OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pimelodella rudolphi

Pimelodella rudolphi és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pomerape

El Pomerape és un estratovolcà situat a la frontera entre Xile i Bolívia, a la regió d'Arica i Parinacota de Xile i al Departament d'Oruro de Bolívia. Forma part del complex volcànic de Payachata, juntament amb el volcà Parinacota, situat més al sud. El nom "Payachata" significa "bessons" i fa referència al seu aspecte. El cim s'eleva fins als 6.282 msnm i té glaceres fins als 5.300-5.800 metres, i fins i tot per sota al vessant nord.
És un complex de doms de lava, acompanyats de colades de lava que es van col·locar al damunt els doms. Fa 200.000 anys estava actiu. Primer es van formar uns doms de lava que posteriorment van ser coberts pel con volcànic. El con principal va estar actiu per darrera vegada fa 106.000 +- 7.000 anys.
L'ascens al volcà es fa per la cara est.

## Referències

* ↑ Map of Curahuara de Carangas Municipality and population data. Arxivat 2014-11-11 a Wayback Machine.
* ↑ Schull, William J. «Introduction: The Place and the Study». A: The Aymara. 2. Springer Netherlands, 1990, p. 1–18 (Studies in Human Biology). DOI 10.1007/978-94-009-2141-2_1. ISBN 9789401074636.
* ↑ Chilean IGM elevation Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ Carrasco, Jorge F.; Osorio, Roberto; Casassa, Gino «Secular trend of the equilibrium-line altitude on the western side of the southern Andes, derived from radiosonde and surface observations». Journal of Glaciology, vol. 54, 186, 01-07-2008, pàg. 545. Bibcode: 2008JGlac..54..538C. DOI: 10.3189/002214308785837002.
* ↑ Gonzalez-Ferran, Oscar. Volcanes de Chile (en castellà). 1st. Santiago, Chile: Instituto geografico militar, 1994, p. 113. ISBN 9789562020541.
* ↑ Wörner, Gerhard; Moorbath, Stephen; Horn, Susanne [et al.].. Tectonics of the Southern Central Andes. Springer Berlin Heidelberg, 1994, p. 81. DOI 10.1007/978-3-642-77353-2_5. ISBN 9783642773556.
* ↑ Wörner, Gerhard; Hammerschmidt, Konrad; Henjes-Kunst, Friedhelm; Lezaun, Judith; Wilke, Hans «Geochronology (40Ar/39Ar, K-Ar and He-exposure ages) of Cenozoic magmatic rocks from Northern Chile (18-22°S): implications for magmatism and tectonic evolution of the central Andes». Revista Geológica de Chile, vol. 27, 2, 01-12-2000, pàg. 205–240. ISSN: 0716-0208.
* ↑ Biggar, John. The Andes - A Guide for Climbers and Skiers. 5th. Scotland: Andes, 2020, p. 192. ISBN 978-0-9536087-6-8.
# Premi Iris d'Uruguai

Premi Iris (en castellàl: Premio Iris) és un premi a per a artistes de televisió, ràdio, cinema i música uruguaiana, atorgats pel diari El País publicat a Uruguai.
Van ser lliurats per primera vegada l'any 1983, tot i que no es van tornar a lliurar fins a 1995. Des d'aleshores es lliuren anualment. La cerimònia, que es realitza cada any, generalment és acompanyada d'un sopar, i reuneix famosos i estrelles de l'espectacle uruguaià. Des de 2010, els premis es transmeten en viu per televisió. Els guardons són lliurats pel diari El País i difosos en el suplement d'espectacles anomenat Sábado Show.
Els Premis Iris es van crear en els inicis de la dècada de 1980, es la mà d'el doctor Daniel Scheck, en aquest moment administrador de El País. El primer lliurament es va realitzar en 1982 i es van reprendre l'any 1995, quan va iniciar el procés Miguel Álvarez Montero, director de Sábado Show en aquest moment. En aquest any es va crear el màxim premi Iris d'Or que premia el més destacat de l'any. Des d'aquest any es lliuren anualment.
Des de 2003 es premia anualment, exceptuant el 2011, el Iris a la Trajectòria. Premia la persona que decideixen els jutges, és molt important per al país i té una trajectòria important en el mateix. És l'únic premi que no és pel millor de l'any en aquesta categoria, ja que pot no estar treballant en aquest any.
A continuació hi ha els guanyadors de el premi en la dècada de l'2010s.
* 2010, Cristina Morán, conductora, Locutura i actriu.
* 2012, China Zorrilla, actriu, comediantae i directora.
* 2013, Julio Sánchez Padilla, periodista, empresari i polític.
* 2014, Juan Carlos López, presentador i periodista.
* 2016, Sergio Puglia, presentador, empresari i cuiner.
* 2017, Rubén Rada, cantautor, percucionista i presentador.
* 2018, María Noel Riccetto, ballarina clàssica.

## Galeria

* China Zorrilla
* Sebastián Beltrame
* María Noel Riccetto
* Sergio Puglia
* Cristina Morán

## Referències

* ↑ El País. «Entrega de los Premios Iris 2012» (en castellà), 10-06-2012. [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ Pantallazo. «Premis Iris» (en castellà). [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ El Diario. «Martí-2012/ Guanyadors premis Iris 2012» (en castellà). [Consulta: 24 juny 2021].
# Pittsburg (Kansas)

Pittsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 19.243 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pittsburg tenia 19.243 habitants, 7.980 habitatges, i 4.213 famílies. La densitat de població era de 596,8 habitants/km².
Dels 7.980 habitatges en un 25,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 47,2% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 24,1% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.221 $ i la renda mediana per família de 36.674 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.312 $ mentre que les dones 20.132 $. La renda per capita de la població era de 15.318 $. Entorn del 13,6% de les famílies i el 22,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pittsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pittsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pittsburgh Steelers

Els Pittsburgh Steelers són un equip professional de futbol americà amb seu a Pittsburgh, Pennsilvània. Formen part de la Divisió Nord de la Conferència Americana (AFC) de l'NFL. El seu estadi és el Heinz Field.

## Història

Els Steelers són la franquícia més antiga i amb més títols de l'NFL, ja que l'equip ha aparegut en set Super Bowls i actualment és l'únic equip que ha guanyat sis cops. Han aparegut a 13 Finals de Conferència i han jugat a casa més partits de Final de Conferència que cap altra franquícia. També són l'únic equip que ha pogut guanyar una Super Bowl entrant en sisè lloc als play-offs, després d'haver guanyat tres partits com a visitant tot just abans de la Super Bowl XL jugada al febrer de 2006 a Detroit contra els Seattle Seahawks.
Originalment s'anomenaven Pittsburgh Pirates i es van unir a l'NFL l'any 1933 quan el seu propietari, Art Rooney pare va pagar 2.500 dòlars per a entrar-hi com a franquícia. A més, els Steelers van ser el primer equip a comptar amb un jugador professional i la ciutat de Pittsburgh va ser la primera que va acollir un partit entre equips professionals a la dècada de 1880.
La franquícia es va reformar i va canviar de nom a Steelers (treballadors de l'acer) com a senyal de la important posició de la ciutat de Pittsburgh en el camp de la siderúrgia. Un afeccionat va proposar aquest nom en un concurs organitzat per un diari de la ciutat i la franquícia.

## Palmarès

* Campionats de lliga (6)
** Campionats de Super Bowl (6): 1974 (IX), 1975 (X), 1978 (XIII), 1979 (XIV), 2005 (XL), 2008 (XLIII).
* Campionats de Conferència (8)
** AFC: 1974, 1975, 1978, 1979, 1995, 2005, 2008, 2010.
* Campionats de Divisió (23)
** AFC Centre: 1972, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1983, 1984, 1992, 1994, 1995, 1996, 1997, 2001.
** AFC Nord: 2002, 2004, 2007, 2008, 2010, 2014, 2016, 2017.

## Estadis

* Forbes Field (1933–1963)
* Shibe Park (1943)
* Comiskey Park (1944)
* Pitt Stadium (1964–1969)
* Three Rivers Stadium (1970–2000)
* Heinz Field (2001–actualment)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial dels Pittsburgh Steelers
* Steelers Fever – Notícies dels Pittsburgh Steelers Arxivat 2017-10-02 a Wayback Machine.
* Sports E-Cyclopedia.com
# Preci

Preci és una localitat i comune italiana de la província de Perusa, regió d'Ombria, amb 799 habitants.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Preci entre 1861 i 2001
* Font ISTAT - elaboració gràfica de Wikipedia

## Referències

* ↑ Dades proporcionades per l'Istituto Nazionale di Statistica. dades demogràfiques (2009)

## Enllaços externs

* Página web oficial de Preci (en italiano)
# Proxè

Proxen (grec antic: Πρόξενος, Próxenos, llatí: Proxenus) fou un militar de Beòcia (o de Tebes, segons Diodor de Sicília) deixeble de Gòrgies i amic de Xenofont, connectat per llaços d'hospitalitat amb Cir el Jove, al qual va servir a petició de Xenofont.
Va anar a Sardes amb 1500 homes ben armats i 500 soldats amb armament lleuger. Va ser un dels quatre desafortunats generals que Clearc va persuadir d'acompanyar-lo davant Tisafernes, ja que allà van ser fets presoners i enviats a la cort persa on van ser executats.
Era un home honrat però ambiciós, i sempre volia agradar als seus soldats, que encara que estaven ben disposats a seguir-lo, no en tenien prou amb la seva autoritat. Va morir el 401 aC amb 30 anys. Xenofont l'esmenta en diverses ocasions.

## Referències

* ↑ 1.Proxenus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 557
# Proxidecagonita

La proxidecagonita és un mineral de la classe dels elements. Rep el nom del mot llatí proxǐmus, seguit del nom del mineral quasicristal·lí decagonita.

## Característiques

La proxidecagonita és un aliatge natural de fórmula química Al$_{34}$Ni$_9$Fe₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el mateix any. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz la proxidecagonita pertany a «01.AA - Metalls i aliatges intermetàl·lics de la família coure-cupalita» juntament amb els següents minerals: alumini, coure, or, plom, níquel, plata, steinhardtita, auricuprur, cuproaurur, tetraauricuprur, anyuiïta, khatyrkita, novodneprita, cupalita, hunchunita, stolperita, hollisterita, icosaedrita i kryachkoïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de la Universitat de Florència, a Itàlia, amb el número de catàleg: 3291/i.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al meteorit Khatyrka, una condrita carbonatada trobada l'any 2011 al massís d'Iomrautvaam, dins el districte d'Anadyrsky (Districte autònom de Txukotka, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Proxidecagonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «Khatyrka meteorite, Iomrautvaam massif, Anadyrsky District, Chukotka Autonomous Okrug, Russia» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Primorsk

«Primorsk» té aquests significats:
* Primorsk (Krasnoiarsk), localitat del krai de Krasnoiarsk, a Rússia
* Primorsk (Volgograd), localitat de l'óblast de Volgograd, a Rússia
# Primorsk (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Primorsk».
Primorsk (en rus: Приморск) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.696 habitants. Pertany al districte de Balakhtà.

## Referències

* ↑ «Чистопольский сельсовет на официальном портале Красноярского края». Arxivat de l'original el 2012-05-24. [Consulta: 26 març 2020].
# Prata di Pordenone

Prata di Pordenone (friülà Prate) és un municipi italià, dins de la província de Pordenone. L'any 2007 tenia 8.164 habitants. Limita amb els municipis de Brugnera, Mansuè (TV), Pasiano di Pordenone, Porcia, Pordenone i Portobuffolé (TV).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Nerio Belfanti | Forza Italia |
# Província de Puebla de los Ángeles

La Província de Puebla de los Ángeles va ser una de les províncies del virregnat de la Nova Espanya i, posterior a la independència, de l'efímer Primer Imperi Mexicà. El 1824 la província es va constituir com a estat integrant de la federació mexicana fins a l'actualitat. La capital era la ciutat homònima de Puebla de los Ángeles, en l'actualitat, Puebla de Zaragoza.
# Província de Potenza

La Província de Potenza és una província que forma part de la regió de Basilicata a Itàlia. La seva capital és Potenza.
Toca a l'est, per una petita franja amb el mar Tirrè. Limita a l'oest amb la Campània (província de Salern i la província d'Avellino), al nord amb la Pulla (província de Foggia, província de Barletta-Andria-Trani i la ciutat metropolitana de Bari), a l'est amb la província de Matera i al sud amb la Calàbria (província de Cosenza).
Té una àrea de 6.594,44 km², i una població total de 371.811 hab. (2016). Hi ha 100 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT

## Vegeu també

* Vulture

## Enllaços externs

* Plana oficial (italià)
# Província de Puntarenas

La Província de Puntarenas és una subdivisió de Costa Rica. Limita amb les províncies de Guanacaste, San José, Alajuela, Limón i la Província de Chiriquí (Panamà).

## Divisió administrativa

La província de Puntarenas està dividida en 11 cantons i 43 districtes. Els cantons són:
* Puntarenas, Puntarenas
* Esparza, Esparza
* Buenos Aires, Buenos Aires
* Montes de Oro, Miramar
* Osa, Puerto Cortés
* Aguirre, Quepos
* Golfito, Golfito
* Coto Brus, San Vito
* Parrita, Parrita
* Corredores, Ciudad Neily
* Garabito, Jacó
# Pràidids

Els pràidids (Praydidae) són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels iponomeutoïdeus (Yponomeutoidea).

## Taxonomia

La família Praydidae inclou 47 espècies repartides en 3 gèneres:
* Atemelia Herrich-Schäffer, 1853
* Prays Hübner, 1825
* Distagmos Herrich-Schäffer, 1853

## Referències

* 1 2 van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* 1 2 «Praydidae». GBIF. [Consulta: 23 maig 2019].
* Sohn, JC, 2012: A new genus and species of Praydidae (Lepidoptera: Yponomeutoidea) from Vietnam. Tinea 22 (2): 120-124.
* Sohn, J.-C. & Alba, M.P., 2014: A New Species of Atemelia (Lepidoptera, Yponomeutoidea, Praydidae) Feeding on the Ornamental Shrub Mahonia (Ranunculales: Berberidaceae) in Chile. Annals of the Entomological Society of America, 107 (2): 339-346.
* Sohn, J.-C. & J.A. Lewis, 2012: Catalogue of the type specimens of Yponomeutoidea (Lepidoptera) in the collection of the United States National Museum of Natural History. Zootaxa 3573: 1-17. Abstract: .

## Enllaços externs

* Praydinae at Australian Faunal Directory
* Praydinae at funet
# Quint Fabi Màxim Servilià

Quint Fabi Màxim Servilià (en llatí: Quintus Fabius Maximus Servilianus) era fill de Gneu Servili Cepió. Com que va ser adoptat per Quint Fabi Màxim Emilià va prendre el nom d'aquesta gens, ja que el seu nom abans era Quint Servili Cepió, i per això portava l'agnomen de Servilià, per indicar que venia de la gens Servília. Era germà uterí del cònsol del 141 aC Gneu Servili Cepió.
Va ser elegit cònsol l'any 142 aC, juntament amb Luci Cecili Metel Calb. Va tenir Hispània com a província. El senat li va donar dues legions, tres cents genets númides i deu elefants per dirigir la guerra contra Viriat. Va entrar a la Lusitània on es va enfrontar amb Viriat, al que va derrotar i amb qui finalment va signar un tractat de pau. Valeri Màxim li atribueix una censura, en data indeterminada, ja que no apareix als Fasti.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 995.
# Quint Fabi Màxim Gurges

Quint Fabi Màxim Gurges (en llatí: Quintus Fabius Q. F. M. N. Maximus Gurges) va ser un magistrat romà, fill de Quint Fabi Màxim Rul·lià. Formava part de la gens Fàbia i de la família dels Fabi Màxim.
Va tenir una joventut molt dissoluta d'on li va venir el seu agnomen Gurges (gorga, xuclador, o també golós), però quan es va fer adult va penedir-se dels seus excessos i va canviar d'actitud.
L'any 295 aC va ser edil curul i va carregar contra algunes matrones per la seva vida desordenada. Amb les multes que els va imposar va construir un temple dedicat a Venus prop del Circ Màxim. Va ser cònsol l'any 292 aC i va ser derrotat completament pels samnites. Els adversaris de la família dels Fabis, els Papiris i els Àpis, van posar el poble contra Fabi Màxim, i només s'escapa de ser revocat com a cònsol per la oferta del seu pare, que va acceptar ser el seu legat. Va obtenir una victòria sobre els samnites, i en una segona batalla, va recuperar el prestigi, i va assaltar i conquerir diverses ciutats. Al tornar a Roma va rebre els honors del triomf i el pare es va mostrar al costat del seu carro per explicar la seva ajuda en la victòria. Fabi Màxim va dedicar un temple a Venus obsequens perquè la deessa havia estat «obsequiosa» davant de les seves oracions.
L'any 291 aC com a procònsol va continuar al Samni. Estava assetjant Cominium quan el cònsol Luci Postumi Megel el va apartar arbitràriament i violentament de l'exèrcit. Els Fasti li atribueixen un altre triomf en aquest proconsolat.
Va ser consol altra vegada el 276 aC i els Fasti diuen que va obtenir encara un altre triomf sobre "de Samnitibus, Lucancis et Bruttiis". Poc després, l'any 275 aC va ser enviat com a llegat del senat a Egipte, davant del rei Ptolemeu II Filadelf. El rei va fer valuosos regals a Fabi i als altres llegats, que al tornar a Roma van dipositar al tresor públic. Però el senat va dictar un decret que establia que els ambaixadors podien conservar aquestos regals.
L'any 265 aC va ser elegit cònsol per tercera vegada amb Luci Mamili Vítul, i aquest any va morir en les lluites a Volsínia a Etrúria. Al morir tenia el títol de princeps senatus, que també havien tingut el seu pare i el seu avi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 992.
# Quint Fabi Màxim (fill de l'Al·lobrògic)

Quint Fabi Màxim (en llatí: Quintus Fabius Q. f. Q. n. Maximus) va ser el fill de Quint Fabi Màxim Al·lobrògic, de manera que era membre de la gens Fàbia i de la branca dels Fabi Màxim.
Solament és conegut pels excessos que tenia derivats de la fortuna heretada del seu pare. El pretor urbà li va prohibir administrar els béns i les terres del seu pare, i la seva vida va provocar gran escàndol a Roma.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Puijila darwini

Puijila darwini és una espècie extinta de pinnipedimorf que visqué durant el període Miocè, fa ente 21 i 24 milions d'anys. Feia aproximadament un metre de llarg i només presentava unes adaptacions físiques mínimes per nedar. La seva forma general era semblant a la d'una llúdria, tot i que més especialitzada. El nom genèric és el mot inuktitut per referir-se a una foca jove; el nom específic és en honor del naturalista anglès Charles Darwin. L'únic espècimen conegut és un esquelet gairebé completament fossilitzat que es conserva al Museu Canadenc de la Natura a Ottawa (Ontario).

## Referències

* ↑ «Puijila: A prehistoric walking seal». Museu Canadenc de la Natura. Arxivat de l'original el 2015-06-21. [Consulta: 24 abril 2009].
# Puillorenç

Puillorenç o Puigllorenç (en occità Puèglaurenç, Puèg Laurenç o Puèg-Laurenç pronunciat [pèlljaurens] localment), en francès Puilaurens) és un petit poble situat al departament de l'Aude (França), a la carretera D22 i als peus del castell de Puillorenç situat a la cimera del Mont Ardu. Forma part del municipi La Pradella-Puillorenç i té uns 100 habitants.
A la vora s'ha trobat una cova paleolítica del magdalenià superior, de fa uns dotze mil anys.
El 958 Lotari I de França va donar el territori prebostal de Puillorenç (format per tota la Vall de la Boulzane o de Santa Creu) al Monestir de Sant Miquel de Cuixà. A la cimera del mont Ardu sembla que hi havia una església dedicada a Sant Llorenç. Una butlla papal de Joan XV esmenta la capella de Santa Creu a Lavagnac, i al seu costat menciona un lloc anomenat La Capelheta, que podria ser la capella de Sant Llorenç abans a la cimera i ara reconstruïda al pla. El terreny va formar part dels dominis dels senyors de Perapertusa fins que cap al 1250 van passar al rei de França després de la guerra dels albigesos. L'església de Sant Llorenç va mantenir l'activitat i va ser objecte de reformes el 1695. Es va restaurar totalment el 1992. Disposa d'un retaule d'estil barroc que cobreix l'absis; la part central és un llenç on hi apareix representat el Crist a la creu emmarcat per les estàtues de la Mare de Déu i de Sant Llorenç. El cementiri hi està annexat.
El poble medieval fou abandonat cap al segle xv per acostar-se més al castell. La Pradella encara no existia.

## Vegeu també

* Puèglaurenç (desambiguació)
* Castell de Puillorenç (Aude)
* Castell de Puigllorenç (Unarre, Pallars Sobirà)