OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frontispici (arts gràfiques)

Un frontispici en arts gràfiques són les pàgines d'un llibre encarades amb la portada, quan duu una composició dibuixada o pintada. Alguns llibres en lloc de dur una il·lustració inclouen el retrat de l'autor. Al segle XVII aquest mot designava les pàgines amb el títol dels llibres, sovint decorades amb gravats intricats que incloïen elements estilístics de l'arquitectura, com columnes i frontons. Durant el segle xvi, les portades s'acompanyaven amb il·lustracions i el terme va prendre el significat que conserva avui ja en 1682.

## Referències

* ↑ Franklin H. Silverman, Self-Publishing Textbooks and Instructional Materials, Ch. 9, Atlantic Path Publishing, 2004.
* ↑ Michael Quinion, World Wide Words Entry
Viccionari
# Beinheim

Beinheim (en alsacià Bänem) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2006 tenia 1.881 habitants.
Forma part del cantó de Wissembourg, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes de la Plana del Rin

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 988 | 1.059 | 1.268 | 1.457 | 1.556 | 1.790 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Hentsch | |

## Personatges il·lustres

* Jean Adam Schramm, oficial de l'exèrcit napoleònic.
# Ratková

Ratková és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1413.
# Jan Brueghel el Jove

Jan Brueghel el Jove (13 de setembre de 1601 - 1 de setembre de 1678), va ser un pintor barroc flamenc, fill de Jan Brueghel el Vell. Va ser entrenat pel seu pare i va passar la seva carrera en la producció d'obres d'un estil similar. Juntament amb el seu germà Ambrosius, va produir paisatges, escenes alegòriques i altres obres de detall meticulós. Brueghel també va copiar les obres del seu pare i les va vendre amb la signatura del seu pare.

## Arbre genealògic de la família

| | | | | Pieter Brueghel el Vell | Pieter Brueghel el Vell | Pieter Brueghel el Vell | Pieter Brueghel el Vell | | | | |
| Pieter Brueghel el Jove | Pieter Brueghel el Jove | Pieter Brueghel el Jove | Pieter Brueghel el Jove | Pieter Brueghel el Jove | Pieter Brueghel el Jove | Jan Brueghel el Vell | Jan Brueghel el Vell | Jan Brueghel el Vell | Jan Brueghel el Vell | Jan Brueghel el Vell | Jan Brueghel el Vell |
| | | | | | | | | | | | | Ambrosius Brueghel | Ambrosius Brueghel | Ambrosius Brueghel | Ambrosius Brueghel | Ambrosius Brueghel | Ambrosius Brueghel | | | Jan Brueghel el Jove | Jan Brueghel el Jove | Jan Brueghel el Jove | Jan Brueghel el Jove | Jan Brueghel el Jove | Jan Brueghel el Jove | Anna Brueghel | Anna Brueghel | Anna Brueghel | Anna Brueghel | Anna Brueghel | Anna Brueghel | David Teniers el Jove | David Teniers el Jove | David Teniers el Jove | David Teniers el Jove | David Teniers el Jove | David Teniers el Jove |
| | | | | | | | | | | | | | | | | Abraham Brueghel | Abraham Brueghel | Abraham Brueghel | Abraham Brueghel | Abraham Brueghel | Abraham Brueghel |
# Cabussó encaputxat

El cabussó encaputxat (Podiceps gallardoi) és una espècie d'ocell de la família dels podicipèdids (Podicipedidae) que habita llacs del sud de l'Argentina.
# Elcira Olivera Garcés

Elcira Olivera Garcés (Mendoza, 22 d'octubre de 1924 - Buenos Aires, 12 d'abril de 2016) va ser una actriu argentina.

## Carrera

Va iniciar la seva carrera en la ràdio, on es va destacar per la seva veu i va participar de radioteatres com La sangre también perdona. Va passar al cinema el 1951, iniciant-se en La pícara cenicienta (de Francisco Mujica). Després de diversos papers menors, va co-protagonitzar El ángel de España. Va participar en 18 pel·lícules, entre elles La Tigra, De noche también se duerme, Enigma de mujer, Todo el año es Navidad, i Juan Moreira, entre d'altres. Va acompanyar a Tita Merello en dues pel·lícules, Los evadidos i Los hipócritas.
També va ser figura de la televisió, participant en cicles com Tu triste mentira de amor, Ese que siempre está solo, Papá Corazón, Llena de amor, El Rafa, Las 24 horas, Un amor como ninguno (Alta comedia) entre d'altres. També va co-protagonitzar el cicle Hermoso mentiroso, al costat de Guillermo Bredeston, Jorge Barreiro, Cristina Alberó, Rafael Rossi, i un gran elenc de convidats setmanals.
Després de 20 anys d'absència al cinema, va tenir un petit paper en El faro i en 2001 realitza la seva última intervenció cinematogràfica fins avui en Tobi y el libro mágico, de Jorge Zuhair Jury. En els seus últims anys va aparèixer esporàdicament en televisió. També va treballar en teatre.
Va estar casada amb Abel Santa Cruz, que va ser guionista de diversos cicles televisius on ella va participar. Era germana de l'escriptora Laura Favio i tia del cantautor, actor i cineasta Leonardo Favio (1938-2012) ―qui la va dirigir en dos pel·lícules―, del cineasta Zuhair Jury (1935-) i de l'actriu Liliana Benard (1949-). Va tenir un únic fill que va morir en 2015.
Va escriure diversos llibres:
* Hasta el amor se cansa (poemari)
* El dueño de las llaves (poemari)
* Paseando por mi sangre (poemari), i
* San Marcos Sierra (relats).

## Filmografia

* 1951: La pícara cenicienta
* 1954: La Tigra
* 1954: Los ojos llenos de amor
* 1956: De noche también se duerme
* 1956: Enigma de mujer
* 1958: Hay que bañar al nene
* 1958: El ángel de España
* 1960: Todo el año es Navidad
* 1964: Los evadidos
* 1964: Crónica de un niño solo
* 1965: Los hipócritas
* 1966: Días calientes
* 1973: Juan Moreira
* 1974: Papá Corazón se quiere casar
* 1975: Nazareno Cruz y el Lobo
* 1978: El fantástico mundo de la María Montiel
* 1998: El faro
* 2001: Tobi y el libro mágico

## Referències

* ↑ «Va morir l'actriu Elcira Olivera Garcés». Clarin.com, 13-04-2016. [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ «Article biogràfic publicat en el perfil "Elcira Olivera Garcés"]».
* ↑ «Fitxa del poemari El dueño de las llaves». Arxivat de l'original el 2016-05-08. [Consulta: 13 abril 2016]. en el lloc web Ay Constanza.

## Enllaços externs

* Fitxa d'Elcira Olivera Garcés en el lloc web Cinema Nacional.
* Fitxa d'Elcira Olivera Garcés en el lloc web IMDb (Internet Movie DataBase)
# Meleci d'Azimis

Meleci d'Azimis (en llatí Meletius, en grec Μελέτιος) va ser un escriptor grec.
Existeixen dos tractats breus amb el nom únic de Περὶ τῶν ἀζυμων, De Azymis, un dels quals és un compendi de l'altre i es troben manuscrits. S'han atribuït a Joan Damascè, però per algunes afirmacions que inclouen no en pot ser l'autor. El prefaci anònim d'un dels llibres diu que va ser escrit per Meletius, un home molt pietós (θεοφόρος), i un estudiós de les Escriptures sagrades. Aquest pròleg anava dirigit a un sincel·le que havia preguntat sobre l'obra. (El sincel·le era el confident i company d'un patriarca i generalment destinat a ser el seu successor). Del lloc d'origen de Meleci ni l'època en què va viure no se'n sap res.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1030?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=MeletiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1020. ]
# Riu Saraswati (desambiguació)

«Riu Saraswati» té aquests significats:
* Riu Saraswati, riu mític i sagrat esmentat al Rigveda
* Riu Oxus, forma grega de Vaksu, un dels sinònms del riu Saraswati
* Ghaggar-Hakra
* Saraswati (Bengala)
* Saraswati (Gujarat)
# Fòrum Mundial Budista

El Fòrum Mundial Budista va ser celebrat a les ciutats de Hangzhou i Zhoushan, província de Zhejiang, República Popular de la Xina amb el suport del govern xinès i la participació del Panchen Lama designat pel govern xinès. Es va realitzar entre el 13 i el 16 d'abril del 2006. Per als seus crítics, el Fòrum va ser un esforç de Pequín per disminuir el suport general a la causa tibetana per part de la comunitat budista mundial, especialment organitzacions com la Comunitat Mundial de Budistes i el Consell Mundial de la Sangha Budista, i aconseguir així un budisme més pro-xinès i menys pro-tibetà.
Participants:
* Venerable Mestre Yi Cheng, president, Associació Budista de la Xina.
* Losang Jigmê Tubdain Qoigyi Nyima, 6è Jamyang Zhepa i abat del monestir de Labrang i vicepresident de l'Associació Budista de la Xina.
* Venerable Mestre Ben Huan, director de l'Associació Budista de la Xina.
* Venerable Mestre Hsing Yun, fundador del monestir Fo Guang Shan a Taiwan.
* Huba Longzhuangmeng, abat del monestir Xishuangbanna.
* Venerable Mestre Wei Chueh, fundador del Monestir Chung Tai Shan de Taiwan.
* Venerable Mestre Sheng Hui, vicepresident i degà de l'Acadèmia Budista de la Xina.
* Venerable Mestre Kok Kwong, president de l'Associació Budista de Hong Kong.
* Qoigyijabu, el Panchen Lama designat pel govern xinès.

## Vegeu també

* Comunitat Mundial de Budistes
* Consell Mundial de la Sangha Budista
# Bilbeny

Bilbeny és el nom dels següents personatges:
* Joaquim Bilbeny i Bosch, polític mataroní
* Jordi Bilbeny, nom de ploma de Jordi Alsina i Bilbeny (Arenys de Mar, 1961), filòleg i historiador conegut per les seves tesis sobre la catalanitat de Cristòfor Colom, de Miguel de Cervantes i l'atribució de l'autoria del Lazarillo de Tormes a Joan Timoneda
* Norbert Bilbeny i García (Barcelona, 1953), catedràtic d'ètica a la Universitat de Barcelona
# Raffaello Bonusi

Raffaello Bonusi (Gavardo, província de Brescia, 31 de gener de 1992) és un ciclista italià, actualment membre de l'equip Androni Giocattoli.

## Palmarès

* 2010
** 1r al Trofeu Città di Ivrea
* 2015
** 1r a la Coppa Messapica
* 2016
** 1r a la Volta a la Xina I i vencedor d'una etapa
** 1r a la Freccia dei Vini
* 2017
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Táchira

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Jardins de Can Xiringoi

Els Jardins de can Xiringoi són una zona verda del barri de Vilapicina i la Torre Llobeta de Barcelona. Ocupa uns 7.000 m² de l'antic recinte de les cotxeres de Borbó, entre els carrers de Costa i Cuixart, Felip II i l'avinguda dels Quinze.

## Descripció

Consten d'un plaça central amb una sèrie de parterres de gespa arbrats, zones d'estada i una zona d'exercici per a gent gran. Algunes de les espècies d'arbre que s'hi troben són: Acer freemanii, Jacaranda mimosifolia, Melia azederach, Quercus robur, Tipuana tipu i Washingtonia robusta.
En una de les cantonades hi ha un monòlit que recorda la masia de Can Xiringall o Xiringoi, enderrocada l'any 1971, on es pot llegir:
| « | En aquests terrenys estava ubicada la masia Can Xiringoi, on tretze generacions de la família Armengol hi van viure entre els anys 1679 i 1971. | » |

## Història

Les cotxeres de Borbó van entrar en funcionament l'any 1901, primer com a espai per aparcar-hi tramvies elèctrics i més endavant autobusos. Amb els anys, la zona s'anà urbanitzant i les protestes per a exigir l'enderroc i trasllat de les cotxeres van créixer. Finalment, el 15 de desembre del 2003 en va sortir el darrer vehicle, i el desmantellament de l'espai va comportar un alliberament de 2 hectàrees de sòl que es van destinar a equipaments i als mateixos jardins.
L'Ajuntament de Barcelona i les diverses entitats veïnals de la zona van acordar la construcció d'un conjunt d'equipaments, que es van inaugurar l'any 2011: el Centre Integral de Salut, la Biblioteca Vilapicina i la Torre Llobeta, el Casal de Gent Gran de la Torre Llobeta, el poliesportiu CEM Cotxeres Borbó. La urbanització va finalitzar l'any 2015 amb la inauguració dels jardins.

## Referències

* ↑ «Arbrat de Zona». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Els jardins de Can Xiringoi acaben la transformació de les cotxeres». Línia NouBarris, 15-04-2015.
* 1 2 «De les cotxeres d'autobusos als jardins de Can Xiringoi». Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 2019-02-09.
# Mesclador de freqüències

En electrònica, un mesclador, o mesclador de freqüències, és un circuit elèctric que crea noves freqüències a partir de dos senyals aplicats. En la seva aplicació més habitual, s'apliquen dos senyals a un mesclador, i produeix nous senyals a la suma i diferència de les freqüències originals.
Els mescladors s'utilitzen àmpliament per canviar els senyals d'un rang de freqüències a un altre, un procés conegut com a heterodinatge, per facilitar la transmissió o el processament posterior del senyal. Per exemple, un component clau d'un receptor superheterodí (Figura 2) és un mesclador utilitzat per moure els senyals rebuts a una freqüència intermèdia comuna. Els mescladors de freqüència també s'utilitzen per modular un senyal portador en emissors de ràdio.
La característica essencial d'un mesclador és que produeix un component a la seva sortida que és el producte dels dos senyals d'entrada (Figura 3). Tant els circuits actius com els passius poden realitzar mescladors. Els mescladors passius utilitzen un o més díodes i es basen en la seva relació no lineal entre voltatge i corrent per proporcionar l'element multiplicador. En un mesclador passiu, el senyal de sortida desitjat és sempre de menor potència que els senyals d'entrada.

## Referències

* ↑ APITech. «RF Mixers» (en anglès). https://info.apitech.com,+11-09-2022.+[Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «Tutorial on RF mixer basics,types | RF Mixer tutorial» (en anglès). https://www.rfwireless-world.com,+11-09-2022.+[Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «RF Mixer basics | rf mixer manufacturers | Vendors» (en anglès). https://www.rfwireless-world.com.+[Consulta: 11 setembre 2022].
# Elcanà (profeta)

Elcanà (en hebreu, אֱלְקָנָה Elqanah "Déu ha previst") va ser, segons els Llibres de Samuel, el marit d'Anna i pare dels seus fills incloent-hi el primer, el profeta Samuel. Elcanà practicava la poligàmia, i la seva altra dona, a la que no afavoria tant però l'hi havia donat més fills, es deia Penina. Els noms dels altres fills d'Elcanà no es mencionen a la Bíblia. Elcanà té un paper menor dins del relat bíblic, i més aviat acompanya a altres personatges, com ara Elí, Anna o Samuel.
Segons els Llibres de Samuel, Elcanà era de la tribu d'Efraïm, però el Llibre de les Cròniques diu que pertanya a la tribu de Leví.

## Referències

* ↑ Samuel 1:1
* ↑ Cròniques. 6:16
# Fòrum Nacional d'Alsàcia-Lorena

Fòrum Nacional d'Alsàcia-Lorena (alemany National Forum Elsass-Lothringen, NFEL) és un partit polític nacionalista alsacià fundat el 1994 per Karl Goscheschek. En el seu programa exigeix el restabliment de la sobirania nacional de l'antic reichland d'Alsàcia-Lorena del 1918, convocar un referèndum a la resta de la Lorena per si vol unir-se a Alsàcia, formar una Confederació Renana dins l'Europa dels pobles, anul·lar el deute al Tercer Món, concessió de dret d'asil intereuropeu, finançament de l'educació bilingüe, creació d'un campus universitari trilingüe a la Universitat d'Estrasburg i una cadena de televisió local en alemany. A nivell local, també han reclamat om la de rebatejar a Estrasburg la Plaça Kleber (un criminal de guerra, segons ells) per Plaça Karl Roos (un màrtir), reformar el govern local estrasburguès, millorar la xarxa de transports alsaciana (però s'oposen al TGV per l'impacte ambiental), tancament de les centrals nuclears de Fessenheim i Kattenhoffen i la declaració d'Alsàcia com a zona desnuclearitzada. No es consideren pangermanistes i són contraris a Alsace d'Abord

## Enllaços externs

* Web del NFEL
# Bisaltes (mitologia)

Bisaltes (en grec antic Βισάλτης) va ser, segons la mitologia grega, un heroi fill d'Hèlios i Gea. Era l'epònim de la regió de Bisàltia i del poble traci dels bisaltes.
Va ser el pare de Teòfane, de la que es va enamorar Posidó. Posidó, la va transformar en ovella, i ell, en forma de moltó, es va unir amb Teòfane, que li va donar un fill, el moltó de velló d'or.

## Referències

* ↑ Esteve de Bizanci. Ethnica, s.v. Bisaltia
* ↑ Gai Juli Higí. Faules, 188
# Javier Turienzo Álvarez

Javier Turienzo Álvarez (Barakaldo, Biscaia, País Basc, 3 de novembre de 1966) és un exàrbitre de futbol de la Primera Divisió d'Espanya. Pertany al Comitè d'Àrbitres de Castella i Lleó. Mai va ser nomenat àrbitre internacional.

## Trajectòria

Va debutar en Primera Divisió d'Espanya el 29 d'agost de 1999 en el partit Reial Saragossa contra Reial Oviedo (4-0).
La temporada 2006-07 va denunciar que va rebre més de 50 amenaces telefòniques, després d'arbitrar un Real Racing Club de Santander contra Reial Madrid Club de Futbol, en el qual va assenyalar dos penals a favor del Racing, en un partit que va finalitzar amb victòria de l'equip de Santander. Turienzo en una entrevista concedida al programa Punto Pelota, va definir aquells moments com els més durs de la seva carrera professional.
Fou l'àrbitre de l'Alcorconazo, partit de Copa entre l'AD Alcorcón i el Reial Madrid que va acabar en una sonora victòria 4-0 pels primers. L'àrbitre lleonès es va veure obligat a denunciar l'equip de la seva ciutat, la Cultural y Deportiva Leonesa, després de l'impagament de 14.000 euros, corresponents a l'arrendament d'un pis de la seva propietat que va cedir al club lleonès, i que va ocupar el futbolista Iván Mateo.
Es va retirar la temporada 2011-12. L'últim partit que va dirigir va ser el Sevilla Futbol Club - Rayo Vallecano de Madrid (5-2) el 5 de maig de 2012.

## Premis

* Premi Don Balón (1): 2010

## Referències

* ↑ Diario El Mundo. «Turienzo denuncia amenazas telefónicas», 17 d'abril de 2007.
* ↑ Entrevista a Turienzo en el programa Punto Pelota (YouTube)
* ↑ Diario de León. «Un agujero de cinco millones», 21 de juny de 2009.
* ↑ Marca. «El árbitro Turienzo Álvarez demanda a la Cultural», 23 d'octubre de 2008.
# Maréchal Lyautey

El M/S Maréchal Lyautey fou un paquebot de dues xemeneies francès, de la Compagnie Paquet, bessó del Djenné i del Koutoubia, i que abans de la Segona Guerra Mundial feia la connexió regular de Marsella amb la costa del Magrib, a Alger, Oman, Tànger, Ceuta i Casablanca, i algun cop a Dakar i a Canàries.
El 1942 evacuà nombrosos refugiats de la Guerra Civil espanyola, fins al Marroc, des d'on s'embarcaren cap a Mèxic. A 1939 va fer la funció d'hospital a Port-Vendrés.

## Referències

* ↑ Bladé I Desumvila, Artur. De França a Mèxic. Dietari de viatge. Dux Editorial, 2014. ISBN 8494286803.
* ↑ Duarte I Montserrat, Carles «Artur Bladé i Desumvila: De França a Mèxic». Dari de Girona, 09-11-2014.
* ↑ Mirón-González, Rubén; González-García, Alberto. Asistencia sanitaria entre camarotes. Los barcos hospitales del exilio (Tesi).
# Cal Grioles

Cal Grioles és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat al carrer Major, eix vertebrador del nucli antic de Cervera. Es tracta d'un habitatge entre mitgeres amb la façana estructurada en cinc nivells horitzontals - per dos de verticals- comptant l'altell afegit a l'últim nivell. El projecte originari constava de quatre nivells d'obertures: les de la planta baixa són la porta d'accés a l'habitatge i la botiga- abans barberia Ninot; ara galeria "La Cerverina d'Art". Les obertures del primer pis estan unides per un sol balcó, mentre les situades en els dos pisos superiors tenen un balcó cada una. La part dels tres nivells de balcons presenta un parament encoixinat amb un original color granatós, que contrasta amb el blanc dels emmarcaments i les cartel·les que actuen com a permòdols o mènsules dels balcons i de la cornisa superior. Per damunt de l'estreta porta d'accés, hi ha una obertura quadrangular decorada amb una reixa de forja -característica d'aquestes construccions de finals del vuit-cents i de la primera meitat del segle XX- que tenia la funció de ventilar i donar llum a l'escala. Més singular, però, és la porta de l'abans barberia Ninot i avui galeria d'art; de fusta decorada amb motius vegetals i amb les cintes formant el "coup de fouet" característic del modernisme. Precisament, aquesta "modernitat" en el moment de la construcció de la porta, devia contrastar amb el manteniment -entre les dues portes- d'una antiga font del segle XVIII- coneguda com a font de Sant Agustí, per ésser els religiosos d'aquesta comunitat els anterior propietaris de l'espai que ocupava l'edifici-, amb fornícula i pica de pedra, amb la decoració d'un escut amb corona a la part superior.

## Història

Existeix un document, datat el 30 de maig de 1890, segons el qual Mariano Grioles, propietari, demana permís per construir un edifici de nova planta entre l'església de Sant Agustí i la casa de Dolors Vidal.

## Referències

* 1 2 «Cal Grioles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Edificio España (pel·lícula)

Edificio España és una pel·lícula documental espanyola dirigida per Víctor Moreno, coautor del guió amb Rodrigo Rodríguez.

## Sinopsi

En 2007 s'inicia un projecte de reforma integral de l'Edificio España, un edifici emblemàtic situat a la Plaça d'España de Madrid que durant el franquisme va ser símbol de prosperitat i un dels gratacels més alts d'Europa. A les obres hi participaren més de dos-cents treballadors de diverses nacionalitats, generant un anecdotari insòlit i incorporant les seves vivències a la pròpia memòria del lloc.

## Producció

Fou rodada durant quatre anys, i un cop acabada l'octubre de 2012, el propietari de l'edifici, Santander Fondo Inmobiliario, considera que la seva emissió "perjudica els seus interessos comercials", tot que el banc va donar l'autorització per rodar a l'interior de l'edifici, que la pel·lícula no es fa cap esment del Banco de Santander ni la pel·lícula va en contra seva, i en va prohibir la seva divulgació malgrat haver estat presentat als Festivals de Cinema de Sant Sebastià, BAFICI (a Buenos Aires), DocumentaMadrid o DocLisboa. Quinze mesos després, en fer-se públic l'intent de censura, Banco de Santander canvià d'opinió i en va permetre l'exhibició. Fou estrenat el març de 2014, va participar en els XXIX Premis Goya i fou exhibit a la plataforma Filmin.

## Nominacions

Fou nominada al Goya al millor documental

## Crítiques

| « | "Pel·lícula de terror sonor, entre el melancòlic i l'apocalíptic, petita però "matona", 'Edificio España' està plena de moments-símbol" | » |
| — Javier Ocaña: Diari El País |||

## Referències

* ↑ Nadie se atreve con Botín: el documental 'Edificio España' se queda en un cajón, vozpopuli.com, 3 de febrer de 2014
* ↑ El Banco Santander intenta evitar que un documental sobre el Edificio España vea la luz, eldiario.es, 30 de gener de 2014
* ↑ 'Edificio España', el documental que el Santander censuró durante meses, nominado a los Goya, eldiario.es, 7 de gener de 2015
* ↑ Edificio España al web dels Goya
* ↑ La torre de Babel, el País, 20 de març de 2014]
# Freituxe

Santiago de Freituxe és una parròquia i localitat del municipi gallec de Bóveda, a la província de Lugo. Limita amb les parròquies de Laiosa al nord, Piño al sud, Canedo i A Ferreirúa a l'est, i Guntín i Mosteiro a l'oest.
Apareix documentada per primer cop l'any 747 en el testament del bisbe Odoario, on apareix com Villa Fructuosi. Més endavant va passar a dependre del monestir de Samos. Entre els seus monuments destaquen l'església de Santiago, del segle xvii, i la Casa do Priorado.
L'any 2008 tenia una població de 28 habitants agrupats en 3 entitats de població: A Vila, Covelo i Freituxe.

## Referències

* ↑ «Dades de l'Institut Gallec d'Estadística (IGE)». Arxivat de l'original el 2016-01-09. [Consulta: 28 abril 2021].
# Berschbach

Berschbach (en luxemburguès: Bierschbech; en alemany: Berschbach) és una vila de la comuna de Mersch situada al districte de Luxemburg del cantó de Mersch. Està a uns 14,8 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Berschbach». [Consulta: 14 octubre 2015].