OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enric Muchart

Enric Muchart (Arles, Vallespir, 4 de març del 1873 - Banyuls de la Marenda, Rosselló, 1954) va ser un poeta vallespirenc en llengua francesa.

## Biografia

Es doctorà en dret a Tolosa amb la tesi Condition des créanciers de la femme du failli restée commune en biens art. 1446 du Code civil, publicada a Tolosa per l'Impr. Saint-Cyprien el 1896. En aquesta ciutat provençal escrigué, amb Maurice Magre, Jean Viollis i Emmanuel Delbousquet, a la revista literària L'Effort el 1896; també hi participà en diversos Jocs Florals i hi obtingué el títol de mestre en Gai Saber (abans del 1910). Després d'exercir a Perpinyà durant un temps, s'instal·là a París, i a la Ciutat de la Llum va ser un dels fundadors de la Terre Latine: revue littéraire et artistique. Posteriorment tornà a Perpinyà, on col·laborà amb diverses revistes, com La Clavellina, Le Coq Catalan, La Tramontane i L'Éveil Catalan. Com a poeta fou autor d'obres caràcter parnassià i panteista.
Diverses viles rosselloneses donaren el nom d'Henri Muchart a vies públiques.

## Obres

* Les balcons sur la mer, poèmes Paris: Editions de "la plume", 1901, primer recull de versos
* Les fleurs de l'arbre de science Paris, B. Grasset, 1913
* Le miel sauvage Paris: Ed. de la Revue des Poètes (Imp. Perrin), 1926
* Poèmes du vent et de la lune Paris: Ed. de la Revue des Poètes (Imp. Perrin), 1956, edició pòstuma

## Referències

* ↑ «Enric Muchart». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Raoul Davray, Henry Rigal Anthologie des poètes du Midi. Morceaux choisis, accompagnés de notices biographiques et d'un essai de bibliographie Paris, Société d'éditions littéraires et artistiques, 1908 (reimpressió facsímil Bibliolife, 2009 ISBN 9781115805919)
* Maurice Deblay L'Amour mouillé, Lettres préfaces de Henry Muchart et de Miguel Zamacoïs Perpignan: Impr. Barrière et Cie, 1926
# Erik Johnsen

Erik Johnsen (Oslo, 4 de juliol de 1965) és un saltador noruec, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Calgary, on va disputar tres proves del programa de salt amb esquís. En la prova del salt llarg individual guanyà la medalla de plata, rere Matti Nykänen, en la del salt llarg per equips guanyà la medalla de bronze, formant equip amb Ole Christian Eidhammer, Jon Inge Kjørum i Ole Gunnar Fidjestøl, i en la del salt curt individual fou quaranta-unè.
En el seu palmarès també destaquen dues victòries a la Copa del món de salts amb esquí de la temporada 1988-1989 i el campionat nacional en salt llarg de 1988.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Erik Johnsen». [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ «JOHNSEN Erik - Athlete Information». [Consulta: 24 març 2022].
# Eliane Brum

Eliane Brum (nascuda el maig del 1960 a Ijuí) és una periodista, escriptora i documentalista brasilera. Es va graduar a la Pontifícia Universitat Catòlica de Rio Grande del Sud (PUC/RS) el 1988 i ha escrit per a Zero Hora, Época i El País i ha guanyat més de 40 premis internacionals, entre els quals el Premi Rey de España i de l'Associació Interamericana de Premsa.
Brum és l'autora d'una novel·la - Uma Duas - tres llibres d'informatius: Coluna Prestes - O Avesso da Lenda, A Vida que Ninguém Vê (que va ser guardonada el 2007 el Prêmio Jabuti) i O Olho da Rua - i A Menina Quebrada, una col·lecció de columnes escrites per ella al lloc web de la revista Época. Va participar en la recopilació d'informes especials sobre Metges sense fronteres Dignidade!, que també va incloure autors com Mario Vargas Llosa. Ha estat codirectora de tres documentals: Uma Historia Severina, Gretchen Filme Estrada i Laerte-se (sobre la vida de la dibuixant trans Laerte).

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 4 d’abril 2020. [Consulta: 7 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Elian Brum's official page (in Portuguese)
* Portal dos Jornalistas - Eliane Brum
* Revista Época - Eliane Brum
* El País - Eliane Brum
# Jonathan Lastra Martínez

Jonathan Lastra Martínez (Bilbao, 3 de juny de 1993) és un ciclista basc, professional des del 2016. Actualment corre a l'equip Cofidis. Combina la carretera amb el ciclocròs.

## Palmarès en ciclocròs

* 2012-2013
** Campió d'Espanya de ciclocròs sub-23
* 2013-2014
** Campió d'Espanya de ciclocròs sub-23

## Palmarès en ruta

* 2015
** 1r al Trofeu Lehendakari
** 1r a la Pujada a Gorla
** 1r a San Isidro Saria Nagusia
* 2019
** 1r a la Clàssica da Arrábida
* 2022
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Internacional de ciclisme de Torres Vedras - Trofeu Joaquim Agostinho

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2018. 123è de la classificació general
* 2019. 101è de la classificació general
* 2020. 61è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2023. 35è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Anticlea (mare de Perifetes)

Segons la mitologia grega, Anticlea (en grec antic Άντίκλεια) va ser una amant d'Hefest, de la qual va néixer Perifetes.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 20-21. ISBN 8429741461.
# Crato

Crato és un municipi portuguès al districte de Portalegre, a la regió d'Alentejo i a la subregió de l'Alto Alentejo. El 2011 tenia 3.708 habitants. Limita al nord-est amb Gavião, Nisa i Castelo de Vide, a 22 km l'est de Portalegre, al sud-est amb Monforte i al sud-oest amb Alter do Chão i Ponte de Sor.
És un municipi amb història, amb un passat marcat per la presència de pastors megalítics: hi ha més de 70 dòlmens catalogats, dos dels quals són Monument Nacional: Anta do Tapadão i Anta do Crato. De l'època romana, queden restes de vil·les, habitatges i ponts. Álvaro Gonçalves Pereira, primer prior de Crato, hi va erigir el Monestir de Santa Maria de Flor da Rosa i el palau del Gran Prior, atribuït a l'arquitecte Miguel Arruda.

## Població

Població del concelho de Crato (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 | 2011 |
| 2968 | 3069 | 6074 | 8253 | 8642 | 5642 | 5064 | 4348 | 3995 | 3708 |
És subdividit en quatre freguesies:
* Aldeia da Mata
* Crato e Mártires (Crato), Flor da Rosa i Vale do Peso
* Gáfete
* Monte da Pedra

## Referències

* ↑ «Áreas das freguesias, concelhos, distritos e país». Arxivat de l'original el 2018-11-05. [Consulta: 5 novembre 2018].
* ↑ «História» (en portugués). Ajuntament de Crato. Arxivat de l'original el 2019-06-21. [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ «Município do Crato» (en portuguès). Ajuntament de Crato. Arxivat de l'original el 2019-06-21. [Consulta: 19 gener 2022].
# Cultura apenínica

La cultura apenínica és una cultura prehistòrica que se situa geogràficament al centre de la península Itàlica. Cronològicament coincideix amb l'edat del bronze, i es desenvolupa principalment entre els anys 1800 i 1050 ae.
La gent de la cultura apenínica es dedicava al pasturatge alpí; portava el bestiar als prats i boscos de les muntanyes centrals d'Itàlia. Vivien en petits llogarets, situats en llocs defensables. Durant l'estiu, muntaven campaments temporals, o vivien en coves i abrics rocosos, prop de les pastures. El seu entorn no es limitava necessàriament a la muntanya; la seua ceràmica s'ha trobat al Capitoli de Roma i en illes com Lipari i Ischia.
La ceràmica és brunyida, incisa amb espirals, meandres, i zones geomètriques, plenes de punts i guionets transversals. A Isquia s'ha trobat una associació amb els períodes hel·làdics LHII i LHIII, i a Lipari, amb LHIIIA, que es remunten a l'edat del bronze tardà, com la definida a Grècia i a l'Egeu.

## Referències

* 1 2 Bury, J. B.; I. E. S. Edwards; C. J. Gadd; John Boardman; N. G. L. Hammond. P. Mack Crew. The Cambridge Ancient History: c. 1800-1380 B.C.. II, part 2: c. 1380-1000 B.C.. 3, revised. Cambridge University Press, 1975, p. 720. ISBN 0521086914, ISBN 978-0-521-08691-2.
# Can Romeu

«Can Romeu» té aquests significats:
# Hina Rabbani Khar

Hina Rabbani Khar (urdú: حناربانی کھر‎) (Multan, 19 de novembre de 1977) és una política pakistanesa que va ser ministra d'afers exteriors del Pakistan entre el febrer de 2011 i el març de 2013. Amb 33 anys, és la persona més jove i la primera dona en ostentar el càrrec.
Khar és membre d'una influent família feudal de Multan. Va estudiar negocis a Lahore i a Massachusetts abans d'entrar a la política com a membre de l'Assemblea Nacional el 2002, representant al PML-Q i esdevenint ministra junior responsable de política econòmica amb el primer ministre Shaukat Aziz. El 2009, després de canviar de partit i guanyar la reelecció amb el Partit del Poble Pakistanès, es va convertir en Ministra d'Estat d'Hisenda i Afers Econòmics i el mateix any es va convertir en la primera dona en presentar el pressupost nacional. Va ser nomenada ministra d'Afers Exteriors el juliol de 2011, i va servir fins poc abans de les eleccions del 2013, quan es va retirar de la política activa.Segueix formant part del Partit del Poble Pakistanès i és ponent de política exterior, generalment advocant per enfortir els vincles amb l'Índia.

## Referències

* ↑ Dawn.com «Hina Rabbani Khar» (en angls). DAWN.COM, 25-06-2012.
* ↑ «Ministry of Foreign Affairs», 24-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 4 desembre 2017].
# Hina Sugita

Hina Sugita (杉田 妃和, 31 de gener de 1997) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2018. Va disputar 1 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 2019.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2018 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ 2018 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Hina Sugita, Fitxa a Soccerway
# Heterodera glycines

Heterodera glycines, o el nematode de la soia, en anglès:soybean cyst nematode (SCN),és un nematode fitopatogen que infesta la soia (Glycine max) a tot el món. Aquest nematde infesta les arrels i les femelles finalment esdevenen un cist. Enre els símptomes de la infestació hi ha la clorosi de les fulles i tiges, necrosi radicular, pèrdua de rendiment agrícola de les llavors i supressió del creixement de les arrels i els brots

## Distribució

Es creu que és natiu d'Àsia. Aparegué als Estats Units el 1954 i en la dècada de 1980, a l'Argentina i Brasil, entre altres llocs.

## Control

Les pràctiques culturals com la rotació de conreus i usar cultivars resistents, es fan servir. Mantenir la fertilitat del sòl, el pH i la humitat redueixen la gravetat de la infecció. Elcontrol químic amb nematicides no es fa servir per qüestions econòmiques i mediambientals.

## Notes

* ↑ Cooperative State Research, Education, and Extension Service United States Department of Agriculture. 2000. Keeping the Profits in Soybeans Arxivat 2006-10-12 a Wayback Machine.

## Referències

* Davis, E.L. and G.L. Tylka. 2000. Soybean cyst nematode disease Arxivat 2015-08-01 a Wayback Machine.. The Plant Health Instructor. doi:10.1094/PHI-I-2000-0725-01
* Tylka, G. 1995. Soybean cyst nematode. Iowa State University, University Extension

## Enllaços externs

* Species Profile- Soybean Cyst Nematode (Heterodera glycines), National Invasive Species Information Center, United States National Agricultural Library. Lists general information and resources for Soybean Cyst Nematode.
# Henry Coward

Henry Coward (Liverpool, 26 de novembre de 1849 - 10 de juny de 1944) fou un director de cors i compositor anglès. Quasi autodidacta al principi de la seva carrera en la seva educació musical i amb decidida vocació per la direcció d'associacions corals, als disset anys ja organitzà una agrupació d'aquest gènere amb els seus companys d'una acadèmia de solfeig. El 1876 fundà a Sheffield un orfeó, els progressos del qual foren tant notables que als pocs anys arribà a convertir-se en una societat coral de primer ordre; la Sheffield Musical Union. El 1888 i després d'estudis seriosos musicals es graduà de doctor en Música, en la Universitat d'Oxford. Les seves excepcionals aptituds per a conduir grans masses corals hagué de mostrar-les quan, en ocasió de la visita feta per la reina Victòria a Sheffield el 1887, dirigí un conjunt de 60.000 veus d'infants. Al front de les agrupacions corals Sheffield Musical Union i Leeds Coral Union, va realitzar triomfals gires artístiques a les principals ciutats d'Alemanya, Anglaterra, Rússia, Canadà i els Estats Units. També es va distingir com a conferenciant i publicista. Com a compositor va produir alguna cantata i petites composicions corals. Va publicar un tractat extremadament útil sobre l'ensenyança del cant coral. Com a recompensa dels seus grans serveis a l'art musical fou nomenat cavaller el 1926.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apendix III, pàg. 877 ISBN 84-239-4573-1
# Hepatomegàlia

La hepatomegàlia és l'estat d'un fetge d'un volum major del normal. És un signe inespecífic que pot tenir diverses causes que, agrupades, es poden dividir en inflamatòries: hepatitis (ja siguin per infeccioses o per toxicitat directa), tumors hepàtics o alguns trastorns metabòlics. Algunes vegades l'hepatomegàlia es presenten com una massa abdominal. Depenent de la causa, de vegades pot presentar juntament amb la icterícia.

## Diagnòstic

Després d'una història mèdica completa i un examen físic, s'han de realitzar anàlisis de sang, de la funció hepàtica.
L'ecografia, pot detectar una dilatació de les vies biliars, la textura característica d'una cirrosi, la presència de quists, abscessos i tumors, i pot guiar en la punció aspirativa amb agulla fina.
La tomografia computada (TC) pot ajudar a obtenir informació anatòmica més precisa, i no es veu afectada per l'obesitat o la presència de gasos intestinals.

## Etiologia
### Infecciosa

* Mononucleosi infecciosa. O, similar, la causada pel citomegalovirus (CMV).
* Hepatitis (encara que no tots els virus de l'hepatitis causa hepatomegàlia)
* Abscés del fetge (abscés piogen i abscés amèbic)
* Malària
* Amebosi
* Hidatidosi (quist hidatídic)
* Leptospirosi
* Actinomicosi
* Clonorquiosi, causada per Clonorchis sinensis

### Neoplàstica

* Metàstasi (la més comuna)
* Hemangioma
* Carcinoma hepatocel·lular
* Mieloma
* Leucèmia
* Limfoma

### Cirròtica

* Portal
* Biliar
* Cardíaca
* Hemocromatosi

### Metabòlica

* Esteatosi hepàtica
* Amiloïdosi
* Malaltia de Gaucher
* Malaltia de Niemann Pick
* Malaltia de Von Gierke

### Fàrmacs i tòxics

* Alcoholisme o Intoxicació alcohòlica
* Enverinament

### Congènita

* Anèmia hemolítica
* Lòbul de Riedel és la presència d'un lòbul dret del fetge llarg, com una llengua. No és patològic, és una variant anatòmica normal i pot estendre's cap a la pelvis. Sovint és confós amb una distensió de la vesícula biliar o un tumor en el fetge.
* Malaltia poliquística
* Malaltia de Cori

### Altres

* Síndrome de Hunter
* Síndrome de Zellweger
* Deficiència de carnitina palmitoiltransferasa I
* Insuficiència del ventricle dret
* Granulomatoses: sarcoïdosi
* Glucogenosi tipus II

## Vegeu també

Hepatosplenomegàlia
# Hippopotamyrus longilateralis

Hippopotamyrus longilateralis és una espècie de peix africà del gènere Hippopotamyrus en la família Mormyridae, endèmic del riu Cunene, darrere les cascades Epupa i baix les cascades Ruacana. És nativa de Namíbia i Angola.

## Morfologia

En funció de la seva morfologia, pot agrupar-se dins dels denominats «lluços del riu Nil» juntament amb el Brienomyrus, Mormyrops, Marcusenius, Petrocephalus y Pollimyrus.
Posseeix petites barbes i es caracteritza per posseir un cap allargat que pot arribar a mesurar el doble del seu alt. Manquen de l'extensió de l'aparell bucal dels peixos elefant.
Pot aconseguir una grandària aproximada de 172 mm.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN aquesta espècie es pot catalogar en la categoria de «Dades insuficients (DD)», ja que no hi ha informació suficient per determinar la categoria d'aquesta espècie.

## Referències

* 1 2 Llista Vermella de la UICN
* ↑ Kramer, 2010.
* ↑ Hippopotamyrus longilateralis, en Fishbase
* ↑ Taverne, 1971, p. 1-143.
* ↑ Günter, 1866.
* ↑ Poll, 1945, p. 36-77.

## Bibliografia

* Günther, Albert. Catalogue of the Fishes in the British Museum (en anglès). The Trustees, 1866.
* Kramer, B.; Swartz, E. A new species of Slender Stonebasher within the Hippopotamyrus ansorgii complex from the Cunene River in southern Africa (Teleostei: Mormyriformes) (en anglès). Journal of Natural History 44 (35): 2213–2242, 2010.
* Poll, M. Descriptions de Mormyridae et de Characidae nouveaux du Congo belge avec une étude du genre Stomatorhinus et des genres de Characidae nains africains (en francès). Revue de Zoologie et de Botanique Africaines, 1945.
* Taverne, Louis. Ostéologie des genres Marcusenius Gill, Hippopotamyrus Pappenheim, Cyphomyrus Myers, Pollimyrus Taverne et Brienomyrus Taverne (Pisces, Mormyriformes) (en francès). 188, 1971. issn 0378-0953
# Harry Barkus Gray

Harry Barkus Gray (14 novembre 1935, Woodburn, Kentucky, EUA) és un destacat químic estatunidenc.

## Vida

Gray es graduà en química a la Universitat Western Kentucky el 1957. Es doctorà el 1960 a la Universitat Northwestern de Chicago sota la direcció de Fred Basolo i Ralph G. Pearson. Amplià estudis a la Universitat de Copenhaguen el curs 1960-61 amb Walter A. Mach i Carl J. Ballhausen en l'estudi de les estructures electròniques dels complexos de coordinació. Després es traslladà a la Universitat de Colúmbia a Nova York on fou professor, en diferents graus, fins al 1966. Aquest any es traslladà a l'Institut Tecnològic de Califòrnia a la càtedra Arnold O. Beckman.

## Obra

Gray ha treballat en problemes fonamentals de química inorgànica, bioquímica i biofísica, molt d'ells relacionats amb la química de transferència d'electrons.
Ha rebut importants guardons entre els quals destaquen la Medalla Priestley el 1992 i el Premi Wolf en Química (2004).

## Referències

* 1 2 «Harry B. Gray». Caltech. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2017. [Consulta: 3 febrer 2016].
* ↑ «Harry Barkus Gray, Ph.D.». Chemistry Tree. [Consulta: 2 febrer 2016].
# Hemibarbus

Hemibarbus és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Hemibarbus barbus (Temminck i Schlegel, 1846)
* Hemibarbus brevipennus (Yue, 1995)
* Hemibarbus labeo (Pallas, 1776)
* Hemibarbus lehoai (Nguyen, 2001)
* Hemibarbus longibarbis (Fang, 1938)
* Hemibarbus longirostris (Regan, 1908)
* Hemibarbus macracanthus (Luo, Le & Chen, 1977)
* Hemibarbus maculates (Bleeker, 1871)
* Hemibarbus medius (Yue, 1995)
* Hemibarbus mylodon (Berg, 1907)
* Hemibarbus qianjiangensis (Yu a Chen et al., 1990)
* Hemibarbus songloensis (Nguyen, 2001)
* Hemibarbus thacmoensis (Nguyen, 2001)
* Hemibarbus umbrifer (Lin, 1931)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* 1 2 3 Nguyen, V. H. & S. V. Ngo. 2001. Ca nuoc ngot Viet Nam. Tap I. Ho ca chep (Cyprinidae). [Freshwater fishes of Viet Nam. Volum I. Family Cyprinidae]. Ca Nuoc Ngot Viet Nam v. 1: 1-622.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Heptathela

Heptathela és un gènere d'aranyes de la família dels lifístids descrit per Kishida, el 1923. El nom fa referència al nombre de glàndules a les fileres, que en són set (hepta). Són aranyes molt primitives i són pròpies del Japó, Xina i el sud-est d'Àsia.

## Sistemàtica

Comprèn 25 espècies:
* Heptathela abca Ono, 1999 (Vietnam)
* Heptathela amamiensis Haupt, 1983 (Illes Ryukyu)
* Heptathela australis (Ono, 2002) (Vietnam)
* Heptathela bristowei Gertsch, 1967 (Xina)
* Heptathela ciliensis Yin, Tang & Xu, 2003 (Xina)
* Heptathela cipingensis (Wang, 1989) (Xina)
* Heptathela cucphuongensis Ono, 1999 (Vietnam)
* Heptathela goulouensis Yin, 2001 (Xina)
* Heptathela higoensis Haupt, 1983 (Japó)
* Heptathela hunanensis Song & Haupt, 1984 (Xina)
* Heptathela jianganensis Chen i cols., 1988 (Xina)
* Heptathela kanenoi Ono, 1996 (Illes Ryukyu)
* Heptathela kikuyai Ono, 1998 (Japó)
* Heptathela kimurai (Kishida, 1920) (Japó) (kimura-gumo)
** Heptathela kimurai yanbaruensis Haupt, 1983 (Okinawa)
* Heptathela luotianensis Yin i cols., 2002 (Xina)
* Heptathela mangshan Bao, Yin & Xu, 2003 (Xina)
* Heptathela nishikawai Ono, 1998 (Japó)
* Heptathela shei Xu & Yin, 2001 (Xina)
* Heptathela suoxiyuensis Yin, Tang & Xu, 2003 (Xina)
* Heptathela tomokunii Ono, 1997 (Vietnam)
* Heptathela wosanensis Wang & Jiao, 1995 (Xina)
* Heptathela xianningensis Yin i cols., 2002 (Xina)
* Heptathela yaginumai Ono, 1998 (Japó)
* Heptathela yakushimaensis Ono, 1998 (Japó)
* Heptathela yunnanensis Song & Haupt, 1984 (Xina)

## Referències

* Ono, H.: "Spiders of the genus Heptathela (Araneae, Liphistiidae) from Vietnam, with notes on their natural history". J. Arachnol. 27: 37-43.PDF Arxivat 2006-09-28 a Wayback Machine.
* World Spider Catalog: Llista de gèneres de Liphistidae, i espècies de Heptathela