OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tore Berger

Tore Berger (Asker, 11 de novembre de 1944) és un piragüista noruec, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va guanyar la medalla d'or en la prova del K-4 1.000 metres del programa de piragüisme. Formà equip amb Jan Johansen, Steinar Amundsen i Egil Søby. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, i amb els mateixos companys de tripulació, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or al Campionat del Món de piragüisme en aigües tranquil·les de 1970, així com una medalla d'or al Campionat d'Europa en aigües tranquil·les de 1969. Entre 1962 i 1974 guanyà onze campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Tore Berger». [Consulta: 9 setembre 2021].
* ↑ «Padleresultater» (en anglès). [Consulta: 9 setembre 2021].
# Tomba d'Amarna 19

La tomba de l'antic Egipte del noble Sutau, coneguda com la Tomba d'Amarna 19, es troba en el grup de tombes conegudes col·lectivament com les Tombes Sud, prop de la ciutat d'Amarna, a Egipte.
Sutau va ser «Supervisor de la tesoreria del Senyor de las Dues Terres».
Aquesta tomba no està finalitzada ni té decoracions.

## Referències

* ↑ Amarna Project. The South Tombs (p. 2) (anglès)

## Bibliografia

Murnane, William J. Texts from the Amarna Period in Egypt (en anglès). Society of Biblical Literature, 1995, p. 312. ISBN 1-55540-966-0.
Reeves, Nicholas. Akhenaten. Egypt’s False Prophet (en anglès). Londres: Thames & Hudson, 2005, p. 208. ISBN 0-500-28552-7.
# Torre Werfen

La Torre Werfen (també anomenada Torre Zenit o Torre Banif) és un gratacel de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès). Fou completada el 2009 i té 25 pisos i una alçada de 107 m. Està situada a la Plaça d'Europa nº21.

## Vegeu també

* Llista de gratacels del Barcelonès

## Referències

* ↑ Torre Werfen | Buildings | EMPORIS - emporis.com
# Tomàs III d'Autremencourt

Tomàs III d'Autremencourt o Stromoncourt (mort el 15 de març del 1311) fou el quart senyor de Salona (actual Amfissa), a la Grècia Central, i l'últim de la seva família. Governà els seus dominis des del 1294 fins a la seva mort a la batalla del Cefís contra la Gran Companyia Catalana el 1311. Així mateix, era mariscal del Principat d'Acaia. Després de la seva mort, la seva vídua i les seves terres passaren a Roger Desllor, que fou elegit líder de la Companyia Catalana durant un curt període després de la contesa (1311-1312).

## Referències

* ↑ Ayensa, 2020, p. 138.

## Bibliografia

* Ayensa, E. «La dominació catalana a Grècia en el segle xiv: història, arqueologia, record i mite». Catalan Historical Review, 13, 2020, pàg. 135-147.
* Longnon, J. «Les Autremencourt, seigneurs de Salona en Grèce (1204-1311)» (en francès). Bulletin de la Société historique de Haute-Picardie, 15, 1937, pàg. 15–48.
* Setton, K. M. «The Catalans in Greece, 1311–1388». A: A History of the Crusades, Volume III: The Fourteenth and Fifteenth Centuries (en anglès). University of Wisconsin Press, 1975, p. 167-224. ISBN 0-299-06670-3.
# Tomàs Gilabert i Boyer

Tomàs Gilabert i Boyer (Guadalajara, Mèxic, 4 de novembre de 1950) és un advocat i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la IV Legislatura.

## Biografia

Fill d'exiliats, es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona i s'establí a Reus, on ha exercit d'advocat. De 1985 a 1989 fou vicepresident de l'assemblea reusenca de la Creu Roja, ha estat vicedegà del Col·legi d'Advocats de Reus i és membre del Centre de Lectura de Reus, del Club Natació Reus Ploms, del Reus Deportiu i de l'Institut de Drets Humans de Catalunya
El 1977 es va afiliar a Convergència Democràtica de Catalunya, de la que n'ha estat president a Reus. A les eleccions municipals espanyoles de 1987 i 1991 fou elegit regidor a l'ajuntament de Reus i diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992. Ha estat, entre d'altres, membre de la Comissió d'Organització i Administració de la Generalitat i Govern Local del Parlament de Catalunya. També ha estat vicepresident primer del Consell Comarcal del Baix Camp.
Posteriorment ha continuat la seva carrera com a advocat penalista. També és president de la secció de Constantí de Tarbut Sefarad, associació que reivindica la cultura i el llegat jueu a Espanya i defensa l'Estat d'Israel.

## Referències

* ↑ Consistoris de Reus des de 1979
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la IV Legislatura p. 109
* ↑ Web de Tomàs Gilabert
* ↑ Missatge de Tomàs Gilabert Arxivat 2015-07-19 a Wayback Machine. al web de Tarbut Sefarad
# Torre Maria

La Torre Maria és una casa que forma part del grup conegut com a Cases dels Periodistes del barri de la Font d'en Fargues (Barcelona).
És una de les vuit torres dels periodistes del grup de la Font de la Mulassa, al carrer Marqués de Foronda, 18, on hi va viure primer en estades estiuenques i després permanentment fins a haver de marxar a l'exili, l'insigne polític i periodista Antoni Rovira i Virgili, diputat i vicepresident primer del Parlament de Catalunya en temps de la Generalitat republicana, als anys trenta.
Quan van marxar a l'exili i li van requisar la casa es van endur tota la documentació, que va anar a parar a l'Arxiu de Salamanca, com tanta documentació política i privada d'aquella època, requisada com a botí de guerra.
En el moment en què Rovira i Virgili va marxar amb la seva família a exili, van cremar tot el que hi havia a la casa i va quedar en mans de forans (policies, marins...) del 1939 al 1985 aproximadament. Gràcies a la previsió de Rovira i Virgili a partir de 1985 la família va poder recuperar la casa i la va rehabilitar. Per fora ha recuperat gairebé tot l'antic encant; per dins ho van haver de fer tot de nou. Actualment a la casa hi viuen els descendents de Rovira i Virgili.

## Referències

* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó

## Bibliografia

* Bou i Roura, Lluís. Ajuntament de Barcelona. Itineraris Horta-Guinardó. Ajuntament de Barcelona, 2002. Dipòsit legal B.22.877-2002. ISBN 84-7609-991-6.
# Tonasket

Tonasket és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 994 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tonasket tenia 994 habitants, 420 habitatges, i 223 famílies. La densitat de població era de 599,7 habitants per km².
Dels 420 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,6% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 46,7% no eren unitats familiars. En el 40,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 20,8% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 27% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.523 $ i la renda mediana per família de 28.393 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.542 $ mentre que les dones 22.250 $. La renda per capita de la població era de 13.293 $. Aproximadament el 22% de les famílies i el 23,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tonasket». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tonasket». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Tossal de l'Orpí

El Tossal de l'Orpí és una muntanya de 457 metres que es troba al municipi de Torrefeta i Florejacs, a la comarca catalana de la Segarra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tinskaia

Tinskaia (en rus: Тинская) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 233 habitants. Pertany al districte municipal d'Aguínskoie.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии. Вып. 5: Шуйский и Ковровский уезды/сост. В. Березин. Вязниковский и Гороховецкий уезды/сост. В. Добронравов. - 1898». Arxivat de l'original el 2018-10-26. [Consulta: 20 desembre 2018].
# Tint

El tint és una substància amb la qual es dona color a un objecte o cosa (usualment teixit, fusta, roba o cabell) sobre el color que tenia. Encara que existeix una multitud de tints naturals, la major part dels tints usats avui dia contenen productes químics. El tint, tiny, tenyit, tenyida, tenyiment o tintura també és l'acció i efecte de tenyir. La tenyidura és l'acció de tenyir.

## Referències

* ↑ «0213821.xml Tint». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Tour de Flandes 1966

El Tour de Flandes 1966 va ser la 50a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 9 d'abril de 1966, amb inici a Gant i final a Merelbeke després d'un recorregut de 243 quilòmetres. El vencedor final fou el belga Edward Sels, que s'imposà a l'esprint en un grup de 15 corredors que arribaren junts a meta. L'italià Adriano Durante i el belga Georges Vandenberghe acabaren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Edward Sels (BEL) | Solo-Superia | 5h 53' 00" |
| 2 | Adriano Durante (ITA) | Salvarani | m. t. |
| 3 | Georges Vandenberghe (BEL) | Romeo-Smiths | m. t. |
| 4 | Guido Reybrouck (BEL) | Romeo-Smiths | m. t. |
| 5 | Willy Planckaert (BEL) | Romeo-Smiths | m. t. |
| 6 | Gianni Motta (ITA) | Molteni | m. t. |
| 7 | Willy Bocklant (BEL) | Mann-Grundig | m. t. |
| 8 | Jan Nolmans (BEL) | Mann-Grundig | m. t. |
| 9 | Vittorio Adorni (ITA) | Salvarani | m. t. |
| 10 | Felice Gimondi (ITA) | Salvarani | m. t. |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a les-sports.info
# Tomoko Ohara

Tomoko Ohara (大原 智子, 1957) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1981. Va disputar 1 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1981 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
# Oreophryne clamata

Oreophryne clamata és una espècie de granota que viu a Indonèsia.

## Referències

* Günther, R. 2004. Oreophryne clamata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Nieva

Nieva és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 336 | 380 | 359 | 346 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Narcís Puget i Viñas

Narcís Puget i Viñas (Eivissa, 1874 - Santa Eulària del Riu, 1960) fou un pintor eivissenc influenciat per l'impressionisme, que es va especialitzar a pintar figures en un ambient costumista emmarcades en paisatges eivissencs. Va estudiar sota les ordres d'Antoni Caba a l'Escola de Belles Arts de Barcelona. El 1906 va guanyar un certamen artístic que li va permetre anar comissionat a l'esposori d'Alfons XIII. A Madrid, va realitzar diverses còpies d'obres del Museu del Prado, interessant-se principalment per Velázquez i Goya. També va rebre classes d'Eduardo Chicharro. De nou a Eivissa, Puget va estar molts anys sense pintar fins que el 1917 Joaquim Sorolla i Bastida visita l'illa. Aquest fet el va fer tornar a agafar els pinzells i començar a pintar obres impressionistes, esdevenint tot un referent a l'estat, centrant-se en una temàtica local. La major part de les seves obres reflectien diversos aspectes de la seva illa natal. No seria fins a l'any 1925 quan va exposar per primer cop a les Galeries Laietanes de Barcelona i uns anys més tard, el 1931, al Museo de Arte Moderno de Madrid. Exposaria també a les Galeries Vinçon i en altres llocs. Va viure els seus darrers anys a Santa Eulària del Riu.

## Referències

* ↑ «Narcís Puget i Viñas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Puget Viñas, Narcís
# La casa de la Troya

«La casa de la Troya» té aquests significats:
La casa de la Troya pot referir-se:
* a La casa de la Troya, obra publicada en 1915 per l'escriptor Alejandro Pérez Lugín;
* a La casa de la Troya, primera adaptació cinematogràfica (1925) de la novel·la;
* a La casa de la Troya, segona adaptació cinematogràfica (1936) de la novel·la;
* a La casa de la Troya, tercera adaptació cinematogràfica (1948) de la novel·la;
* a La casa de la Troya, quarta adaptació cinematogràfica (1959) de la novel·la;
* a La casa de la Troya, primera adaptació televisiva (1960) de la novel·la;
* a La casa de la Troya, segona adaptació televisiva (1965) de la novel·la;
* a La casa de la Troya, una casa-museu a Santiago de Compostel·la, un dels escenaris de la novel·la a la que va donar nom.
# Francesc d'Assís Condomines i Valls

Francesc d'Assís Condomines i Valls (Barcelona, Barcelonès, 1901 - Rialb, la Noguera, 1979) fou un jurista i advocat català.
Fou jutge de primera instància i instrucció a Muros, a la Corunya, fiscal de l'Audiència de Tarragona i secretari de justícia a Barcelona. Després de la Guerra civil espanyola, es dedicà exclusivament a l'exercici de l'advocacia, convertint-se en una figura de gran prestigi en el món jurídic català, i arribant a ser el degà del Col·legi d'Advocats de Barcelona entre els anys 1951 i 1957, i membre de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya, de la qual fou el seu president entre els anys 1969 i 1977.
Juntament amb el seu gabinet jurídic integrat pels advocats Oriol Arau Hernández i Francesc de Paula Caminal Badia, fou l'advocat defensor que portà a terme la defensa de Salvador Puig Antich, participant en la defensa de Salvador Puig Antich en el consell de guerra que el condemnà a mort.
Col·laborà activament en les publicacions jurídiques més destacades, i fou membre de la comissió redactora del "Projecte de Compilació del Dret Civil Especial de Catalunya", llei del 21 de juliol de 1960.

## Referències

* 1 2 3 4 Puig Tarré, Maite. «Condomines Valls, Francesc d’Assís». A: Diccionari biogràfic de les terres de Lleida: política, economia, cultura i societat: segle XX. Lleida: Alfazeta Edicions, 2010, pàg. 121. ISBN 978-84-937715-5-3 [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «.xml Francesc d'Assís Condomines i Valls». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Relación de los presidentes de la academia desde 1840 hasta nuestros días: Francesc d'A. Condomines i Valls». Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ Gómez Bravo, Gutmaro. Puig Antich: La Transición inacabada. Penguin Random House Grupo Editorial, 2014, pàgs. 82-100. ISBN 978-84-306-1698-5 [Consulta: "7 febrer 2021].
* ↑ Mirambell i Abancó, Antoni «La Compilació del 1960: un procés prelegislatiu llarg i complex». Revista de Dret Històric Català. Societat Catalana d'Estudis Jurídics, Vol. 10, 2011, pàg. 147-156. DOI: 10.2436/20.3004.01.59. ISSN: 1578-5300 [Consulta: 7 febrer 2021].
# Torre Ros (Martorell)

La Torre Ros o Torre Betlla és una obra modernista de Martorell (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La Torre Ros, també anomenada Torre Betlla, està situada dins del terme municipal de Martorell, al barri de Rosanes. Es tracta d'una casa de planta rectangular formada per dos cossos rectangulars escalonats amb coberta composta de teula àrab.
El cos principal, situat a l'extrem sud, consta de coberta composta de teula àrab i en alçada està compost de planta baixa i primer pis. A l'extrem sud-est hi ha una torratxa de tres pisos i coberta de pavelló de teula àrab. A la planta baixa de la façana principal, orientada a l'est, s'observa la porta principal, a la qual s'accedeix a través d'una escala, a banda i banda d'aquesta porta hi ha dues finestres rectangulars. Al primer pis s'obren, a banda i banda, dues finestres rectangulars i un finestra de forma ovalada al centre. Al costat esquerre, al tercer pis de la torratxa s'obren dues finestres d'arc de mig punt separades per una columna i ampit corregut.
Al costat est del cos principal hi ha adossat un altre cos rectangular de dimensions menors. Consta de coberta de dos aiguavessos de teula àrab i en alçada està compost de planta baixa i primer pis. La façana principal s'orienta també a l'est i s'observa una porta rectangular i una finestra al costat dret. Al primer pis trobem un balcó corregut amb barana de ferro i dues finestres rectangulars.
El perímetre de la propietat està tancat per un mur i pilars de pedra amb reixes de ferro forjat. Al costat oest i sud del cos principal hi ha una zona enjardinada.

## Història

La Torre Ros fou la casa de l'arquitecte martorellenc Josep Ros (1885-1951) i va ser projectada l'any 1920.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Torre Ros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Torre Sacrest al carrer Bisbe Vilanova, 4 (Olot)

La Torre Sacrest al carrer Bisbe Vilanova, 4 és una obra d'Olot (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local. Abans l'anomenaven "Sureda".

## Descripció

La casa està rodejada de jardí. És de planta quadrada i té molta decoració clàssica. Les finestres estan molt decorades a la part alta i també les baranes de pedra. Té una cornisa sobre la qual hi ha uns cercles decorats. La teulada té quatre vessants, però al mig hi ha una torre-mirador amb columnes i arcs de mig punt -un a cada costat-. El seu repertori formal és neoclàssic i presenta una tipologia inspirada en una sèrie de masos de la comarca: casa de planta quadrada, amb teulada a quatre vessants i torre-mirador.

## Referències

* 1 2 3 «Torre Sacrest al carrer Bisbe Vilanova, 4». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Tovarné

Tovarné és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1215.
# Tovarníky

Tovarníky és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1172.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «História obce». [Consulta: 25 desembre 2021].
# Tolve

Tolve (lucà: Tólvə) és un municipi italià, situat a la regió de Basilicata i a la província de Potenza. Ocupa una superfície de 128,69 quilòmetre quadrat i tenia 2,952 habitants a l'1 gener 2023.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 3.240 | 3.190 | 2.952 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |

## Referències

* ↑ Dizionario Di Toponomastica: Storia E Significato Dei Nomi Geografici Italiani (en italià). Garzanti, 1990. ISBN 88-11-30500-4.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ Error: Unable to display the reference properly. See the documentation for details.
# Torrent del Molí del Menut

El torrent del Molí del Menut és un torrent que discorre pel terme municipal de Talamanca, de la comarca del Bages.
Es forma a llevant de la Roca Giberta, als Cingles de l'Estoviada, des d'on baixa cap al sud-oest per abocar-se en la riera de Talamanca al costat de migdia del Molí del Menut.

## Enllaços externs

* El Torrent del Molí del Menut i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Teorema de Fuchs

En matemàtiques, el teorema de Fuchs, que duu el nom de Lazarus Fuchs, afirma que una equació diferencial de segon ordre de la forma:
    $y''+p(x)y'+q(x)y=g(x)$
té una solució expressable per una sèrie de Frobenius generalitzada quan $p(x)$, $q(x)$ i $g(x)$ són funcions analítiques a $x=a$ o quan $a$ és un punt singular regular. És a dir, que qualsevol solució d'aquesta equació diferencial de segon ordre pot ser escrita com:
    $y=\sum _{n=0}^{\infty }a_{n}(x-a)^{n+s},\quad a_{0}\neq 0$
per un cert valor real de s, o:
    $y=y_{0}\ln(x-a)+\sum _{n=0}^{\infty }b_{n}(x-a)^{n+r},\quad b_{0}\neq 0$
per cert valor real de r, on y$_0$ és una solució del primer tipus.
El seu radi de convergència és com a mínim tan gran com el mínim dels radis de convergència de $p(x)$, $q(x)$ i $g(x)$.

## Bibliografia

* Asmar, Nakhlé H. Partial differential equations with Fourier series and boundary value problems. Upper Saddle River, NJ: Pearson Prentice Hall, 2005. ISBN 0-13-148096-0. .
* Butkov, Eugene. Mathematical Physics. Reading, MA: Addison-Wesley, 1995. ISBN 0-201-00727-4. .
# Tractat de Gisors (1113)

El tractat de Gisors de 1113 fou un acord que es va signar el març d'aquest any entre Lluís VI de França i Enric I d'Anglaterra Beauclerc pel qual el primer reconeixia la sobirania del ducat de Normandia sobre el comtat del Maine i sobre la Bretanya.

## Notes

* ↑ Essai sur les monnaies du royaume et duché de Bretagne, par Alexis Bigot
# Tractat de Gisors (1180)

El tractat de Gisors de 1180 fou un tractat d'assistència defensiva i ofensiva signat a Gisors el 28 de juny de 1180 entre Felip August de França d'un costat i Enric II d'Anglaterra Plantagenet de l'altra.

## Notes

* ↑ Histoire de France illustrée, per Achille Luchaire, Ernest Lavisse