialcanoat produït per eubacteris
# Winterfilm Collective

El Winterfilm Collective (llistat com a Winterfilm, Inc. als crèdits de la pel·lícula Winter Soldier) format per Fred Aronow (director de fotografia), Nancy Baker (editor), Joe Bangert (membre de Vietnam Veterans Against the War), Rhetta Barron (editor), Robert Fiore (director de fotografia), David Gillis (director de fotografia), David Grubin, Jeff Holstein (director de fotografia), Barbara Jarvis (editor), Algis "Al" Kaupas (enginyer de so), Barbara Kopple, Mark Lenix (membre del VVAW), Michael Lesser (director de fotografia), Nancy Miller (enginyer de so), Lee Osborne (enginyer de so), Lucy Massie Phenix (editor), Roger Phenix (enginyer de so), Benay Rubenstein (editor), Rusty Sachs (membre de VVAW), i Michael Weill (editor).
El col·lectiu va produir i dirigir el documental de 1972 Winter Soldier sobre les Winter Soldier Investigation de 1971 a Detroit, així com el Vietnam Veterans Against the War (VVAW) protesta contra la guerra i marxa a Washington, DC, on els membres de la VVAW van denunciar la Guerra del Vietnam i van llençar les seves medalles.
El col·lectiu també va ajudar a finançar la restauració del documental de Shirley Clarke Portrait of Jason.

## Referències

* ↑ Winter Soldier movie and production credits and IMDB pages for each person, the latter accessed on October 20, 2015
* ↑ Una breu història dels col·lectius radicals des dels anys 60 a ocec.eu
* ↑ “How Could You Forget That?”: Representing Collective and Traumatic Memories in Winter Soldier per Daniel Grinberg
# Rafael Arnal i Torres

Rafael Vicent Arnal i Torres (Tavernes Blanques, 1948) és un escriptor, editor i activista cultural valencià.

## Biografia

Nat al si d'una família de petits comerciants, a la darreria dels anys quaranta (1948) del segle XX té els primers contactes amb un grup de joves nacionalistes de Lo Rat Penat, on comença la seua activitat cívica lligada al nacionalisme valencià i la lluita obrera. Inicia els cursos de valencià i obté el títol de professor el curs 1970-71. A partir d'aquest moment es dedica a l'ensenyament del valencià. L'any 1971, amb Lleonard Giner i un grup de joves nacionalistes de Tavernes Blanques, munta el grup musical Carraixet, proper a l'estil de la Nova Cançó. L'estiu del 1973 participa en les converses que culminen en la fundació del Partit Socialista del País Valencià i posteriorment hi fa tasques d'organització, propaganda i expansió del partit.
L'estiu de 1976 posa en funcionament una llibreria de caràcter nacionalista (9 d'Octubre) a Tavernes Blanques i participa en diversos projectes editorials (Huguet Editor; Bonaire; l'Esquer) fins que el 1986 funda, amb Joan Dolç, L'Eixam Edicions. Des de la premsa clandestina a la seua actual activitat com a editor, ha fet de tot al món de la lletra impresa i la comunicació. Ha publicat diversos llibres de poemes i novel·les. D'aquestes darreres destaca "La Solsida" (2000), la gran novel·la valenciana sobre la Guerra Civil. Ha realitzat treballs i col·laboracions en diverses revistes de tipus local o comarcal, i també als diaris Avui, Diario de Valencia, Noticias, Las Provincias, Levante, etc. Actualment exerceix de cap de redacció "Comisari General" del www.brigadamixta.com, un periòdic digital valencià d'informació general, patrocinat pel Gremi d'Editors del País Valencià i alhora, tal com sempre ha fet, es dedica a l'agricultura ecològica per a l'autoconsum.

## Obres

* Quaderns del Retruny (1982), poesia
* Puta misèria! (1989), junt a Trinitat Satorre (portada al cinema per Ventura Pons)
* Amb la cua encesa (1990), junt a Trinitat Satorre
* La Solsida (2000)
* Tres en línia. Converses a la xarxa moderades per Francesc Bayarri (amb Joan Dolç i Toni Mollà) 2004
* Nosaltres, exvalencians (2005), junt amb Toni Mollà, Joan Dolç, Emili Piera, Francesc Bayarri i Manuel Salvador Jardí

## Enllaços externs

* Referència biogràfica a la web del Bloc de Progrés Jaume I de l'Alcúdia.
# Coelorinchus carinifer

Coelorinchus carinifer és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 432-759 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord de l'illa de Luzón (Filipines).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus carinifer». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.) 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# PGS

PGS té els següents significats:
* Programa de garantia social, estudis de formació professional i bàsica.
* Projecte Gran Simi, fundat el 1993, reclama una extensió de l'igualitarisme moral perquè inclogui tots els grans simis, i no només els humans.
# Gustavo Perry Rojo-Navarrete

Gustavo Perry Rojo-Navarrete (Granada, 1910- Barcelona, 1999) fou remer i dirigent esportiu.
Va començar la seva vida esportiva com a jugador de rugbi del Club Universitari i el 1926 va descobrir el rem quan es va fer soci del Reial Club Marítim de Barcelona, i dos anys després ja va guanyar una regata per a debutants de ioles a quatre amb timoner. Després en vindrien moltes més victòries, entre elles un campionat de Catalunya i un d'Espanya a vuit amb timoner. Va començar com a dirigent el 1931, formant part del Comitè de Rem del Reial Club Marítim de Barcelona, presidí la Federació Espanyola de Rem el 1934, la Federació Catalana de Rem del 1966 al 1967, així com el Reial Club Marítim de Barcelona entre el 1976 i el 1978, que posteriorment el nomenà president d'honor. Rebé la medalla de Forjadors de la Història Esportiva de Catalunya el 1995.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Forjadors de la història esportiva de Catalunya. 5a edició. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1995. ISBN 84-393-3661-6.
# Rhipidomys fulviventer

Rhipidomys fulviventer és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 1.800 i 3.100 msnm a Colòmbia i Veneçuela. Es tracta d'un animal arborícola. Els seus hàbitats naturals són els boscos primaris montans, així com les selves nebuloses i l'ecotò entre els boscos i els páramos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Rhipidomys fulviventer. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 25 abril 2017.
# PP (desambiguació)

PP té els següents significats:
* Polipropilè
* Partit Popular de la Comunitat Valenciana
* Partit Popular de les Illes Balears
* Partit Popular de Catalunya
* Partit Popular de Menorca
* Partit Popular (Espanya)
* Partit Popular d'Aragó
* Partit Popular de Galícia
* PP, abreviatura de pare predicador, emprada per a referir-se als membres de l'Orde dels Predicadors o dominics
# Wálter Guimarães

Wálter Guimarães, més conegut com a Waldyr, (Rio de Janeiro, 17 de maig de 1913 - 21 de febrer de 1979) fou un jugador de futbol brasiler de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Pel que fa a clubs, destacà al Botafogo, on guanyà els campionats estatals dels anys 1933 i 1934. Jugà sis partits amb la selecció brasilera de futbol, essent convocat per la Mundial d'Itàlia 1934.

## Referències

* ↑ «Perfil a CBF.com». CBF. [Consulta: 17 març 2014].
* ↑ Wálter Guimarães Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Rastsvet

Rastsvet - Расцвет (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. El 2010 tenia 368 habitants. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov. És a 27 km al nord-oest de Kropotkin i a 116 km al nord-est de Krasnodar. Pertany al possiólok de Mirskoi.

## Referències

* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Том 1, таблица 4. Численность городского и сельского населения по полу по Краснодарскому краю Arxivat 2021-12-09 a Wayback Machine. (en rus).
# Paratge de Sant Miquel

El paratge de Sant Miquel és un Paratge Natural Municipal del municipi valencià de Vilafamés (Plana Baixa). Declarat per Acord de la Generalitat Valenciana el 5 d'octubre de 2007.

## Orografia i geologia

Des del punt de vista geològic, la muntanya del Mollet se situa en l'àmbit de la serra de Borriol o de Moró, que pertany al Sistema Costaner Català, conjunt d'alineacions muntanyoses paral·leles al litoral, separades per valls molt àmplies, de fons aplanat i farciments de materials recents. En l'àmbit del paratge, dominen els afloraments de materials del triàsic, principalment dolomies i calcàries margoses.

## Flora i fauna

La zona presenta un elevat valor ecològic, tant en l'àmbit florístic com faunístic. En relació amb la vegetació, es destaca el predomini de pineda densa naturalitzada de pi blanc (Pinus halepensis), el sotabosc del qual està compost per un matoll termòfil molt divers que es troba en un estat de conservació òptim.
Pel que fa a la fauna, en el paratge i el seu entorn s'han identificat gran quantitat d'espècies, de les quals es considera rellevant la presència, com a nidificants, del pit-roig (Erithacus rubecula) i del pigot garser gran (Picoides major). També hi destaca la comunitat de rapaços forestals, en especial per la presència de l'àguila de panxa blanca (Hieraaetus fasciatus), que en el Catàleg valencià de fauna amenaçada està inclosa en la categoria de vulnerable.

## Paisatge i presència humana

Els valors paisatgístics del paratge venen donats per l'existència d'una massa boscosa termomediterrània ben desenvolupada que descansa sobre un terreny format per materials geològics relativament singulars al País Valencià, i situada en un entorn degradat i antropitzat, la qual cosa li confereix gran qualitat paisatgística a escala local.
Un altre aspecte destacable del paratge és el seu ús social. Les sendes i els camins existents són àmpliament utilitzats per a l'exercici d'activitats en la natura. En particular, es ressenya la romeria des de Vilafamés fins a l'ermita de Sant Miquel, que té lloc el quart diumenge de Quaresma i que s'ha catalogat com un bé de rellevància local.

## Referències

* ↑ «PNM Sant Miquel - Vilafamés - Parajes Naturales Municipales». Conselleria d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica. Generalitat Valenciana. [Consulta: 28 maig 2023].
* 1 2 «Paratge Natural Municipal "Sant Miquel"». Ajuntament de Vilafamés - Area de Conservació d'Espais Naturals. Consellerai de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge. Generalitat Valenciana.
* ↑ Ferrer Maestro, Juan José. El arte rupestre en la provincia de Castellón. Historia, contexto y análisis (en castellà). Publicacions de la Universitat Jaume I, 2013-10-21, p. 126-127. ISBN 978-84-8021-926-6.
* ↑ D, R. «Vilafamés sigue fiel a la romería de Sant Miquel a pesar de la lluvia» (en castellà). elperiodicomediterraneo.com, 01-04-2019. [Consulta: 28 maig 2023].

## Vegeu també

* Llista d'espais naturals del País Valencià
# Clàssica dels Alps

La Clàssica dels Alps era una prova ciclista única en el seu gènere, ja que era l'única clàssica que es desenvolupava en muntanya.
Fou una cursa creada el 1991, però que va desaparèixer del calendari el 2004 després de l'aparició de l'UCI-ProTour. La prova recorria la vall de la Charteuse pujant diversos colls de muntanya de la zona. El recorregut duia els corredors de Chambéry fins a Aix-les-Bains.
Charly Mottet fou el primer a guanyar la cursa i Óscar Pereiro el darrer. Laurent Jalabert, amb dos triomfs, és el ciclista que més vegades l'ha guanyat.

## Palmarès

| Any | Primer | Segon | Tercer |
| 1991 | Charly Mottet | Robert Millar | Luc Leblanc |
| 1992 | Gilles Delion | Luc Leblanc | Dante Rezze |
| 1993 | Eddy Bouwmans | Thierry Claveyrolat | Jean-Cyril Robin |
| 1994 | Oliverio Rincón | Laurent Roux | Ronan Pensec |
| 1995 | Ramón González Arrieta | Gérard Rué | Richard Virenque |
| 1996 | Laurent Jalabert | Luc Leblanc | Iñigo Cuesta |
| 1997 | Laurent Roux | Laurent Madouas | José María Jiménez |
| 1998 | Laurent Jalabert | Francesco Casagrande | Benoit Salmon |
| 1999 | Unai Osa | Benoit Salmon | David Etxebarría |
| 2000 | José María Jiménez | Fernando Escartín | Lance Armstrong |
| 2001 | Iban Mayo | Lance Armstrong | Pàvel Tonkov |
| 2002 | Santiago Botero | Óscar Sevilla | Jorgen Bo Petersen |
| 2003 | Francisco Mancebo | Benoit Salmon | David Millar |
| 2004 | Óscar Pereiro Sio | Iban Mayo | José Enrique Gutiérrez |

## Referències

* 1 2 L'octubre del 2012 Lance Armstrong va ser suspés de per vida i els resultats obtinguts després de l'1 d'agost de 1998 van ser anul·lats.

## Enllaços externs

* Web oficial de la prova
# Rhipidocladum

Rhipidocladum és un gènere de bambús de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse commelínides, classe liliòpsides, divisió magniliofitins.

## Taxonomia

* Rhipidocladum abregoense
* Rhipidocladum ampliflorum
* Rhipidocladum angustiflorum
* Rhipidocladum bartlettii
* Rhipidocladum clarkiae R. W. Pohl
* Rhipidocladum geminatum
* Rhipidocladum harmonicum
* Rhipidocladum longispiculatum Londoño et L. G. Clark
* Rhipidocladum martinezii
* Rhipidocladum maxonii
* Rhipidocladum neumanii
* Rhipidocladum pacuarense
* Rhipidocladum panamense
* Rhipidocladum parviflorum
* Rhipidocladum pittieri
* Rhipidocladum prestoei
* Rhipidocladum racemiflorum
* Rhipidocladum sibilans
# PR-CV 404

El PR-CV 404 també conegut com a Font de l'Omet - Clot de les Tortugues, és un sender de petit recorregut circular de 14,3 km al terme municipal de Picassent a la comarca de l'Horta Sud que des de l'Abaixador de la Font de l'Omet dels FGV ens porta al Clot de l'Aigua Salà, al Clot de les Tortugues, a l'àrea recreativa del Clot de les Tortugues i de nou a l'Abaixador de l'Omet passant pels barrancs de Picassent, barranc de Don Fèliz i Barranc de Ninyerola

## Característiques

Durada: 4h 10'
Distància: 14,3 km
Comarques: Horta Sud
Dificultat: Baixa

## Referències

* 1 2 «PR-CV 404» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 22 novembre 2017].

## Enllaços externs

* El PR-CV 404 a Wikiloc